РІШЕННЯ

"16" червня 2014 р.Справа № 921/385/14-г/9

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Гевка В.Л.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агріматко-Вест", вул.
Підлісна, 27, с. Великі Гаї,
Тернопільського району,
Тернопільської області, 47722

до відповідача Селянсько фермерського
господарства "Тюльпан", вул. Л. Українки,
36а, м. Теребовля, Теребовлянського
району, Тернопільської області, 48100

про стягнення 62 467 грн. 51 коп., з яких: 42 890
грн. 40 коп. - основного боргу, 2 980 грн. 62
коп. - пені, 2 981 грн. 09 коп. - інфляційні
втрати, 706 грн. 52 коп. - 3% річних та 12908
грн. 88 коп. - сума коригування вартості
товару.

За участю представників сторін:

позивача: Мельник Любов
Євгенівна, довіреність від 02.01.14 р.

відповідача: не з'явився

Представнику позивача роз'яснено
права та обов'язки учасників судового
процесу у відповідності до приписів
ст.ст. 20, 22, 78, 81-1 ГПК України.

Сторони, в порядку ст. 77 ГПК України, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином у
встановленому законом порядку.

Судом в порядку ст.81-1 ГПК України
фіксація (звукозапис) судового процесу
технічними засобами не здійснювалася
через відсутність відповідного
клопотання.

Суть справи: Позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Агріматко-Вест", вул. Підлісна, 27, с.
Великі Гаї, Тернопільського району,
Тернопільської області, 47722 (далі по
тексту також - позивач, або ТОВ
"Агріматко-Вест") звернулося до
господарського суду з позовом до
Селянсько фермерського господарства
"Тюльпан", вул. Л. Українки, 36а, м.
Теребовля, Теребовлянського району,
Тернопільської області, 48100 (далі по
тексту також - відповідач, або СФГ
"Тюльпан") про cтягнення заборгованості
в сумі 46 169,27 грн., в тому числі 42 890 грн. 40
коп. - основного боргу, 2 138 грн. 64 коп. -
пеня, 493 грн. 53 коп. - 3% річних, 646 грн. 70
коп. - суми інфляційних витрат.

Позов обґрунтовується поданими як
докази копіями: Договору поставки на
умовах товарного кредиту № УДБ- 035000001
від 18.04.2013р.; вимоги від 21.11.2013р.;
довіреності № 2 від 29.07.13р.; накладної №
801007 від 01.08.13р.; свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи; іншими
матеріалами.

Ухвалою господарського суду від
28.04.2014р. порушено провадження у справі
та її розгляд призначено на 13.05.2014 р. о 14
год. 20 хв.

У відповідності до ст. 77 ГПК України
розгляд справи відкладався на 02.06.2014р. о
14 год. 40 хв. та на 16.06.2014р. на 14 год. 40 хв.

Представник позивача в судове
засідання прибув, позовні вимоги, з
врахуванням поданої заяви про
збільшення розміру позовних вимог від
02.06.2014р. (вх. №10777 від 02.06.2014р.), підтримав
у повному обсязі.

У свою чергу, відповідно до поданої
заяви позивач заявив про збільшення
позовних вимог в частині розміру пені,
яка становить 2 980 грн. 62 коп., 3% річних -
706 грн. 52 коп., 2 981 грн. 09 коп. - суми
інфляційних втрат та 12 908 грн. 88 коп. -
суми коригування вартості товару.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення
по справі збільшити розмір позовних
вимог, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

Передбачені частиною четвертою
статті 22 ГПК права позивача збільшити
або зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Згідно з частиною
третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує
позивач. Отже, у разі прийняття судом
зміни (в бік збільшення або зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, має місце
нова ціна позову, виходячи з якої й
вирішується спір, - з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення. При цьому
питання щодо повернення зайво
сплаченої суми судового збору у зв'язку
із зменшенням позовних вимог
вирішується господарським судом на
загальних підставах і в порядку,
визначеному законодавством (п. 3.10.
Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Враховуючи зазначене,
розглянувши та оцінивши заяву про
збільшення позовних вимог, беручи до
уваги, що заява направлена на адресу
відповідача рекомендованою
кореспонденцією, а саме 03.06.2014р., і у
відповідача було достатньо часу для
ознайомлення з заявою та надання суду
відповідних заперечень на неї, проте,
такі ним подано не було, суд приймає
заяву про збільшення позовних вимог
позивача як таку, що подана у
відповідності до ст. 22 ГПК України.

Таким чином, суд розглядає справу,
предметом розгляду якої є: стягнення
суми заборгованості у розмірі 62 467 грн.
51 коп., з яких: 42 890 грн. 40 коп. - основного
боргу, 2 980 грн. 62 коп. - пені, 2 981 грн. 09
коп. - інфляційні втрати, 706 грн. 52 коп. - 3%
річних та 12908 грн. 88 коп. - сума
коригування вартості товару.

Відповідач участі уповноваженого
представника в судовому засіданні
16.06.2014р. не забезпечив, додаткових
письмових пояснень, заперечень,
клопотань не надав, хоча про дату, час
та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином у
відповідності до ст. ст.65,77 ГПК України,
про що свідчать відмітки на
рекомендованих поштових повідомленнях
про вручення поштових відправлень -
ухвал суду про відкладення розгляду
справи.

Враховуючи зазначені обставини, беручи
до уваги, що явка представників сторін
не визнавалась судом обов'язковою,
брати участь у судовому засіданні є
правом сторони, передбаченим ст. 22 ГПК
України, доказів у справі є достатньо
для вирішення спору по суті, справа
розглядається без участі представника
відповідача, за наявними у ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
представлені докази в сукупності,
господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 16 ЦК України та п. 2 ст.
20 ГК України кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів.

Згідно ст. 1, 2 ГПК України право на
звернення до господарського суду за
захистом своїх порушених, оспорюваних
прав і охоронюваних законом інтересів
мають підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
і в установленому порядку набули
статусу суб'єкта підприємницької
діяльності.

За змістом положень вказаних норм,
правом на пред'явлення позову до
господарського суду наділені, зокрема,
юридичні особи, фізичні особи -
підприємці, а суд шляхом вчинення
провадження у справі здійснює захист
осіб, права та охоронювані законом
інтереси яких порушені або
оспорюються.

За загальними положеннями цивільного
законодавства зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 ЦК
України. За приписами частини 2 цієї
статті підставами виникнення
цивільних прав і обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини, інші
юридичні факти. Підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків є також
дії осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також дії,
що не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Із змістом зазначеної норми
кореспондуються і приписи частини 1
статті 174 ГК України відповідно до якої
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до статті 628 ЦК України
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Як встановлено судом, 18 квітня 2013 року
між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агріматко-Вест",
(далі по тексту також - позивач,
Постачальник, ТОВ "Агріматко-Вест") та
Селянсько фермерським господарством
"Тюльпан", (далі по тексту також -
відповідач, Покупець, СФГ "Тюльпан")
укладено Договір поставки на умовах
товарного кредиту № УДБ- 035000001 (далі по
тексту також - Договір або Договір
поставки), за умовами якого
Постачальник (ТОВ "Агріматко-Вест")
зобов'язується передати у власність
Покупцеві (СФГ "Тюльпан") на умовах СРТ
Тернопільська обл„ Теребовлянський
р-н„ м.Теребовля,, вул. Лесі Українки,
дом № 36, корпус А (згідно з Правилами
ІНКОТЕРМС в редакції 2010 р.) товари за
номенклатурою та в строки відповідно
до специфікацій, які є додатками до
Договору та його невід'ємними
частинами, а Покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар та сплатити за
нього визначену в специфікаціях до
Договору вартість в строки та в
порядку, передбаченому Договором та
специфікаціями до нього. При цьому
відповідно до пункту 2.1. Договору ціни
товарів визначаються Сторонами як
договірні. Кількість та ціни товарів
указуються в специфікаціях до
Договору, які є його невід'ємними
частинами. Загальна сума Договору
визначається шляхом складання
підсумкових сум по специфікаціям до
цього Договору. Строки поставки товару
погоджуються Сторонами та
відображаються в специфікаціях.

Постачальник зобов'язаний в
порядку п.п. 3.4 Договору надати
Покупцеві необхідний розрахунок
коригування вартості товару у випадку,
передбаченому п. 4.5 Договору.

Покупець здійснює обов'язкову
часткову попередню оплату у розмірі 50%
від суми договору, яка розраховується
згідно п.2.1. Сума та строки попередньої
оплати указуються у специфікації на
решту суми Постачальник надає
покупцеві відстрочку по оплаті.
Покупець сплачує заборгованість
згідно строків, які відображено в
специфікації (п.4.1, 4.2 Договору).

Пунктом 4.5 Договору передбачено,
що на момент проведення остаточного
розрахунку, сума, що підлягає сплаті
відповідно до пункту 4.2. Договору
підлягає коригуванню у наступних
випадках:

а) у бік збільшення, якщо курс
встановлений АТ "ОТП Банк" (м. Київ) для
безготівкових операцій для валюти
придбання товару, що зазначена у
специфікації, збільшився більш ніж на
два відсотки по відношенню до
договірного визначеного Сторонами в
специфікації. При настанні наведеної
вище обставини, сума, що підлягає
сплаті відповідно до пункту 2.1.
Договору, в українській гривні
розраховується Покупцем за формулою:

С = Сп * (Ко /Кд)

де:

Сп - узгоджена сторонами сума в
гривнях, розрахована за договірним
курсом, яка підлягає сплаті згідно
специфікації;

Кд - договірний курс;

Ко - курс валюти закупівлі
імпортного товару до гривні,
встановлений АТ "ОТП Банк" (м. Київ) для
безготівкових операцій на день
розрахунку. Уразі затримання
остаточного розрахунку більше ніж
узгоджено сторонами, цей курс не може
бути нижчий, ніж курс встановлений АТ
"ОТПБанк" (м. Київ) для безготівкових
операцій на дату остаточного
розрахунку визначену в Договорі;

б) у бік зменшення, якщо курс
встановлений АТ "ОТП Банк" (м. Київ) для
безготівкових операцій для валюти
придбання товару, що зазначена у
специфікації, зменшився більш ніж на
два відсотки по відношенню до
договірного курсу, визначеного
Сторонами в специфікації. Постачальник
надає Покупцю знижку на ціну товару,
яка розраховується Покупцем за
формулою:

З = Сп - Сп * (Ко / Кд)

де:

Сп - узгоджена сторонами сума в
гривнях, розрахована за договірним
курсом, яка підлягає сплаті згідно
специфікації;

Кд - договірний курс;

Ко - курс валюти закупівлі
імпортного товару до гривні,
встановлений АТ "ОТПБанк" (м. Київ) для
безготівкових операцій на день
розрахунку. Уразі затримання
остаточного розрахунку быльше ніж
узгоджено сторонами, цей курс не може
бути нижчий, ніж курс встановлений АТ
"ОТП Банк" (м. Київ) для безготівкових
операцій на дату остаточного
розрахунку визначену в Договорі; У
випадку порушення строків остаточного
розрахунку більше ніж на 15 календарних
днів, сума знижки зменшується на 1 % за
кожен день прострочки.

Відвантаження товару Постачальником
здійснюється виключно за умови
виконання п. 4.1. Передача товару
Постачальником представнику Покупця
здійснюється виключно за умови надання
представником Покупця документу, що
підтверджує його повноваження на
отримання товару (довіреності)(п.5.1, 5.2
Договору).

За порушення строків передачі товару з
вини Постачальника, він сплачує
Покупцю пеню у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України від суми недопоставлених
товарів за кожний день прострочення. У
випадку затримки оплати з вини Покупця,
Покупець сплачує Постачальнику пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
заборгованості за кожний день
прострочення. У разі затримки з
проведенням Покупцем передоплати
передбаченої п. 4.1. Договору на строк
більше двадцяти календарних днів,
Постачальник має право відмовитися від
виконання договору в односторонньому
порядку без підписання з Покупцем
будь-яких додаткових документів (п.п 6.1,
6.2, 6.3 Договору).

Відповідно до п.10.3 Договір вступає в
силу з моменту його підписання
Сторонами і діє до повного виконання
Сторонами своїх зобов'язань.

Вказаний Договір підписаний
уповноваженими особами - ТОВ
"Агріматко-Вест" і СФГ "Тюльпан" та
завірений їх печатками.

Матеріали справи свідчать, що між
сторонами виникли правовідносини з
договору поставки товару.

Відповідно до ч 1, 2 ст. 712 ЦК України з
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Відповідно до вимог ст.526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Із змісту ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

При цьому, кожна із сторін, уклавши
вказаний вище договір поставки
товарів, взяла на себе зобов'язання, а
саме позивач поставити товар, а
відповідач оплатити його в порядку та
на умовах визначених вказаним вище
договором.

Як стверджує позивач та, зазначене ним
підтверджується матеріалами справи,
він свої зобов'язання за договором
поставки виконав належним чином шляхом
здійснення поставки товару згідно
накладної № 801007 від 01.08.13р. Із змісту
якої покупець (відповідач) отримав від
постачальника (позивача), товар усього
на суму 42 890,40 грн. (сума з ПДВ).

Накладна підписана представниками
сторін та завірена печатками (штампами)
як позивача ТОВ "Агріматко-Вест" так і
відповідача - СФГ "Тюльпан".

Також, у накладній, як на підставу
укладення, міститься посилання на
договір № УДБ- 035000001 від 18.04.2013р.

У матеріалах справи є наявною і
Довіреність № 2 від 29.07.2013р. видана СФГ
"Тюльпан" на отримання товару від ТОВ
"Агріматко-Вест".

Відповідно до ст.ст. 691, 692, 693 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу, а також
вчинити за свій рахунок дії, які
відповідно до договору, актів
цивільного законодавства або вимог, що
звичайно ставляться, необхідні для
здійснення платежу. Покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. У разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати оплати товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно п.1.1. Договору поставки Покупець
взяв на себе зобов'язання прийняти та
оплатити товар.

В п. 4.1, 4.2 Договору поставки сторони
передбачили, що Покупець здійснює
обов'язкову часткову попередню оплату
у розмірі 50% від суми договору, яка
розраховується згідно п.2.1. Сума та
строки попередньої оплати указуються у
специфікації. на решту суми
Постачальник надає покупцеві
відстрочку по оплаті. Покупець сплачує
заборгованість згідно строків, які
відображено в специфікації.

У специфікації № 00001 від 18 04.2013р. до
Договору строк оплати визначено: по
18.04.2013р. як попередня оплата на суму
10585,08 грн. та по 31.10.2013р. як погашення
товарного кредиту на суму 14434,32грн. У
свою чергу у специфікації № 00002 від
31.05.2013р. строк оплати визначено: по
15.06.2013р. як попередня оплата на суму 4
560,77грн. та по 31.10.2013р. як погашення
товарного кредиту на суму 10310,23грн.

Проте, як стверджує позивач та
зазначене підтверджується матеріалами
справи відповідачем свої зобов'язання
за Договором з оплати поставленого
товару не виконано, внаслідок чого
станом на час розгляду справи,
заборгованість за Договором поставки
відповідача перед позивачем складає 42
890,40 грн.

У свою чергу, зі сторони відповідача
доказів протилежного, які б
спростовували зазначене твердження
позивача в частині наявного розміру
заборгованості за Договором поставки
суду не надано та судом самостійно не
здобуто.

При цьому сторонами взаємно складено
Акт звірки взаєморозрахунків від
09.01.2014р. за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. де
в тому числі зафіксовано суму боргу у
розмірі 42890,40, що виникла у відповідача
перед позивачем на підставі Договору,
який є предметом розгляду у даній
справі. Вказаний Акт звірки підписано
та завірено печатками сторін без
застережень та зауважень.

З метою досудового врегулювання спору
позивачем направлено відповідачу
вимогу вих. № 46 від 21.11.2013 р. про
добровільне, протягом 5 банківських
днів, погашення дебіторської
заборгованості шляхом перерахування
коштів на банківських рахунок ТОВ
Агріматко-Вест", в тому числі і по
договору поставки № УДБ-035000001 від
18.04.2013р.

Проте, як стверджує позивач та
зазначене не спростовано відповідачем,
зазначена претензія залишена
селянським фермерським господарством
"Тюльпан" без відповіді та задоволення,
а сума боргу за Договором є непогашеною
і станом на час розгляду даної справи.

Беручи до уваги наведене, розглянувши
та оцінивши докази подані позивачем,
які підтверджують той факт, що на час
розгляду справи взяте на себе
зобов'язання за Договором з оплати
поставленого йому товару відповідач не
виконав, суд вважає заявлену позивачем
до стягнення суму основного боргу у
розмірі 42 890,40 грн. правомірно та
документально обґрунтованою.

Щодо стягнення 2 980,62 грн. пені, то судом
встановлено наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором, або законом.

Також, із змісту ч. 2 статті 218 ГК України
у разі, якщо інше не передбачено
законом або договором, суб'єкт
господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Згідно ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися згідно з законом або
договором неустойкою (штрафом, пенею),
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком. При цьому,
неустойкою (штрафом, пенею) визнається,
визначена договором або актом
цивільного законодавства, грошова сума
або інше майно, які боржник повинен
передати кредиторові в разі порушення
боржником зобов'язання.

Разом з тим, договірні правовідносини
між платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань врегульовано Законом
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", відповідно до статей 1, 3
якого передбачено, що платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін;
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до ч. 6 статті 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Позивачем згідно заяви про збільшення
позовних вимог, заявлено до стягнення
2980,62 грн. - пені, нарахованої у розмірі
подвійної облікової ставки за час
прострочення боргу за отриманий товар,
згідно видаткових накладних.

У зв'язку з наведеним та відповідно до
ч. 6 ст. 231, ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України позивачем за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання відповідачу правомірно
нарахована пеня в сумі 2980 грн. 62 коп. із
врахуванням вимог Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. у розмірі подвійної облікової
ставки Національного Банку України та
період шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи зазначене, суд вважає
заявлені позовні вимоги позивача про
стягнення пені у розмірі 2980 грн. 62 коп. є
такими, що заявлені та обраховані
позивачем правомірно із врахуванням
умов Договору та Закону.

Щодо стягнення 3% річних та індексу
інфляції, то судом встановлено
наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Із змісту статті 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем належними доказами
підтверджено допущене відповідачем
прострочення виконання грошових
зобов'язань перед позивачем, що дає
правові підстави останньому
застосувати до відповідача
відповідальність, передбачену статтею
625 Цивільного кодексу України.

При цьому право кредитора вимагати
сплату боргу з урахуванням процентів
річних, встановлених ст. 625 ЦК України, є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові. Можливість
нарахування 3% річних законодавець
пов'язує з протиправною поведінкою
відповідача, з фактом порушення
грошового зобов'язання. Головним для
визначення правової природи даної міри
відповідальності є вказівка на
невиконання грошового зобов'язання.
При цьому, норми чинного законодавства
не вимагають обов'язкового
встановлення у договорі додаткового
застереження щодо можливості
застосування наслідків передбачених
частиною 2 статті 625 ЦК України.

Також, ці кошти нараховуються
незалежно від вини боржника та
незалежно від сплати ним неустойки
(пені) за порушення виконання
зобов'язання (Постанова Верховного
Суду України від 15.11.2010р. №4/720).

З огляду на зазначене, розглянувши та
оцінивши поданий позивачем розрахунок
позовних вимог в частині нарахування 3%
річних та інфляційних втрат за період
прострочення, суд вважає, що нараховані
706 грн. 52 коп. - 3% річних та 2981грн. 09 коп. -
інфляційних витрат є такими, що
заявлені та обраховані позивачем
правомірно із врахуванням умов
Договору, зокрема, в частині строку
сплати заборгованості а тому
підлягають до задоволення судом.

Щодо стягнення 12 908 грн. 88 коп. суми
коригування вартості товару, то судом
встановлено наступне.

Згідно із ст. 627 ЦК України відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Пунктом 4.5 Договору сторони
передбачили, що на момент проведення
остаточного розрахунку, сума, що
підлягає сплаті відповідно до пункту
4.2. Договору підлягає коригуванню у
наступних випадках:

а) у бік збільшення, якщо курс
встановлений АТ "ОТП Банк" (м. Київ) для
безготівкових операцій для валюти
придбання товару, що зазначена у
специфікації, збільшився більш ніж на
два відсотки по відношенню до
договірного визначеного Сторонами в
специфікації. При настанні наведеної
вище обставини, сума, що підлягає
сплаті відповідно до пункту 2.1.
Договору, в українській гривні
розраховується Покупцем за формулою:

С = Сп * (Ко /Кд)

де:

Сп - узгоджена сторонами сума в
гривнях, розрахована за договірним
курсом, яка підлягає сплаті згідно
специфікації;

Кд - договірний курс;

Ко - курс валюти закупівлі
імпортного товару до гривні,
встановлений АТ "ОТП Банк" (м. Київ) для
безготівкових операцій на день
розрахунку. Уразі затримання
остаточного розрахунку більше ніж
узгоджено сторонами, цей курс не може
бути нижчий, ніж курс встановлений АТ
"ОТП Банк" (м. Київ) для безготівкових
операцій на дату остаточного
розрахунку визначену в Договорі;

Як вбачається із матеріалів справи
позивачем проведено коригування
вартості товару на суму 12 908 грн. 88 коп.
за формулою (п. 4.5. Договору), що
підтверджується доданим до матеріалів
справи розрахунком. А також долученою
до матеріалів справи довідкою АТ "ОТП"
про курс валюти.

В підтвердження імпортованості товару
та підставності застосування п. 4.5.
Договору позивачем надано суду, як
докази завірені належним чином копії
витягу з статуту позивача, Договору
поставки № УДБ-156000001 від 11.01.2013р.,
зовнішньоекономічного контракту №
СОМПО-2011 від 03.03.2011р., завірену належним
чином копію рахунку-фактури, завірену
належними чином копію митної
декларації.

Таким чином, суд оцінивши подані докази
перевіривши розрахунок коригування
вартості товару та визначення різниці
остаточної та попередньої вартості
товару, реалізованого відповідачем
згідно Договору, що підлягає оплаті,
вважає розрахунок вірним та позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача на користь позивача
коригування вартості товару в сумі 12 908
грн. 88 коп. обґрунтованими та такими,
що підлягають до задоволення.

Із змісту п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 4-3, 32, 33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Доказами у справі є будь - які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вище зазначене у
сукупності, суд позовні вимоги
позивача задовольняє повністю та
стягує з Селянсько фермерського
господарства "Тюльпан", вул. Л. Українки,
36а, м. Теребовля, Теребовлянського
району, Тернопільської області, 48100
(ідент. код 21152613) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Агріматко-Вест", вул. Підлісна, 27, с.
Великі Гаї, Тернопільського району,
Тернопільської області, 47722 (ідент. код
34401968) - 42 890 (сорок дві тисячі вісімсот
дев'яносто) грн. 40 коп. - основного боргу,
2 980 (дві тисячі дев'ятсот вісімдесят)
грн. 62 коп. - пені, 2 981 (дві тисячі
дев'ятсот вісімдесят одну) грн. 09 коп. -
інфляційних втрат, 706 (сімсот шість) грн.
52 коп. - 3% річних від простроченої суми
грошового зобов'язання, 12 908 (дванадцять
тисяч дев'ятсот вісім) грн. 88 коп. - сума
коригування вартості товару.

Із змісту ч.ч. 1,2 статті 49 ГПК України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї судовий збір
незалежно від результатів вирішення
спору.

Зважаючи на зазначене, беручи до уваги
повне задоволення позовних вимог та те,
що спір у справі виник з вини
відповідача у зв'язку з неналежним
виконанням ним умов Договору № УДБ-
035000001 від 18.04.2013р. судовий збір у розмірі
1827 грн., згідно ст. 49 ГПК України, суд
покладає на відповідача у справі та він
підлягає стягненню в користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 43, 32-33, 49, 66-68, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Селянсько фермерського
господарства "Тюльпан", вул. Л. Українки,
36а, м. Теребовля, Теребовлянського
району, Тернопільської області, 48100
(ідент. код 21152613) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Агріматко-Вест", вул. Підлісна, 27, с.
Великі Гаї, Тернопільського району,
Тернопільської області, 47722 (ідент. код
34401968) 42 890 (сорок дві тисячі вісімсот
дев'яносто) грн. 40 коп. - основного боргу,
2 980 (дві тисячі дев'ятсот вісімдесят)
грн. 62 коп. - пені, 2 981 (дві тисячі
дев'ятсот вісімдесят одну) грн. 09 коп. -
інфляційних втрат, 706 (сімсот шість) грн.
52 коп. - 3% річних від простроченої суми
грошового зобов'язання, 12 908 (дванадцять
тисяч дев'ятсот вісім) грн. 88 коп. - сума
коригування вартості товару, 1827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. - судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
суду законної сили.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони у справі,
прокурор, треті особи, особи, які не
брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу, протягом
десяти днів з дня підписання повного
тексту рішення, через місцевий
господарський суд.

Повне рішення складено 25.06.2014р.

Суддя
В.Л. Гевко