ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року Справа № 910/25309/13

Овечкін В.Е. - головуючого, Чернов Є.В.,
Цвігун В.Л.за участю представників: Кп
"Житлосервіс "Приозерне" ПуАТ
"Акціонерна компанія "Київводоканал" Кп
"Служба замовника житлово-комунальних
послуг" розглянув касаційну скаргу
ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 Комунального
підприємства "Житлосервіс "Приозерне"
Оболонського району у місті Києві на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 22 квітня 2014
рокуу справі№ 910/25309/13 господарського
суду міста Києваза позовомПублічного
акціонерного товариства "Акціонерна
компанія "Київводоканал"до
Комунального підприємства "Служба
замовника житлово-комунальних послуг"
Комунального підприємства
"Житлосервіс "Приозерне" простягнення
сумиВ С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду м. Києва
від 14.03.2014 р. (суддя Мельник В.І.) позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто з
Комунального підприємства "Служба
замовника житлово-комоунальних послуг"
Оболонського району у місті Києві на
користь Публічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал" 904380,89 грн. основного
боргу, 12859,76 грн. пені, 4797,56 грн. 3% річних
та судовий збір у розмірі 18497,93 грн. В
частині стягнення заборгованості з
Комунального підприємства
"Житлосервіс "Приозерне" Оболонського
району міста Києва - провадження
припинено. В іншій частині, заявлених
позовних вимог - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 22.04.2014 р. (судді:
Алданова С.О., Дикунська С.Я., Коршун Н.М.)
рішення господарського суду м. Києва
від 14.03.2014 р. скасовано частково.

Викласти резолютивну частину рішення в
наступній редакції:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Комунального
підприємства "Служба замовника
житлово-комоунальних послуг"
Оболонського району у місті Києві
(04213, м.Київ, проспект Героїв
Сталінграду 57, ) та
Комунального підприємства
"Житлосервіс "Приозерне" Оболонського
району у м. Києві (04213, м. Київ, пр-т.
Героїв Сталінграда, 57, )
на користь Публічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал" (01015, м.Київ, вул.
Лейпцизька 1-А, ) 904380
(дев`ятсот чотири тисячі триста
вісімдесят) грн. 89 коп. - основного
боргу, 12859 (дванадцять тисяч вісімсот
п`ятдесят дев`ять) грн. 76 коп. - пені, 4797
(чотири тисячі сімсот дев`яносто сім)
грн. 56 коп. - 3% річних та судовий збір у
розмірі 18497 (вісімнадцять тисяч
чотириста дев`яносто сім) грн. 93 коп.

В іншій частині, заявлених позовних
вимог - відмовити.

Комунальне підприємство "Житлосервіс
"Приозерне" Оболонського району у місті
Києві в касаційній скарзі просить
постанову апеляційного господарського
суду скасувати в частині, прийняти
рішення яким в задоволенні позову щодо
солідарного стягнення заборгованості
з комунального підприємство
"Житлосервіс "Приозерне" Оболонського
району у місті Києві відмовити в
повному обсязі з підстав порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Скаржник вважає, що будучи лише
балансоутримувачем будинків в які
здійснюється водопостачання не
отримує послуг від позивача, не
виступає споживачем послуг, які надає
позивач, в порушення норм ст. 541
Цивільного кодексу України та умов п.п.
3.5, 3.6 договору суд не врахував, що
балансоутримувач не несе обов'язку
сплачувати вартість наданих послуг
абоненту, тому солідарне стягнення
заборгованості безпідставне.

Комунальне підприємство "Служба
замовника житлово-комунальних послуг"
у відзиві вважає, що судом апеляційної
інстанції порушено ст. 541 Цивільного
кодексу України, посилається на умови
п.п. 3.5, 3.6 договору згідно з якими
вважає, що скаржник не несе
зобов'язання щодо розрахунків з
позивачем в частині спожитих
населенням послуг з водопостачання та
водовідведення, просить постанову
апеляційного господарського суду
скасувати в частині задоволенні позову
щодо солідарного стягнення
заборгованості з комунального
підприємство "Житлосервіс "Приозерне"
Оболонського району у місті Києві
відмовити в повному обсязі, в решті
постанову залишити без зміни.

Публічне акціонерне товариство
"Акціонерна компанія "Київводоканал" у
відзиві вважає,що доводи скарги є
необґрунтованими, доводить, що за
нормами ст. 196 ГК України, ст. 543 ЦК
України та умовами договору сторони
погодили солідарну відповідальність
за невиконання зобов'язань, тому
просить оскаржувану постанову
апеляційного господарського суду
залишити без зміни, а скаргу без
задоволення.

Вищий господарський суд України,
розглянувши доводи касаційної скарги,
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом між Публічним
акціонерним товариством "Акціонерна
компанія "Київводоканал"
(постачальник), Комунальним
підприємством "Служба замовника
житлово-комунальних послуг"
Оболонського району у місті Києві
(абонент) та Комунальним підприємством
"Житлосервіс "Приозерне" Оболонського
району у м. Києві (балансоутримувач)
було укладено договір № 09257/2-05 від
19.10.2010 р. на постачання питної води та
приймання стічних вод через приєднані
мережі.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору,
постачальник зобов'язався надавати
абоненту послуги з постачання питної
води та приймання стічних вод у систему
каналізацій м. Києва відповідно до
правил приймання стічних вод
підприємств у каналізації м. Києва, а
абонент зобов'язався приймати надані
послуги та здійснювати оплату наданих
послуг на умовах цього договору,
дотримуватися порядку користування
питною водою з комунальних
водопроводів і приймання стічних вод,
що встановлені Правилами користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 27.06.2008 р. №190 (далі - Правила
користування), Правилами приймання
стічних вод підприємств у комунальні
та відомчі системи каналізації
населених пунктів України,
затверджених наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України №37 від 19.02.2002
р., зареєстрованих в Міністерстві
юстиції 26.04.2002 р. за №403/6691 (далі -
Правила приймання), а також
дотримуватися норм, визначених іншими
нормативними актами, що регулюють
правовідносини, які виникають за цим
договором. Балансоутримувач
зобов'язався надавати повну і
достовірну інформацію відповідно до
умов цього договору та нести
відповідальність разом з абонентом у
разі порушення зобов'язань перед
постачальником відповідно до ст. 196 ГК
України, ст. 543 ЦК України.

Пунктами 12.5 та 1.10 Правил користування
визначено, що рахунки за воду
складаються на підставі тарифів, що
діють у даній місцевості або
населеному пункті. Тарифи на
користування послугами встановлюються
відповідно до чинного законодавства
України без будь-яких додаткових
узгоджень з абонентом.

Згідно п. 2.1.1 договору, облік
поставленої води здійснюється за
показаннями засобів обліку,
зареєстрованих у постачальника, окрім
випадків, передбачених Правилами
користування. У випадку наявності у
балансоутримувача декількох об`єктів
водоспоживання, облік спожитої ним
води здійснюється з урахуванням
показників всіх засобів обліку,
зареєстрованих у постачальника.

Згідно п. 2.1.4 договору, кількість
стічних вод, які надходять у міську
каналізаційну мережу, визначається за
показами засобів обліку стічних вод
або за кількістю води, що надходить із
комунального водопроводу та інших
джерел водопостачання згідно з
показами засобів обліку води та/або
іншими способами визначення об'ємів
стоків у відповідності до Правил
користування та місцевих Правил
приймання.

Відповідно до п.2.1.2 договору, зняття
показників засобів обліку
здійснюється, як правило, щомісячно
представником постачальника у
присутності представника абонента у
строки згідно з графіком
обслуговування постачальника. У разі,
якщо абонент не забезпечить для зняття
показників присутності свого
представника, показники, що зняті
постачальником, є підставою для
виставлення розрахункових документів
на оплату послуг.

Пунктом 2.2.1 договору встановлено, що
постачальник щомісячно направляє до
банківської установи абонента
розрахункові документи (в електронному
вигляді - дебетові повідомлення тощо)
для оплати за поставлену абоненту воду
та прийняті стічні води відповідно до
встановлених тарифів. Тарифи на
послуги з водопостачання та
водовідведення встановлюються
уповноваженими органами відповідно до
чинного законодавства та не підлягають
узгодженню сторонами. В разі зміни
тарифів у період дії цього договору
постачальник доводить абоненту нові
тарифи у розрахункових документах без
внесення додаткових змін до цього
договору стосовно строків їх введення
та розмірів.

Згідно п. 2.2.2 договору, абонент
щомісячно забезпечує не пізніше 20
числа місяця, наступного за
розрахунковим, своєчасну та повну
оплату коштів від населення за
отримані послуги на транзитний рахунок
КП "ГІОЦ" КМДА та до 25 числа поточного
місяця, сплачує у повному обсязі
вартість наданих послуг орендарям, на
рахунок постачальника згідно з його
розрахунком.

З матеріалів справи вбачається, що
абонент не направив повноважного
представника та жодних документів щодо
відмови від оплати отриманих послуг.

За період з 01.04.2013 р. по 30.09.2013 р.
відповідачу надано позивачем послуг на
суму 1244859,40 грн., проте в порушення умов
договору, за отримані послуги з
водопостачання та водовідведення
відповідач не розрахувався.

Відповідач 1 належних письмових
доказів того, що вказана
заборгованість у розмірі 698666,40 грн. за
використання питної води та стоків та
205714,49 грн. за стоки використаної питної
води на підігрів була сплачена, до
матеріалів справи не надав.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів апеляційного господарського
суду визнала обґрунтованими та
задовольнила вимоги про стягнення
солідарно з відповідачів суми боргу в
розмірі 904380,89 грн.

Згідно п. 4.2 договору, у разі порушення
строків виконання зобов'язання по
оплаті за надані послуги, абонент
сплачує постачальнику пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочення. Нарахування
пені припиняється через 6 місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано. Оплата абонентом пені не
звільняє останнього від оплати
несплачених рахунків у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми.

За змістом ст.ст. 525, 526, 530, 629, 901 ЦК
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до договору; замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
надані послуги; одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

За змістом ст.ст. 546, 549 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою,
різновидом якої є пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України,
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення солідарно з відповідачів
пені у розмірі 12859,76 грн. визнані також
обґрунтованими та задоволені.

Спірним в даній справі є питання чи
підлягають відповідачі солідарній
відповідальності за зобов'язаннями
перед позивачем, що виникли з договору
№ 09257/2-05 від 19.10.2010 р..

Укладений між сторонами договір за
своєю юридичною природою є договором
надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач 2 за договором є лише
балансоутримувачем будинків, в які
здійснюється водопостачання, а
відповідач 1 є абонентом, тобто
стороною за договором, яка
безпосередньо має розраховуватись за
водопостачання отримане від позивача.

Проте, з урахуванням умов п. 1.1 договору
де зазначено, що балансоутримувач
зобов'язався надавати повну і
достовірну інформацію відповідно до
умов цього договору та нести
відповідальність разом з абонентом у
разі порушення зобов'язань перед
постачальником відповідно до ст. 196 ГК
України, ст. 543 ЦК України, відповідач 2
виконує зобов'язання разом з
відповідачем 1.

Отже, суд касаційної інстанції визнає
вірним висновок апеляційної інстанції,
що позов про солідарне стягнення з
відповідачів суми боргу та штрафних
санкцій заявлено позивачем правомірно.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів вважає, що позовна вимога про
стягнення солідарно з відповідачів
суми боргу в розмірі 904380,89 грн., 3% річних
у розмірі 4797,56 грн., пені у розмірі 12859,76
грн. задоволена правомірно.

Скаржник не спростовує висновки
постанови апеляційного господарського
суду в частині що стосується боргу за
гаряче водопостачання (за кодами №
5-50194, 5-50204, 5-50212, 5-50238, 5-50254, 5-50269), а саме
340478,51 грн., та нарахованих штрафних
санкцій на вказану суму, тому суд
касаційної інстанції в цій частині так
само не має підстав для перевірки
оскаржуваної постанови.

Відповідно до вимог ст. 1117 ГПК України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Твердження скаржника про невірне
застосування солідарної
відповідальності
відхиляються,оскільки суд апеляційної
інстанції вірно встановлено у спірних
правовідносинах наявність договірних
відносин, визначення умовами договору
солідарної відповідальності за
зобов'язаннями перед позивачем.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для зміни або
скасування оскаржуваної постанови
апеляційного господарського суду, у
зв'язку з чим скаргу залишає без
задоволення, а постанову - без змін.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст.ст. 107, 108, 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 22.04.2014 р. у
справі № 910/25309/13
господарського суду міста Києва
залишити без змін, а касаційну скаргу -
без задоволення.

Головуючий, суддя
В. Овечкін

судді
Є. Чернов

В. Цвігун