КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р. Справа№ 910/24606/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Новікова М.М.

при секретарі Фесенко А.В,

за участю представників

від прокуратури: не з'явились

від позивача: Ткаченко
І.В., дов. б/н від 08.01.2014р.

від відповідача: Боронило І.М.,
дов. № 16-01/16 від 01.04.2014р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю

"Страхова
компанія "Провіта"

на рішення Господарського
суду Київської області

від 17.03.2014 р.

у справі № 910/24606/13 (суддя
Скутельник П.Ф.)

за позовом Заступника
Луганського прокурора з нагляду за

дотриманням
законів у воєнній сфері в інтересах

держави в особі
державного підприємства

"Луганський
авіаційний ремонтний завод"

до Товариства з
додатковою відповідальністю

"Страхова
компанія "Провіта"

про повернення
безпідставно отриманих грошових

коштів

ВСТАНОВИВ:

Заступник Луганського прокурора з
нагляду за дотриманням законів у
воєнній сфері звернувся до
Господарського суду Київської області
з позовною заявою в інтересах держави в
особі державного підприємства
"Луганський авіаційний ремонтний
завод" до Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Провіта" про повернення безпідставно
отриманих грошових коштів,
перерахованих позивачем на підставі
рахунку від 26.05.2008 року №20/01-00373.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим,
що 26.05.2008 року відповідачем було
одержано від позивача грошові кошти у
сумі 3 410,80 грн. згідно рахунку від 26.05.2008
року №20/01-00373, в якому підставою для
оплати зазначено договір від 26.05.2008
року №20/01-02520. Проте, між відповідачем
та позивачем так і не було укладено та
підписано будь-якої угоди, в тому числі
договору від 26.05.2008 року №20/01-02520, не
було досягнуто всіх істотних умов
договору, не визначено вид, предмет та
об'єкт договору, у зв'язку з чим, грошові
кошти в сумі 3 410,80 грн., перераховані
Позивачем Відповідачу згідно рахунку
від 26.05.2008 року №20/01-00373, набуті
Відповідачем без достатньої правової
підстави.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 17.03.2014 у справі №
910/24606/13 позов заступника Луганського
прокурора з нагляду за дотриманням
законів у воєнній сфері в інтересах
держави в особі державного
підприємства "Луганський авіаційний
ремонтний завод" до Товариства з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "Провіта" про повернення
безпідставно отриманих грошових
коштів задоволено. Стягнуто з
Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Провіта" на користь державного
підприємства "Луганський авіаційний
ремонтний завод" безпідставно набуті
грошові кошти у сумі 3 410,80 грн. (три
тисячі чотириста десять гривень 80 коп.).
Стягнуто з Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Провіта" в доход державного бюджету
України судовий збір у сумі 1 720,50 грн.
(одна тисяча сімсот двадцять гривень 50
коп.).

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Товариство з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Провіта" звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, відповідно до
якої просить скасувати рішення
Господарського суду Київської області
від 17.03.2014 у справі № 910/24606/13 та прийняти
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити повністю.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
30.04.2014р. сформовано для розгляду
апеляційної скарги склад колегії
суддів для здійснення апеляційного
провадження колегії у складі:
головуючий суддя Мартюк А.І., судді:
Зубець Л.П., Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.04.2014 у справі
№ 910/24606/13 у складі колегії суддів:
головуючий суддя Мартюк А.І., судді:
Зубець Л.П., Новіков М.М. апеляційну
скаргу Товариство з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Провіта" прийнято до провадження та
призначено на 26.05.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.05.2014 у справі
№ 910/24606/13 було відкладено розгляд
справи на 12.06.2014р.

26.05.2013р. через відділ документального
забезпечення представник відповідача
надав клопотання для долучення до
матеріалів справи додаткових доказів,
а саме картки договору страхування
майна № 20/01-02520, витягу з електронної
бази договорів та просить його
задовольнити.

Колегія суддів вважає, що в задоволенні
даного клопотання про долучення до
матеріалів справи вищезазначених
документів слід відмовити, в зв'язку з
не відповідністю оформлення
відповідно до ст. 36 ГПК України та
необґрунтованістю відповідно до вимог
ст. 101 ГПК України. Відповідач був
належним чином повідомлений про час та
місце судового засідання в суді першої
інстанції і мав можливість надати
зазначені докази до суду першої
інстанції, поважності причин не
надання цих доказів суду не довів. Крім
того, до суду апеляційної інстанції
відповідач надав лише ксерокопії
зазначених документів, належним чином
не засвідчені.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
у апеляційній скарзі, просив її
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати, в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Представник позивача у судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував, просив
залишити рішення суду першої інстанції
без змін.

Представники прокуратури у судове
засідання не з'явились. Враховуючи те,
що в матеріалах справи мають місце
докази належного повідомлення всіх
учасників судового процесу про час та
місце проведення судового засідання по
розгляду апеляційної скарги, колегія
суддів вважає можливим здійснити
перевірку рішення першої інстанції у
даній справі в апеляційному порядку за
наявними матеріалами справи та без
участі представників прокуратури.

Розглянувши доводи апеляційних скарг,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
докази, проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Судом встановлено, що 26.05.2008 року
позивачем на рахунок відповідача
перераховано грошові кошти у сумі 3 410,80
грн. у вигляді оплати за послуги по
страхуванню згідно рахунку від 26.05.2008
року №20/01-00373, що підтверджується
наявним в матеріалах справи платіжним
дорученням від 26.05.2008 року №1770.

Як вбачається з рахунку від 26.05.2008 року
№20/01-00373, вказаний рахунок виставлено
відповідачем для оплати за договором
від 26.05.2008 року №20/01-02520 у сумі 3 410,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного
кодексу України визначено, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Цивільного
кодексу України визначено, що правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 Цивільного
кодексу України у письмовій формі
належить вчиняти правочини між
юридичними особами.

Згідно ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу
України, господарський договір
вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу
України визначено, що господарський
договір за загальним правилом
викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем на адресу відповідача було
надіслано вимогу про повернення
безпідставно отриманих грошових
коштів від 02.11.2012 року №3745/юр, у якій
позивач повідомляв, що у зв'язку з
відсутністю укладеного між позивачем
та відповідачем будь-якого договору,
грошові кошти у сумі 3 410,80 грн. були
перераховані позивачем на рахунок
відповідача безпідставно, у зв'язку з
чим позивач просив повернути грошові
кошти у сумі 3 410,80 грн. у семиденний
строк від дня отримання даної вимоги.

У відповідь на вимогу позивача про
повернення безпідставно отриманих
грошових коштів від 02.11.2012 року №3745/юр,
відповідачем на адресу позивача
надіслано лист від 11.12.2012 року №1041/12, у
якому відповідач зазначив, що 26.05.2008
року між позивачем та відповідачем
було укладено договір страхування
майна №20-01-2520 з терміном дії 1 рік (з
26.05.2008 року по 25.05.2009 року).

26.05.2008 року позивачем, на виконання умов
договору страхування сплатив
відповідачу страховий платіж у сумі 3
410,80 грн., у зв'язку з чим відповідач
вважає, що вимога позивача від 02.11.2012
року №3745/юр про повернення
безпідставно отриманих грошових
коштів у сумі 3 410,80 грн. є безпідставною
та необґрунтованою.

29.12.2012 року позивачем на адресу
відповідача надіслано вимогу про
повернення безпідставно отриманих
грошових коштів від 26.12.2012 року №4431/юр,
у якій позивач зазначав, що між ТДВ "СК
"Провіта" та ДП "Ларз" не було укладено,
підписано та скріплено печаткою
будь-якої угоди, в тому числі договору
страхування від 26.05.2008 року №20/01-00373, не
було досягнуто всіх істотних умов
договору, не визначено вид, предмет
договору та об'єкт страхування, тобто
грошові кошти у сумі 3 410,80 грн. були
набуті відповідачем без правової
підстави та підлягають поверненню. У
зв'язку з чим, позивач просив
відповідача терміново, в строк до 31.12.2012
року перерахувати 3 410,80 грн. на поточний
рахунок позивача.

Прокурор зазначає, що відповідач
грошові кошти у сумі 3 410,80 грн. позивачу
не повернув.

Таким чином, поведінка відповідача
щодо виставлення рахунку від 26.05.2008
року №20/01-00373 для оплати позивачем та
поведінка позивача щодо перерахування
грошових коштів у сумі 3 410,80 грн.
утворювали правову підставу для
набуття відповідачем вказаних
грошових коштів, оскільки в
майбутньому позивач та відповідач
розраховували укласти договір
страхування №20/01-02520, реквізити якого
зазначено у вказаному рахунку, яка і
стала підставою для перерахування
позивачем відповідачу грошових коштів
у сумі 3 410,80 грн. Проте, враховуючи сплив
значного строку з моменту виставлення
відповідачем рахунку від 26.05.2008 року
№20/01-00373 та перерахування позивачем
грошових коштів у сумі 3 410,80 грн.
відповідачу, у зв'язку з відсутністю
укладеного належним чином договору від
26.05.2008 року №20/01-02520, зазначеного у
рахунку, правова підстава для набуття
відповідачем грошових коштів у сумі 3
410,80 грн., перерахованих згідно
платіжного доручення від 26.05.2008 року
№1770 відсутня.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного
кодексу України, особа, яка набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Зобов'язання з безпідставного набуття,
збереження майна виникають за
наявності трьох умов: набуття або
збереження майна, набуття або
збереження за рахунок іншої особи,
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адміністративного акта, правочинну або
інших підстав, передбачених статтею 11
ЦК України).

Загальна умова частини першої статті
1212 Цивільного кодексу України звужує
застосування інституту безпідставного
збагачення у зобов'язальних
(договірних) відносинах, або отримане
однією зі сторін у зобов'язанні
підлягає поверненню іншій стороні на
підставі статті 1212 Цивільного кодексу
України тільки за наявності ознаки
безпідставності такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача,
потерпілого, інших осіб або подія
утворюють правову підставу для набуття
(збереження) майна, стаття 1212 ЦК України
може бути застосована тільки після
того, як така правова підстава в
установленому порядку скасована,
визнана недійсною, змінена, припинена
або була відсутня взагалі.

Вказаної правової позиції
дотримується Верховний Суд України у
постанові від 02.10.2013 року № 6-88цс13.

Згідно ч. 1 ст. 111-28 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню, оскільки
грошові кошти у сумі 3 410,80 грн.,
перераховані позивачем згідно
платіжного доручення від 26.05.2008 року
№1770, набуті відповідачем без
достатньої правової підстави.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
- ГПК України) доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, які мають
значення для правильного вирішення
господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені скаржником в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження під час розгляду даної
справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
ухвалу Господарського суду Київської
області від 17.03.2014 у справі № 910/24606/13
прийнято з повним та всебічним
дослідженням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга скаржника
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариство з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "Провіта" залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду Київської області від 17.03.2014 у
справі № 910/24606/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/24606/13 повернути
до Господарського суду Київської
області.

3. Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду протягом
двадцяти днів у встановленому законом
порядку.

Головуючий суддя
А.І. Мартюк

Судді
Л.П. Зубець

М.М. Новіков