м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9011/14 20.06.14
За позовомПублічного акціонерного
«Інвестбудсервіс»доПублічного
акціонерного товариства СКТБ
«Комплекс»простягнення 757 978,00
грн.Суддя Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача:Короленко О.М.від
відповідача:Гаврилюк О.Л.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
«Інвестбудсервіс» (надалі - ПАТ
«Інвестбудсервіс») звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства СКТБ «Комплекс» (надалі -
ПАТ СКТБ «Комплекс») про стягнення 757
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем у повному обсязі виконано
обов'язок з поставки товару на
виконання умов договору №27122013 від
27.12.2013 р., а відповідач належним чином
зобов'язання з оплати поставленого
товару не виконав, у зв'язку з чим
виникла заборгованість у розмірі 757 978,00
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.05.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
16.06.2014 р. представником відповідача був
поданий відзив на позовну заяву, в
якому відповідач підтвердив існування
заборгованості у заявленому позивачем
до стягнення розмірі, проте в
задоволенні позовних вимог просив
відмовити з огляду на скрутне
фінансове становище.
В судовому засіданні 16.06.2014 р. судом
оголошувалась перерва до 20.06.2014 р.
В судове засідання представник
позивача з'явилася, вимоги ухвали суду
виконала, позовні вимоги підтримала у
Представник відповідача в судове
засідання з'явилася, на виконання вимог
ухвали суду надала документи, позовні
вимоги визнала повністю.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2013 р. між ПАТ «Інвестбудсервіс»
(продавець) та ПАТ СКТБ «Комплекс»
(покупець) було укладено договір
купівлі-продажу товарів №27122013 (надалі -
«Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець
зобов'язується передати у власність
покупцеві товари, а покупець
зобов'язується прийняти та сплатити за
товар у кількості і асортименті
відповідно до видаткових накладних.

Згідно з п. 2.3 Договору право власності
на товари, а також ризик випадкової
загибелі, втрати або пошкодження
переходять від продавця до покупця з
моменту, коли товари передані покупцю у
місці призначення. Документом, що
засвідчує факт приймання товарів
покупцем, служить відповідна видаткова
накладна.

За замістом п. 4.1 Договору оплата
проводиться шляхом банківського
переказу коштів на поточний рахунок
продавця у національній валюті України
протягом 30 календарних днів з моменту
отримання товару. Датою отримання
товару вважається дата, зазначена у
видатковій накладній.

На виконання умов Договору 31.12.2013 р.
позивачем була поставлена, а
відповідачем прийнята продукція на
загальну суму 274 257 978,03 грн., що
підтверджується видатковими
накладними від 31.12.2013 р.

Відповідачем частково оплачено
вартість поставленої продукції у
розмірі 273 500 000,00 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями №М595 від 17.02.2014 р., №М608 від
28.02.2014 р., №М609 від 06.03.2014 р., №М610 від
05.05.2014 р., №М611 від 06.03.2014 р., №М62 від
06.03.2014 р., №М614 від 06.03.2014 р. та №М615 від
07.03.2014 р.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем зобов'язання
по оплаті поставленого товару, у
зв'язку з чим позивач вказує на
існування заборгованості у розмірі 757
978,00 грн.

Укладений сторонами договір є
договором поставки, а відтак між
сторонами виникли правовідносини, які
підпадають під правове регулювання
Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видатковими
накладним за 31.12.2013 р.) підтверджується
передача позивачем відповідачу товару
на виконання умов Договору на загальну
суму 274 257 978,03 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 693 Цивільного
кодексу України якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, п. 4.1
Договору та видаткових накладних,
відповідач був зобов'язаний
розрахуватися за поставлений товар
протягом 30 календарних днів з моменту
отримання товару

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач частково розрахувався за
поставлену продукцію на суму 273 500 000,00
грн., що підтверджується платіжними
дорученнями №М595 від 17.02.2014 р., №М608 від
28.02.2014 р., №М609 від 06.03.2014 р., №М610 від
05.05.2014 р., №М611 від 06.03.2014 р., №М62 від
06.03.2014 р., №М614 від 06.03.2014 р. та №М615 від
07.03.2014 р.

Крім того, 31.03.2014 р. між сторонами було
підписано акт звірки взаємних
розрахунків.

Таким чином, заборгованість
відповідача за поставлений товар
становить 757 978,03 грн., а строк виконання
грошового зобов'язання на момент
розгляду справи настав.

При цьому, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 757 978,00 грн., а
відтак за відсутності підстав для
виходу за межі позовних вимог суд
здійснює подальший розгляд справи з
урахуванням суми заборгованості,
визначеної позивачем у позовній заяві.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача на підставі Договору за
переданий товар у розмірі 757 978,00 грн.
Відповідачем вказана заборгованість
визнана.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

ПАТ СКТБ «Комплекс» обставин, з якими
чинне законодавство пов'язує
можливість звільнення його від
відповідальності за порушення
зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ПАТ
«Інвестбудсервіс» про стягнення з ПАТ
СКТБ «Комплекс» заборгованості у
розмірі 757 978,00 грн. є правомірними та
обґрунтованими, а тому задовольняються
судом у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Інвестбудсервіс» задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства СКТБ «Комплекс» (02105, м. Київ,
вул. Павла Усенка, 8; ідентифікаційний
код 03745746) на користь Публічного
акціонерного товариства
«Інвестбудсервіс» (83060, м. Донецьк, вул.
Куйбишева, 143 ідентифікаційний код
32244833) заборгованість у розмірі 757 978
(сімсот п'ятдесят сім тисяч дев'ятсот
сімдесят вісім) грн. 00 коп. та судовий
збір у розмірі 15 159 (п'ятнадцять тисяч
сто п'ятдесят дев'ять) грн. 56 коп. Видати
наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 20.06.2014 р.

Суддя
В.П. Босий