КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р. Справа№ 911/948/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Ткаченка Б.О.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі:
Мельниченко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Галай О.О. ( за
довіреністю від 08.01.2014 року)

від відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автосхід"

на рішення Господарського суду
Київської області від 24.04.2014р.

у справі № 911/948/14 (суддя: Новікова І.С.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Весма"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автосхід"

про стягнення 78361,89 грн.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Весма" (далі - позивач) звернулось
до господарського суду Київської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Автосхід"
(далі - відповідач) про стягнення 80421,89
грн.

24.04.2014 р. до господарського суду
Київської області ТОВ "Торговий дім
"Весма" було подано заяву № 1715/1 від
23.04.2014 р. про зменшення розміру позовних
вимог, відповідно до якої позивач
просить суд стягнути з відповідача
72531,94 грн. основного боргу, 4595,61 грн.
пені, 1234,34 грн. 3% річних, а також судовий
збір. В зв'язку з тим, що відповідачем
було частково погашено основний борг в
сумі 2000,00 грн., що підтверджується
виписками з банківського рахунку
позивача, у тому числі - від 25.03.2014 р. на
суму 500,00 грн., від 26.03.2014 р. на суму 500,00
грн. та від 17.04.2014 р. на суму 1000,00 грн.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 24.05.2014 року у
справі №911/948/14 з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог, позовні
вимоги задоволено повністю: стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автосхід" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Весма" -
72531 грн. 94 коп. основного боргу, 4595 грн.
61 коп. пені, 1234 грн. 34 коп. 3% річних.

Обґрунтовуючи рішення, суд першої
інстанції зазначив, що матеріалами
справи підтверджено факт, порушення
відповідачем зобов'язань, доказів
погашення заборгованості за договором
№ 83 від 10.05.2007 року в сумі 72531,94 грн.
відповідачем не надано. Таким чином
позовні вимоги щодо стягнення основної
заборгованості , пені, яка передбачена
п. 8.2. договору та 3% річних, належним
чином доведений та підлягає
задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Автосхід" звернулось
з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Київської області, та направити справу
на новій розгляд.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказав на те, що судом першої
інстанції не було взято до уваги, те що
утворення грошової заборгованості
призвела нестабільна політична
ситуація в державі та скрутне
матеріальне становище відповідача.
Також зазначає, що відповідно до ст. 233
ГК України, у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.05.2014 року
було прийнято до розгляду апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автосхід" та
призначено розгляд справи на 24.06.2014 р. у
складі колегії суддів головуючий
суддя Руденко М.А. суддів: Дідиченко
М.А., Пономаренко Є.Ю.

19.06.2014 року через відділ
документального забезпечення суду від
представника позивача надійшов відзив
на апеляційну скаргу, в якому останній
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Київської області без змін.

Розпорядженням В.о. Голови Київського
апеляційного господарського суду
Андрієнко В.В. від 24.06.2014 року, в зв'язку
з перебуванням судді Дідиченко М.А. у
відпустці, здійснити розгляд справи №
911/948/14 у складі: головуючий суддя
Руденко М.А,, суддів: Ткаченко Б.О.,
Пономаренко Є.Ю.

24.06.2014 представник відповідача у судове
засідання не з'явились, про причини
неявки суд не повідомив, як свідчать
матеріали справи, про час та місце
розгляду справи всі представники були
повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(Інформаційний лист Вищого
господарського суду від 13.08.2008 р. №
01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року
„Про деякі питання застосування нори
Господарського процесуального кодексу
України").

Враховуючи те, що матеріали справи
містять докази повідомлення всіх
учасників судового процесу про дату,
час та місце судового засідання, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу у відсутності представника
відповідача, за наявними у справі
доказами

В судовому засіданні 24.06.2014 року
представник позивача вказав, що
рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, підстави
для його скасування відсутні.

Заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши письмові докази, долучені
до матеріалів справи, виходячи з вимог
чинного законодавства, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно ст. 101 Господарського
процесуального кодексу апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
10.05.2007 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Весма"
(продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Автосхід" (покупець)
було укладено договір № 83.(а.с.12)

За умовами зазначеного договору,
продавець зобов'язується поставити
покупцю мастильні матеріали торгових
марок "ESSO" та "MOBIL" (товар), а покупець -
прийняти і оплатити такі товари.( п. 1.1
договору). Покупець оплачує
поставлений товар на протязі 30
календарних днів з моменту поставки
товару на склад покупця, на підставі
видаткової накладної. ( п. 5.2 договору).

У відповідності з п. 8.2 договору у
випадку порушення термінів оплати за
поставлений товар покупець сплачує
продавцю пеню в розмірі 0,1% від суми
своєчасно не оплачених грошових коштів
за кожен день прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
"Торговий дім "Весма" на виконання умов
договору № 83 від 10.05.2007 р. було
поставлено відповідачеві товар на суму
74591,94 грн., що підтверджується
видатковими накладними № 13257 від 14.06.2013
р. на суму 39295,75 грн., № 14430 від 18.06.2013 р. на
суму 4495,22 грн., № 22819 від 05.09.2013 р. на суму
30938,97 грн. (а.с.16-18).

Проте відповідач свої обов'язки по
договору поставки в повному обсязі не
виконав, кошти за товар в повному
обсязі не сплатив.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про те, що укладений між сторонами
договір № 83 від 10.05.2007 р. на час розгляду
справи не розірваний, дію не припинив і
є чинним. Оскільки відповідач не
розрахувався з позивачем за договором
№ 83 від 10.05.2007 р. в повному обсязі, то
позовні вимоги в сумі 72 531, 94 грн. -
основного боргу, 4 595,61 грн. - пені, 1 234,34
грн. - 3% річних є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
зважаючи на наступне

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є таке правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Зазначена норма
кореспондується з приписами статті 193
ГК України.

Відповідно до ст. 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 712 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором поставки
продавець (постачальник)
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що факт
порушення відповідачем умов договору
встановлений, останнім не
спростований, доказів погашення
заборгованості за договором № 83 від
10.05.2007 р. в сумі 72531,94 грн. відповідач не
надав, таким чином, суд першої
інстанції вірно дійшов висновку, що
позовні вимоги (з урахуванням заяви №
1715/1 від 23.04.2014 р.) про стягнення 72531,94 грн.
основної заборгованості підлягають
задоволенню.

Щодо стягнення пені у розмірі 4 595,61 грн.,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що оскільки відповідач порушив
виконання зобов'язання за договором
поставки, кошти своєчасно за отриманий
товар не сплатив, то відповідно до ст. 611
ЦК України та п. 8.2 договору № 83 від
10.05.2007 р. повинен сплатити пеню в
розмірі 0,1 % від суми своєчасно
несплачених коштів за кожен день
прострочки.

Також, відповідно до п. 2.9 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань"
зазначено, що за приписами статті 3
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" та частини другої статті 343
ГК України розмір пені за прострочку
платежу не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня. Якщо в укладеному
сторонами договорі зазначено вищий
розмір пені, ніж передбачений у цій
нормі, застосуванню підлягає пеня в
розмірі згаданої подвійної облікової
ставки.

Колегія суддів перевіривши розрахунок
пені, погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позивачем, з
урахуванням приписів статті 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", було визначено вірно
визначено розмір пені в сумі 4595,61 грн. (
за період з 15.07.2013 р. до 15.01.2014 р. на суму
39157,75 грн. в сумі 2610,76 грн., з 19.07.2013 р. до
19.01.2014 р. на суму 4495,22 грн. в сумі 299,20 грн.,
з 06.10.2013 р. до 07.03.2014 р. на суму 30938,97 грн. в
сумі 1685,65 грн.)

Також, суд першої інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо стягнення з відповідача
3% річних, у відповідності до ч. 2 ст. 625
ЦК України в сумі 1 234,34 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про те,
що суд першої інстанції не прийняв до
уваги ,що до утворення заборгованості
призвела нестабільна політична
ситуація в країні та скрутне
матеріальне становище відповідача,
колегія суддів вважає їх
необґрунтованими оскільки відповідно
до ст. 233 ГК України зменшення розміру
штрафних санкцій є правом суду, а не
його обов'язком. Окрім того, колегія
суддів враховує, клопотання про
зменшення розміру штрафних санкцій
відповідачем до суду першої інстанції
не надавалось

Враховуючи вищевикладені обставини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку місцевого
господарського суду з огляду на
вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі,
апеляційний суд робить висновок, що суд
першої інстанції дав належну оцінку
доказам по справі та виніс законне
обґрунтоване рішення, яке відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що скаржник не довів
обґрунтованість своєї апеляційної
скарги, докази на підтвердження своїх
вимог суду не надав, апеляційний суд
погоджується із рішенням
господарського суду Київської області
від 24.04.2014 року у справі № 911/948/14, отже
підстав для його скасування або зміни
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Автосхід"
на рішення господарського суду
Київської області від 24.04.2014 року у
справі № 911/948/14 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Київської
області від 24.04.2014 року у справі № 911/948/14
залишити без змін.

Матеріали справи № 911/948/14 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через суд
апеляційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Головуючий суддя
М.А. Руденко

Судді
Б.О. Ткаченко

Є.Ю. Пономаренко