ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року Справа № 904/9447/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.суддів
Гончарука
П.А.
Стратієнко Л.В.з участю
представників: позивача: відповідача:
не з'явився не з'явивсярозглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу фізичної особи
-підприємця ОСОБА_3на рішення та
постановугосподарського суду
Дніпропетровської області від 19 лютого
2014 р. Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 24 квітня 2014 у
справі№ 904/9447/13за позовомкомунального
підприємства "Жилсервіс"
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області дофізичної
особи -підприємця ОСОБА_3про стягнення
10054,20 грн. ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 р. позивач звернувся в суд з
позовом про стягнення з відповідача
заборгованості з оплати послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій у розмірі 10054,20
грн. (з урахуванням зменшення позовних
вимог) за період з січня по грудень 2013 р.
за договором від 01.02.2010 р. № 335/ОЕР.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 19.02.2014 р.
(суддя Рудь І.А.), залишеним без змін
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
24.04.2014 р. (головуючий - Герасименко І.М.,
судді - Кузнецова І.Л., Сизько І.А.), позов
задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 на користь комунального
підприємства "Жилсервіс"
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області 10 054, 20 грн.
боргу та судові витрати.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати постановлені
у справі судові рішення та передати
справу на новий розгляд.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій за змістом
ст.1, п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" (далі -
Закон) є одним із видів комунальних
послуг.

Згідно зі ст. 901 ЦК України, за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Зі змісту статті 629 ЦК України
вбачається, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами, а згідно зі ст.
525 ЦК України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено господарськими судами,
рішенням виконавчого комітету
Вільногірської міської ради № 3 від
20.01.2010р. комунальне підприємство
"Жилсервіс" Вільногірської міської
ради Дніпропетровської області
визначено виконавцем послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, з вивезення
твердих побутових відходів від
населення приватного сектору міста
(а.с.71-73,т.1).

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 13.05.2010р.
у справі № 5/157-10, залишеним без змін
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
27.07.2010р. та постановою Вищого
господарського суду від 26.10.2010р.,
зобов'язано фізичну особу - підприємця
ОСОБА_3 в 10-денний строк з моменту
набрання рішенням законної сили
підписати проект договору № 335/ОЕР від
01.02.2010р. У разі непідписання договору у
вказаний строк, вважати його укладеним
на умовах виконавця.

На виконання зазначеного вище судового
рішення, позивачем направлено на
адресу відповідача примірник договору
№ 335/ОЕР від 01.02.2010р. для підписання,
який на адресу позивача повернутий не
був, у зв'язку із чим договір № 335/ОЕР
від 01.02.2010р. вважається укладеним на
умовах позивача (а.с. 61-62 том 3).

Договір №335/ОЕР від 01.02.2010р. за своїм
змістом є договором про надання послуг.

Згідно з умовами договору № 335/ОЕР про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій від
01.02.2010р. (надалі - договір), предметом
цього договору є забезпечення
Комунальним підприємством "Жилсервіс"
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області (виконавець)
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
(далі - послуги) у житловому будинку
АДРЕСА_1, а фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 (споживачем) -
забезпечення своєчасної оплати таких
послуг за встановленим тарифом у
строки та на умовах, що передбачені цим
договором (п. 1 договору).

Виконавець надає послуги відповідно до
затвердженого (погодженого) рішенням
органу місцевого самоврядування
тарифу, його структури, періодичності
та строків надання послуг, копія якого
додається до цього договору (п. 2
договору).

Згідно додатку № 1 до договору тариф на
послуги становить 1,34 грн. за 1м2 з ПДВ,
тобто 837,85 грн. на місяць, така ж сума
зазначена у п. 3 договору (а.с.61-63,т.3).

Але погодитися цією сумою платежів
неможливо, оскільки вона є більшою, ніж
сума добутку площі спірного приміщення
і розміру тарифу послуги за 1 м2,
визначеного рішенням виконавчого
комітету Вільногірської міської ради
№ 3 від 20.01.2010р. (623,4 м2 х 1,34 грн. =835,35 грн.),
і підстав для збільшення цієї суми,
незалежно від методики розрахунку її
позивачем, немає, оскільки тариф в
розмірі 1,34 грн. за 1 м2 включає в себе
ПДВ, то в підсумку сума щомісячного
платежу не може бути для споживача
більшою, ніж добуток площі приміщення і
суми тарифу за 1м2.

Відповідно до п. 5 договору,
розрахунковим періодом є календарний
місяць. У разі застосування щомісячної
системи оплати послуг платежі
вносяться не пізніше ніж до 10 числа
місяця, що настає за розрахунковим у
безготівковій формі.

Отже, за період з січня по грудень 2013
року відповідачем не сплачені
відповідні послуги на загальну суму 10
002, 42 грн., а не 10 054,20 грн., стягнутих
господарським судом, в зв'язку з чим
судові рішення підлягають зміні у
зв'язку з допущеною помилкою при
обрахунку суми боргу.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Доводи касаційної скарги про те, що
факт надання послуг не доведено уже
були предметом дослідження в суді
апеляційної інстанції, яким
встановлено що в порушення вимог ч. 1
ст. 18 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" у спірний
період відповідач не звертався до
позивача із вимогою зафіксувати
порушення виконавцем умов спірного
договору шляхом виклику представника
виконавця для складання та підписання
акту-претензії споживача. Доказів
звернення споживача до суду для
доведення факту ненадання йому
житлово-комунальних послуг за умовами
спірного договору відповідачем не
надано.

Акт -претензія, на який посилається
відповідач, складено 17.02.2014 р. (а.с.73-74),
тобто під час розгляду спору в суді.

Розрахунок розміру щомісячної оплати
за надані послуги (а.с.63,т.3) та докази
надання цих послуг також є в матеріалах
справи, починаючи з а.с.76 т.1 та
закінчуючи а.с. 53,т.3.

Клопотання представника відповідача,
що надійшло до суду апеляційної
інстанції 07.04.2014р., про витребування у
позивача належних документальних
доказів про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, а також журнал заявок
жителів диспетчерської служби
позивача для дослідження наявності
претензій, правильно залишено судом
апеляційної інстанції без задоволення,
оскільки не заявлялося при розгляді
справи судом першої інстанції і
відповідач не обґрунтував
неможливість їх подання суду першої
інстанції з причин, що не залежали від
нього (ст. 101 ГПК України) і доводи
касаційної скарги в цій частині щодо
порушення судом норм процесуального
права є безпідставними.

Таким чином, вказані вище доводи
касаційної скарги не спростовують
правильність висновків господарських
судів і підстав для скасування судових
рішень не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу фізичної особи
-підприємця ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Змінити рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 19 лютого
2014 року та постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 24 квітня 2014
року у справі за № 904/9447/13, зменшивши
суму, яка підлягає стягненню з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на користь
комунального підприємства "Жилсервіс"
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області з 10 054, 20 грн.
до 10 002, 42 грн.

В решті судові рішення залишити без
змін.

Доручити господарському суду
Дніпропетровської області видати
відповідний наказ.

Головуючий, суддя М. ОстапенкоСуддя
П. ГончарукСуддя Л. Стратієнко