ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року
Справа № 925/1017/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого судді Чевгуза О.В.,
при секретарі судового засідання
Олійник І.С., за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за
довіреністю,

від відповідача: представник не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду Черкаської області у м. Черкаси
справу за позовом фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, с. Каменка,
Ізмаїльський район, Одеська область

до сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю
«Агрокомплекс «Степанецьке», с.
Степанецьке, Канівський район,
Черкаська область

про стягнення 66270 грн. 26 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агрокомплекс «Степанецьке» про
стягнення з відповідача 55473 грн. 00 коп.
боргу, 2071 грн. 43 коп. втрат від інфляції,
4532 грн. 07 коп. трьох відсотків річних, 4193
грн. 76 коп. пені, а також 1827 грн. судових
витрат зі сплати судового збору.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, витребуваних
матеріалів та відзиву на позов не
надав, про причини неявки суду не
повідомив, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи, про що свідчить поштове
повідомлення про вручення 19.06.2014
представникові відповідача Жовтенко
копії ухвали про порушення провадження
у даній справі та призначення справи до
розгляду у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) справа розглядається
судом за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошувалась
вступна та резолютивна частини
рішення.

Суд, дослідивши наявні у справі докази,
заслухавши у судовому засіданні
представника позивача, вважає за
необхідне позов задовольнити повністю,
виходячи з наступного.

15 липня 2011 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 (виконавець за
договором, позивач у справі) та
сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
«Агрокомплекс «Степанецьке» (замовник
за договором, відповідач у справі)
уклали договір на збирання врожаю 2010
року (далі - договір), за умовами якого
позивач зобов'язався надати
відповідачу послуги зі збирання врожаю
зернових культур на площі 200 га за ціною
330 грн. за 1 га на суму 66000 грн., а
відповідач зобов'язався прийняти такі
послуги та сплатити їх.

Договір містить такі, зокрема, умови:

- роботи виконавця зі збирання врожаю
сільськогосподарських культур
замовник оплачує шляхом перерахування
грошових коштів зі свого
розрахункового рахунку на протязі 10-ти
банківських днів з моменту підписання
акту виконаних робіт. (п. 3.3);

- за затримку оплати виконаних робіт, чи
порушення умов розрахунку (розділ 3
договору) замовник відшкодовує
виконавцю всі завдані, в тому числі і
третіми особами, збитки, та додатково
сплачує пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, відповідно до
чинного законодавства (п. 4.2.4).

Відповідно до акту виконаних робіт
позивач надав відповідачу послуги з
обмолоту пшениці на площі 168, 1 га по
ціні 330 грн. на загальну суму 55473 грн.

Договір, на який посилається позивач,
як на підставу позовних вимог, є
договором про надання послуг, загальні
положення про який встановлені главою
63 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК
України).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

У ч. 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що
якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Загальні умови виконання
господарських зобов'язань визначені
главою 22 ГК України. Статтею 193 ГК
України передбачено, що до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 193, 202 ГК України та
статтями 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства; одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Наявність основного боргу, що
заявлений до стягнення,
підтверджується вищевказаними
доказами та відповідачем не
заперечується.

Строк виконання зобов'язання щодо
сплати вартості отриманих послуг
настав, що випливає з п. 3.3. Договору.

Згідно з ст. 617 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, звільняється
від відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, недодержання своїх
обов'язків контрагентом боржника,
відсутність на ринку товарів,
потрібних для виконання зобов'язання,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Отже, суд вважає доведеним право
позивача вимагати стягнення з
відповідача 55473 грн. основного боргу за
надані послуги згідно з договором.

Згідно з п. 4.2.4 договору позивач
нарахував відповідачу пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ в сумі
4193 грн. 76 коп. за період з 16.08.2011 по
22.03.2012.

Пеня позивачем нарахована в межах
строку передбаченого статтею 232 ГК
України, з врахуванням заборгованості
за період її нарахування. Позов в цій
частині позовних вимог підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК
України кожна сторона повинна вжити
усіх заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Статтею 218 ГК України визначено, що
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Згідно ст. 617 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, не звільняється
від відповідальності за порушення
зобов'язання з причин відсутності
необхідних коштів.

Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено,
що штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно з п. 3.3. замовник зобов'язується
перерахувати суму, зазначену в акті
виконаних робіт, протягом десяти
банківських днів з моменту підписання
такого акту.

Акт надання послуг складений сторонами
01.08.2011. Враховуючи, що строк оплати
пов'язаний не з календарними днями, а
саме з банківськими днями, враховуючи
вихідні та святкові дні, початком
періоду прострочення оплати є 16.08.2011.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Отже, вірним є розрахунок пені в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
і становить 4193 грн. 76 коп.

Тому позовна вимога про стягнення 4193
грн. 76 коп. пені підлягає задоволенню.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Враховуючи наявність прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання, позивачем за період з
16.08.2011 по 05.05.2014 нараховані 4532 грн. 07 коп.
три проценти річних та 2071 грн. 43 коп.
інфляційних нарахувань, які той
просить стягнути у судовому порядку.

Розрахунки трьох процентів річних та
інфляційних нарахувань позивачем
вчиненні вірно, відповідають вимогам
чинного законодавства та фактичним
обставинам справи та підлягають
стягненню з відповідача у заявленому
розмірі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати,
понесені останнім при поданні позову, а
саме: 1827 грн. 00 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агрокомплекс «Степанецьке» (вул.
Київська, 247, с. Степанецьке, Канівський
район, Черкаська область, ) на користь фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)
55473 грн. 00 коп. боргу, 2071 грн. 43 коп. втрат
від інфляції, 4532 грн. 07 коп. трьох
відсотків річних, 4193 грн. 76 коп. пені, 1827
грн. судових витрат зі сплати судового
збору.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 01 липня 2014 року.

Суддя
О.В. Чевгуз