ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2014 р.
Справа № 914/1441/14

за позовом:Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль», м.
Київдо відповідача:Суб»єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3, Львівська область,
Жовківський район, м.
Дублянипро:стягнення 24342,06 грн.Cуддя
Кітаєва С.Б.

Представники:

від позивача: Кизима А.В. - представник,
довіреність в матеріалів справи;

від відповідача : не з"явився.

Права та обов'язки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК
України суд роз'яснив представнику
Позивача, який з"явився в судове
засідання. Заяви про відвід судді не
надходили.

Суть спору: Позов заявлено Публічним
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль» до Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 про стягнення 24342,06 грн. з
яких: 21221,67 грн. заборгованості за
кредитом, 3011,04 грн. заборгованості зі
сплати відсотків; 109,35 грн. пені за
невчасну сплату кредиту та відсотків,
крім того 1827 грн. судового збору.

Провадження у даній справі
порушено Господарським судом
Львівської області ухвалою від 22.04.2014
року та призначено розгляд справи на
19.05.2014 року. Ухвалою суду від 19.05.2014р.
розгляд справи відкладено на 06.06.2014р.
Ухвалою суду від 06.06.2014р. розгляд справи
відкладено на 16.06.2014р. Вимоги до сторін
висвітлені в ухвалах суду.

У судове засідання 16.06.2014 року
Позивач явку повноважного
представника забезпечив, позовні
вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання
16.06.2014 року, як і у попереднє, явку
повноважного представника не
забезпечив, причин неявки та
невиконання вимог ухвали суду не
повідомив, відзиву на позовну заяву,
доказів в спростування заявлених
позивачем вимог не подав, хоча належним
чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи, про що свідчать
повідомлення про вручення від 08.05.2014р.
(вх..№19855/14 від 23.05.2014р.) і від 21.05.2014р.
(вх..№ 23597/14 від 30.05.2014р.), з яких
вбачається, що ухвалу суду про
порушення провадження у справі
відповідачем отримано - 23.04.2014р., а
ухвалу про відкладення розгляду справи
відповідачем отримано - 25.05.2014р.

За змістом підпункту 3.9.1. п. 3.9.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 (із наступними змінами та
доповненнями) "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК України.

Відповідно до п.3.9.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. №18, у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Відповідно до ч.3 ст.4-3 ГПК України
господарським судом створено сторонам
необхідні умови для встановлення
фактичних обставин справи і
правильного застосування
законодавства.

Із врахуванням наведеного, матеріалів
у справі, господарським судом
дотримано встановлених ст.129
Конституції України, ст.ст.4-2,4-3 ГПК
України засад здійснення судочинства
та забезпечено відповідачу можливість
реалізації передбачених ст.22 ГПК
України прав сторони в процесі, якою
останній не скористався, а тому суд в
межах процесуального Закону (ст.ст.43,75
ГПК України), враховуючи також
відсутність заяв (клопотань)
відповідача, вбачає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши докази в їх
сукупності у відповідності до ст.43 ГПК
України, судом встановлено.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу
України (далі-ЦК України) кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов"язків є, зокрема договори та
інші правочини.

Згідно ст.174 Господарського кодексу
України (далі - ГК України) однією з
підстав виникнення господарського
зобов"язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що
зміст договору становлять умови
(пункти) , визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов"язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України
передбачено, що якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549 -552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Крім того, частиною другою статті 1050 ЦК
встановлено, що коли договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати відсотків, належних йому.

Як вбачається із матеріалів справи,
Відповідно до Кредитного договору №
011/Р6-01-08-1/11/7 від 01.07.2013 р. (далі-Кредитний
договір) Публічне акціонерне
товариство "Райффайзен Банк Аваль"
зобов»язувалось надати позичальнику,
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3,
кредит у формі невідновлювальної
кредитної лінії у сумі 23 600,00 гривень, а
позичальник зобов»язувався
використати кредит за цільовим
призначенням, повернути кредитору суму
кредиту, сплатити проценти за
користування кредитом та комісії, а
також виконати інші обов»язки,
визначені договором (п.1.1.).

Під невідновлювальною кредитною
лінією сторони розуміють форму видачі
кредиту частинами (траншами), при якій
після отримання позичальником повної
суми кредитних коштів подальша видача
кредитних коштів позичальнику
припиняється незалежно від фактичної
суми заборгованості за кредитом
протягом строку дії договору.

У п.1.2 Кредитного договору сторони
узгодили, що кінцевий термін погашення
кредиту позичальником - « 27» червня 2015р.
(останній день строку користування
кредитом, в який позичальник має
здійснити остаточне погашення
будь-якої заборгованості за договором).

Відповідно до п.1.3 Кредитного договору
№011/Р6-01-08-1/11/7 від 01.07.2013 р., кредит
надається позичальнику на погашення
боргових зобов»язань, які виникли
згідно умов кредитного договору
№011/0384/56021 від 17.01.2012 року, укладеного
між позичальником та кредитором.
(Додатковий договір від 17.01.2012 р. ( на
встановлення кредитної лінії) №1 до
договору про відкриття та ведення
поточного рахунку, операції за яким
можуть здійснюватися з використанням
платіжної картки №011/0384/56021 від 17.01.2012 р,
Договір №011/0384/56021 від 17.01.2011 р. долучені
до справи).

Грошові зобов»язання позичальника за
договором є безумовними та
безвідкладними, їх виконання має
пріоритет над будь-якими поточними та
майбутніми грошовими зобов»язаннями
позичальника, якщо інше не встановлено
законодавством України ( п.1.5).

Відповідно до п.2.1, протягом всього
строку фактичного користування
кредитом позичальник зобов»язаний
сплачувати щомісяця кредитору
проценти, розмір яких розраховується
на основі фіксованої процентної ставки
в розмірі 26% річних на рахунок
нарахованих доходів кредитора
(відомості про рахунок вказані в
зазначеному пункті Кредитного
договору).

Нарахування процентів за кредитом
здійснюється не рідше одного разу на
місяць, виходячи із фактичної
кількості днів у місяці та році.
Проценти нараховуються на залишок
фактичної заборгованості позичальника
за кредитом протягом всього строку
користування кредитом. При розрахунку
процентів враховується день видачі
кредиту (частини кредиту); останній
день строку користування кредитом не
враховується ( п.2.2).

У п.2.3 кредитного договору сторони
узгодили, що у випадку внесення змін до
договору за ініціативою позичальника,
до підписання таких змін позичальник
зобов»язаний сплатити кредитору
комісію за внесення таких змін, в
розмірі, визначеному тарифами
кредитора на дату укладення
відповідної додаткової угоди про зміни
до договору.

Порядок надання кредиту та особливі
умови (ковенанти) погоджено у статті 3
Кредитного договору. Так, відповідно до
п.3.1 статті 3 Кредитного договору
обов»язковими умовами надання
позичальнику кредиту або його частини
є : п.п.3.1.1. наявність поточного рахунку
позичальника, відкритого в установі
кредитора; п.п.3.1.2. підписання графіку
погашення заборгованості (Додаток №1
до Договору), надалі - «Графік»; п.п.3.1.3:
наявність заборгованості позичальника
перед кредитором за кредитним
договором №011/0384/56021 від 17.01.2012 року.

Відповідно до п.3.2, на умовах договору,
після виконання позичальником
обов»язкових умов, вказаних в пункті 3.1
договору, кредитор на підставі
письмової заяви позичальника, протягом
двох банківських днів з дати її
отримання, надає кредитні кошти в
розмірі фактичної заборгованості
позичальника за кредитним договором
(пункт 1.3 договору) на дату видачі
кредиту, але не більше суми , визначеної
в п.1.1 договору. Кредитні кошти за
договором надаються з позичкового
рахунку шляхом безготівкового
переказу через балансовий рахунок
кредитора № на поточний рахунок
позичальника № НОМЕР_1 МФО 325570, для
подальшого використання за цільовим
призначенням , зазначеним в пункту 1.3
договору.

Фактична заборгованість позичальника
за кредитним договором, зазначеним у
п.1.3 договору, визначається кредитором
самостійно на підставі умов кредитного
договору та даних обліку кредитора на
дату видачі кредиту.

Відповідно до п.3.5, позичальник
зобов»язаний забезпечити щомісячне
надходження грошових коштів на поточні
рахунки позичальника, відкриті у
кредитора, у розмірі не менше 80% від
сукупного обсягу безготівкових
надходжень грошових коштів по всіх
наявних поточних рахунках
позичальника та підтримувати
зазначений показник до повного
виконання позичальником зобов»язань
за договором. При цьому до обсягу
безготівкових надходжень на всі
поточні рахунки позичальника,
відкриті у кредитора, не зараховуються:
кредитні кошти, кошти, отримані за
рахунок надання/повернення фінансової
допомоги, а також кошти, перераховані з
депозитних рахунків. Протягом 3(трьох)
місяців від дати укладення договору,
штраф за невиконання позичальником
умов цього пункту договору,
передбачений пунктом 10.2.3 договору, не
застосовується.

Позичальник, відповідно до п.4.1
договору, зобов»язаний виконати
зобов»язання за договором (в т.ч.
здійснити повернення кредиту, сплатити
проценти, комісії, пеню, штрафи,
неустойку та інші платежі) в порядку,
визначеному договором.

Сторони погодили, що під поняттям
«погашення заборгованості» сторони
розуміють повернення суми кредиту,
сплати процентів за користування
кредитом, сплати комісій, неустойок та
інших платежів, якщо такі матимуть
місце, які передбачені договором, в
тому числі відшкодування витрат та
збитків кредитора, пов»язаних з
неналежним виконанням позичальником
умов договору.

Позичальник ( п.4.2) здійснює повернення
кредиту та сплату процентів щомісячно
ануїтетними (однаковими) платежами в
розмірі згідно з графіком.

Ануїтетний платіж включає в себе
повернення частини основної суми
кредиту та сплату процентів за його
користування. Щомісячний ануїтетний
платіж розраховується за формулою,
наведеною у зазначеному пункті
договору.

Як вбачається з умов п.4.3 , позичальник
зобов»язувався повернення кредиту та
сплату процентів ануїтетними
платежами у валюті кредиту кожного
місяця, здійснювати починаючи з місяця,
наступного за місяцем надання кредиту
в дату, визначену графіком. Якщо дата
сплати, зазначена у графіку, не є
банківським днем, платіж здійснюється
не пізніше останнього банківського
дня, що передує даті, визначеній у
графіку.

Відповідно до п.4.4 Договору позичальник
зобов»язується здійснювати повернення
кредиту та сплату процентів на
рахунки кредитора для повернення
кредиту (пункт 1.4 договору) та сплати
процентів (пункт 2.1 договору) , або на
інші рахунки , визначені кредитором та
доведені до відома позичальника, у
валюті кредиту шляхом перерахування
коштів платіжним дорученням з
будь-якого поточного рахунку
позичальника.

Відповідно до п.4.5 договору, при
простроченні повернення кредиту
проценти нараховуються за весь строк
фактичного користування кредитом на
суму фактичної заборгованості, в тому
числі, протягом строку такого
прострочення, та підлягають сплаті
додатково до сум, передбачених
графіком.

Відповідно до п.4.7 договору, вимоги
кредитора щодо погашення
заборгованості позичальника за
договором підлягають задоволенню у
такій черговості: сплата пені, штрафів
та неустойки за неналежне виконання
зобов»язань за договором; сплата
прострочених процентів; повернення
простроченої суми кредиту; сплата
процентів; повернення суми за кредитом;
сплата інших платежів, передбачених
договором або договорами
застави/іпотеки, укладеними як
забезпечення виконання зобов»язань
позичальника за договором ( у разі
наявності).

Як вбачається зі змісту п.7.1 договору, у
разі настання обставини невиконання
або неналежного виконання
позичальником своїх зобов»язань
(обов»язків) за договором, а також інші
обставини, які свідчать про те, що
зобов»язання постачальника за
договором не будуть виконані, кредитор
має безумовне право на власний розсуд
без необхідності укладення будь-яких
додаткових угод (договорів) вжити один
або декілька таких заходів, серед яких,
зокрема: вимагати дострокового
повного/часткового виконання
позичальником зобов»язань за
договором.

Як вбачається із п.10.1 договору, у разі
невиконання або неналежного виконання
зобов»язань, встановлених договором,
сторони несуть відповідальність
згідно законодавства України та
положень договору. До регулювання
відносин, які неврегульовані
договором, застосовуються відповідні
норми законодавства України.

Позичальник (п.10.2) на вимогу кредитора,
сплачує останньому: п.п.10.2.1: за кожен
календарний день прострочення
виконання будь-яких грошових
зобов»язань за договором - пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла на час виникнення
заборгованості, від суми
прострочен6ого платежу за кожен
календарний день прострочення.
Розрахунок пені здійснюється
починаючи з наступного календарного
дня після дати, коли відповідне грошове
зобов»язання мало бути виконаним.

До всіх правовідносин, пов»язаних з
укладанням та виконанням договору,
застосовується строк позовної
давності тривалістю у п»ять років
(п.10.5).

Відповідно до п.11.1, договір вступає в
силу з моменту його підписання
сторонами і скріплення печатками і діє
до повного виконання ними прийнятих
зобов»язань відповідно до договору.

Договір чинний, доказів зворотнього
суду не надано.

Як вбачається із матеріалів справи,
розрахунку позивача, позивач свої
зобов»язання за Кредитним договором
виконав, кредит надано відповідачу.

Однак, Відповідачем не виконуються
вищезазначені умови, а саме не
здійснюється щомісячна сплата кредиту
відповідно до графіку, в зв'язку з чим
станом на 10.02.2014 р. заборгованість за
кредитом становить 21 221,67 грн.

Крім цього, Відповідачем не
виконуються умови щодо сплати
відсотків та станом на 10.02.2014 р.
заборгованість по сплаті відсотків
становить 3011,04 грн.

Відповідач доказів зворотнього суду не
надав. Заперечень щодо заявлених
позивачем вимог про стягнення
заборгованості за кредитом та по
сплаті відсотків не висловив.

Відповідно до п. 10.2.1. Кредитного
договору № 011/Р6-01-08-1/П/7 від 01.07.2013 р. у
випадку порушення Відповідачем
графіку погашення кредиту та
відсотків, встановлених договором,
Позивач нараховує ФОП ОСОБА_3 пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла на час виникнення
заборгованості, за кожен день
прострочення. Таким чином, станом на
10.02.2014 р. пеня за невчасну сплату
кредиту та погашення відсотків,
становить 109,35 гривень.

Відповідно до положень ст.509 ЦК України
- зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися
на засадах добросовісності,
розумності та справедливості.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу
України та ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином згідно
умов договору та актів цивільного
законодавства, а при відсутності таких
вказівок - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

ч. 2 ст. 193 ГК України передбачено, що
кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони.

Статтею 530 ЦК України встановлено - якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк
(термін).

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

В силу ст. 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають Г між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України кожна
сторона повинна прийняти всі міри,
необхідні для належного виконання
зобов'язань, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених Господарським кодексом
України, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином згідно умов договору та
вимог діючого законодавства,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором чи законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором,
а позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054
ЦК України).

Згідно з положеннями ч. З ст. 346 ГК
України кредити надаються банком під
відсоток. Надання безвідсоткових
кредитів забороняється, крім випадків,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України
передбачено, що якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549-552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Крім того, частиною другою статті 1050 ЦК
встановлено, що коли договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати відсотків, належних йому.

Позивачем було надіслано відповідачу
вимогу про дострокове виконання
грошових зобов'язань за кредитним
договором №011/Р6-01-08-1/11/7 від 01.07.2013р., яка
залишилась без відповіді і
задоволення.

Також відповідно до ст. 611, 615 ЦК України
у випадку порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором. Згідно ст. 7 Кредитного
договору Позивачу надано право
вимагати від Відповідача достроково
здійснити повернення кредиту,
відсотків та Інших платежів у випадку
невиконання умов зазначеного вище
кредитного договору, тобто зазначений
пункт договору містить норму про
відповідальність Відповідача у
вигляді дострокового повернення
кредиту, в тому числі й при порушені
зобов'язань по щомісячній сплаті
кредиту та відсотків.

Керуючись вищенаведеним, позивач
просить стягнути з відповідача 3011,04
грн. заборгованості зі сплати
відсотків; 109,35 грн. пені за невчасну
сплату кредиту та відсотків, 21221,67 грн. -
заборгованість за кредитом, що в
сукупності складає суму 24 342,06 грн.

Позивач стверджує, що відповідач по
справі не вжив заходів щодо погашення
заборгованості в добровільному
порядку. Станом на час розгляду справи
Відповідач не погасив основний борг та
не надав доказів погашення
заборгованості.

Розглянувши вказані вимоги, суд
прийшов до висновку про те, що вони
обґрунтовані та підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до ст.4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести і підтвердити
належними доказами ті обставини, на
яких ґрунтуються її вимоги чи
заперечення на позов.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об"єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору в сумі 1827,00
грн. покладаються на відповідача
повністю.

Керуючисьст.ст.1, 2, 4-3, 4-4, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44,
49, 75, 82, 84, 85, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги зодоволити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_2) на користь Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» (01011, м.Київ, вул.Лєскова, 9,
ідентифікаційний код 14305909) 21221,67 грн.
заборгованості за кредитом, 3011,04 грн.
заборгованості зі сплати відсотків;
109,35 грн. пені за невчасну сплату
кредиту та відсотків, 1827 грн. судового
збору.

3. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК
України.

В засіданні 16.06.14 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
прийнятого рішення. Повний текст
рішення виготовлено 20.06.14р.

Суддя
Кітаєва С.Б.