ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
Справа № 925/632/14

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді Грачова В.М.,
при секретарі Лавріненку С.І., за участю
представників сторін: позивача -
Сіндрякова О.В. за довіреністю,
відповідача - Ганнисика О.Ю. за
довіреністю, у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду в м.
Черкаси, розглянувши справу за позовом
публічного акціонерного товариства
Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» до Канівського
комунального підприємства теплових
мереж про стягнення 522359 грн. 70 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - публічне акціонерне
товариство Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» -
звернувся в господарський суд з
позовом до Канівського комунального
підприємства теплових мереж (далі -
відповідач) про стягнення, на підставі
договору № 305/11-ТЕ на купівлю-продаж
природного газу від 19.09.2011 року (далі
договір), 249035 грн. 38 коп. боргу за
отриманий в листопаді-грудні 2012 року
природний газ, 83756 грн. 16 коп. пені за 181
день прострочення за період з 15.01. по
14.07.2013 року, 124111 грн. 73 коп. 7% штрафу, 1893
грн. 70 коп. інфляційних втрат, 63562 грн. 73
коп. 3% річних за період прострочення з
31.07.2013 по 25.12.2013 року, та відшкодування
судових витрат.

Представник позивача в судовому
засіданні позов з підстав, викладених в
позовній заяві, підтримав і просив суд
задовольнити.

Відповідач подав письмовий відзив
(заперечення) на позов та заяву про
застосування позовної давності у
частині вимог про стягнення пені і
штрафу (а.с. 66-67, 90). Із відзиву і пояснень
представника відповідача в засіданні
суду вбачається, що відповідач позов не
визнав, просив суд в задоволенні позову
відмовити повністю з мотивів
відсутності його вини у виникненні
спірної заборгованості, добровільного
виконання зобов'язання в частині
сплати основного боргу та пропуску
позивачем строку позовної давності в
частині вимог про стягнення пені і
штрафу.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в справі
письмові докази та оцінивши їх у
сукупності, суд позов задовольняє
частково з наступних підстав.

19.09.2011 року сторонами було укладено
договір № 305/11-ТЕ купівлі-продажу
природного газу, за умовами п. 1.1. якого
продавець (позивач) зобов'язався
передати у власність покупцю
(відповідачу) у ІV кварталі 2011 та у 2012
році імпортований природний газ для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями, а покупець
зобов'язався прийняти і оплатити цей
природний газ в обсязі і на умовах
даного договору.

Відповідно до п.п. 3.3., 5.2., 6.1., 7.2.
вищевказаного договору,
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу; ціна за 1000 куб.
м газу всього з ПДВ становить 1309,20 грн.;
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу, остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу; у разі
невиконання покупцем умов п. 6.1. даного
договору він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7% від суми
простроченого платежу.

На виконання умов договору, сторонами
підписані акти приймання-передачі газу
від 31.10.2011 року, 30.11.201 року, 31.12.2011 року,
31.01.2012 року, 29.02.2012 року, 31.03.2012 року,
30.04.2012 року, 27.11.2012 року, 30.11.2012 року ,
31.12.2012 року згідно з якими позивач
передав, а відповідач прийняв
природний газ в загальному обсязі 8678,737
тис. м3 на загальну суму 11362202 грн. 48 коп.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 04.10.2012 року у
справі № 14/5026/1307/2012, зі змінами,
внесеними постановою Київського
апеляційного господарського суду від
12.11.2012 року, стягнуто з Канівського
комунального підприємства теплових
мереж на користь публічного
акціонерного товариства Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» заборгованість за
поставлений природний газ за період з
жовтня 2011 року по квітень 2012 року,
штрафні санкції (пеню, штраф), відсотки
та інфляційні втрати, нараховані по
30.07.2012 року, відшкодовано судові
витрати.

За розрахунком позивача, згідно з
даними його бухгалтерського обліку і
інформацією обслуговуючого банку
заборгованість відповідача по
основному боргу станом на 17.02.2014 року
складала за природний газ, поставлений
у листопаді 2012 року - 0,70 грн., у грудні 2012
року - 249034,68 грн., а разом - 249035,38 грн.

Платіжним дорученням № 205 від 01.04.2014
року, після подачі позову (31.03.2014 року),
відповідачем погашено основну спірну
заборгованість у розмірі 249035,38 грн., що
підтверджено представником позивача в
засіданні суду.

Отже, спірні правовідносини сторін
виникли із договору № 305/11-ТЕ на
купівлю-продаж природного газу від
19.09.2011 року, вимоги позивача і
заперечення відповідача витікають із
прав і обов'язків сторін за цим
договором.

За змістом ст.ст. 173, 174, 193, 202 ГК, ст.ст. 11,
509, 525, 526, 599 ЦК України, угода (договір) є
підставою для виникнення цивільних
прав та обов'язків (зобов'язань),
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається, припиняється на
підставах, встановлених договором або
законом, зокрема належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України:
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання); у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки,
відшкодування збитків; боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Предметом спору у даній справі є вимога
позивача про стягнення заборгованості
з оплати природного газу, поставленого,
на підставі договору № 305/11-ТЕ на
купівлю-продаж природного газу від
19.09.2011 року, в жовтні 2011 - квітні 2012 року
та листопаді-грудні 2012 року.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 04.10.2012 року у
справі № 14/5026/1307/2012, зі змінами,
внесеними постановою Київського
апеляційного господарського суду від
12.11.2012 року, стягнуто заборгованість за
поставлений природний газ за період з
жовтня 2011 року по квітень 2012 року,
штрафні санкції (пеню, штраф), відсотки
та інфляційні втрати, нараховані по
30.07.2012 року.

Заборгованість зі сплати вартості
поставленого природного газу у
листопаді-грудні 2012 року у розмірі
249035,38 грн., наявна на момент звернення
до суду, підтверджена позивачем
належними і допустимими доказами,
відповідачем визнана і добровільно
погашена після подачі позову до
прийняття рішення у справі.
Вищенаведене свідчить, що предмет
спору в цій частині позову відсутній,
продовження розгляду справи
недоцільне. Відповідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України господарський суд припиняє
провадження у справі якщо відсутній
предмет спору.

Згідно з ст. 625 ч. 2 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Враховуючи доведеність факту
наявності прострочення зі сплати
вартості поставленого природного газу,
вимогу позивача в частині стягнення 1893
грн. 70 коп. інфляційних втрат, 63562 грн. 73
коп. 3% річних за прострочення цього
грошового зобов'язання в період
прострочення з 31.07.2013 по 25.12.2013 року суд
визнає обґрунтованою, розрахунок
інфляційних втрат і 3% річних
перевірено та визнано вірним, тому
вимогу в цій частині позову суд визнає
такою, що підлягає задоволенню
повністю.

При вирішенні спору в частині
стягнення 83756 грн. 16 коп. пені за 181 день
прострочення за період з 15.01. по 14.07.2013
року, 124111 грн. 73 коп. 7% штрафу суд
керується приписами статей 549 - 552, 611 ЦК
України, статтями 229 - 232, 234, 343 ГК
України, нормами Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
роз'ясненнями, викладеними в
постановах Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» N 14 від
17.12.2013 року, «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» № 10
від 29.05.2013 року.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Статтями 256-258, 260, 261, 263, 264 ЦК України
визначено поняття позовної давності,
її загальну і спеціальну тривалість,
правила обчислення, початок перебігу,
умови зупинення і переривання перебігу
позовної давності.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів», за
змістом частини першої статті 261 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Заперечуючи проти позову, відповідач
наявність і розмір основного боргу
визнав, розрахунок спірних сум пені і
штрафу належними і допустимими
доказами не спростував, в цій частині
позову заявив про застосування
позовної давності.

Враховуючи попередній висновок про
наявність прострочення грошового
зобов'язання, правильність здійсненого
розрахунку, ненадання позивачем
доказів наявності поважних причин, з
яких ним пропущений річний строк
позовної давності до грошових вимог в
цій частині, в задоволенні позову в цій
частині відмовляє внаслідок спливу
позовної давності.

Згідно з ч. 3 ст.35 ГПК України, обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
обставини справи повинні
підтверджуватись лише належними і
допустимими доказами, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України,
було запропоновано сторонам подати
докази в обґрунтування позову і
заперечень проти нього, брати участь в
засіданнях суду, вони своїми правами
скористались на свій розсуд, подали всі
наявні у них докази і на їх підставі
судом прийнято рішення у справі.

На підставі статті 49 ГПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню понесені
позивачем судові витрати - сплачений
судовий збір в розмірі 6289 грн. 84 коп.
пропорційно задоволеній частині
позову.

Керуючись ст.ст. 49, 80 ч. 1 п. 11, 86, 82-84 ГПК
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Провадження у справі в частині вимог
про стягнення 249035 грн. 38 коп. основного
боргу припинити.

Стягнути з Канівського комунального
підприємства теплових мереж, , місцезнаходження: 19000,
Черкаська область, м. Канів, вул.
Енергетиків, 30 на користь публічного
акціонерного товариства Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України», ,
місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6 - 1893 грн. 70 коп.
інфляційних втрат, 63562 грн. 73 коп. 3%
річних, 6289 грн. 84 коп. судових витрат.

В решті позову в частині стягнення 83756
грн. 16 коп. пені, 124111 грн. 73 коп. штрафу,
4157 грн. 36 коп. судових витрат -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області
протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 23.06.2014
року.

Суддя
В.М. Грачов