ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року Справа № 14/121-12
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді
Ємельянова А.С. (доповідач у справі),

суддів
Алєєвої І.В.,

Саранюка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргуТовариства
з обмеженою відповідальністю
"Еко-Сервіс"на рішення господарського
суду Київської області від 20.03.2013 р.
(суддя Бацуца В.М.) та на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 07.08.2013 р. (судді
Смірнова Л.Г., Гончаров С.А., Тищенко О.В.)
у справі№14/121-12 господарського суду
Київської області за
позовомБориспільського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Державної авіаційної служби України
доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Еко-Сервіс" треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача1. Бориспільська районна
державна адміністрація 2.
Бориспільська міська рада 3. Виконавчий
комітет Бориспільської міської ради 4.
Державне управління охорони
навколишнього природного середовища в
Київській області прозобов'язання
вчинити дії та за позовом третьої
особи, яка заявляє самостійні вимоги
на предмет споруДержавного
підприємства "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Еко-Сервіс" треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача1. Бориспільська районна
державна адміністрація 2.
Бориспільська міська рада 3. Виконавчий
комітет Бориспільської міської ради 4.
Державне управління охорони
навколишнього природного середовища в
Київській області прозобов'язання
вчинити діїза участю представників:
від прокуратури Жук І.К. - прокурор
відділу ГПУ, відповідно до службового
посвідчення №000566 від 30.07.2012 р. від
позивачаМиргородська О.С., довіреність
№1.29-8792 від 30.07.2014 р.від
відповідачаШуляк А.І. - керівник,
відповідно до довідки з ЄДР №475671 від
26.07.2012 р.від третіх осіб 1, 2, 3 та 4, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідачане
з'явились від третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет
споруШпортило Я.І., довіреність №35-29-14
від 08.04.2014 р.

В С Т А Н О В И В:

Бориспільський міськрайонний прокурор
в інтересах держави в особі Державної
авіаційної служби України звернувся до
господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еко-Сервіс" (далі -
ТОВ "Еко-Сервіс") про зобов'язання
припинити господарську діяльність
щодо функціонування полігону твердих
побутових відходів.

Крім того, до прийняття рішення у
справі №14/121-12, Державне підприємство
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі
- ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль")
звернулося до господарського суду
Київської області з позовом третьої
особи з самостійними вимогами на
предмет спору до ТОВ "Еко-Сервіс"
про зобов'язання припинити
господарську діяльність щодо
функціонування полігону твердих
побутових відходів.

Рішенням господарського суду
Київської області від 20.03.2013 р. у справі
№14/121-12 первісний позов та позов
третьої особи з самостійними вимогами
задоволено повністю, зобов'язано ТОВ
"Еко-Сервіс" припинити господарську
діяльність щодо функціонування
полігону твердих побутових відходів,
який розташований на земельній ділянці
в адміністративних межах Глибоцької
сільської ради Бориспільського району
Київської області площею 6,0382 га, що
перебуває у постійному користуванні
Комунального підприємства "Виробниче
управління комунального господарства"
на підставі Державного акту на право
постійного користування землею ІІ-КВ
№002478 від 31.12.2001 р. із цільовим
призначенням під розміщення
сміттєзвалища, стягнуто з ТОВ
"Еко-Сервіс" в дохід Державного бюджету
України 1 073 грн. 00 коп. судового збору та
стягнуто з ТОВ "Еко-Сервіс" на користь
ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
судові витрати в розмірі 1 147 грн. 00
коп.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 07.08.2013 р.
апеляційну скаргу ТОВ "Еко-Сервіс" на
рішення господарського суду Київської
області від 20.03.2013 р. залишено без
задоволення, вказане рішення залишено
без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 04.03.2014 р. касаційну скаргу
ТОВ "Еко-Сервіс" залишено без
задоволення, рішення господарського
суду Київської області від 20.03.2013 р. та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 07.08.2013 р.
залишено без змін.

ТОВ "Еко-Сервіс" звернулось із заявою
про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 04.03.2014 р.

Постановою Верховного Суду України від
20.05.2014 р. вказану заяву задоволено,
постанову Вищого господарського суду
України від 04.03.2014 р. у справі №14/121-12
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду касаційної інстанції.

Розпорядженням Секретаря першої
судової палати від 10.06.2014 р.,
для вирішення питання
щодо можливості прийняття до
провадження касаційної скарги по
справі №14/121-12, сформовано колегію
суддів у наступному складі: головуючий
- Ємельянов А.С. (доповідач у справі),
судді - Алєєва І.В., Саранюк В.І.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 10.06.2014 р. касаційну скаргу
ТОВ "Еко-Сервіс" прийнято до
провадження. Розгляд справи призначено
на 17.06.2014 р.

В судове засідання 17.06.2014 р. з'явились
представники прокуратури, позивача,
відповідача та третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору.

Крім того, через відділ
документального забезпечення судових
палат Вищого господарського суду
представником третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору, було подано пояснення по справі.

Представники від третіх осіб 1, 2, 3 та 4,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача у
судове засідання не з'явились, про
причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

З врахуванням вищенаведеного, судова
колегія приходить до висновку про
можливість розгляду касаційної скарги
без участі представників третіх осіб 1,
2, 3 та 4.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в касаційній скарзі, просив скасувати
рішення господарського суду Київської
області від 20.03.2013 р. та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 07.08.2013 р.

Представники прокуратури, позивача та
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет спору, в судовому
засіданні проти задоволення
касаційної скарги заперечували та
просили залишити оскаржувані судові
рішення без змін.

Перевіривши повноту встановлення
господарськими судами обставин справи
та правильність застосування норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Попередніми судовими інстанціями
встановлено, що позовні вимоги по
справі №14/121-12 обґрунтовані тим, що
господарська діяльність відповідача
щодо функціонування полігону твердих
побутових відходів в безпосередній
близькості до території аеродрому є
такою, що загрожує життю і здоров'ю
людей та здійснюється всупереч
положенням Конвенції про міжнародну
цивільну авіацію, Господарського
кодексу України, Повітряного кодексу
України, інших нормативно-правових
актів.

Як вбачається з матеріалів справи та
досліджено місцевим та апеляційним
господарськими судами, полігон твердих
побутових відходів площею 6,0382 га,
розташований на земельній ділянці на
землях Глибоцької сільської ради
Бориспільського району Київської
області у приаеродромній території
Міжнародного аеропорту "Бориспіль" - у
радіусі 15 км від контрольної точки
аеродрому, а саме на відстані до 2 км від
торця ЗПС 36 П.

Діяльність відповідача, пов'язана з
експлуатацією та утриманням даного
полігону, сприяє та спричиняє масове
скупчення птахів, що підтверджується
актами еколого-орнітологічного
обстеження приаеродромної території
№79-36-27 від 31.12.2010 р., №79-33-1 від 11.01.2012 р.,
№20-26-29 від 19.10.2012 р., актом від 20.10.2012 р.
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
складеним Державною екологічною
інспекцією у Київській області,
поясненнями координатора з контролю за
птахами - ОСОБА_6, начальника групи з
орнітологічного забезпечення польотів
аеродромної служби ДП "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" - Несенчука І.А.,
начальника служби контролю за безпекою
польотів та аеронавігаційного
забезпечення - Чебуренка В.В., звітами
від 21.08.2012 р., 17.08.2012 р., 30.08.2012 р., 03.09.2012
р., 07.09.2012 р., 08-09.09.2012 р., 25.08.2012 р. про
спостереження за птахами та іншими
документами, наявними у матеріалах
справи.

Крім того, господарськими судами
першої та апеляційної інстанцї
встановлено також той факт, що у
повітряному просторі ДП „Міжнародний
аеропорт „Бориспіль", та на його
території, систематично відбувалися
зіткнення повітряних суден із птахами.
Так, у 2012 році Державною авіаційною
службою України одержано 6 повідомлень
про зіткнення з птахами, що
підтверджується довідкою Державної
авіаційної служби України,
відповідними повідомленнями про
зіткнення з птахами (форма BS-1), та
іншими документами, які містяться у
матеріалах справи.

Статтею 55 Закон України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
передбачено, що суб'єкти права
власності на відходи повинні вживати
ефективних заходів для зменшення
обсягів утворення відходів, а також для
їх утилізації, знешкодження або
розміщення.

Розміщення відходів дозволяється лише
за наявності спеціального дозволу на
визначених місцевими радами
територіях у межах установлених
лімітів з додержанням санітарних і
екологічних норм, способом, що
забезпечує можливість їх подальшого
використання, як вторинної сировини і
безпеку для навколишнього природного
середовища та здоров'я людей.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 69 Повітряного кодексу
України будівлі і природні об'єкти,
розташовані на приаеродромній
території, не повинні становити
загрози для польотів повітряних суден.
На приаеродромній території
запроваджується особливий порядок
здійснення діяльності, яка може
вплинути на безпеку авіації та
створити перешкоди для роботи наземних
засобів зв'язку, навігації та
спостереження. Вказаною вище статтею
до такої діяльності, зокрема, віднесено
і діяльність, що сприяє скупченню
птахів.

Частиною 9 ст. 69 вказаного кодексу
передбачено, що на відстані до 15
км. від меж аеродрому забороняється
відкрите складування харчових
відходів, розміщення звалищ,
спорудження або розбудова споруд, які
сприяють масовому скупченню птахів і
можуть створювати загрозу для
повітряного руху.

Також, в п. 147 Постанови Кабінету
Міністрів України №401 від 29.03.2002 р. "Про
затвердження Положення про
використання повітряного простору
України" закріплено імперативний
припис про заборону розміщення
сміттєзвалищ, будівництво на відстані
ближче ніж 15 кілометрів від визначеної
території аеропорту звірівницьких
ферм, боєнь та інших об'єктів, що
спричиняє масове скупчення птахів.

Керуючись вищенаведеними нормами,
місцевий та апеляційний господарський
суди дійшли висновку про порушення
відповачем законодавчо встановлених
норм, які регулють порядок здійснення
господарської діяльності на
приаеродромній території та про
необхідність припинення такої
діяльності відповідача.

Колегія суддів вважає, що вказані
припущення судів попередніх інстанцій
є необґрунтованими та такими, що не
підкріплені належними та допустимими
доказами.

Так, зокрема, вказаними судами не
встановлено наявності або відсутності
всіх необхідних правових підстав для
здійснення господарської діяльності з
експлуатації та утримання
орендованого полігону твердих
побутових відходів ТОВ "Еко-Сервіс".

Крім того, відповідно до абз. 4 ч. 4 та
абз. 1 ч. 5 ст. 4 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" встановлюється виключно
законами вичерпний перелік підстав для
зупинення господарської діяльності.
Повне або часткове зупинення
виробництва (виготовлення) або
реалізації, виконання робіт, надання
послуг допускається за постановою
адміністративного суду, ухваленою за
результатами розгляду позову органу
державного нагляду (контролю) щодо
застосування заходів реагування.
Вжиття інших заходів реагування,
передбачених законом, допускається за
вмотивованим письмовим рішенням
керівника органу державного нагляду
(контролю) чи його заступника, а у
випадках, передбачених законом, - із
наступним підтвердженням
обґрунтованості вжиття таких заходів
адміністративним судом.

Згідно із абз. 2 п. 1.4 розділу 1 Порядку
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, затвердженого наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
10.09.2008 р. №464 встановлено, що актом
перевірки є документ, який фіксує факт
проведення планових, позапланових
перевірок суб'єктів господарювання і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог
законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища
та його дотримання.

Відповідно до п. п. 4.13, 4.14 розділу 4
Порядку за результатами проведеної
планової та позапланової перевірки, в
тому числі спільно з іншими органами
державного нагляду (контролю),
державним інспектором складається
уніфікований акт перевірки дотримання
вимог природоохоронного
законодавства, що містить перелік
питань для здійснення планових заходів
державного нагляду (контролю), залежно
від ресурсу, що перевірявся. Не
допускається включення до акта
перевірки інформації або висновків,
які не підтверджені документально,
пропозицій, а також інформації, наданої
правоохоронними органами.

На підставі акта, який складено за
результатами перевірки, протягом п'яти
днів з дня її завершення, у разі
виявлення порушень вимог
природоохоронного законодавства,
складається припис про усунення
порушень вимог законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища. У разі необхідності видачі,
зупинення дії чи анулювання в
установленому законодавством порядку
дозволів, лімітів та квот на спеціальне
використання природних ресурсів,
викиди і скиди забруднюючих речовин у
навколишнє середовище, розміщення
відходів, поводження з небезпечними
хімічними речовинами, транскордонне
переміщення об'єктів рослинного і
тваринного світу, а також встановлення
нормативів допустимих рівнів
шкідливого впливу на стан
навколишнього природного середовища
відповідний орган Держекоінспекції
вносить подання про це до
Держекоінспекції чи відповідного
територіального органу
Держекоінспеції, що закріплено в п. п.
4.22 та 4.26 розділу 4 Порядку організації
та проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства.

Таким чином, висновок судів попередніх
інстанцій про порушення ТОВ
"Еко-Сервіс" вимог ч. 9 ст. 69 Повітряного
кодексу України та п. 147 Положення про
використання повітряного простору
України може бути правильним та
обгрунтованим, тільки у випадку
наявності в матеріалах справи
належного підтвердження факту
масового скупчення птахів, які можуть
створювати загрозу для повітряного
руху, що встановлено та зафіксовано у
передбаченому законом порядку.

Відповідно до п. п. 1, 2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
23.03.2012 р. №6 "Про судове рішення"
роз'яснено, що рішення з господарського
спору повинно прийматись у цілковитій
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Вимоги щодо належності та допустимості
доказів встановлені ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, що
встановлено в ч. 1 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України

Пунктом 4 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
р. №6 "Про судове рішення" передбачено,
що господарським судам слід виходити з
того, що рішення може ґрунтуватись лише
на тих доказах, які були предметом
дослідження і оцінки судом. При цьому
необхідно мати на увазі, що згідно зі
статтею 43 ГПК України наявні докази
підлягають оцінці у їх сукупності і
жодний доказ не має для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Як місцевий, так і апеляційний
господарські суди, всупереч
вищенаведеним приписам процесуального
законодавства, не вповному обсязі
дослідили докази по сраві №14/121-12.

Як вбачається з матеріалів вказаної
справи, акт перевірки дотримання ТОВ
"Еко-Сервіс" вимог природоохоронного
законодавства судами попередніх
інстанцій належним чином не
досліджено, у зв'язку з чим суди прийшли
до помилкового висновку щодо
доведеності виникнення масового
скупчення птахів внаслідок
функціонування полігону твердих
побутових відходів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 246 Господарський
кодекс України здійснення будь-якої
господарської діяльності, що загрожує
життю і здоров'ю людей або становить
підвищену небезпеку для довкілля,
забороняється. У разі здійснення
господарської діяльності з порушенням
екологічних вимог діяльність суб'єкта
господарювання може бути обмежена або
зупинена Кабінетом Міністрів України,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, а також іншими уповноваженими
органами в порядку встановленому
законом.

Верховним Судом України у постанові
від 20.05.2014 р. по справі №14/121-12, виходячи
із положень вказаної статті, а також
враховуючи, відсутність застосування
до відповідача уповноваженими
органами державної влади або органами
місцевого самоврядування
адміністративно-господарських
санкцій, визнано необґрунтованим
висновок судів попередніх інстанцій
про наявність підстав для припинення
господарської діяльності.

Статтею 11128 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що рішення Верховного
Суду України прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Крім того, касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази, що закріплено в ч. 2 ст. 1117
Господарського процесуального кодексу
України

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1119 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право,
зокрема, скасувати рішення першої
інстанції або постанову апеляційної
інстанції і передати справу на новий
розгляд, якщо суд припустився порушень
норм процесуального права, які
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи. Справа
направляється на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, якщо порушення
норм процесуального права, які
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, допущені
тільки цим судом. У всіх інших випадках
справа направляється до суду першої
інстанції.

Пунктом 11 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 24.10.2011
р. №11 "Про деякі питання практики
застосування розділу XII1
Господарського процесуального кодексу
України" передбачено, що, відповідно до
ч. 1 ст. 47 ГПК України судове рішення
приймається за результатами
обговорення усіх обставин справи, а
частиною першою ст. 43 названого кодексу
передбачено всебічний, повний і
об'єктивний розгляд в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності.

Враховуючи, що касаційна інстанція не
має права сама встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або
постанові місцевого чи апеляційного
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази, недодержання судом першої або
апеляційної інстанції вказаних норм
процесуального права, якщо воно
унеможливило встановлення фактичних
обставин, які мають значення для
правильного розгляду справи, є
підставою для скасування судового
рішення з передачею справи на новий
розгляд до відповідного суду, що
зазначено в п. 3 ч. 1 ст. 1119
Господарського процесуального кодексу
України.

За таких обставин справа підлягає
передачі на новий розгляд, під час
якого господарському суду першої
інстанції необхідно врахувати
викладене, всебічно і повно перевірити
доводи, на яких ґрунтуються вимоги та
заперечення сторін, і, в залежності від
установлених обставин, вирішити спір у
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права, що підлягають
застосуванню до наявних
правовідносин.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119 - 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Еко-Сервіс" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Київської
області від 20.03.2013 р. та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 07.08.2013 р. у
справі № 14/121-12 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
господарського суду Київської області.

Головуючий суддя
А.С. Ємельянов

Судді:
І.В. Алєєва

В.І. Саранюк