м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/5876/14 17.06.14

За позовом Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва "Печерськжитло"до
Акціонерного товариства закритого
типу "ДВК"про стягнення 20 608,36 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Єланська О.І. (дов. №
18-106/11 від 20.01.2014 року)від відповідача не
з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 17 червня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Печерського
району м. Києва "Печерськжитло" (надалі
по тексту - позивач) звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Акціонерного товариства
закритого типу "ДВК" (надалі по тексту -
відповідач) про стягнення 20 608,36 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.04.2014 року порушено
провадження у справі № 910/5876/14, розгляд
справи призначено на 13.05.2014 року.

08.05.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду.

Представник відповідача в судове
засідання 13.05.2014 року не з'явився, про
причини своєї неявки суд не повідомив,
про дату та час слухання справи
повідомлявся належним чином
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 13.05.2014 року
представник позивача подав клопотання
про продовження строків розгляду
спору.

Розглянувши подане позивачем 13.05.2014
року клопотання про продовження
строків розгляду спору, суд приходить
до висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.05.2014 року розгляд справи
було відкладено на 05.06.2014 року, у зв'язку
з неявкою відповідача та необхідністю
подання додаткових доказів у справі.

Представник відповідача в судове
засідання 05.06.2014 року не з'явився, про
причини своєї неявки суд не повідомив,
про дату та час слухання справи
повідомлявся належним чином
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 05.06.2014 року
представник позивача подав документи
на часткове виконання вимог ухвали
суду.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.06.2014 року розгляд справи
було відкладено на 17.06.2014 року, у зв'язку
з неявкою відповідача та необхідністю
надання додаткових доказів по справі.

У судовому засіданні 17.06.2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі, проте,
вимоги ухвали суду від 05.06.2014 року не
виконав.

Представник відповідача у судове
засідання 17.06.2014 року повторно не
з'явився, вимоги ухвали суду від 07.02.2014
року не виконав, письмового відзиву на
позов не надав, про причини своєї
неявки суд не повідомив.

Місцезнаходження відповідача за
адресою: 01010, м. Київ, вул. Суворова, 19-А,
на яку було відправлено ухвали суду
вказана в позові та підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

Слід зазначити, що законодавство
України, в тому числі Господарський
процесуальний кодекс України, не
зобов'язує й сторону у справі, зокрема
позивача, з'ясовувати фактичне
місцезнаходження іншої сторони
(сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно зі статтею 93
Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу.

При цьому, судом враховано, що
відповідно до пункту 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
розпочинаючи судовий розгляд, суддя
має встановити, чи повідомлені про час
і місце цього розгляду особи, які
беруть участь у справі, але не з'явилися
у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87
Господарського процесуального кодексу
України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Факт належного повідомлення
відповідача про час та місце судового
засідання підтверджується підписами
уповноважених осіб Акціонерного
товариства закритого типу "ДВК" на
рекомендованих повідомленнях про
вручення поштових відправлень.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані позивачем
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2009 року між Комунальним
підприємством по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва "Печерськжитло" (надалі по тексту
- КП УЖГ "Печерськжитло") та
Акціонерним товариством закритого
типу "ДВК" (користувач) було укладено
договір № 21/607 на комунальні послуги та
експлуатаційні витрати (надалі по
тексту - Договір, за умовами якого КП
УЖГ "Печерськжитло" надає користувачу
комунальні послуги, забезпечує
обслуговування та експлуатацію
будинку (будівлі), що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з пунктом 2.1.1 Договору КП УЖГ
"Печерськжитло" зобов'язується
забезпечити користувача комунальними
послугами в приміщеннях (будинку) у
відповідності з Додатком № 1 до
Договору, який є його невід'ємною
частиною.

Додатком №1 до Договору сторони
погодили перелік послуг, що
надаватимуться в приміщенні, загальною
площею 22,1 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, а саме послуги з
холодного водопостачання,
центрального опалення, електричної
енергії, вивіз сміття, технічне
обслуговування мереж, експлуатаційні
витрати.

У відповідності до пункту 2.2.2 Договору
користувач зобов'язаний щомісячно
вносити на розрахунковий рахунок КП
УЖГ "Печерськжитло" плату за
комунальні послуги, обслуговування
будинку та прибудинкової території,
інші послуги по цьому Договору та
додатками до нього.

Термін дії Договору встановлено з
01.10.2009 року до 01.10.2012 року включно.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача
заборгованості за Договором, за період
з 01.01.2009 року по 01.06.2013 року на загальну
суму 20 608,36 грн.

Відповідач не скористався своїм
процесуальним правом, передбаченим
статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України, на
подання відзиву на позов, жодних
заперечень на спростування наведених
позивачем обставин суду не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що однією
із підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

Відповідно до статті 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (стаття 903 Цивільного кодексу
України).

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (стаття 903 Цивільного кодексу
України).

Статтею 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
передбачено, що комунальні послуги -
результат господарської діяльності,
спрямованої на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" порядок надання
житлово-комунальних послуг, їх якісні
та кількісні показники мають
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства.

У відповідності до пункту 3 Порядку
формування тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, що
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 01.06.2011 року № 869, з
власниками (наймачами) квартир
(житлових приміщень у гуртожитку) та
власниками, орендарями нежитлових
приміщень у житловому будинку
(гуртожитку) укладається договір про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
(далі - договір про надання послуг).
Послуги надаються з урахуванням
встановленого рішенням органу
місцевого самоврядування тарифу, його
структури, періодичності та строків
надання послуг. Копія такого рішення є
невід'ємною частиною договору про
надання послуг.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

У відповідності до статті 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" споживач має право одержувати
в установленому законодавством
порядку необхідну інформацію про
перелік житлово-комунальних послуг, їх
вартість, загальну вартість місячного
платежу, структуру ціни/тарифу, норми
споживання, порядок надання
житлово-комунальних послуг, їх
споживчі властивості тощо. Зазначене
право споживача кореспондується з
обов'язком виконавця, передбаченому
статтею 21 вказаного Закону, надавати
споживачу, в установленому
законодавством порядку, необхідну
інформацію про перелік
житлово-комунальних послуг, їх
вартість, загальну вартість місячного
платежу, структуру цін/тарифів, норми
споживання, режим надання
житлово-комунальних послуг, їх
споживчі властивості тощо.

Відповідно до статті 32 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги" розмір
плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.
Розмір плати за утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
встановлюється залежно від
капітальності, рівня облаштування та
благоустрою. У платіжному документі
мають бути передбачені графи для
зазначення поточних та попередніх
показань засобів обліку споживання
комунальних послуг, різниці цих
показань або затверджених норм,
ціни/тарифу на даний вид комунальних
послуг і суми, яка належить до сплати за
надану послугу.

Згідно з пунктом 4.1.3. Договору платежі
за поточний місяць, що зазначені у
Додатку № 1 до Договору вносяться
користувачем на розрахунковий рахунок
КП УЖГ "Печерськжитло" до 30-го числа
поточного місяця. Рахунок - фактура або
платіжна вимога надається користувачу
до 15-го числа поточного місяця.

Таким чином, умовами Договору
визначено обов'язок відповідача
щомісячно сплачувати КП УЖГ
"Печерськжитло" плату за комунальні
послуги, а також вартість послуг з
обслуговування та експлуатації
будинку та обов'язок позивача
своєчасно нараховувати плату за
комунальні послуги та направляти
платіжну вимогу, або рахунок - фактуру.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог щодо стягнення з відповідача
боргу за комунальні послуги в розмірі
20 608,36 грн., позивач надав лише
розрахунок заборгованості та акт
звірки взаєморозрахунків.

Проте, позивачем не надано суду жодних
первинних документів (платіжних вимог),
які підтверджують надання таких послуг
та споживання їх відповідачем за
заявлений період.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень
(стаття 33 Господарського
процесуального кодексу України).

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України,
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Позивач, на неодноразові вимоги ухвал
суду, не надав належних та допустимих
доказів на підтвердження існування у
відповідача боргу перед Комунальним
підприємством по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва "Печерськжитло" за договором №
21/607 на комунальні послуги та
експлуатаційні витрати від 01.10.2009 року
у розмірі 20 608,36 грн.

Також, позивач не довів, що саме він є
виконавцем комунальних послуг
стосовно приміщення за адресою:
АДРЕСА_1.

Окрім того, як вбачається з витягу з
державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності,
копія якого міститься в матеріалах
справи, 25.03.2013 року здійснено державну
реєстрацію права власності ОСОБА_2 на
об'єкт нерухомого майна, а саме,
нежилого приміщення (№ 100 (в літ. "А")
загальною площею 22,1 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, з 25.03.2013 року право власності на
спірне майно відповідачу не належало,
що у відповідності до пункту 6.2.
Договору має наслідком припинення дії
Договору.

Також, суд вважає за необхідне
зазначити про те, що спір у даній справі
виник у зв'язку з невиконанням
відповідачем, за твердженням позивача,
умов договору № 21/607 на комунальні
послуги та експлуатаційні витрати ,
який укладено сторонами 01.10.2009 року,
разом з тим, як вбачаться з розрахунку
позивача, нарахування заборгованості
здійснено за період з 01.01.2009 року по
01.06.2013 року.

Таким чином, дослідивши всі наявні в
матеріалах справи докази та не
встановивши факту надання позивачем
послуг за Договором, у суду відсутні
підстави для стягнення з відповідача 20
608,36 грн. грошових коштів, нарахованих
за період з 01.01.2009 року по 01.06.2013 року за
невиконання умов договору № 21/607 на
комунальні послуги та експлуатаційні
витрати від 01.10.2009 року.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивачем не
представлено належних (первинних)
доказів надання послуг та споживання
таких послуг відповідачем у спірний
період, а відтак, матеріали справи не
свідчать про порушення відповідачем
прав позивача, що виключає можливість
їх захисту в судовому порядку.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд
вважає позовні вимоги Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва "Печерськжитло" необґрунтованими
недоведеними належними доказами,
відтак, у позові слід відмовити.

Витрати з судового збору покладаються
на позивача, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись статтями 4, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва
"Печерськжитло" відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 23.06.2014 року

Суддя
С.В. Стасюк