м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/3342/14 26.06.14
За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
до Відкритого акціонерного товариства
"Національна акціонерна страхова
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
про відшкодування шкоди в порядку
регресу 2 302,94 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Карась В.В.
від відповідача: не з'явились
від третьої особи 1: не з'явились
від третьої особи 2: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "АХА Страхування"
(далі-позивач) звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Відкритого акціонерного
товариства "Національна акціонерна
страхова компанія "ОРАНТА"
(далі-відповідач) про стягнення 2 302,94
Позовні вимоги обґрунтовані виплатою
позивачем страхового відшкодування
потерпілій особі на підставі договору
добровільного страхування наземного
внаслідок чого, до позивача перейшло
право вимоги в порядку регресу до
відповідальної особи за завдані
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.03.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 24.03.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
18.03.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник відповідача
подав заперечення на позовну заяву, в
якій проти позову заперечив та пояснив,
що європротокол, складений учасниками
ДТП та її схема чітко вказує на
пошкодження заднього бамперу
автомобіля Тоуоtа Саmгу дн НОМЕР_2, однак
документи по ремонту свідчать про те,
що відремонтовано передній бампер
(калькуляція, розрахунок), а такі
пошкодження ніяким чином не могли
статися з вини страхувальника
відповідача, оскільки зіткнення
відбулося із задньою частиною
21.03.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду від Моторного
(транспортного) страхового бюро
України надійшов лист з інформацією на
судовий запит.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.03.2014 р. за ініціативою суду
залучено до участі у справі ОСОБА_1
(дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1) та
ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2)
третіми особами, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача та відкладено розгляд
справи на 17.04.2014 р.
31.03.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник позивача
подав заяву про уточнення позовних
вимог, яка фактично є заявою про
збільшення розміру позовних вимог, в
якій позивач просить стягнути з
відповідача 2 497,51 грн. страхового
17.04.2014 р. судове засідання не відбулося
через участь судді Бондарчук В.В. на
загальних зборах суддів
Господарського суду міста Києва
відповідно до Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» та Закону
України «Про відновлення довіри до
судової влади в Україні», у зв'язку з
чим розгляд справи було відкладено на
Ухвалою суду від 17.04.2014 р. призначено
розгляд справи на 12.05.2014 р. за участю
представників сторін.
У судовому засіданні 12.05.2014 р.
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги та через
загальний відділ діловодства подав
заяву про уточнення позовних вимог, в
якій зазначив, що через помилкове
долучення документів, представником
позивача було невірно зазначено ціну
позову, тому просить суд вважати вірною
ціну позову у розмірі 2 497, 51 грн. На
підтвердження заявленої суми
представник відповідача надав акт
огляду транспортного засобу, копію
страхового акту, копію рахунку-фактури
та копію ремонтної калькуляції.
Суд прийняв заяву до розгляду.
Розгляд справи відкладався через
нез'явлення повноважних представників
відповідача та третіх осіб.
Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
26.05.2014 р., у зв'язку із перебуванням
судді Бондарчук В.В. у відпустці, справу
№910/3342/14 передано на розгляд судді
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.05.2014 р. суддею Марченко О.В.
прийнято справу до свого провадження
та призначено розгляд справи на 26.06.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
02.06.2014 р., у зв'язку із поверненням судді
Бондарчук В.В. з відрядження, справу
№910/3342/14 передано на розгляд судді
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.06.2014 р. суддею Бондарчук В.В.
прийнято справу до свого провадження
та призначено розгляд справи на 26.06.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розглянувши подану позивачем заяву про
уточнення позовних вимог, яка фактично
є заявою про збільшення розміру
позовних вимог, суд відзначає наступне.
Частиною 4 ст. 22 ГПК України
передбачено, що позивач вправі до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог за умови
дотримання встановленого порядку
досудового врегулювання спору у
випадках, передбачених статтею 5 цього
Кодексу, в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
Враховуючи наведене, суд визнає подану
заяву такою, що відповідає вимогам ст. 22
ГПК України у зв'язку з чим приймає її
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача та третіх осіб
у судове засідання не з'явилися, причин
неявки суду не повідомили.
Суд відзначає, що відповідач та третя
особи повідомлялися ухвалою суду про
дату, час та місце розгляду справи, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
відповідачу, проте останній в судове
засідання своїх представників не
Приймаючи до уваги, що представник
відповідача та треті особи були
належним чином повідомлені про дату та
час судового засідання, враховуючи, що
матеріали справи містять достатньо
документів для розгляду справи по суті,
суд вважає, що неявка у судове
засідання представників відповідача
та третіх осіб не є перешкодою для
прийняття рішення у даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 26.06.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.06.2012 р. між Акціонерним товариством
"Страхова компанія "АХА Страхування" та
ОСОБА_4 укладено договір страхування
наземного транспорту №ТП81825Га/12х,
відповідно до якого, було застраховано
майнові інтереси страхувальника,
пов'язані з володінням, користування та
розпорядження транспортним засобом -
«Toyota Camry», державний номер НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
страхування» страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та
юридичними особами страхових
платежів (страхових внесків, страхових
премій) та доходів від розміщення
коштів цих фондів.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського
кодексу України, страхування - це
діяльність спеціально уповноважених
державних організацій та суб'єктів
господарювання (страховиків), пов'язана
з наданням страхових послуг юридичним
особам або громадянам
(страхувальникам) щодо захисту їх
майнових інтересів у разі настання
визначених законом чи договором
страхування подій (страхових випадків),
за рахунок грошових фондів, які
формуються шляхом оплати
страхувальниками страхових платежів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу
України за договором страхування
одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного
кодексу України предметом договору
страхування можуть бути, зокрема,
майнові інтереси, які не суперечать
закону і пов'язані з володінням,
користуванням і розпоряджанням майном
(майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про
страхування» встановлено, що договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу,
виконати послугу тощо), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст.
8 Закону України «Про страхування»
визначається певна подія, на випадок
якої проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання.

Страховим випадком, у відповідності до
ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
страхування», є подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Як встановлено судом, 06.03.2014 р. в м.
Харкові сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля «Toyota Camry»,
державний номер НОМЕР_2, під
управлінням ОСОБА_1 та автомобіля «Citroen
Berlingo», державний номер НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_5

Одразу після ДТП, водіями транспортних
засобів було спільно складено
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду та вказано, що ДТП сталося з
вини водія автомобіля «Citroen Berlingo»,
державний номер НОМЕР_3, яким керував
ОСОБА_5

Так, згідно п. 33.2. Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди за
участю лише забезпечених транспортних
засобів, за умови відсутності
травмованих (загиблих) людей, а також за
згоди водіїв цих транспортних засобів
щодо обставин її скоєння, за
відсутності у них ознак алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції, ці водії мають право
спільно скласти повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі, водії транспортних
засобів після складення зазначеного в
цьому пункті повідомлення мають право
залишити місце дорожньо-транспортної
пригоди та звільняються від обов'язку
інформувати відповідний підрозділ МВС
України про її настання.

В результаті вказаної вище
дорожньо-транспортної пригоди, було
пошкоджено застрахований в Приватному
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «АХА Страхування» автомобіль
«Toyota Camry», державний номер НОМЕР_2.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу
України встановлено, що страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про страхування» страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до рахунку-фактури №1-00001161
від 09.03.2013 р. та згідно калькуляції
«Audatex» вартість відновлювального
ремонту автомобіля «Toyota Camry», державний
номер НОМЕР_2 склала 2 497,51 грн.

13.03.2013 р. позивачем було складено
страховий акт №1.002.13.02948/VESKO4295, згідно
якого виплата страхового
відшкодування складає 2 497,51 грн.

Відповідно до зазначеного вище
рахунку-фактури, калькуляції «Audatex» та
страхового акту, позивачем було
виплачено страхове відшкодування у
розмірі 2 497,51 грн., що підтверджується
копією платіжного доручення №17333 від
15.03.2013 р. (копії у матеріалах справи).

Обґрунтовуючи свої вимоги, Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «АХА Страхування» зазначає,
що у зв?язку з тим, що ним було здійснено
виплату страхового відшкодування
власнику пошкодженого автомобіля «Toyota
Camry», державний номер НОМЕР_2, позивач
відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного
кодексу України та ст. 27 Закону України
«Про страхування», набув право вимоги
до осіб, відповідальних за завдану
шкоду. Тож, враховуючи, що
цивільно-правова відповідальність за
шкоду перед третіми особами, завдану
внаслідок експлуатації транспортного
засобу «Citroen Berlingo», державний номер
НОМЕР_3 застрахована у Відкритому
акціонерному товаристві "Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
за полісом №АВ/9287255, а також з огляду на
те, що водія автомобіля «Citroen Berlingo»,
державний номер НОМЕР_3 є винним у
скоєнні правопорушення, позивач
просить стягнути з останнього шкоду в
розмірі 2 497,51 грн., завдану з вини водія
застрахованого транспортного засобу.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхувальники - юридичні
особи та дієздатні громадяни, що
уклали із страховиками договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю,
майну третіх осіб під час
експлуатації наземного транспортного
засобу; потерпілі - треті юридичні та
фізичні особи, життю, здоров'ю та/або
майну яких внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
транспортним засобом заподіяна шкода,
цивільно-правову відповідальність за
яку несе власник цього транспортного
засобу; забезпечений транспортний
засіб - наземний транспортний засіб,
зазначений у чинному договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, залежно від умов договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
будь-який наземний транспортний засіб,
який експлуатується особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, на законних
підставах;

Обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності,
відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

На момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_5 за шкоду, заподіяну життю,
здоров'ю, майну третіх осіб, внаслідок
експлуатації автомобіля «Citroen Berlingo»,
державний номер НОМЕР_3 була
застрахована у Відкритому
акціонерному товаристві "Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
за полісом №АВ/9287255.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому
законодавством, включаючи витрати
на усунення пошкоджень, зроблених
навмисно з метою порятунку
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

За таких обставин, у зв?язку з настанням
страхового випадку - пошкодженням
ОСОБА_5 автомобіля «Toyota Camry», державний
номер НОМЕР_2, у відповідача виник
обов'язок відшкодувати останньому
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом,
вартість страхового відшкодування
власнику автомобіля «Toyota Camry»,
державний номер НОМЕР_2 у розмірі 2 497,51
грн., було сплачено позивачем на
підставі договору страхування.

Тож, враховуючи вищенаведене, з огляду
на те, що позивач виплатив страхове
відшкодування власнику застрахованого
автомобіля «Toyota Camry», державний номер
НОМЕР_2, у нього виникло право вимоги до
особи, відповідальної за заподіяну
шкоду, тобто, у даному випадку - до
Відкритого акціонерного товариства
"Національна акціонерна страхова
компанія "Оранта".

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

З полісу №АВ/9287255, яким застраховано
цивільну відповідальність власника
транспортного засобу «Citroen Berlingo»,
державний номер НОМЕР_3, вбачається, що
розмір франшизи за даним полісом
складає 510, 00 грн.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що розмір страхового
відшкодування, яке зобов'язане
виплатити Відкрите акціонерне
товариство "Національна акціонерна
страхова компанія "ОРАНТА" зменшується
на розмір франшизи 510,00 грн. та
становить 1 987,51 грн.

У відповідності до ст. 993 Цивільного
кодексу України до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається із матеріалів справи,
26.09.2013 р. відповідачем отримана
регресна вимога позивача №3817/2 від
19.09.2013 р. на виплату страхового
відшкодування, що підтверджується
повідомленням про вручення
відправлення.

Таким чином, обов'язок відповідача
виплатити позивачу суму страхового
відшкодування в розмірі 1 987, 51 грн.
виник саме з моменту отримання
претензії та станом на день звернення
позивачем до суду настав.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

При цьому, відповідачем не надано суду
доказів перерахування коштів у якості
страхового відшкодування на суму 1 987,51
грн.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування»
задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства "Національна акціонерна
страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ,
вул. Здолбунівська, буд. 7-Д,
ідентифікаційний код - 00034186), з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "АХА Страхування"
(04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8,
ідентифікаційний код - 20474912) 1 987 (одну
тисячу дев'ятсот вісімдесят сім) грн. 51
коп. - страхового відшкодування та 1 453
(одну тисячу чотириста п'ятдесят три)
грн. 92 коп. - судового збору.

3. В іншій частині у задоволенні
позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 02.07.2014 р.

Суддя
Бондарчук В.В.