ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.06.2014р.
Справа №905/1616/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Шилової О.М.,

при секретарі судового засідання
Зеленевій Т.М.

розглянув матеріали справи

за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА

Страхування», м.Київ

до Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова

компанія АСКА», м.Донецьк

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, на стороні

відповідача: ОСОБА_1, м.Дніпропетровськ

про стягнення 9432,47грн.
збитків в порядку регресу

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи: не викликався.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

10.06.2014р. з 11-05год. до 11-10год.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «АХА страхування»,
м.Київ звернулось до господарського
суду Донецької області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецьк про стягнення
9432,47грн. збитків в порядку регресу.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 14.03.2014р. до участі у справі
залучено третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - ОСОБА_1,
м.Дніпропетровськ (а.с.1).

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на: Договір добровільного
страхування наземного транспорту
№159462Га/12дпАС від 06.11.2012р.; Довідку ДАІ;
повідомлення від 19.08.2013р. про настання
події, що має ознаки страхового
випадку; заяву на виплату страхового
відшкодування за договором
добровільного страхування
транспортного засобу; постанову
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська від 11.09.2013р. у
справі №199/9334/13-п (3/199/3016/13); Звіт про
оцінку вартості матеріального збитку
№02/09/13 від 29.09.2013р.; рахунок-фактуру
№*-00533 від 04.09.2013р., рахунок №34 від
04.09.2013р.; страхові акти №1.001.13.11514/VESKO31525
від 05.09.2013р. та №1.001.13.11514/VESKO31524 від
05.09.2013р; розрахунок страхового
відшкодування від 05.09.2013р.; платіжні
доручення №56103 від 06.09.2013р. та №56173 від
06.09.2013р.; претензію вих.№ЛВ 1919 від
06.01.2014р. тощо.

Протягом розгляду справи позивач
надав:

1) клопотання №ЛВ2794 від 03.04.2014р. та №ЛВ
3302 від 19.05.2014р. про розгляд справи за
відсутності свого представника (а.с.59,
142);

2) з супровідним листом №ЛВ2778 від
01.04.2014р. - зокрема, Акт здачі-прийняття
запчастин для установки №5 від 09.09.2013р.,
Акт виконаних робіт №336 від 16.09.2013р.,
свідоцтво платника ПДВ, документи на
підтвердження повноважень експерта,
всі невід'ємні частини Договору
страхування (а.с.60-85);

3) заперечення на відзив №ЛВ 3301 від
19.05.2014р. (а.с.139-140).

Протягом розгляду справи відповідач
надав:

1) з клопотанням №730/17 від 18.04.2014р. -
докази направлення відзиву позивачу та
третій особі (а.с.110-112);

2) відзив №709/17 від 17.04.2014р. з додатками, в
якому просив відмовити у задоволенні
позовних вимог (а.с.113-130).

3) з клопотанням №835/17 від 13.05.2014р. - копію
Полісу №АВ/4377934, яким забезпечено
транспортний засіб ЗАЗ TF 55, д.н.з. НОМЕР_1
(а.с.137-138).

14.04.2014р. на адресу господарського суду
від Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська з
супровідним листом №8337/14 від 08.04.2014р.
надійшли копії адміністративної
справи №3/199/3016/13 відносно ОСОБА_1
(а.с.87-107).

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 24.04.2014р.
справу передано на розгляд судді
Зекунова Е.В. у зв'язку з перебуванням
судді Шилової О.М. на лікарняному
(а.с.132).

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 14.05.2014р.
справу передано на розгляд судді
Шилової О.М. у зв'язку з виходом
останньої з лікарняного (а.с.136).

29.05.2014р. на адресу суду повернувся
конверт з направленою на адресу
третьої особи кореспонденцією з
відміткою про причину повернення «в
даному адресі номеру будинку 18 не
існує» (а.с.143).

Розглянувши наявні у матеріалах справи
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі обставини справи, оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням докази, які
мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

06.11.2012р. між АТ «Страхова компанія «АХА
Страхування» (Страховик) та ОСОБА_2
(Страхувальник) було укладено Договір
добровільного страхування наземного
транспорту №159462Га/12дпАС (далі -
Договір, а.с.11-21). Відповідно до п.5
Договору позивачем застрахований
транспортний засіб марки Daewoo Lanos, р.н.
НОМЕР_2 (надалі - застрахований
автомобіль), зокрема, за ризиком
«збитки внаслідок ДТП» (п.9.2. Договору).
За вказаним ризиком встановлена
франшиза Страховика 500грн. (п.10.2
Договору). Згідно з п.3 Договору
страхування вигодонабувачем визначено
Страхувальника. Згідно з п.18.1-18.2.
Договору він діє з 07.11.2012р. до 06.11.2013р.

16.08.2013р. на вул.Паторжинського в районі
буд.30 у м.Дніпропетровську сталася
дорожньо-транспортна пригода (надалі -
ДТП) за участю застрахованого
автомобіля під керуванням ОСОБА_2 і
автомобіля ЗАЗ ТF 55, д.р.н. НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_1, в результаті чого
обидва транспортні засоби отримали
механічні пошкодження (а.с.89-93, 96-98).

Згідно зі Звітом №02/09/13 від 29.09.2013р. про
оцінку вартості матеріального збитку,
завданого власнику колісного
транспортного засобу (а.с.35-38), величина
матеріального збитку, завданого
власнику застрахованого автомобіля,
складає 12857,16грн. Під час розрахунку
розміру збитків значення коефіцієнта
фізичного зносу експертом не
визначалось з посиланням на те, що
строк експлуатації застрахованого
автомобіля на момент ДТП не перевищив
7-ми років (а.с.37).

Повна дійсна вартість
відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля склала
10442,47грн., що підтверджується
виставленим Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торгово-виробнича
компанія «ЕНТОНІ» рахунком-фактурою
№*-00533 від 04.09.2013р. на суму 8484,97гн. (з ПДВ)
та виставленим приватним підприємцем
ОСОБА_3 рахунком №34 від 04.09.2013р. на суму
1957,50грн. (без ПДВ, з урахуванням знижки
10%) (а.с.43, 44), а також Актом
здачі-прийняття запчастин для
установки №5 від 09.09.2013р. на суму
1957,50грн. (без ПДВ) та Актом виконаних
робіт №336 від 16.09.2013р. на суму 8484,97грн. (з
ПДВ) (а.с.73-74, 75).

На підставі Договору страхування і
заяви Страхувальника про настання
події, що має ознаки страхового випадку
(а.с.47-49) уповноваженим представником
позивача був складений Акт огляду
транспортного засобу від 19.08.2013р. (а.с.39).
З посиланням на виставлені
Страхувальнику Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Торгово-виробнича компанія «ЕНТОНІ»
рахунок-фактуру №*-00533 від 04.09.2013р. на
суму 8484,97гн. (з ПДВ) та приватним
підприємцем ОСОБА_3 рахунок №34 від
04.09.2013р. на суму 1957,50грн. (без ПДВ, з
урахуванням знижки 10%) (а.с.43, 44),
позивачем складені Страхові акти
№1.001.13.11514/VESKO31525 від 05.09.2013р. та
№1.001.13.11514/VESKO31524 від 05.09.2013р. на загальну
суму 9942,47грн. (а.с.46-47), з розрахунку
страхового відшкодування до яких (а.с.45)
вбачається, що з вартості
відновлювального ремонту та запчастин
в загальній сумі 10442,47грн. (за рахунками
СТО та постачальника запчастин)
позивачем було вирахувано 500грн.
власної безумовної франшизи.
Платіжними дорученнями №56103 від
06.09.2013р. на суму 7984,97грн. (за здійснення
ремонтних робіт) та №56173 від 06.09.2013р. на
суму 1957,50грн. (за використані
запчастини) позивач виплатив страхове
відшкодування Товариству з обмеженою
відповідальністю «Торгово-виробнича
компанія «ЕНТОНІ» в сумі 7984,97грн. та
приватному підприємцю ОСОБА_3 в сумі
1957,50грн., що разом складає 9942,47грн. (а.с.48,
49).

Виходячи з представлених суду
документів, умов Договору страхування,
приписів ст.ст.22, 1192 ЦК України та
ст.ст.9, 20, 25 Закону України „Про
страхування" суд дійшов висновку про
те, що страхове відшкодування
позивачем було виплачене правомірно.

Згідно з п.7.38 Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженої
спільним Наказом Міністерства юстиції
України та Фонду державного майна
України №142/5/2092 від 24.11.2003р. (далі -
Методика), знос не нараховується для
нових складників та для складників КТЗ,
строк експлуатації яких не перевищує: 5
років - для легкових КТЗ виробництва
країн СНД та 7 років - для інших легкових
КТЗ.

Згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу АЕС 124742
застрахований позивачем автомобіль
випущено у 2007 році (а.с.24-25). За Звітом
№02/09/13 від 29.09.2013р. пробіг
застрахованого автомобіля становить
70328км (а.с.36). Відповідачем належним
чином не обґрунтована необхідність
застосування до спірних правовідносин
приписів підп.«б» п.7.39 Методики.

Таким чином, суд виходить з того, що
знос під час вирішення питання про
здійснення відповідачем страхової
виплати нарахуванню не підлягає,
оскільки на момент ДТП від 16.08.2013р.
строк експлуатації застрахованого
автомобіля не перевищив 7 років.

Аналіз приписів ч.ч.1, 2 ст.1166, ч.ч.2, 5
ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу
України дозволяє дійти висновку про те,
що у випадку заподіяння шкоди
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки питання про її
відшкодування вирішується за
принципом вини.

Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Стаття 993 Цивільного кодексу України
передбачає, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, яка отримала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за спричинені збитки.
Аналогічне положення встановлене ст.27
Закону України "Про страхування".

Наявність вини ОСОБА_1 у порушенні під
час керування автомобілем ЗАЗ ТF 55,
державний номер НОМЕР_1 п.10.2. Правил
дорожнього руху України, що спричинило
пошкодження автомобілів, підтверджена
постановою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
11.09.2013р. у справі №199/9334/13-п (3/199/3016/13)
(а.с.105-106).

Згідно з наданою відповідачем копією
Полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/4377934 від 11.03.2013р.,
укладеного з ТОВ «Термостандарт», на
час скоєння ДТП (16.08.2013р.) Приватним
акціонерним товариством «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА»
було забезпечено автомобіль марки ЗАЗ
ТF 55, д.р.н. НОМЕР_1 (надалі - забезпечений
автомобіль) з лімітом відшкодування за
майнову шкоду 50000грн. та франшизою
510грн. Період дії Полісу: з 00-00 год.
13.03.2013р. до 12.03.2014р. включно (а.с.138).

З наведеного у п.1.4. ч.1 ст.1 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон) визначення
вбачається, що цивільно-правова
відповідальність особи, яка не є
страхувальником, вважається
застрахованою, якщо така особа
правомірно володіє забезпеченим
транспортним засобом. Володіння
забезпеченим транспортним засобом
вважається правомірним, якщо інше не
встановлено законом або рішенням суду.

Забезпечений транспортний засіб -
транспортний засіб, зазначений у
чинному договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, за умови його
експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована
(п.1.7. ч.1 ст.1 Закону).

Під час ДТП від 16.08.2013р. забезпеченим
автомобілем керував ОСОБА_1

Суд виходить з правомірності керування
під час ДТП ОСОБА_1 забезпеченим
відповідачем автомобілем, оскільки в
матеріалах справи не міститься
доказів, які свідчать про протилежне, і
іншого відповідачем не доведено.

На підставі викладеного суд доходить
до висновку, що на момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль марки ЗАЗ ТF 55, д.р.н. НОМЕР_1,
згідно з приписами п.п.1.4., 1.7. ч.1 ст.1
Закону вважався забезпеченим
відповідачем транспортним засобом, а
ОСОБА_1 - особою, відповідальність якої
застрахована.

Таким чином, з урахуванням приписів
ст.993 Цивільного кодексу України,
ст.ст.18, 27 Закону України „Про
страхування", ст.ст.22, 28, 29 Закону особою,
відповідальною за завдані позивачу
виплатою ним страхового відшкодування
збитки, є Приватне акціонерне
товариство «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА».

Заявлена позивачем до стягнення сума
страхового відшкодування не перевищує
ліміт відповідальності ПрАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА».

Під час подання позову позивачем було
враховано франшизу відповідача за
Полісом № АВ/4377934 та вирахувано 510грн.
зі сплаченої на рахунок ТОВ
«Торгово-виробнича компанія «ЕНТОНІ»
суми страхового відшкодування (а.с.4).

Матеріали справи не містять доказів
відшкодування відповідачем сплаченого
позивачем страхового відшкодування на
час розгляду даної справи.

Відповідно до ст.29 Закону у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
страховиком за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.
Оскільки Методикою як спеціальним
нормативним актом у сфері оцінки
колісних транспортних засобів не
передбачено нарахування зносу для
складників КТЗ, строк експлуатації
яких не перевищує: 5 років - для легкових
КТЗ виробництва країн СНД та 7 років -
для інших легкових КТЗ (п.7.38), а на
момент ДТП від 16.08.2013р. строк
експлуатації застрахованого позивачем
автомобіля Daewoo Lanos не перевищив 7 років,
то знос під час визначення суми
збитків, що підлягають відшкодуванню
відповідачем, вирахуванню не підлягає.

Виходячи з приписів ст.ст.22, 1192 ЦК
України та ст.ст.9, 20, 25 Закону України
„Про страхування", ст.29 Закону, п.7.38
Методики, суд дійшов висновку про те, що
у даному випадку правомірним є
обчислення розміру завданої
застрахованій позивачем особі шкоди
виходячи саме з вартості
відновлювального ремонту та характеру
пошкоджень - тобто на підставі
рахунку-фактури №*-00533 від 04.09.2013р. на
суму 8484,97гн. (з ПДВ) та рахунку №34 від
04.09.2013р. на суму 1957,50грн. (без ПДВ, з
урахуванням знижки 10%) (а.с.43, 44), факт
виконання переліку робіт за якими та їх
вартість підтверджується Актом
здачі-прийняття запчастин для
установки №5 від 09.09.2013р. на суму
1957,50грн. (без ПДВ) та Актом виконаних
робіт №336 від 16.09.2013р. на суму 8484,97грн. (з
ПДВ) (а.с.73-75).

Рахунок СТО є підставою для виникнення
податкових зобов'язань, пов'язаних з
наданням послуг з відновлювального
ремонту пошкодженого транспортного
засобу. Зазначені зобов'язання
виникають внаслідок фактичного
надання послуги з проведення такого
ремонту за умови, що виконавець цієї
послуги є платником ПДВ.

Як вже зазначалось, належним чином
оформлений ТОВ «Торгово-виробнича
компанія «ЕНТОНІ» Акт виконаних робіт
№336 від 16.09.2013р. на суму 8484,97грн. (з ПДВ)
підтверджує фактичне надання послуг з
проведення відновлювального ремонту,
дійсна повна вартість якого повністю
відповідає розміру страхового
відшкодування, сплаченого позивачем на
підставі рахунку-фактури №*-00533 від
04.09.2013р. на суму 8484,97гн. (з ПДВ) (платіжне
доручення №56103 від 06.09.2013р. - а.с.48).

ТОВ «Торгово-виробнича компанія
«ЕНТОНІ» є платником податку на додану
вартість, що підтверджується
Свідоцтвом НОМЕР_3, виданим 14.11.2002р.
(а.с.77).

З огляду на викладене, враховуючи
наявні в матеріалах справи документи
на підтвердження здійснення позивачем
страхової виплати за Договором
добровільного страхування наземного
транспорту №159462Га/12дпАС від 06.11.2012р. і
виникнення обов'язку відповідача
відшкодувати завдану цим шкоду в
порядку регресу згідно з Полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/4377934, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача про
стягнення 9432,47грн. збитків в порядку
регрессу є законними, обґрунтованими,
підтвердженими належним чином та
такими, що підлягають задоволенню.

Викладене у відзиві №709/17 від 17.04.2014р.
(а.с.113-115) твердження відповідача про
необхідність обов'язкового погодження
позивачем отримання від відповідача
страхового відшкодування з потерпілою
в ДТП особою згідно приписів п.36.4 ст.36
Закону суд не приймає до уваги з огляду
на наступне.

Право позивача вимагати відшкодування
збитків виникло не на підставі норм
Закону, а на підставі приписів ст.993 ЦК
України та ст.27 Закону України „Про
страхування", які є нормами прямої дії.
Отже, виплата відповідачем в порядку
регресу страхового відшкодування
позивачу жодного погодження не
потребує.

Решта викладених у відзиві №709/17 від
17.04.2014р. доводів відповідача
спростовується наявними у матеріалах
справи документами, на які містяться
посилання у даному рішенні.

Судовий збір відповідно до приписів
абз.3 ч.1 ст.49 ГПК України покладається
на відповідача.

На підставі викладеного, згідно зі
ст.ст.22, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192 Цивільного
кодексу України; ст.228 Господарського
кодексу України; ст.ст.9, 18, 20, 25, 27 Закону
України „Про страхування" №85/96-ВР від
07.03.1996р.; п.п.1.4., 1.7. ч.1 ст.1, ст.ст.22, 28, 29, 36
Закону України „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" №1961-IV від
01.07.2004р.; п.7.38, п.7.39 Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів, затв.
спільним Наказом Міністерства юстиції
України та Фонду державного майна
України №142/5/2092 від 24.11.2003р.; керуючись
ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування», м.Київ до
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецьк про стягнення
9432,47грн. збитків в порядку регресу -
задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» (83052, м.Донецьк,
пр-т Ілліча, буд.100; ) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» (04070, м.Київ, вул.Іллінська,
8; р/р №0305 в АКІБ «УкрСиббанк»
м.Харків, МФО 351005, ) 9432,47грн.
збитків в порядку регресу, 1827грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення може бути оскаржене до
Донецького апеляційного
господарського суду в порядку,
передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 10.06.2014р. оголошено
і підписано вступну та резолютивну
частини рішення.

Повне рішення складене та підписане
16.06.2014р.

Суддя
О.М.
Шилова

надруковано 4 прим.: 1 - до справи,

2 - сторонам, 1 - третій особі