КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2014 р. Справа№ 910/11513/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Зубець Л.П.

Смірнової Л.Г.

при секретарі Громак В.О.

за участю представників сторін: від
позивача - Собко О.В. (представник за
довіреністю);

від відповідача - Вознюк Є.В.
(представник за довіреністю)

розглянувши апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України»

на рішення господарського суду міста
Києва від 28.04.2014 р.

по справі № 910/11513/13 (суддя - Літвінова
М.Є.)

за позовом публічного акціонерного
товариства «Укргазвидобування»

до Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України»

про стягнення 842 265 577,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 28.04.2014 р., новий розгляд по
постанові Вищого господарського суду
України від 06.03.2014р. в частині стягнення
пені та штрафу, позов задоволено
частково. Стягнуто з публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» на користь публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» пеню у розмірі 5 514
805,16 грн., штраф - 70 817,75 грн. В іншій
частині позову відмовлено.

Також стягнуто з публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» на користь
публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» 18 270,00 грн. судового
збору за подання касаційної скарги.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
публічне акціонерне товариство
«Укргазвидобування» звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду міста Києва від
28.04.2014 р. в частині стягнення 5 630 304,40 грн.
пені та 70 817,75 грн. штрафу скасувати.
Прийняти нове рішення у відповідності
до якого зменшити нараховані штрафні
санкції в порядку ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України до
однієї гривні.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014р.
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» прийнято до провадження.

Публічне акціонерне товариство
«Укргазвидобування» заперечує проти
апеляційної скарги та просить
відмовити у задоволені апеляційної
скарги. Своїм правом, наданим статтею 96
Господарського процесуального кодексу
України, позивач не скористався, відзив
на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються доводи та заперечення
сторін, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

10.10.2012 р. між дочірньою компанією
«Укргазвидобування» національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», правонаступником якої є
публічне акціонерне товариство
«Укргазвидобування» (постачальник) та
національною акціонерною компанією
«Нафтогаз України» (покупець) було
укладено договір № УГВ6419/21-12 поставки
природного газу з наступними змінами
та доповненнями (надалі по тексту -
Договір), відповідно до умов якого
постачальник зобов'язався передати
покупцеві у 2013 році у власність
природний газ власного видобутку (далі
- газ) для потреб населення, а покупець
приймати та оплачувати газ на умовах
цього Договору. /т.1, а.с. 52-57/.

Згідно з пунктом 2.1. договору
постачальник передає покупцеві у 2013
року газ в обсязі до 13 856 000 000 куб.м., у
тому числі по кварталах.

Згідно з пунктом 3.1. договору передача
газу до магістральних газопроводів
дочірньої компанії «Укртрансгаз» та в
розподільні мережі суб'єктів
господарювання здійснюється на
газорозподільних станціях (далі - ГРС)
та пунктах виміру витрат газу (далі -
ПВВГ) Дочірньої компанії
«Укргазвидобування».

Пунктом 3.4. договору сторони погодили,
що приймання - передача газу,
поставленого постачальником покупцеві
протягом місяця, документальне його
оформлення та звітність здійснюється
відповідно до наказу Мінпаливенерго
від 24.12.2001 року № 677 «Про затвердження
нормативних актів з питань складання
балансів та внутрішніх закупівель
енергоресурсів».

Постачальник складає двосторонній акт
приймання - передачі газу, який
підписують представники сторін (пункт
3.5. Договору).

Місячний акт, що зазначений в пункті 3.5.
даного Договору, уповноважені
представники сторін підписують до 8
(восьмого) числа місяця, наступного за
місяцем поставки. підписаний сторонами
акт приймання - передачі газу є
підставою для остаточних розрахунків
(пункт 3.6. Договору).

У відповідності до пункту 4.1. договору
ціна газу за 1000 куб.м. відповідно до
постанови Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики від 27.12.2012 року № 1830
становить 349,20 грн. без ПДВ, крім того,
ПДВ - 69,84 грн., разом з ПДВ - 419,04 грн.

Згідно з пунктом 5.1. договору
розрахунки за газ здійснюються
покупцем грошовими коштами в гривнях
шляхом перерахування на рахунок
постачальника вартості обсягу газу, що
поставляється у поточному місяці на
підставі наданого рахунку.

Остаточний розрахунок за фактично
поставлений газ повинен бути
проведений не пізніше 20 (двадцяти)
банківських днів з дати підписання
сторонами місячного акту приймання -
передачі газу, який є підставою для
остаточних розрахунків (пункт 5.2.
Договору).

Як встановлено судом і зазначене
підтверджується матеріалами справи, на
виконання умов договору, позивач
поставив відповідачу природний газ на
загальну суму 1 419 876 317,28 грн., що
підтверджується актом приймання -
передачі природного газу від 30.04.2013
року на суму 469 502 243,33 грн., актом
приймання - передачі природного газу
від 31.05.2013 року на суму 486 433 564,16 грн. та
актом приймання - передачі природного
газу від 30.06.2013 року на суму 463 940 509,79 грн.
/т.1 а.с. 60, 104, т.2 а.с. 42/.

Відповідно до статті 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. До відносин поставки, не
врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу.

За статтею 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

В свою чергу відповідач за поставлений
газ розрахувався частково, внаслідок
чого утворилась заборгованість у
розмір 828 462 726,86 грн.

В процесі розгляду справи відповідачем
сплачено суму основної заборгованості
у розмірі 275 017 139,23 грн., в тому в цій
частині правомірно припинено
провадження в порядку статті 80
Господарського процесуального кодексу
України. Решта суми стягнуто з
відповідача.

По постанові Вищого господарського
суду України від 06.03.2014р. справу №
910/11513/13 передано на новий розгляд в
частині стягненні пені та штрафу.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язанням є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Порушення зобов'язань за договором
тягне за собою застосування
встановлених законом мір
відповідальності.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства. Пенею
відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що порушення
зобов'язання є підставою для
застосування господарських санкцій
(неустойка, штраф, пеня). Штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 7.3. Договору сторони погодили,
що за порушення строку оплати покупець
сплачує на користь постачальника, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу та
додатково стягується штраф у розмірі
0,01% від простроченої суми.

Відповідно до статті 233 Господарського
кодексу України суд має право на
зменшення розміру неустойки, якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Відповідно до частини 3 статті 551
Цивільного кодексу України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

У відповідності до п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Пунктом 3.17.4 Постанови Вищого
Господарського суду України №18 від
26.12.2011 «Про деякі питання застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
передбачено, що вирішуючи, в тому числі
й з власної ініціативи, питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причин неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Зменшуючи розмір штрафних санкцій
судом взято до уваги факт
недоотримання ПАТ «НАК «Нафтогаз
України» коштів від споживачів. Сплата
пені та штрафу у заявленому розмірі (у
повному обсязі) зачіпає інтереси
відповідача та споживачів.

Суд також приймає до уваги, що
відповідачем вжито заходи щодо
виконання зобов'язання шляхом
погашення суми основного боргу.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд
погоджується із висновком
господарського суду міста Києва щодо
зменшення розміру пені та штрафу до 50 %.

Заперечення апелянта про те, що судом
не було взято до уваги факт збитковості
підприємства, що підтверджується
звітами про фінансові результати за 2012
р. та 2013р. для зменшення штрафних
санкцій до 1грн., Київським апеляційним
господарським судом оцінюється
критично та зазначає.

Враховуючи збитковість відповідача,
погашення заборгованості у
добровільному порядку, суд, керуючись
статтею 83 Господарського
процесуального кодексу України,
зменшив розмір штрафних санкцій на 50%.
При цьому, як вже зазначалось вище, при
зменшені розміру штрафних санкцій суд
має оцінити майновий стан та інтереси
обох сторін, в тому числі і позивача.

З матеріалів справи вбачається, що борг
відповідача перед позивачем становить
1,9 млрд. грн. Враховуючи гострий дефіцит
обігових коштів, позивач був змушений
укласти договори в податковими
органами про розстрочення грошових
зобов'язань на суму 287 430 481,76 грн., а тому
майже звільнити відповідача від
стягнення штрафних санкцій суд не
вбачає підстав.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи, колегія суддів
приходить до висновку, що
господарським судом міста Києва
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
повно з'ясовано та доведено обставини,
що мають значення для справи, зроблені
висновки відповідають дійсним
обставинам справи.

За наведених у даній постанові
обставин, Київський апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
відсутні підстави для зміни чи
скасування рішення господарського
суду міста Києва від 28.04.2014 р. у справі №
910/11513/13.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста
Києва від 28.04.2014 р. у справі № 910/11513/13
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/11513/13 повернути
до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у
справі.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Л.В. Чорна

Судді
Л.П. Зубець

Л.Г. Смірнова