ГОСПОДАРСЬКИЙ С У Д
Кіровоградської області
У Х В А Л А

20 червня 2014 року
Справа № 15/119

Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Тимошевської
В.В., розглянувши матеріали скарги
дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" № 31/10-1987 від 04.04.2014 на
дії відділу примусового виконання
рішень ДВС України у справі № 15/119

за позовом: Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Комунального
підприємства "Теплоенергетик", м.
Кіровоград

до відповідача: ДП
"Теплоенергоцентраль" ТОВ "Високі
енергетичні технології", м.Кіровоград

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
ВАТ "Кіровоградгаз", м. Кіровоград

про стягнення 15632868 грн. 27 коп.

та

за зустрічним позовом: Комунального
підприємства "Теплоенергетик" м.
Кіровоград

до Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" м. Київ

про визнання договору недійсним

Представники сторін:

від позивача (скаржника) - участі не
брали;

від відповідача І (боржника) - участі не
брали;

від відповідача ІІ - участі не брали;

від 3-ї особи - участі не брали;

від органу ДВС - Золотарьова Т.В.,
довіреність № 4.4-03/4.4/1870 від 25.12.13,
заступник начальника відділу
організації та контролю за виконанням
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 18.01.2011 у
справі №15/119, залишеним без змін
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
04.04.2011, по первісному позову позовні
вимоги до комунального підприємства
"Теплоенергетик" задоволено повністю
та стягнуто з комунального
підприємства „Теплоенергетик" на
користь дочірньої компанії „Газ
України" Національної акціонерної
компанії „Нафтогаз України" 13340457 грн. 41
коп. боргу, 733725 грн. 16 коп. інфляційних
втрат, 316142 грн. 16 коп. 3 % річних, 1242543 грн.
54 коп. пені, 25500 грн. сплаченого
державного мита, 236 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. В задоволенні
позовних вимог до дочірнього
підприємства "Теплоенергоцентраль" ТОВ
"Високі енергетичні технології"
відмовлено. В задоволенні зустрічного
позову відмовлено.

19.04.2011 на виконання рішення суду від
18.01.2011 господарським судом видано
відповідний наказ.

07.04.2014 на адресу суду надійшла скарга
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (надалі - ДК "Газ
України" НАК "Нафтогаз України") № 31/10-1987
від 04.04.2014 на дії відділу примусового
виконання рішень ДВС України, яка
містить вимоги наступного змісту:

- визнати неправомірними дії відділу
примусового виконання рішень ДВС
України, які полягають у винесенні
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 28.02.2014 ВП №26596922 з
примусового виконання наказу
господарського суду Кіровоградської
області від 19.04.2011 у справі № 15/119;

- визнати незаконною постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 28.02.2014 ВП №26596922 з примусового
виконання наказу господарського суду
Кіровоградської області від 19.04.2011 у
справі № 15/119;

- зобов'язати державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
відновити виконавче провадження та
вжити всі заходи для фактичного
повного виконання рішення суду.

Ухвалою господарського суду від 08.04.2014
господарський суд відновив скаржнику
строк на подання скарги та прийняв
вказану скаргу до розгляду.

Розгляд скарги в судовому засіданні
відкладався згідно ухвал
господарського суду від 30.04., 22.05. 06.06.2014
з підстав, зазначених у вказаних
ухвалах.

В судовому засіданні 20.06.2014
представником ДВС України скаргу
заперечено повністю згідно поданого у
справі заперечення від 02.06.2014 (том ІV а.с.
131-161).

Інші учасники судового процесу явку
своїх представників в засідання суду
по розгляду вказаної скарги не
забезпечили, хоча належним чином
повідомлені про дату, час і місце
проведення судових засідань з розгляду
скарги.

19.06.2014 на адресу господарського суду
від скаржника ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" надійшла заява від
17.06.2014 № 31/10-3933, в якій скаржник просить:

- визнати неправомірними дії відділу
примусового виконання рішень ДВС
України, які полягають у винесенні
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 28.02.2014 ВП №26596922 з
примусового виконання наказу
господарського суду Кіровоградської
області від 19.04.2011 у справі № 15/119;

- припинити провадження по скарзі в
іншій частині.

Господарський суд враховує, що згідно
пункту 3 постанови пленуму Верховного
Суду України від 26.12.2003 N 14 "Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження" та пункту 9.9. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17.10.2012 N 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України",
у разі відсутності спеціальної норми
щодо вирішення певних питань, які
виникають при розгляді скарг на
рішення, дії або бездіяльність
посадових осіб державної виконавчої
служби, до заяв учасників виконавчого
провадження мають застосовуватися
положення ГПК, якими врегульовано
аналогічні питання, зокрема статей 2, 18,
21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9
частини першої статті 63, статті 64,
розділів XI, XII, XII 1 ГПК тощо.

Перелік підстав припинення
провадження у справі наведений в ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України та є вичерпним. Між тим, про
жодну із зазначених в наведеній нормі
підстав не повідомляється у поданій
скаржником заяві від 17.06.2014 та
наявність таких підстав не
підтверджується матеріалами справи.

При цьому, господарський суд вважає, що
заява ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз
України" від 17.06.2014 № 31/10-3933 не є заявою
про відмову від скарги від 04.04.2014 №
31/10-1987 в частині, в якій скаржник
просить припинити провадження по
скарзі, оскільки в поданій заяві
скаржник не викладає відмову від
скарги та не посилається на норми
Господарського процесуального
кодексу, якими врегульовано відповідні
питання.

Так, за вимогами ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України
відмова викладається в адресованій
господарському суду письмовій заяві,
що долучається до справи.

Згідно з частиною четвертою ст. 78 та
пунктом 4 частини першої ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд перш ніж
припинити провадження у справі має
прийняти відмову позивача у справі.

На підставі викладеного, з огляду на
відсутність підстав для припинення
провадження у скарзі в частині,
господарський суд розглядає скаргу ДК
"Газ України" НАК "Нафтогаз України" №
31/10-1987 від 04.04.2014 відповідно до
викладених в скарзі вимог.

Враховуючи положення частини другої
ст. 121-2 Господарського процесуального
кодексу України, якими передбачено, що
неявка боржника, стягувача, прокурора
чи представника органу Державної
виконавчої служби в судове засідання
не є перешкодою для розгляду скарги,
господарський суд розглядає скаргу за
відсутності представників скаржника,
боржника та інших учасників судового
процесу.

Скарга ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз
України" мотивована тим, що державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України виніс постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 28.02.2014 ВП №26596922 з підстав
фактичного виконання наказу
господарського суду Кіровоградської
області від 19.04.2011 у справі № 15/119 при
наявності непогашеного перед
скаржником боргу в розмірі 25736,00 грн за
вказаним виконавчим документом.

Оцінивши наведені у скарзі доводи та
подані до суду докази, господарський
суд дійшов висновку про
обґрунтованість поданої скарги на
підставі наступного.

Відповідно до ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Виконання судового рішення є
невід'ємною складовою права кожного на
судовий захист і охоплює, зокрема,
законодавчо визначений комплекс дій,
спрямованих на захист і відновлення
порушених прав, свобод, законних
інтересів фізичних та юридичних осіб,
суспільства, держави (пункт 2
мотивувальної частини рішення
Конституційного Суду України від 13.12.2012
№ 18-рп/2012).

Згідно з частиною першою ст. 116
Господарського процесуального кодексу
України виконання рішення
господарського суду провадиться на
підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом.

Відповідно до Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
зокрема, наказів господарських судів.

Як вбачається з наданих до суду
пояснень, доказів та копій матеріалів
виконавчого провадження, наказ
господарського суду Кіровоградської
області від 19.04.2011 у справі №15/119 про
стягнення з комунального підприємства
„Теплоенергетик" на користь ДК „Газ
України" НАК „Нафтогаз України" 13340457
грн. 41 коп. боргу, 733725 грн. 16 коп.
інфляційних втрат, 316142 грн. 16 коп. 3 %
річних, 1242543 грн. 54 коп. пені, 25500 грн.
державного мита, 236 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу пред'явлено
стягувачем для виконання до відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України.

Постановою державного виконавця
названого відділу ДВС від 19.05.2011
відкрито виконавче провадження № 26596922
з виконання зазначеного вище наказу
господарського суду (том ІV а.с. 139-140).

28.02.2014 державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
керуючись п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону
України "Про виконавче провадження"
виніс постанову про закінчення
виконавчого провадження №26596922 з
підстав фактичного виконання рішення
суду згідно з виконавчим документом
(том ІV а.с. 161).

Господарський суд враховує, що
вичерпний перелік підстав закінчення
виконавчого провадження міститься в
ст. 49 Закону України "Про виконавче
провадження". Підставою для закінчення
виконавчого провадження згідно з
пунктом 8 частини першої ст. 49 Закону
України "Про виконавче провадження", з
посиланням на який винесено
оскаржувану постанову, є фактичне
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Отже, у разі якщо рішення суду виконано
в повному обсязі, державний виконавець
закінчує виконавче провадження за
виконаним документом, про що виносить
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

З мотивувальної частини постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 28.02.2014 ВП № 26596922 слідує, що мотивами
її винесення державним виконавцем
стало наступне: "Згідно листа КП
"Теплоенергетик" від 30.01.2014 № 315/ю 06
вересня 2011 року КП "Теплоенергетик"
було проведено процедуру списання
заборгованості та складено протокол №
1, відповідно до якого була списана
кредиторська заборгованість за
спожитий природний газ перед
постачальною організацією, зокрема
сума заборгованості перед ДК "Газ
України" НАК "Нафтогаз України" за
договором № 06/09-1667-БО-18 (Р) (судовий
наказ № 15/119) у розмірі 13340457,41 грн. сума
основного бору, 733725,16 грн. інфляційних
втрат, 316142,16 грн. 3% річних, 1242543,54 грн
пені та залишок заборгованості
сплачений, підтвердженням чого є
платіжні доручення № 213 та № 214".

Таким чином, обставинами, за яких
державний виконавець дійшов висновку
про повне виконання наказу
господарського суду від 19.04.2011 у справі
№ 15/119 є списання стягнутої з боржника
за наказом заборгованості в загальному
розмірі 15632868,27 грн та сплата боржником
залишку заборгованості в сумі 25736,00 грн
(державне мито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу) згідно платіжних
доручень № № 123, 124.

Скаржник згідно поданої скарги
отримання виконання в сумі 15632868,27 грн
не заперечив, тоді як в частині
заборгованості в сумі 25736,00 грн
повідомив, що вказані кошти на рахунок
стягувача не надходили та рішення суду
в цій частині станом на момент
закінчення виконавчого провадження
було не виконаним.

Господарський суд зазначає, що за
вимогами ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Приписами ст. 45 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
грошові суми, стягнуті з боржника,
зараховуються державним виконавцем на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби. Стягувачу -
юридичній особі стягнуті грошові суми
перераховуються державним виконавцем
у встановленому порядку на визначені
стягувачем належні йому рахунки.

Згідно пункту 12.1. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
N 512/5, органи ДВС мають відповідні
рахунки в органах Державної
казначейської служби України для
обліку депозитних сум і зарахування
стягнутих з боржників коштів та їх
виплати стягувачам у національній
валюті, а також відповідні рахунки для
обліку аналогічних операцій в
іноземній валюті в банках.

Відповідно до п. 12.18. названої
Інструкції при перерахуванні коштів,
які належать стягувану - юридичній
особі, списання коштів з відповідних
рахунків органів державної виконавчої
служби здійснюється на підставі
платіжних доручень.

З наданих до матеріалів справи
платіжних доручень № № 1213, 1214 від
17.04.2013 та що підтверджується
поясненнями органу ДВС від 18.06.2014,
вбачається, що грошові кошти в сумі
25736,00 грн перераховані боржником КП
"Теплоенергетик" на депозитний рахунок
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області, що відкритий
в Головному управлінні Державної
казначейської служби України у
Кіровоградській області на ім'я
Головного управління юстиції у
Кіровоградській області.

Між тим, докази перерахування таких
коштів стягувачу - ДК „Газ України" НАК
„Нафтогаз України" матеріали справи, у
т.ч. матеріали виконавчого провадження
№26596922, не містять. Натомість, як
повідомлено органом ДВС в поясненнях
від 18.06.2014 та на підтвердження чого
надано відповідні докази, сплачені КП
"Теплоенергетик" за платіжними
дорученнями № № 1213, 1214 від 17.04.2013 кошти
в сумі 25736,00 грн не перераховувались на
користь дочірньої компанії „Газ
України" Національної акціонерної
компанії „Нафтогаз України", оскільки
виконавчі документи про стягнення
грошових коштів на користь даної
юридичної особи на виконанні вказаного
відділу ДВС не перебували.

Отже, державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження №26596922 при
відсутності на день винесення
постанови фактичного виконання в
повному обсязі наказу господарського
суду Кіровоградської області від 19.04.2011
у справі № 15/119.

Як повідомлено боржником -КП
"Теплоенергетик" та що не заперечено
стягувачем - ДК „Газ України" НАК
„Нафтогаз України", залишок боргу у
розмірі 25736,00 грн. (державне мито та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу згідно
рішення суду) сплачені боржником на
рахунок стягувача лише 27.05.2014, про що
надано копію платіжного доручення № 1738
від 27.05.2014 (том ІV а.с. 163).

Таким чином, дії державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
при винесені 28.02.2014 постанови про
закінчення виконавчого провадження
№26596922 та вказана постанова є такими, що
не відповідають вимогам Закону України
"Про виконавче провадження", а тому
господарський суд визнає доводи
скаржника правомірними та задовольняє
скаргу в частині визнання
неправомірними дій відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
які полягають у винесені постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 28.02.2014 ВП № 26596922 з примусового
виконання наказу господарського суду
Кіровоградської області від 19.04.2011 у
справі № 15/119, і визнає незаконною
вказану постанову.

В іншій частині скарга задоволенню не
підлягає на підставі наступного.

Згідно пункту 7 постанови пленуму
Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003,
у разі визнання неправомірними
рішення, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби суд зобов'язує їх усунути
допущені порушення або іншим шляхом
поновлює порушені права чи свободи
заявника.

Відповідно до пункту 9.13. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 9 від 17.10.2012 за результатами
розгляду скарги господарський суд,
зокрема зобов'язує орган державної
виконавчої служби здійснити певні
виконавчі дії, якщо він ухиляється від
їх виконання без достатніх підстав.

Між тим, обставини ухилення державного
виконавця від вчинення дій по
відновленню виконавчого провадження
відсутні.

Згідно вимог ст. 51 Закону України "Про
виконавче провадження", у разі якщо
постанова державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
визнана судом незаконною, виконавче
провадження підлягає відновленню
протягом трьох робочих днів з дня
надходження рішення суду.

Отже, вимога скаржника про зобов'язання
державного виконавця відновити
виконавче провадження є передчасною та
безпідставною, порушень вимог Закону
України "Про виконавче провадження" зі
сторони державного виконавця в цій
частині господарський суд не
встановив.

Також, оскільки не є предметом
оскарження згідно поданої скарги
бездіяльність державного виконавця з
приводу виконання наказу
господарського суду, тоді як виконавчі
дії проводяться державним виконавцем
при наявності відкритого
(відновленого) виконавчого провадження
та, крім того, боржник сплатив борг за
рішенням суду повністю, що підтверджує
стягувач, господарський суд не вбачає
правових підстав для задоволення
скарги в частині зобов'язання
державного виконавця вжити всіх
заходів для фактичного виконання
рішення суду.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

УХВАЛИВ:

Скаргу дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" № 31/10-1987 від 04.04.2014
року на дії відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
які полягають у винесені постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 28.02.2014 ВП №26596922 з примусового
виконання наказу господарського суду
Кіровоградської області від 19.04.2011 у
справі № 15/119.

Визнати незаконною постанову
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про закінчення виконавчого
провадження від 28.02.2014 ВП №26596922 з
примусового виконання наказу
господарського суду Кіровоградської
області від 19.04.2011 у справі № 15/119.

У задоволені скарги в іншій частині
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її винесення та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду в порядку,
визначеному Господарським
процесуальним кодексом України.

Копії ухвали направити ДК "Газ України"
НАК "Нафтогаз України" за адресою: 04116, м.
Київ, вул. Шолуденко, 1; КП
"Теплоенергетик" за адресою: 25491, м.
Кіровоград, вул. Ливарна, 1; ДП
"Теплоенергоцентраль" ТОВ "Високі
енергетичні технології" за адресою:
м.Харків, вул. Б. Хмельницького 3; ВАТ
"Кіровоградгаз" за адресою: 25006, м.
Кіровоград, вул. Володарського, 67.

Суддя
В.В.Тимошевська