КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2014 р. Справа№ 925/388/13-г

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Рудченка С.Г.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання:
Білецькому Л.І.

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явились,

від відповідача - Лічман О.М. (дов. в
матеріалах справи),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

товариства з обмеженою
відповідальністю «Суффле Агро
Україна»

на рішення Господарського суду
Черкаської області від 15.04.2014 року

у справі №925/388/13-г (суддя Дорошенко М.В.)

за заявою товариства з обмеженою
відповідальністю «Корсуньке»

про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Господарського
суду Черкаської області від 13.05.2013 року
у справі №925/388/13-г

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Суффле Агро
Україна», Хмельницька обл., м. Славута,

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Корсунське»,
Черкаська обл., Тальнівський район, с.
Корсунка,

про стягнення 360 463,15 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю «Суффле
Агро Україна» (надалі -ТОВ «Суффле Агро
Україна», позивач у справі) подало до
Господарського суду Черкаської
області позовну заяву до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Корсунське» (надалі - ТОВ
«Корсунське», відповідач у справі) про
стягнення 360 463,15 грн. заборгованості за
договором поставки №207 від 03.03.2012 року.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 13.05.2013 року у
справі №925/388/13-г позовні вимоги ТОВ
«Суффле Агро Україна» задоволено
частково. Присуджено до стягнення з ТОВ
«Корсунське» на користь ТОВ «Суффле
Агро Україна» 339 405,31 грн. боргу, 3 347,56
грн. 3% річних, 16 692,06 грн. пені, 678,81 грн.
інфляційних та 7 203,21 грн. судового
збору. В задоволенні решти позовних
вимог в сумі 339,41 грн. інфляційних
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 14.01.2014 року у
справі №925/388/13-г рішення
Господарського суду Черкаської
області від 13.05.2013 року у справі
№925/388/13-г залишено без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 11.10.2014 року у справі
№925/388/13-г касаційну скаргу ТОВ «Суффле
Агро Україна» на рішення
Господарського суду Черкаської
області від 13.05.2013 року у справі
№925/388/13-г та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
14.01.2014 року у справі №925/388/13-г повернуто
скаржнику без розгляду.

У березні 2014 року ТОВ «Корсуньке»
подало до Господарського суду
Черкаської області заяву про перегляд
за нововиявлиними обставинами рішення
Господарського суду Черкаської
області від 13.05.2013 року у справі
№925/388/13-г.

В обґрунтування свої заяви ТОВ
«Корсунське» зазначило, що
нововиявленою обставиною є те, що
рішенням Господарського суду
Хмельницької області від 04.10.2013 року у
справі №924/905/13 визнано недійсним
укладений між ТОВ «Корсунське» і ТОВ
»Суффле Агро Україна» договір поставки
від 03.03.2012 року №2077 із додатками до
нього. За твердженням ТОВ «Корсунське»
підставою для прийняття господарським
судом Черкаської області рішення від
13.05.2013 року у справі 925/388/13-г стало
невиконання ТОВ «Корсунське»
зобов'язань за договором поставки від
03.03.2012 року №2077, тому визнання у
подальшому господарським судом
Хмельницької області цього договору
недійсним має істотне значення для
правильного вирішення справи, оскільки
врахування судом цієї обставини мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 15.04.2014 року у
справі №925/388/13-г заяву ТОВ «Корсуньке»
про перегляд за нововиявлиними
обставинами рішення Господарського
суду Черкаської області від 13.05.2013 року
у справі №925/388/13-г задоволено повністю.
Рішення Господарського суду
Черкаської області від 13.05.2013 року у
справі №925/388/13-г скасовано. Прийнято
нове рішення, яким в задоволенні позову
ТОВ «Суффле Агро Україна» до ТОВ
«Корсуньке» про стягнення 360 463,15 грн.
відмовлено у повному обсязі.
Присуджено до стягнення з ТОВ «Суфле
Агро Україна» на користь ТОВ
«Корсунське» 3 604,63 грн. витрат за сплату
судового збору.

Рішення суду першої інстанції за
нововиявленими обставинами мотивовано
тим, що оскільки, на момент прийняття
оскаржуваного рішення не були відомі
обставини недійсності договору, то це
дає можливість переглянути вказане
рішення за нововиявленими обставинами
та унеможливлюють задоволення
заявлених позовних вимог, які
ґрунтуються на договорі який було
визнано недійсним.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ТОВ «Суффле Агро Україна» подало до
Київського апеляційного
господарського суду скаргу, в якій
просить скасувати рішення
Господарського суду Черкаської
області від 15.04.2014 року у справі
№925/388/13-г, а рішення Господарського
суду Черкаської області від 13.05.2013 року
у справі №925/388/13-г залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги ТОВ «Суффле Агро Україна»
посилається на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи, а також
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
а викладені у рішенні висновки
суперечать обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного
Господарського суду від 12.05.2014 року у
справі №925/388/13-г апеляційну скаргу ТОВ
«Суффле Агро Україна» прийнято до
провадження у складі колегії суддів:
головуючий суддя Рудченко С.Г., судді
Агрикова О.В., Чорногуз М.Г. та
призначено її розгляд на 11.06.2014 року.

Згідно розпорядження Секретаря
судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
05.06.2014 року склад колегії суддів у
справі №925/388/13-г змінено на наступний:
головуюча суддя Агрикова О.В., судді
Жук Г.А., Чорногуз М.Г.

Представник відповідача 10.06.2014 року
подав через канцелярію суду письмові
пояснення в яких зазначено, що ново
виявленою обставиною в розумінні п. 1
ст. 112 Господарського процесуального
кодексу України є визнання судом
недійсності договору поставки № 2077 від
03.03.2012 року. На момент ухвалення рішення
Господарського суду Черкаської
області від 13.05.2013 року сторонам
фізично не могла бути відома та
обставина, що договір поставки № 2077 від
03.03.2012 року є недійсним, так як цей факт
було встановлено Вищим господарським
судом України тільки 25.02.2014 року, а до
цього часу в силу презумпції
правомірності цей договір вважався
дійсним. Також відповідач просив в
поясненнях залишити рішення
Господарського суду Черкаської
області від 15.04.2014 року по справі №
925/388/13-г без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.06.2014 року у
справі №925/388/13-г апеляційну скаргу ТОВ
«Суффле Агро Україна» прийнято до
провадження у складі колегії суддів:
головуючий суддя Агрикова О.В., судді
Жук Г.А., Чорногуз М.Г.

В судовому засіданні 11.06.2014 року
представник відповідача заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
представник позивача в судове
засідання не з`явився.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014 року у
справі № 925/388/13-г розгляд апеляційної
скарги ТОВ «Суффле Агро Україна»
відкладено на 02.07.2014 року.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 02.07.2014 року, у
зв'язку із перебуванням судді Жук Г.А. у
відпустці, для розгляду справи
сформовано колегію у складі:
головуючий по справі суддя - Агрикова
О.В., судді: Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02.07.2014 року у
справі №925/388/13-г апеляційну скаргу ТОВ
«Суффле Агро Україна» прийнято до
провадження у складі колегії суддів:
головуючий суддя Агрикова О.В., судді
Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г.

В судове засідання 02.07.2014 року
представник позивача не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, заяв
та клопотань не подавав.

Представник відповідача в судовому
засіданні не заперечував проти
розгляду справи за відсутності
позивача.

Згідно із відміткою на звороті ухвали
Київського апеляційного
господарського суду від 11.06.2014 року у
справі № 925/388/13-г, вказана ухвала була
направлена сторонам 12.06.2014 року.

Відповідно до пункту 2.6.15 Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженою наказом
Державної судової адміністрації від
28.02.2013 року № 28, на звороті у лівому
нижньому куті оригіналу
процесуального документа, який
виготовляється судом та залишається у
справі, проставляється відповідний
штамп суду з відміткою про
відправлення документа, що містить
вихідний реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправлення, підпис
працівника, який її здійснив, та може
містити відмітку про отримання копії
процесуального документа
уповноваженим працівником адресата.

Отже, зазначені відмітки є
підтвердженням належного надсилання
копій процесуального документа
сторонам судового процесу.

Аналогічна позиція, також викладена в
п.32 інформаційного листа №01-08/530 від
29.09.2009 року Вищого господарського суду
України «Про деякі питання, порушені у
доповідних записках господарських
судів України у першому півріччі 2009
року щодо застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України».

Враховуючи належне повідомлення
позивача, колегія суддів вирішила
розглянути апеляційну скаргу за
відсутністю представника позивача за
наявними в матеріалах справи
документів.

В судовому засіданні 02.07.2014 року
представник відповідача надав усні
заперечення по суті апеляційної
скарги, просили суд залишити рішення
суду першої інстанції без змін, а
скаргу без задоволення.

Статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що у процесі перегляду
справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково
поданими доказами повторно розглядає
справу. Апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, приймаючи рішення від 13.05.2013
року у справі №925/388/13-г Господарський
суд Черкаської області керувався
фактом неналежного виконання ТОВ
«Корсуньке» договору поставки від
03.03.2012 року №2077 щодо оплати
поставленого товару в установлений цим
договором строк.

Приймаючи рішення від 13.05.2013 року у
справі №925/388/13-г, господарський суд
Черкаської області виходив із
встановленої ст. 204 Цивільного кодексу
України презумпції правомірності
договору поставки від 03.03.2012 року №2077.

Отже, на час прийняття Господарським
судом Черкаської області рішення від
13.05.2013 року у справі №925/388/13-г сторонам
не було і не могло бути відомо про
недійсність договору поставки від
03.03.2012 року №2077 з моменту його
укладення.

Постановою Київського апеляційного
Господарського суду від 14.01.2014 року,
вказане рішення було залишено без змін

Після прийняття вищевказаного рішення
та постанови, рішенням Господарського
суду Хмельницької області від 04.10.2013
року у справі №924/905/13 позовні вимоги
ТОВ «Корсуньке» до ТОВ «Суффле Агро
Україна» задоволено у повному обсязі.
Визнано недійсним договір поставки від
03.03.2012 року №2077 із додатками до нього
відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного
кодексу України.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.11.2013 року,
рішення Господарського суду
Хмельницької області від 04.10.2013 року у
справі №924/905/13 скасовано і прийнято
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 25.02.2014 року постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.11.2013 року у
справі №924/905/13 скасовано, а рішення
Господарського суду Хмельницької
області у цій же справі від 04.10.2013 року -
залишено в силі.

Таким чином, з 25.02.2014 року рішення
Господарського суду Хмельницької
області від 04.10.2013 року у справі №924/905/13
набрало законної сили.

У зв'язку із визнанням договору
поставки від 03.03.2012 року №2077 недійним,
ТОВ «Корсунське» звернулося до
Господарського суду Черкаської
області із заявою про перегляд рішення
за нововиявленими обставинами.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 15.04.2014 року було
задоволено заяву ТОВ «Корсунське» про
перегляд рішення Господарського суду
Черкаської області від 13.05.2013 року у
справі №925/388/13-г.

Колегія суддів проаналізувавши
рішення суду першої інстанції,
погоджується із викладеними в ньому
висновками з огляду на наступне.

Відповідно до статті 112 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами, що мають
істотне значення для справи і не могли
бути відомі заявникові.

До нововиявлених обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

За змістом статті 112 Господарського
процесуального кодексу України
суттєвими умовами для перегляду
судового рішення є такі складові:
істотність нововиявлених обставин для
вирішення спору і виявлення їх після
прийняття судового рішення зі справи.

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення.

При цьому, нововиявленими обставинами
є матеріально-правові факти, що входять
до підстав позову або висунутих проти
нього заперечень іншої сторони та інші
юридичні факти, що мають значення для
вирішення спору, які характеризуються
наявністю вищезазначених ознак в
сукупності.

За приписами частини 1 статті 113
Господарського процесуального кодексу
України, судове рішення господарського
суду може бути переглянуто за
нововиявленими обставинами за заявою
сторони, прокурора, третіх осіб,
поданою протягом одного місяця з дня
встановлення обставин, що стали
підставою для перегляду судового
рішення.

Відповідно до пункту 2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року № 17 «Про деякі
питання практики перегляду рішень,
ухвал, постанов за нововиявленими
обставинами» до нововиявлених
обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).
Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Ці обставини мають
бути належним чином засвідчені, тобто
підтверджені належними і допустимими
доказами.

Відповідно до пункту 8.7. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року № 17 «Про деякі
питання практики перегляду рішень,
ухвал, постанов за нововиявленими
обставинами» законом не передбачено
здійснення перегляду судового рішення
за нововиявленими обставинами у
повному обсязі.

Отже, господарський суд переглядає
судове рішення за нововиявленими
обставинами лише в тих межах, в яких ці
обставини впливають на суть рішення.

Приймаючи оспорюване рішення судом
першої інстанції встановлено, що
рішення Господарського суду
Черкаської області від 13.05.2013 року, яке
переглядається за нововиявленими
обставинами, прийнято судом виходячи з
того, що у зв'язку з невиконанням
зобов'язань відповідача по договору
поставки від 03.03.2012 року № 2077 за ним
утворилась заборгованість.

Тобто, при прийнятті зазначеного
рішення суд виходив з існування між
сторонами договірних правовідносин у
розумінні ст.ст. 11, 509 Цивільного
кодексу України, що виникли за
договором поставки від 03.03.2012 року №
2077, зважаючи на відсутність обставин
спростування встановленої ст. 204
Цивільного кодексу України чинності
такого правочину.

Відповідач в своїй заяві про перегляд
рішення господарського суду від 13.05.2013
року у справі № 925/388/13-г за
нововиявленими обставинами
посилається на рішення господарського
суду Хмельницької області від 04.10.2013
року у справі № 924/905/13, яким визнано
недійсним договір поставки від 03.03.2012
року № 2077, з моменту укладання.
Відповідно до постанови Вищого
господарського суду України від 25.02.2014
р. рішення господарського суду
Хмельницької області від 04.10.2013 року у
справі № 924/905/13 залишено без змін.

Встановлені судом в межах справи №
924/905/13 преюдиціальні у розумінні ч. 2 ст.
35 Господарського процесуального
кодексу України факти унеможливлюють
правомірність застосування судового
захисту за рішенням яке
переглядається, оскільки суб'єктивне
право на отримання виконання за
договором у позивача було відсутнє ще
до моменту прийняття рішення у справі.

Відповідно до приписів ст. 204
Цивільного кодексу України, правочин є
правомірними, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 236 Цивільного кодексу
України - нікчемний правочин або
правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення. Якщо
за недійсним правочином права та
обов'язки передбачалися лише на
майбутнє, можливість настання їх у
майбутньому припиняється.

Таким чином, у зв'язку з визнанням
недійсним з моменту укладення договору
поставки від 03.03.2012 року № 2077 сторони не
набули обумовлених ним прав і
обов'язків, тому у позивача відсутнє
будь яке право на отримання виконання
зобов'язань відповідачем за цим
договором, а тому позивачем не доведено
порушення його права, щодо неналежного
виконання зобов'язань саме по
вищевказаному договору відповідачем.

Отже, оскільки правомірність
застосування будь-якого способу
судового захисту в контексті приписів
ст. 1 Господарського процесуального
кодексу України, ст.ст. 15, 16 Цивільного
кодексу України є можливою виключно у
випадку наявності і доведеності таких
умов:

- наявність певного захищуваного
суб'єктивного права або інтересу у
позивача;

- існування порушення (невизнання або
оспорювання) такого права (інтересу) з
боку відповідача на момент звернення
до суду;

- належність обраного способу судового
захисту.

Оскільки, на момент прийняття
оскаржуваного рішення та постанов ні
судам трьох інстанцій, ні сторонам, не
були відомі обставини недійсності
договору, які (обставини) набули
належної фіксації у розумінні ч. 3 ст. 215
Цивільного кодексу України лише з
моментом набрання чинності рішенням
суду у справі №924/905/13, це дає можливість
переглянути вказане рішення за
нововиявленими обставинами та
унеможливлюють задоволення заявлених
позовних вимог.

Дійсно, в силу приписів ч. 1 ст. 19
Конституції України та ч. 2 ст. 14
Цивільного кодексу України особа не
може бути примушена, в тому числі - і в
судовому порядку, до виконання
обов'язків за недійсним з моменту
укладання договору. При цьому,
обставини наявності/відсутності
фактичного майнового обігу між
сторонами за таким договором не
впливає на висновок суду у світлі
обраного позивачем способу судового
захисту саме в межах договірних
правовідносин.

З огляду на викладене вище, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
місцевий господарський суд, виконавши
всі вимоги процесуального закону і
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішив спір у відповідності з нормами
матеріального права, в рішенні
місцевого Господарського суду повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Таким чином, колегія суддів встановила,
що обставини, на які посилається
скаржник, не можуть бути підставою для
зміни або скасування рішення
Господарського суду Черкаської
області від 15.04.2014 року у справі
№925/388/13-г.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Суффле
Агро Україна» на рішення
Господарського суду Черкаської
області від 15.04.2014 року у справі
№925/388/13-г залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Черкаської області від 15.04.2014 року у
справі №925/388/13-г залишити без змін.

3. Справу №925/388/13-г повернути до
Господарського суду Черкаської
області.

Головуючий суддя
О.В. Агрикова

Судді
С.Г. Рудченко

М.Г. Чорногуз