м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного
підприємства «Олеандр»
до Тернопільського
обласного державного центру
експертизи сортів рослин з державною
інспекцією з охорони прав на сорти
рослин Тернопільської області
про стягнення 27 299, 04 грн.
Суддя Ломака В.С.
Представники сторін:
від позивача: Бабич Є.В. за
довіреністю б/н від 27.12.2013;
від відповідача: не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне підприємство «Олеандр»
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Українського
інституту експертизи сортів рослин про
стягнення 27 299, 04 грн., з яких: 12 343, 30 грн.
основного боргу, 1 922, 86 грн. пені, 11 181, 38
грн. відсотків річних, 1 851, 50 грн. штрафу.
Також, позивач просив суд витрати по
сплаті судового збору у розмірі 1 720,50
грн. покласти на відповідача.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував на те, що відповідно до
укладеного між ним та Тернопільським
обласним державним центром експертизи
сортів рослин з державною інспекцією з
охорони прав на сорти рослин
Тернопільської області Договору
поставки № Ол-18-0002 від 22.02.2012 р. про
поставку засобів захисту рослин,
позивач поставив останньому продукцію,
яка не була оплачена у повному обсязі,
внаслідок чого позивач вирішив
звернутись до суду за захистом своїх
прав та законних інтересів. При цьому,
оскільки згідно з Наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України № 210 від 19.04.2012 р.
Тернопільський обласний державний
центр експертизи сортів рослин з
державною інспекцією з охорони прав на
сорти рослин Тернопільської області
було реорганізовано шляхом поділу,
даний позов заявлено до його
правонаступника - Українського
інституту експертизи сортів рослин.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 02.12.2013 р. порушено провадження
призначено на 15.01.2014 р.
15.01.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшли додаткові документи
у справі.
У судовому засіданні 15.01.2014 р. від
представника Українського інституту
експертизи сортів рослин надійшов
відзив на позовну заяву, відповідно до
якого він проти позову заперечує,
вказуючи на те, що станом на 15.01.2014 р. до
ЄДРЮОФОП не внесено запису про
припинення Тернопільського обласного
державного центру експертизи сортів
рослин з державною інспекцією з
охорони прав на сорти рослин
Тернопільської області, у зв'язку з чим
позивачу слід звернутись з
відповідними позовними вимогами саме
Крім того, від представника
Українського інституту експертизи
сортів рослин надійшло клопотання про
залучення у якості третьої особи
державного центру експертизи сортів
рослин з державною інспекцією з
охорони прав на сорти рослин
Тернопільської області.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 15.01.2014 р. в порядку ст. 27 ГПК
України було залучено до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Тернопільський обласний державний
центр експертизи сортів рослин з
державною інспекцією з охорони прав на
сорти рослин Тернопільської області,
розгляд справи відкладено на 28.01.2014 р.
28.01.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшли додаткові документи
у справі.
У судовому засіданні 28.01.2014 р. від
представника позивача надійшло
клопотання про продовження строку
вирішення спору на 15 днів.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.01.2014 р. на підставі
клопотання представника позивача було
продовжено строк вирішення спору на 15
днів та відкладено розгляд справи на
05.02.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшли додаткові документи
у справі.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 05.02.2014 р., у зв'язку
з перебуванням судді Ломаки В.С. на
передано для розгляду судді Любченко
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 05.02.2014 р. суддею Любченко М.О.
провадження та призначено її до
розгляду на 12.03.2014 р.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 10.02.2014 р. справу
судді Ломаці В.С., у зв'язку з її виходом
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 р. суддею Ломакою В.С.
провадження та призначено її до
розгляду на 12.03.2014 р.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 12.03.2014 р., у зв'язку
з перебуванням судді Ломаки В.С. на
передано для розгляду судді
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.03.2014 р. суддею Васильченко
свого провадження та призначено її до
розгляду на 12.03.2014 р.
У судовому засіданні 12.03.2014 р. від
представника позивача надійшло
клопотання про залучення до участі у
справі як співвідповідача
Тернопільського обласного державного
центру експертизи сортів рослин з
державною інспекцією з охорони прав на
сорти рослин Тернопільської області.
При цьому, у прохальній частині
вказаного клопотання викладено вимоги
про стягнення спірної суми боргу та
відповідних нарахувань солідарно з
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.03.2014 р. розгляд справи було
відкладено на 01.04.2014 р. Розгляд
клопотання позивача про залучення до
участі у справі співвідповідача
відкладено до встановлення фактичних
обставин справи.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 24.03.2014 р. справу
судді Ломаці В.С., у зв'язку з її виходом
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.03.2014 р. суддею Ломакою В.С.
провадження та призначено її до
розгляду на 01.04.2014 р.
У судовому засіданні 01.04.2014 р. від
представника Українського інституту
експертизи сортів рослин надійшли
додаткові документи у справі та
клопотання про витребування від
Міністерства аграрної політики
України копії Наказу № 107 від
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 01.04.2014 р. в порядку ст. 38 ГПК
України було витребувано від
Міністерства аграрної політики та
продовольства України належним чином
завірену копію Наказу «Про
реорганізацію Державного підприємства
«Центр сертифікації та експертизи
насіння і садивного матеріалу» № 107 від
25.03.2014 р. Розгляд справи відкладено на
22.04.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
Міністерства аграрної політики та
продовольства України надійшли
витребувані судом документи.
У судовому засіданні 23.04.2014 р. від
представника позивача надійшло
клопотання про заміну неналежного
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.04.2014 р. було замінено
неналежного відповідача - Український
інститут експертизи сортів рослин на
належного, а саме: Тернопільський
обласний державний центр експертизи
сортів рослин з державною інспекцією з
охорони прав на сорти рослин
Тернопільської області, розгляд справи
відкладено на 03.06.2014 р.
У судовому засіданні 03.06.2014 р. від
представника позивача надійшли
додаткові документи у справі.
Представник відповідача в судове
засідання 18.06.2014 р. не з'явився, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.
Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.
При цьому, оскільки суд відкладав
розгляд справи, надаючи можливість
учасникам судового процесу
реалізувати свої процесуальні права на
представництво інтересів у суді та
подання доказів в обґрунтування своїх
вимог та заперечень, суд, враховуючи
процесуальні строки розгляду спору,
встановлені ст. 69 ГПК України, не
знаходить підстав для відкладення
розгляду справи.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти
Відповідно до Листа Верховного Суду
України головам апеляційних судів
України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у
цивільних, адміністративних і
господарських справах перебіг
провадження для цілей статті 6
Конвенції розпочинається з моменту
подання позову і закінчується
винесенням остаточного рішення у
справі.
Критерії оцінювання «розумності»
строку розгляду справи є спільними для
всіх категорій справ (цивільних,
господарських, адміністративних чи
кримінальних). Це - складність справи,
поведінка заявника та поведінка
органів державної влади (насамперед,
суду). Відповідальність держави за
затягування провадження у справі, як
правило, настає у випадку
нерегулярного призначення судових
засідань, призначення судових засідань
з великими інтервалами, затягування
при передачі або пересиланні справи з
одного суду в інший, невжиття судом
заходів до дисциплінування сторін у
справі, свідків, експертів, повторне
направлення справи на додаткове
розслідування чи новий судовий
Всі ці обставини судам слід
враховувати при розгляді кожної
справи, оскільки перевищення розумних
строків розгляду справ становить
порушення прав, гарантованих пунктом 1
статті 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини, а збільшення
кількості звернень до Європейського
суду з прав людини не лише погіршує
імідж нашої держави на міжнародному
рівні, але й призводить до значних
втрат державного бюджету.
З урахуванням зазначеного, судом також
відхилено клопотання представника
позивача про відкладення розгляду
справи, яке ним мотивоване заміною
кредитора у зобов'язанні на ТОВ
«Хімагромаркетинг», доказів чого не
При цьому, суд звертає увагу позивача
на те, що прийняття рішення судом у
даній справі не позбавляє права в
подальшому, у випадку підтвердження
обставин заміни кредитора у спірних
зобов'язаннях, здійснити заміну
стягувача у виконавчому провадженні.
У судовому засіданні 18.06.2014 р. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -
22.02.2012 р. між позивачем (продавець) та
відповідачем (покупець) було укладено
Договір поставки № Ол-18-0002 (далі -
Договір), відповідно до п. 1.1. якого
продавець зобов'язався передати у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язався прийняти й оплатити
наступні засоби захисту рослин: Цукрон
Профі у кількості 10 л та Пріоритет у
кількості 10 л на загальну суму 6 050, 60
Вартість товару на дату укладення
цього Договору становить 6 050, 60 грн.
Відповідно до п. 1.4. Договору кількість
і асортимент товару, який підлягає
поставці, визначається відповідно до п.
1.1. даного Договору. За бажанням покупця
кількість та асортимент товару може
бути збільшені, що оформлюється
додатковою угодою, в якій визначається
кількість та асортимент товару, що
підлягає поставці та строк оплати.
Згідно з п. 2.1. Договору було визначено,
що покупець зобов'язаний сплатити
продавцю вартість товару, зазначену в
п. 1.2. Договору в наступні строки: 1 815, 18
грн. не пізніше 10.04.2012 р., 4 235, 42 грн. не
пізніше 20.10.2012 р.
Відповідно до п. 7.1. Договору він
набирає чинності з моменту його
підписання сторонами і діє до 01.01.2014 р.,
а в частині розрахунків - до повного
виконання покупцем своїх зобов'язань
06.03.2012 р. сторони уклали Додатковий
договір № Ол-18-0002ДС1 до Договору, за
яким домовилися доповнити Основний
договір поставки наступним переліком
засобів захисту рослин: Бікар в
кількості 0, 6 л вартістю 757, 36 грн., який
мав бути оплачений в строк не пізніше
10.04.2012 р. на суму 227, 21 грн. та не пізніше
20.10.2012 р. на суму 530, 36 грн.
03.04.2012 р. сторони уклали Додатковий
договір № Ол-18-0002ДС2 до Договору, за
яким домовилися зменшити та не
поставляти товар: Бікар в кількості 0, 6
л вартістю 757, 36 грн.
27.08.2012 р. сторони уклали Додатковий
договір № Ол-18-0002ДС4 до Договору, за
яким домовилися доповнити Основний
договір поставки наступним переліком
засобів захисту рослин: Цукрон Профі в
кількості 15 л вартістю 7 292, 70 грн., який
мав бути оплачений в строк не пізніше
05.09.2012 р. на суму 7 292, 70 грн.
Як вбачається з матеріалів справи,
позивач поставив відповідачу
відповідний товар на загальну суму 13
343,30 грн. відповідно до видаткових
накладних: № Ол-18-0002 від 21.03.2012 р. на суму
1 242, 20 грн., № Ол-18-0003 від 21.03.2012 р. на суму
4 808, 40 грн., № Ол-18-0064 від 27.08.2012 р.
на суму 4 861, 80 грн., № Ол-18-0065 від 29.08.2012 р.
на суму 2 430, 90 грн.
У свою чергу, відповідач з позивачем
розрахувався частково, сплативши 03.04.2012
р. 1 000, 00 грн., що підтверджується
випискою банку по поточному рахунку
позивача, у зв'язку з чим у відповідача
виник борг в сумі 12 343, 30 грн.
Враховуючи зазначені обставини,
позивач вирішив звернутись з даним
позовом до суду.
Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.
Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.
Як зазначено в Інформаційному листі
Вищого господарського суду України
«Про практику застосування Вищим
господарським судом України у розгляді
справ окремих норм матеріального
права» № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 р., якщо інше
не встановлено укладеним сторонами
договором або актом цивільного
законодавства, перебіг строку
виконання грошового зобов'язання, яке
виникло на підставі договору
купівлі-продажу, починається з моменту
прийняття товару або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
і положення частини другої статті 530
названого Кодексу, в якій ідеться про
строк (термін) виконання боржником
обов'язку, що не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, до відповідних правовідносин
При цьому, в п. 1.7. Постанови Вищого
господарського суду України від
17.12.2013 р. №14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» зазначається, що
нормою ст. 530 ЦК України передбачено,
між іншим, можливість виникнення
обов'язку негайного виконання; такий
обов'язок випливає, наприклад, з
припису частини першої статті 692 ЦК
України, якою визначено, що покупець за
договором купівлі-продажу повинен
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього; відтак якщо
договором або актами цивільного
законодавства не встановлено інший
строк оплати товару, відповідна оплата
має бути здійснена боржником негайно
після такого прийняття, незалежно від
того, чи пред'явив йому кредитор
пов'язану з цим вимогу.
В той же час, сторони визначили умови
оплати, про які зазначалось вище.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу приписів ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.
Згідно з ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних випадках ставляться.
Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
Не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка з
мотиву, що зобов'язання другої сторони
за іншим договором не було виконано
Відповідачем не надано суду належних
та допустимих доказів на підтвердження
відсутності основного боргу, у зв'язку
з чим позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню в сумі
існуючого на момент розгляду справи
розміру заборгованості.
Що стосується заявлених позивачем
вимог про стягнення 1 922, 86 грн. пені,
11 181, 38 грн. відсотків річних та 1 851, 50
грн. штрафу, слід відзначити наступне.
Згідно зі ст. 216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
Одним із різновидів господарських
санкцій, які застосовуються до
правопорушника у сфері господарювання,
є штрафні санкції у вигляді грошової
суми (неустойки, штрафу, пені), яку
учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ст. 230 ГК України).
Поняттю «пеня» дано визначення ч. 3 ст.
549 ЦК України, відповідно до змісту якої
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України платник
грошових коштів сплачує на користь
одержувача цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Приписи даної статті також
кореспондуються з положеннями ст. 3
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 232 ГК
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.
Вищенаведений шестимісячний строк не є
строком позовної давності, оскільки в
нормі йдеться саме про припинення
нарахування штрафних санкцій, за
стягненням яких особа має право
звернутися в межах річного строку
позовної давності, встановленого п. 1
ч. 2 ст. 258 ЦК України.
При цьому слід враховувати, що позовна
вимога про стягнення пені пов'язана з
триваючим правопорушенням -
простроченням виконання зобов'язання.
Оскільки пеня стягується у певних
відсотках від простроченого
зобов'язання за кожен день такого
прострочення, то строк позовної
давності (один рік) починається для
кожної позовної вимоги про сплату пені
окремо за кожен прострочений день.
(Такої ж правової позиції
притримується Вищий господарський суд
України у постанові № 41/153-07 від
Пунктом 5.2. Договору сторони
передбачили, що покупець відповідає за
несвоєчасну оплату товару (порушення
розділу 2 даного Договору) й сплачує
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми заборгованості за
кожний день простроченого платежу.
При цьому, відповідно до п. 5.3. Договору
визначено, що сторони дійшли згоди щодо
зміни тривалості позовної давності про
стягнення неустойки (штрафу, пені),
передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного
кодексу України і встановили, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
встановлених розділом 5 цього Договору,
припиняється через три роки від дня,
коли це зобов'язання мало бути
За змістом вказаного пункту Договору
вбачається, що фактично сторони
змінили не строк позовної давності, а
строк нарахування пені.
Пунктом 5.4. Договору сторони визначили,
що у випадку прострочення виконання
зобов'язань, передбачених розділом 2
даного Договору, більше ніж 30 днів
винна сторона додатково сплачує іншій
стороні за даним договором штраф у
розмірі 15 відсотків від ціни договору.
Крім того, відповідно до п. 5.5. Договору,
було визначено, що сторони дійшли згоди
щодо зміни розміру процентної ставки,
передбаченої частиною 2 ст. 625
Цивільного кодексу України і
встановили її в розмірі 40 відсотків
річних від несплаченої загальної
вартості товару протягом 90 календарних
днів з дати, коли товар повинен був бути
сплачений покупцем та 96 відсотків
річних від несплаченої ціни товару до
дня повної оплати з дати закінчення 90
Також, згідно зі статтею 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних в
порядку ст. 625 ЦК України є способами
захисту його майнового права та
інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові. (Відповідної правової
позиції дотримується Вищий
господарський суд України у постанові
№ 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд
України у постанові №
3-12г10 від 08.11.2010 р.).
Позивачем нараховано відповідачу 1 922, 86
грн. пені та 11 181, 38 грн. відсотків
річних, розрахунок яких є невірним в
силу невірного визначення початку
нарахування пені по простроченому
платежу в сумі 4 235, 42 грн., оскільки
враховуючи те, що 20.10.2012 р. є вихідним
днем (субота), то останнім днем для
оплати вказаної суми - 22.10.2012 р., у
зв'язку з чим її слід вважати
простроченою з 23.10.2012 р.
В силу приписів п. 18 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2004 році»
№ 01-8/344 від 11.04.2005 р. з огляду на
вимоги частини 1 статті 47 ГПК України
щодо прийняття судового рішення за
результатами обговорення усіх
обставин справи та частини 1 статті 43
ГПК України стосовно всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності, суд повинен перевірити
обґрунтованість і правильність
здійсненого нарахування сум штрафних
санкцій, річних, збитків від інфляції, і
в разі, якщо їх обчислення помилкове -
зобов'язати позивача здійснити
перерахунок відповідно до закону чи
договору або зробити це самостійно.
Судом, з урахуванням принципу
диспозитивності господарського
процесу, було здійснено перерахунок
пені та відсотків річних за обраний
позивачем період та встановлено, що
пеня має становити 1 919, 39 грн., відсотки
річні - 11 159, 13 грн.
Нарахований позивачем штраф у розмірі 1
851, 50 грн. розраховано вірно.
Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом
встановлено, що відповідач неналежним
чином виконував взяті на себе обов'язки
щодо оплати вартості поставленого йому
товару, позовні вимоги підлягають
задоволенню частково з урахуванням
наведеного.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на сторін пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, ст. ст. 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Тернопільського
обласного державного центру
експертизи сортів рослин з державною
інспекцією з охорони прав на сорти
рослин Тернопільської області (47704,
Тернопільська область, Тернопільський
район, село Плотича; ) на
користь Приватного підприємства
«Олеандр» (99007, місто Севастополь,
вулиця Куликове поле, будинок 3; ) 12 343 (дванадцять тисяч
триста сорок три) грн. 30 коп. основного
боргу, 1 919 (одну тисячу дев'ятсот
дев'ятнадцять) грн. 39 коп. пені, 1
851 (одну тисячу вісімсот п'ятдесят одну)
грн. 50 коп. штрафу, 11 159 (одинадцять тисяч
сто п'ятдесят дев'ять) грн. 13 коп.
відсотків річних та 1 718 (одну тисячу
сімсот вісімнадцять) грн. 88 коп. витрат
по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Після вступу рішення в законну
силу видати наказ.

5. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 23.06.2014 р.

Суддя
В.С. Ломака