ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2014 р.
Справа № 911/1878/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства
«Голден-Фарм», м. Київ

до Приватного акціонерного товариства
«Альба Україна», Київська область, м.
Бориспіль

про стягнення 688664,28 грн.

секретар судового засідання Колісник
Ю.І.

за участю представників:

від позивача: Вовк О.О. (довіреність б/н
від 1 квітня 2014 року);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Голден-Фарм»
(далі - позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Приватного акціонерного
товариства «Альба Україна» (далі -
відповідач) про стягнення 688664,28 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договору
купівлі-продажу №91 від 1 січня 2012 року,
а саме, відповідач не сплатив грошові
кошти за отриманий товар, в результаті
чого за ним утворилась заборгованість
в розмірі 680406,20 грн. Додатково, за
прострочення виконання зобов'язання
позивач нарахував пеню в розмірі 7083,68
грн. та 3% річних в розмірі 1174,40 грн.

Провадження у справі порушено
відповідно до ухвали господарського
суду Київської області від 20 травня 2014
року та призначено справу до розгляду
на 4 червня 2014 року.

Відповідно до ухвали суду від 4 червня
2014 року розгляд справи на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України відкладено на 18 червня 2014 року.

Відповідач, повідомлений про час та
місце розгляду справи ухвалами суду
від 20 травня 2014 року та від 4 червня 2014
року, у судові засідання не з'явився,
витребуваних документів не подав, хоча
був повідомлений належним чином. Суд
вважає за можливе відповідно до ст. 75
ГПК України розглянути справу без
участі відповідача за наявними в ній
матеріалами.

18 червня 2014 року відповідно до ч. 2 ст. 85
ГПК України у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (за договором - продавець)
та відповідачем (за договором -
покупець) 1 січня 2012 року укладено
договір за №91.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що
продавець зобов'язується передавати
лікарські засоби та вироби медичного
призначення у власність покупця, а
покупець зобов'язується приймати та
оплачувати їх, на умовах даного
договору.

Згідно пункту 1.2 договору продавець
передає покупцю товар в асортименті,
кількості та по цінам, які будуть
зазначені в видаткових накладних, які є
невід'ємними частинами даного
договору.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що
оплата поставленого товару
проводиться на таких умовах: покупець
сплачує за проданий товар на умовах
відстрочення платежу: 45 календарних
днів з дати надання звіту про продаж
товару.

Згідно пункту 6.1 договору товар
вважається зданим продавцем та
прийнятим покупцем по кількості - з
моменту підписання сторонами
видаткової накладної.

Відповідно до пункту 10.2 договору у
випадку порушення покупцем п. 5.2 та п. 5.4
договору, покупець сплачує продавцю
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ на день розрахунків за кожен
день заборгованості.

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 680406,20 грн., що підтверджується
видатковими накладним (том 1. а.с. 14-29),
копії яких наявні в матеріалах справи,
а оригінали оглянуто у судовому
засіданні.

Судом оглянуто оригінали документів,
залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Станом на день прийняття рішення у
справі відповідач не оплатив прийнятий
у позивача товар. Зазначений факт
відповідачем не спростовано. Розмір
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи. Вимога позивача про
стягнення з відповідача 680406,20 грн.
заборгованості за прийнятий товар
підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у Господарському кодексі
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
№543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного
Закону.

Розмір пені, нарахованої позивачем, у
сумі 7083,68 грн. є обґрунтованим та
підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Нараховані позивачем 3%
річних у сумі 1174,40 грн. є
обґрунтованими, тому позовні вимоги в
цій частині підлягають задоволенню
повністю.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України покладаються на
відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
судовий збір» сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі зменшення розміру позовних вимог
або внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки, позивачем сплачено судовий
збір в більшому розмірі, ніж
встановлено законом, судовий збір у
розмірі 657,00 грн. підлягає поверненню з
Державного бюджету України.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача витрати, пов'язані з
наданням юридичних послуг в розмірі
5000,00 грн.

Відповідно до ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при задоволенні позову -
на відповідача.

Поняття особи, котра є адвокатом,
наводиться в статті 1 Закону України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність».

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
порядок обчислення гонорару
(фіксований розмір, погодинна оплата),
підстави для зміни розміру гонорару,
порядок його сплати, умови повернення
тощо визначаються в договорі про
надання правової допомоги.

Відповідно до пункту 6.3 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 21 лютого 2013 року за №7 «Про
деякі питання практики застосування
розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
витрати позивачів та відповідачів,
третіх осіб, пов'язані з оплатою ними
послуг адвокатів, адвокатських бюро,
колегій, фірм, контор та інших
адвокатських об'єднань з надання
правової допомоги щодо ведення справи
в господарському суді, розподіляються
між сторонами на загальних підставах,
визначених частиною п'ятою статті 49
ГПК. Відшкодування цих витрат
здійснюється господарським судом
шляхом зазначення про це у рішенні,
ухвалі, постанові за наявності
документального підтвердження витрат,
як-от: угоди про надання послуг щодо
ведення справи у суді та/або належно
оформленої довіреності, виданої
стороною представникові її інтересів у
суді, платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій. У разі неподання
відповідних документів у
господарського суду відсутні підстави
для покладення на іншу сторону
зазначених сум. За змістом частини
третьої статті 48 та частини п'ятої
статті 49 ГПК у їх сукупності можливе
покладення на сторони у справі як
судових витрат тільки тих сум, які були
сплачені стороною за отримання послуг
саме адвоката (у розумінні пункту 1
статті 1 та частини першої статті 6
Закону України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність»), а не
будь-якої особи, яка надавала правову
допомогу стороні у справі. Аналогічну
правову позицію викладено у Рішенні
Конституційного Суду України від 11
липня 2013 року №6-рп/2013 у справі №1-4/2013.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази, що підтверджували б надання
позивачу послуг адвоката в розмірі 5000,00
грн., отже, зазначена сума
відшкодуванню не підлягає

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Альба
Україна» (08300, Київська область, м.
Бориспіль, вул. Шевченка, 100, код 22946976) на
користь Приватного підприємства
«Голден-Фарм» (01042, м. Київ, вул.
Академіка Філатова, 10-а, офіс 3/7, код
32706692) - 680406 (шістсот вісімдесят тисяч
чотириста шість) грн. 20 коп.
заборгованості, 7083 (сім тисяч
вісімдесят три) грн. 68 коп. пені, 1174 (одна
тисяча сто сімдесят чотири) грн. 40 коп. 3%
річних та 13773 (тринадцять тисяч сімсот
сімдесят три) грн. 28 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 23 червня 2014
року

Суддя
Заєць Д.Г.