ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2014 р.
Справа № 918/1910/13

Суддя Гудзенко Я.О., розглянувши
позов Костопільської міської ради до
дочірнього підприємства "Оптіма-770-Р"
товариства з обмеженою
відповідальністю "Севен Севенті
Петроліум" про внесення змін до
договору оренди землі в частині
орендної плати

За участю:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Омельченко А. В.
(дов. №2 від 09.01.2014 р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Костопільська міська рада
звернулася до господарського суду
Рівненської області з позовом до ДП
"Оптіма-770-Р" ТОВ "Севен Севенті
Петроліум" про внесення змін до п.п. 5, 9
договору оренди землі в частині
нормативної грошової оцінки землі та
орендної плати.

В обгрунтування позову позивач
посилається на ст. 288 Податкового
кодексу України, ч. 1 ст. 21, п. 5 ст. 6
Закону України "Про оренду землі", ч. 5
ст. 181 Господарського кодексу України
(далі - ГК України), ст. 125 Земельного
кодексу України, ст. 654 Цивільного
кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 17
грудня 2013 року позовну заяву прийнято
до розгляду, порушено провадження у
справі № 918/1910/13, розгляд справи
призначено на 10.01.2014 року.

9 січня 2014 року відповідачем
подано клопотання про відкладення
розгляду справи.

В судовому засіданні 10.01.2014 року
розпочато розгляд справи по суті,
представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі з
підстав зазначених у позовній заяві.

10 січня 2014 року відповідачу
ухвалою відмовлено у прийнятті
зустрічної позовної заяви (а.с. 62).

Ухвалою господарського суду від 10
січня 2014 року розгляд справи
відкладено на 28.01.2014 р. В судовому
засіданні 28 січня 2014 року було
оголошено перерву до 4 лютого 2014
року.

Ухвалою господарського суду від 4
лютого 2014 року провадження у справі №
918/1910/13 зупинено до набрання законної
сили судовим рішенням у справі № 918/93/14
за позовом дочірнього підприємства
"Оптіма-770-Р" товариства з обмеженою
відповідальністю "Севен Севенті
Петроліум" до Костопільської міської
ради про визнання укладеною додаткової
угоди про внесення змін до договору
оренди землі від 12.01.2007 року в редакції
Костопільської міської ради від 24.10.2013
року з протоколом розбіжностей
дочірнього підприємства "Оптіма-770-Р"
товариства з обмеженою
відповідальністю "Севен Севенті
Петроліум" від 06.11.2013 року.

Ухвалою господарського суду від 10
червня 2014 року провадження у справі №
918/1910/13 поновлено, розгляд справи
призначено в судовому засіданні на 18
червня 2014 року.

17 червня 2014 року від Відповідача
надійшли додаткові письмові пояснення
у справі, з яких вбачається, що
Відповідач проти заявлених вимог
заперечує, в задоволенні позову
просить відмовити.

18 червня 2014 року від Позивача
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи у зв'язку із участю
уповноваженого представника в
засіданні громадської комісії з
житлових питань. Судом було відмовлено
у задоволенні вказаного клопотання,
оскільки строк розгляду спору
закінчується 19.06.2014 року, а від сторін
по справі не надходило клопотань про
подовження строку розгляду спору в
порядку ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України).

В судове засідання Позивач не
з'явився, вимог ухвали суду від 10.06.2014 р.
не виконав. Відповідач в судовому
засіданні заперечив проти заявлених
вимог.

Враховуючи те, що нез'явлення
Позивача в судове засідання, не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, Позивач не скористався
своїм процесуальним правом на надання
відзиву та направлення представника
для участі в судове засідання, суд
вважає за можливе розглянути позов у
відсутності представника Позивача, за
наявними у справі матеріалами згідно
із ст. 75 ГПК України.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК
України складено протоколи судових
засідань, які долучено до матеріалів
справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 18.06.2014 р.
відповідно до ст. 85 ГПК України судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, господарський суд Рівненської
області, -

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2014 року між
Костопільською міською радою
(Орендодавець) та Дочірнім
підприємством "Оптіма-770-Р" Товариства з
обмеженою відповідальністю "Севен
Севенті Петроліум" (Орендар) було
укладено договір оренди земельної
ділянки (а. с. 10-11, далі - Договір),
зареєстрований в Костопільському
районному відділі Рівненської
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру при
Держкомземі України» за № 03 від
12.01.2007 року.

За умовами п. 1. Договору
Орендодавець передав, а Орендар
прийняв в строкове платне користування
земельну ділянку загальною площею 1, 8180
гектара, що розташована за адресою:
Рівненська обл., м. Костопіль, вул.
Дружби, 3, для обслуговування складу
нафтопродуктів.

У відповідності до п. 2. Договору в
оренду передається земельна ділянка
загальною площею 1, 8180 гектара на
підставі рішення Костопільської
міської ради Рівненської області від
10.11.2006 р. №74.

Відповідно до п. 5 Договору
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 790 160, 41 грн., згідно
довідки, виданої Костопільським
районним відділом земельних ресурсів
Рівненської області від 11.01.2007 року № 7.

Пунктом 9 Договору сторони
погодили, що за оренду земельної
ділянки Орендар сплачує Орендодавцеві
орендну плату виключно у грошовій
формі. Розмір орендної плати в рік
складає 79 016, 00 грн., що становить 10% від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки. Річна орендна плата не може
бути меншою за розмір земельного
податку, що встановлюється чинним
законодавством України.

У відповідності до завдання на
розробку технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель м.
Костополя, погодженого директором ДП
"Рівненського інституту землеустрою",
начальником Управління Держкомзему у
Костопільському районі та
затвердженим міським головою
відповідача, ДП "Рівненський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою" розроблено
технічну документацію з нормативної
грошової оцінки земель м. Костопіль
Рівненської області.

В обгрунтування позову позивач
зазначяає, що рішенням Костопільської
міської ради № 209 від 20.10.2011 року "Про
затвердження технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель
міста Костопіль Рівненської області"
затверджено технічну документацію з
нормативної грошової оцінки земель м.
Костопіль Рівненської області.

Судом ухвалою від 10.01.2014 року у
позивача витребовувалось вказане
рішення, однак до матеріалів справи
подано не було (а.с. 35).

В обгрунтування позову позивач
вказує тако ж про те, що у зв'язку із
зміною нормативної грошової оцінки
землі Костопільською міською радою
25.10.2013 року листом направлено
Відповідачу проект додаткової угоди
про внесення змін до договору оренди.
Позивачем було запропоновано внести
наступні зміни до договору оренди:

- "Пункт 5 викласти в наступній
редакції: "Нормативна грошова оцінка
земельної ділянки становить 3 114 779,40
грн."

- "Пункт 9 викласти в наступній
редакції: "Орендна плата вноситься
орендарем у грошовій формі у розмірі 10
відсотків нормативної грошової оцінки
землі, що складає 311 477,94 грн. на
рік."

- "Доповнити договір оренди
пунктом 14-1 наступного змісту: "Орендар
зобов'язується у місячний строк з дня
підписання додаткової угоди
зареєструвати додаткову угоду до
діючого договору оренди землі в органі,
уповноваженому на проведення
державної реєстрації договорів оренди
землі. У разі не виконання зазначених
вимог щодо реєстрації додаткової угоди
у місячний строк, встановити розмір
орендної плати 12% від вартості
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки.".

- "За п. 5 додаткової угоди дана
додаткова угода складена у чотирьох
оригінальних примірниках, один з яких
знаходиться в орендодавця, другий -
орендаря, третій - органі, який провів
його державну реєстрацію, четвертий - в
Костопільській МДПІ, які мають
однакову юридичну силу та є невід'ємною
частиною договору оренди землі."

- "Відповідно до п. 6 додаткової
угоди невід'ємною частиною даної угоди
є розрахунок розміру орендної плати за
земельну ділянку."

Згідно протоколу розбіжностей
від 06.11.2013 року Відповідач
запропонував: п. 9 договору оренди
викласти в такій редакції: "Орендна
плата вноситься орендарем у грошовій
формі у розмірі 3 відсотків нормативної
грошової оцінки землі, що складає 93443,38
гривень в рік."; п. 5 додаткової угоди
викласти в такій редакції:

"Дана угода складена у трьох
оригінальних примірниках, один з яких
знаходиться в орендодавця, другий -
орендаря, третій - органі, який провів
його державну реєстрацію, мають
однакову юридичну силу та є невід'ємною
частиною договору оренди землі.".

Крім того, Відповідач
запропонував п. 1.3. додаткової угоди,
яким Позивач доповнив договір оренди
землі п. 14-1, виключити, а також
виключити й п. 6 додаткової угоди.

27 листопада 2013 року Позивач не
погодившись з розбіжностями,
викладеними Відповідачем в протоколі
розбіжностей, звернувся до
господарського суду Рівненської
області з позовом про внесення змін до
договору оренди землі для їх
врегулювання в судовому порядку, про що
свідчить опис вкладення до цінного
листа та штемпель на конверті,
проставлений підприємством зв'язку.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 04.12.2013 року у
справі № 918/1833/13 позовну заяву
відповідача повернуто без розгляду у
зв'язку із не наданням доказів сплати
судового збору та не надісланням
відповідачеві копії позовної заяви та
доданих до неї документів.

11.12.2013 року Позивач повторно
звернувся із зазначеною позовною
заявою до господарського суду.

Статтею 181 ГК України передбачено,
що господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути
запропонований будь-якою з сторін. У
разі якщо проект договору викладено як
єдиний документ, він надається другій
стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект
договору, у разі згоди з його умовами
оформляє договір відповідно до вимог
частини першої цієї статті і повертає
один примірник договору другій стороні
або надсилає відповідь на лист,
факсограму тощо у двадцятиденний строк
після одержання договору.

За наявності заперечень щодо
окремих умов договору сторона, яка
одержала проект договору, складає
протокол розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором.

З матеріалів справи вбачається,
що ДП "Оптіма-770-Р" ТОВ "Севен Севенті
Петроліум" дотримано законодавчо
встановлений порядок при внесенні змін
до договору оренди земельної ділянки.

Частиною 7 ст. 181 ГК України
визначено, якщо сторона, яка одержала
протокол розбіжностей щодо умов
договору, заснованого на державному
замовленні або такого, укладення якого
є обов'язковим для сторін на підставі
закону, або сторона - виконавець за
договором, що в установленому порядку
визнаний монополістом на певному ринку
товарів (робіт, послуг), яка одержала
протокол розбіжностей, не передасть у
зазначений двадцятиденний строк до
суду розбіжності, що залишилися
неврегульованими, то пропозиції другої
сторони вважаються прийнятими.

За умовами п. 34 Договору що
кореспондуються зі ст. 30 Закону України
"Про оренду землі" зміна умов договору
здійснюється у письмовій формі за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору спір вирішується у судовому
порядку.

У відповідності до п. 4.4.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від "Про
деякі питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів" 29.05.2013 року №10 з
урахуванням положення ч. 4 ст. 51 ГПК днем
подання позову слід вважати дату
поштового штемпеля підприємства
зв'язку, через яке надсилається позовна
заява (а в разі подання її
безпосередньо до господарського суду -
дату реєстрації цієї заяви в
канцелярії суду). Якщо позовну заяву
було повернуто, перебіг позовної
давності переривається з того дня, коли
заяву подано до суду з додержанням
установленого порядку. В разі
скасування ухвали господарського суду
про відмову у прийнятті позовної заяви
або про її повернення перебіг позовної
давності переривається з дня
первісного подання цієї заяви до суду.

З наведеного вбачається, що особа,
яка одержала протокол розбіжностей та
не погоджується із ними, зобов'язана
передати у двадцятиденний строк до
суду розбіжності, що залишилися
неврегульованими шляхом пред'явлення
позову, здійсненого з додержанням
вимог процесуального закону, зокрема,
статей 54, 56, 57 ГПК.

Тобто, якщо господарським судом у
прийнятті позовної заяви відмовлено
або її повернуто та повторно
зазначений позов пред'явлено по спливу
встановленого строку то пропозиції
другої сторони вважаються прийнятими.
Тільки у разі скасування ухвали
господарського суду про відмову у
прийнятті позовної заяви або про її
повернення перебіг встановленого
строку для передачі розбіжностей до
суду переривається з дня первісного
подання цієї заяви до суду.

Однак, матеріали зазначеної
справи не містять доказів скасування
ухвали господарського суду від 04.12.2013
року у справі № 918/1833/13 про повернення
позовної заяви Костопільській міській
раді.

В пункті 2 резолютивної частини
позовної заяви Позивач просить:
"Поновити пропущений строк для
звернення до господарського суду про
внесення змін до договору оренди землі
зареєстрованого в Костопільському
районному відділі Рівненської філії ДП
"Центр державного земельного кадастру
при Державному комітеті України по
земельних ресурсах" від 12.01.2007 року за №
03".

При цьому, Позивач посилається на
положення ч. 1 ст. 53 ГПК України, якою
визначено, що за заявою сторони,
прокурора чи з своєї ініціативи
господарський суд може визнати причину
пропуску встановленого законом
процесуального строку поважною і
відновити пропущений строк, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п.1
Інформаційного листа Вищого
господарський суд України "Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" від 15.03.2007 р. № 01-8/123
згідно з ч. 1 ст. 53 ГПК за заявою сторони,
прокурора чи з своєї ініціативи
господарський суд може визнати причину
пропуску встановленого законом
процесуального строку поважною і
відновити пропущений строк. Отже,
наведена норма пов'язує можливість
відновлення процесуального строку з
обов'язковою наявністю поважної
причини (чи причин) пропуску
відповідного строку. Якщо відновлення
процесуального строку здійснюється за
заявою сторони чи прокурора, заявник
повинен обґрунтувати поважність
причини (причин) пропуску строку, в разі
необхідності - з поданням доказів цього
за загальними правилами розділу V ГПК.

Відповідно до п. 8 Інформаційного
листа Вищого господарський суд України
"Про деякі питання практики
застосування у вирішенні спорів
окремих норм процесуального права" від
06.08.2008 р. № 01-8/471 у застосуванні ч. 1 ст. 53
ГПК господарський суд повинен у
кожному випадку з урахуванням
конкретних обставин пропуску
процесуального строку оцінити доводи,
наведені на обґрунтування клопотання
про його відновлення, та зробити
мотивований висновок щодо поважності
чи неповажності причин пропуску
строку. ГПК не пов'язує право суду
відновити пропущений процесуальний
строк лише з певним колом обставин, що
спричинили пропуск строку. Отже, у
кожному випадку суд повинен з
урахуванням конкретних обставин
пропуску процесуального строку
оцінити доводи, наведені на
обґрунтування клопотання про його
відновлення, та зробити мотивований
висновок щодо поважності чи
неповажності причин пропуску строку.

З наведеного вбачається, що
Позивачем не надано жодних доказів на
підтвердження неможливості дотримання
встановлених ГПК вимог при поданні
первісного позову у справі № 918/1833/13,
який ухвалою від 4 грудня 2013 року було
повернуто Позивачу без розгляду.

Суд також враховує, що рішенням
господарського суду Рівненської
області від 11 березня 2014
року(з врахуванням ухвали про
виправлення описки від 12 березня 2014 р) у
справі № 918/93/14 позов ДП "Оптіма-770-Р" ТОВ
"Севен Севенті Петроліум" до
Костопільської міської ради
задоволено, визнано укладеною
додаткову угоду про внесення змін до
договору оренди землі від 12.01.2007 року,
зареєстрованого в Костопільському
районному відділі Рівненської філії ДП
"Центр державного земельного кадастру
при Державному комітеті України по
земельних ресурсах" від 12.01.2007 року за
№ 03, укладеного між
Костопільською міською радою та ДП
"Оптіма-770-Р" ТОВ "Севен Севенті
Петроліум" в редакції Костопільської
міської ради від 24.10.2013 року з
протоколом розбіжностей ДП "Оптіма-770-Р"
ТОВ "Севен Севенті Петроліум" від
06.11.2013 року, який є невід'ємною частиною
додаткової угоди.

Рішення залишене без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 14.05.2014 року.

Частиною 1 ст. 632 ЦК України
передбачено, що ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування.

Зміст договору, укладеного на підставі
правового акта органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим, органу місцевого самоврядування,
обов'язкового для сторін (сторони)
договору, має відповідати цьому акту (ч.
1 ст. 648 ЦК України).

Нормами п. 275.3. ст. 275 Податкового
кодексу встановлено, що ставки податку
за земельні ділянки (за винятком
сільськогосподарських угідь та земель
лісогосподарського призначення)
диференціюють та затверджують
відповідні сільські, селищні, міські
ради виходячи із ставок податку,
встановлених п. 275.1 цієї статті,
функціонального використання та
місцезнаходження земельної ділянки,
але не більше трикратного розміру цих
ставок податку, з урахуванням
коефіцієнтів, установлених п. 275.2 цієї
статті. Рішення рад щодо затвердження
ставок податку за земельні ділянки
набирають чинності у строки,
встановлені відповідно до п. 271.2 ст. 271
цього Кодексу.

В матеріалах справи відсутні будь-які
рішення Костопільської міської ради
про затвердження ставки орендної плати
(відсоткової ставки) на земельну
ділянку, передану у користування
відповідачу.

Орендна плата за земельні ділянки
державної та комунальної власності -
обов'язковий платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою (пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу).

Підпунктами 288.5.1, 288.5.2 п. 288.5 ст. 288
Кодексу визначено, що розмір орендної
плати за земельні ділянки державної і
комунальної власності встановлюється
у договорі оренди, але річна сума
платежу не може бути меншою для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
розділом XIII Кодексу, та не може
перевищувати, зокрема, для інших
земельних ділянок, наданих в оренду, - 12
відсотків нормативної грошової оцінки.

У свою чергу, п. 274.1. ст. 274 Податкового
кодексу визначено, що ставка податку за
земельні ділянки, нормативну грошову
оцінку яких проведено, встановлюється
у розмірі 1 відсотка від їх нормативної
грошової оцінки, за винятком земельних
ділянок, зазначених у ст.ст. 272, 273, 276
цього Кодексу.

Відповідно до підп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори у строки та розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

З огляду на наведені норми
місцевий господарський суд у справі №
918/93/14 дійшов висновку про те, що розмір
орендної плати визначається в договорі
оренди за погодженням сторін в межах
мінімального та максимального
розмірів, визначених Податковим
кодексом, а запропонований товариством
розмір орендної плати на рівні 3
відсотків від нормативної грошової
оцінки землі, затвердженої рішенням
відповідача № 209 від 20.10.2011 року в сумі 3
114 779, 40 грн., тобто в розмірі 93 443,38
гривень не суперечить вимогам чинного
законодавства, а запропонована
товариством редакція п. 9 договору
оренди підлягає визнанню укладеною.

Згідно ст. 35 ГПК України
обставини, які визнаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, можуть не доказуватися перед
судом, якщо в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування. Обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

У відповідності до ст. 32 ГПК
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Суд дійшов висновку про відмову
позивачу у позові, оскільки згідно
вказаного вище рішення суду пропозиції
Відповідача викладені в Протоколі
розбіжностей до Додаткової угоди від 24
жовтня 2013 року до Договору оренди землі
від 12.01.2007 року вважаються прийнятими
Позивачем, рішення набрало законної
сили, а відтак позовні вимоги про
внесення змін до Договору в редакції
ради є безпідставними.

Відповідно ч.ч. 1, 5 ст. 49 ГПК
України судові витрати в розмірі 1 218
грн. покладаються на Позивача.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 81-1, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Костопільській міській раді в позові
відмовити.

Повний текст рішення підписано 23.06.2014 р.

Суддя
Гудзенко Я.О.