ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2014 р.
Справа № 911/2163/14

за позовом Публічного
акціонерного товариства

"Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України»

до відповідача Державного
спеціалізованого підприємства
«Чорнобильська АЕС»

про стягнення 125 689,87
грн.

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Станішевський І.С.
(довіреність №14-69 від 22.03.2013);

від відповідача - Стужна В.М.
(довіреність №34-ЮВ від 11.10.2013)

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне
товариство «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (далі -
Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України») звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Державного
спеціалізованого підприємства
«Чорнобильська АЕС» (далі - ДСП
«Чорнобильська АЕС») та просить суд
стягнути з відповідача 125 689,87 грн., що
складається з:

- 86 977,53 грн. пені за період з 14.11.2012
по 27.12.2012;

- 18 381,38 грн. процентів за період з
14.11.2012 по 27.12.2012;

- 20 330,96 грн. збитків від інфляції за
грудень 2012 року.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на порушення
відповідачем зобов'язань за договором
купівлі - продажу природного газу №
12/1136-БО-17 від 09.11.2012 в частині оплати
отриманого у жовтні-грудні 2012 року
природного газу у встановлений
договором строк (а.с. 2-4).

Відповідач у справі - ДСП
«Чорнобільська АЕС» у запереченнях на
позовну заяву та доповненні до
заперечень на позовну заяву зазначив,
що несвоєчасні розрахунки за переданий
природний газ обумовлені не
поверненням позивачем відповідачу
актів приймання-передачі природного
газу від 31.10.2012, 30.11.2012 та 31.12.2012, які є
підставою розрахунків за умовами
договору, що унеможливило своєчасну
оплату поставленого природного газу.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі;
представник відповідача - просив
відмовити у позові у повному обсязі.

В судовому засіданні з 13.06.2014 по 17.06.2014
оголошувалась перерва.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

09.11.2012 між сторонами у справі -
Національною акціонерною компанією
«Нафтогаз України» та ДСП
«Чорнобильська АЕС» укладено договір
№ 12/1136-БО-17 на купівлю-продаж
природного газу (а.с. 8-13, далі - договір).

Укладений сторонами договір є
підставою для виникнення у його сторін
господарських зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань в
силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, позивач
(продавець) взяв на себе зобов'язання
передати у власність відповідачу
(покупцеві) у 2012 році природний газ, а
покупець - зобов'язується прийняти і
оплатити природний газ на умовах цього
договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору продавець
передає з 01.10.2012 по 31.12.2012 природний газ
у обсязі до 5 258,1 тис. м3.

Як визначено п. 5.1 договору, ціна
(граничний рівень ціни) на газ
встановлюється НКРЕ. Ціна 1000 м3
природного газу на дату укладання
цього договору, відповідно до його п. 5.2,
становить - 3509,00 грн. (без ПДВ, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердження тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу), крім того;

- збір у вигляді цільової надбавки
до затвердження тарифу на природний
газ -2%;

- податок на додану вартість -20%.

Згідно умов вказаного договору, до ціни
газу додається тариф на послуги з
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами, який
становить 265,10грн., крім того ПДВ - 20% - 53,02
грн., а всього з ПДВ -318,12 грн.; до сплати
за 1000 тис. м3 природного газу - 3844,28 грн.,
крім того ПДВ - 20% - 768,86 грн., а всього з
ПДВ - 4613,14 грн.

Пунктом 5.3 визначено, що у разі зміни
НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його
транспортування, розподіл і постачання
вони є обов'язковими для сторін за цим
договором з моменту введення їх в дію.

Договором встановлено, що він набирає
чинності з дати підписання
уповноваженими представниками сторін
та скріплення їх підписів печатками
сторін, поширює свою дію на відносини,
що фактично склалися між сторонами з 01
жовтня 2012 року і діє в частині поставки
газу до 31.12.2012 включно, а у частині
розрахунків - до їх повного здійснення
(п. 11.1 договору).

На виконання п. 2.1 договору, позивач
поставив протягом жовтня-грудня 2012
року, а відповідач прийняв природний
газ у загальному обсязі 5011,86 тис.м3 на
загальну суму 23 120 350,26грн., що
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу,
копії яких долучені до матеріалів
справи:

- акт приймання - передачі
природного газу від 31.10.2012 на суму 1 862
184,61 грн. (а.с.14);

- акт приймання - передачі
природного газу від 30.11.2012 на суму 10 165
478,80 грн. (а.с.15);

- акт приймання - передачі
природного газу від 31.12.2012 на суму 11 092
686,65 грн. (а.с.16).

Станом на 27.12.2013 відповідач повністю
розрахувався за переданий природний
газ на загальну суму 23 120 350,26 грн., що не
заперечується сторонами та
підтверджується платіжними
дорученнями:

- № 1582 від 25.12.2012 на суму 1 862 184,61
грн.;

- № 1583 від 25.12.2012 на суму 10 165 478,80
грн.;

- № 1584 від 25.12.2012 на суму 11 092686,85грн.
(а.с.58-60).

Предметом спору у даній справі є
застосування до відповідача
відповідальності, встановленої
договором, а також чинним
законодавством за порушення
зобов'язання.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України,
що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 6.1 договору оплати за
газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу;
остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки.

Проте, відповідач, в порушення взятих
на себе зобов'язань, за природний газ,
поставлений у жовтні та листопаді 2012
року, розрахувався лише 27.12.2012.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи встановлення факту
прострочення грошового зобов'язання
відповідачем, вимоги позивача в
частині стягнення 18 381,38 грн. процентів
за період прострочення є
обґрунтованими, однак, не у повному
обсязі.

Так, розмір процентів позивачем
обрахований за поставлений природний
газ у жовтні 2012 року за період з 14.11.2012
по 27.12.2012 на суму 1 862 184,61грн., що склало
6716,08грн., а за поставлений природний газ
у листопаді 2012 року - за період з 14.12.2012
по 27.12.2012 на суму 10 165 478,80грн., що
становить 11 665,30 грн.

Однак, розмір процентів, за розрахунком
суду, з урахуванням оплати за
поставлений природний газ 27.12.2012, міг
бути здійснений за поставлений
природний газ у жовтні 2012 року за
період з 14.11.2012 по 26.12.2012 на суму 1 862
184,61грн., що склало 6581,42 грн., а за
поставлений природний газ у листопаді
2012 року - за період з 14.12.2012 по 26.12.2012 на
суму 10 165 478,80 у розмірі 10861,74грн. Таким
чином, загальний розмір процентів, які
підлягають стягненню становить 17 433,16
грн., а у задоволенні вимог про
стягнення процентів у розмірі 948,22 грн.
суд відмовляє.

Вимоги про стягнення збитків від
інфляції за грудень у розмірі 20 330,96
грн., нараховані на заборгованість з
оплати природного газу, отриманого
відповідачем у листопаді 2012 року на
суму 10 165 478 грн., суд вважає їх
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, оскільки їх
розмір обрахований правильно.

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, згідно
з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно
з ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно
до вказаної норми, неустойкою є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у
разі невиконання покупцем умов пункту
6.1 цього договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю, крім суми заборгованості,
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми прострочення платежу за
кожний день прострочення.

Встановлений відповідним пунктом
договору розмір пені не перевищує
максимального розміру, визначеного ст.4
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань"; пеня позивачем нарахована
у межах строку, встановленого ч.6 ст.232
ГК України.

Зважаючи на факт порушення зобов'язань
з оплати природного газу, поставленого
у жовтні 2012 року на суму 1 862 184,61 грн., а
також у листопаді 2012 року на суму 10 165
478,80 грн., суд вважає вимоги про
стягнення пені у розмірі 86977,53 грн.
обґрунтованими.

Однак, суд вважає за можливе зменшити
розмір пені, який підлягає стягненню з
відповідача до 40 000,00 грн., зважаючи на
наступні обставини.

Згідно п.3 ч.1 ст.83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Вказана норма кореспондується з
загальними нормами, які визначають
підстави для такого зменшення.

Так, відповідно до чч. 2, 3 ст. 551 ЦК
України, розмір неустойки (до якої
віднесено штраф і пеню) встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства і може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

У даній справі позивачем не доведено
того, що порушенням відповідачем
зобов'язань з оплати природного газу у
встановлений строк, йому заподіяно
збитків, розмір яких перевищує або
дорівнює заявленим штрафним санкціям.

Також, суд враховує і те, що
відповідачем повністю погашено
основну заборгованість до звернення до
суду з даним позовом; платіж за газ,
поставлений у грудні 2012 року здійснено
позивачем до настання строку
остаточного розрахунку, тобто лише в
частині відповідні зобов'язання з
оплати є простроченими.

Окрім того, зменшуючи розмір пені, суд
виходив також з наступних обставин.

За умовами договору, акти
приймання-передачі газу є підставою
для остаточних розрахунків між
сторонами (п.3.4 договору).

Відхиляючи заявлені вимоги, відповідач
стверджував про те, що відповідні акти
йому не передані позивачем, що
унеможливило оплату у встановлений
строк.

Досліджуючи відповідні обставини,
судом з'ясовано, що умовами договору
визначено обов'язок відповідача не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
місяцем продажу газу, надати позивачу
підписані та скріплені печатками
відповідача та газотранспортного
підприємства три примірники акта
приймання-передачі газу, у якому
зазначити фактичні обсяги
використаного газу, його фактичну ціну
та вартість. При цьому, позивач має
повернути такі акти відповідачу не
пізніше 8 числа (п.3.4 договору).

На підтвердження виконання обов'язку
щодо надання актів за жовтень-листопад
2012 року відповідачем надано листи з
відмітками про отримання актів (а.с.47-48);
між тим доказів повернення підписаних
примірників вказаних актів
відповідачу позивачем не надано, отже,
позивачем не доведено виконання
відповідного обов'язку щодо повернення
підписаного акту. При цьому, судом
враховано, що відповідачем також
порушено строки надання таких актів,
встановлені п.3.4 договору. Так,
фактично, такі акти за жовтень 2012 року
та листопад 2012 року надані лише 10 числа
наступного місяця за місяцем поставки
газу (а.с.47-48).

Отже, відповідач також порушив взяті на
себе зобов'язання, визначені умовами
договору. Між тим, посилання
відповідача на те, що не передання
позивачем відповідних актів
унеможливило виконання вчасно
зобов'язань з оплати не заслуговує на
увагу, оскільки відсутність актів
приймання-передачі газу за умови
фактичної поставки газу не перешкоджає
оплаті, яка згідно умов договору має
здійснюватись шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу
(п.6.1 договору).

Враховуючи вказані обставини, а також
ступінь виконання зобов'язання
боржника, адекватність обсягу і міри
відповідальності відповідача за
допущені вищезазначені прострочення
грошового зобов'язання, які не є
значними, оскільки відповідні
порушення тривали короткий проміжок
часу, суд вважає за доцільне
скористатися правом, наданим п. 3 ч. 1 ст.
83 ГПК України, та зменшити загальний
розмір пені, що підлягає стягненню до 40
000,00 грн.

При цьому, враховуючи зменшення
розміру штрафних санкцій, у
задоволенні вимог про стягнення 46 077,53
грн. пені суд відмовляє.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати, понесені позивачем у зв'язку з
оплатою позову судовим збором,
підлягають частковому відшкодуванню
позивачу за рахунок відповідача - з
урахуванням необґрунтованості частини
його вимог щодо стягнення процентів за
період прострочення та без врахування
зменшення розміру пені судом, а саме у
розмірі 2 495,02грн.

В судовому засіданні оголошена вступна
та резолютивна частини рішення; повне
рішення складено 20.06.2014.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного
спеціалізованого підприємства
«Чорнобильська АЕС» на користь
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» 17 433, 16грн.
процентів, 20 330,96грн. втрат від інфляції,
40 000 грн. пені, а також 2495,02 грн. витрат,
понесених на оплату позову судовим
збором.

3.В частині стягнення 948,22 грн.
процентів, 46 977,53 грн. пені у задоволенні
позову відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Ейвазова А.Р.