Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/8527/14 18.06.14

За позовом Підприємства із 100%
іноземним капіталом «ААЗ Трейдінг Ко»

до Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія "ОРАНТА"

про стягнення 431 988,22 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Кохан В.О. - довіреність
№30 від 06.01.2014 року;

від відповідача: Кучма О.Л. -
довіреність б/н від 04.03.2014 року.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Підприємство із 100% іноземним капіталом
«ААЗ Трейдінг Ко» звернулося до
господарського суду м. Києва з позовом
до Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія "ОРАНТА" про стягнення 431 988,22
грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання щодо виконання п. 2.3.6.
Договору доручення №369 про надання
послуг при проведенні обов'язкового
особистого страхування пасажирів від
нещасних випадків на транспорті від
10.07.2009 року.

З цих підстав, позивач просив суд
задовольнити позов, стягнувши з
відповідача на свою користь 410 432,10 грн.
- основного боргу, 10 367,62 грн. - пені, 9 029,51
грн. - інфляційних втрат, 2 158,99 грн. - 3%
річних, 1 827,00 грн. - судового збору.

Ухвалою суду від 08.05.2014 року порушено
провадження у справі та призначено її
розгляд на 10.06.2014 року.

05.06.2014 року через канцелярію суду
представник відповідача подав відзив
на позовну заяву.

В судовому засіданні 10.06.2014 рок
оголошено перерву до 18.06.2014 року.

18.06.2014 року через канцелярію суду
представник відповідача подав відзив
на позовну заяву, згідно якого
заперечував проти стягнення 171 951,49 грн.
заборгованості у зв'язку з
взаємозарахуванням зустрічних вимог, а
також заперечував проти стягнення
пені.

В судовому засіданні 18.06.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

В судовому засіданні 18.06.2014 року
представник відповідача позовні
вимоги визнав частково, заперечував
проти стягнення 171 951,49 грн.
заборгованості у зв'язку з
взаємозарахуванням зустрічних вимог, а
також заперечував проти сягнення пені.

Відповідно до статті 85 ГПК України в
судовому засіданні 18.06.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в
їх сукупності та заслухавши пояснення
представника позивача, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2009 року між Підприємство із 100%
іноземним капіталом «ААЗ Трейдінг Ко»
(далі по тексту - повірений, позивач, ПІК
«ААЗ Трейдінг Ко») та Відкритим
акціонерним товариством Національна
акціонерна страхова компанія "ОРАНТА"
(далі по тексту - довіритель,
відповідач, ВАТ НАСК «Оранта») укладено
Договір доручення №369 про надання
послуг при проведенні обов'язкового
особистого страхування пасажирів від
нещасних випадків на транспорті (далі
по тексту - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору (з
врахуванням змін внесених Додатковою
угодою від 05.08.2010 року) Згідно із
Законом України „ Про страхування",
Цивільним кодексом України, постановою
КМУ від 18.12.96 № 1523 „ Про порядок
провадження діяльності страховими
посередниками", а також постановою про
внесення змін до постанови Кабінету
Міністрів від 14.08.1996р. № 959 „Про
затвердження Положення про обов'язкове
особисте страхування від нещасних
випадків на транспорті" від 20.04.2007р. №
640, Довіритель доручає, а Повірений
приймає до виконання частину страхової
діяльності довірителя з обов'язкового
особистого страхування від нещасних
випадків на транспорті, а саме:

- пропонувати страхувальникам страхові
послуги, які надає Довіритель;

- реалізувати договори страхування
(страхові поліси);

- стягувати з пасажирів страхові
платежі при продажу проїзних квитків;

- надавати страхувальникам інформацію
про умови страхування;

- складати акт про нещасний випадок на
транспорті.

Крім того сторони прийшли до згоди
здійснювати спільну діяльність щодо
організації

та проведення запобіжних заходів,
спрямованих на зменшення травматизму
пасажирів на автомобільному
транспорті.

Згідно з п. 2.3.6. Договору у разі
перевищення обсягів страхових
платежів над виплатами страхових
відшкодувань Довіритель відраховує
Повіреному один раз на рік за минулий
рік до 25 числа другого місяця за
звітним роком 50 відсотків зазначених
сум згідно з укладеними з ним
договорами на фінансування запобіжних
заходів, спрямованих на зменшення
травматизму на транспорті.

Керуючись п. 2.3.6. Договору ВАТ HACK
«Оранта» взяло на себе зобов'язання та
повинно було скласти Розрахунок суми,
що належить до перерахування ПІК «ААЗ
Трейдінг Ко» на фінансування
запобіжних заходів, спрямованих на
зменшення травматизму на транспорті за
період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року
(надалі - «Розрахунок») та здійснити
перерахування суми для фінансування
заходів щодо запобігання травматизму
до 25 лютого 2014 року.

Згідно з підписаним між сторонами
Розрахунком суми, що належить до
перерахування ПІК «ААЗ Трейдінг Ко» на
фінансування запобіжних заходів,
спрямованих на зменшення травматизму
на транспорті за період з 01.01.2013 по
31.12.2013 р.р. - сума для фінансування
заходів щодо запобігання травматизму
становить 410 432,10 грн.

Однак, як слідує з матеріалів справи,
внаслідок порушення відповідачем
зобов'язання передбаченого п. 2.3.6.
Договору, у відповідача перед
позивачем виникла заборгованість в
розмірі 410 432,10 грн.

Листом вих. № 9887 від 13.02.2014 року позивач
звернувся до відповідача з проханням
невідкладно надати на затвердження
розрахунок за 2013 рік суми зібраних
страхових платежів (від пасажирів), що
належать до відрахування підприємству
«ААЗ Трейдінг Ко», як пасажирському
перевізнику, на фінансування
запобіжних заходів, спрямованих на
зменшення травматизму на транспорті.

В зв'язку з неотриманням відповіді
позивач повторно звернувся до
відповідача з листом вих. №9914 від 26.02.2014
року.

У відповідь на вищевказані листи,
відповідач у своєму листі №02-07-14/5333 від
20.03.2014 року посилається на те, що звітна
документація за минулий рік в
страхових компаніях подається у
державні органи до 15 березня, тому
розрахунки не можуть бути проведені до
затвердження річної звітності, а
перерахування узгоджених сум коштів на
фінансування запобіжних заходів має
бути здійснене до 25 травня поточного
року.

Згідно з п. 305.2. Податкового Кодексу
України Базовий податковий (звітний)
рік починається з 1 січня і
закінчується 31 грудня того ж року.

Суд зазначає, якщо в п. 2.3.6. Договору
вказано строк 25 число другого місяця за
звітним роком, то це 25 лютого, оскільки
звітний рік закінчується 31 грудня.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що відповідач не виконав п.
2.3.6. Договору та має перед позивачем
заборгованість в розмірі 410 432,10 грн.

17.06.2014 року Листом № 08-03-12/10943 від 17.06.2014
року відповідач надіслав відповідачу
заяву про взаємозарахуваня зустрічних
вимог (в порядку ст. 601 Цивільного
кодексу України) на загальну суму 171 951,49
грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 601 ЦК України
зарахування зустрічних вимог може
здійснюватися за заявою однієї із
сторін.

Таким чином суд дійшов до висновку що
між сторонами відбулося зарахування
зустрічних вимог на суму 171 951,49 грн.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Таким чином, в зв'язку з тим що між
сторонами відбулося зарахуванням
зустрічних вимог на суму 171 951,49 грн., а
тому провадження в частині стягнення
основного боргу в розмірі 171 951,49 грн.
підлягає припиненню у зв'язку з
відсутню предмету спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги правових норм
викладених вище, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу в розмірі 410 432,10 грн. підлягають
частковому задоволенню в розмірі 238 480,61
грн. (з врахуванням 171 951,49 грн.
зарахування зустрічних вимог).

Щодо позовних вимог про стягнення пені
в розмірі 10 367,62 грн., суд зазначає
наступне.

Відповідач припустився прострочення
платежу, а тому позивач, керуючись п. 4.2.
Договору просить суд стягнути з
відповідача пеню, яка за розрахунками
позивача становлять 10 367,62 грн.

Згідно з п. 4.2. Договору у разі порушення
строків, встановлених пунктами 3.1. та 3.3.
цього Договору, винна Сторона сплачує
іншій Стороні пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період,
за який проводиться нарахування пені,
від несвоєчасно сплаченої суми за
кожен день затримки.

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 ЦК
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Пунктом 4.2. Договору передбачена
відповідальність сторін у разі
порушення строків, встановлених
пунктами 3.1. та 3.3. Договору, позивач
пред'явив позов через порушення
відповідачем строків встановлених п.
2.3.6. Договору, за що Договором не
передбачена відповідальність у
вигляді пені.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача в частині
стягнення пені за несвоєчасне
виконання відповідачем взятих на себе
зобов'язань не підлягають задоволенню.

Також позивач, керуючись статтею 625 ЦК
України, просить суд стягнути з
відповідача на свою користь: 9 029,51 грн. -
інфляційних втрат, 2 158,99 грн. - 3% річних.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача в частині
стягнення з відповідача 9 029,51 грн. -
інфляційних втрат, 2 158,99 грн. - 3% річних,
нормативно та документально доведені,
а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються судом на
відповідача пропорційно розміру
задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі в
частині стягнення основного боргу в
розмірі 171 951 (сто сімдесят одна тисяча
дев'ятсот п'ятдесят одна) грн. 49 коп.

3. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія "ОРАНТА" (02081, м. Київ,
ВУЛИЦЯ ЗДОЛБУНІВСЬКА, будинок 7-Д, ) на користь Підприємства із
100% іноземним капіталом «ААЗ Трейдінг
Ко» (03062, м. Київ, ВУЛ.ЧИСТЯКІВСЬКА,
будинок 30, ) 238 480 (двісті
тридцять вісім тисяч чотириста
вісімдесят) грн. 61 коп. - основного
боргу, 9 029 (дев'ять тисяч двадцять
дев'ять) грн. 51 коп. - інфляційних втрат, 2
158 (дві тисячі сто п'ятдесят одну) грн. 99
коп. - 3% річних, 8 432 (вісім тисяч
чотириста тридцять дві) грн. 42 коп. -
судового збору.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного
тексту рішення: 23.06.2014 року.