ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року Справа № 908/3972/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Остапенка
М.І. (головуючого),

Гончарука
П.А. (доповідача),

Стратієнко
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" на постанову Донецького
апеляційного господарського суду від 19
березня 2014 року у справі №908/3972/13 за
позовом державного підприємства
"Придніпровська залізниця" до
публічного акціонерного товариства
"Запоріжкокс" про стягнення суми, -

Встановив:

У грудні 2013 року державне підприємство
"Придніпровська залізниця" звернулося
до господарського суду Запорізької
області з позовом до публічного
акціонерного товариства "Запоріжкокс"
про стягнення плати за користування
вагонами в розмірі 2855,76 грн.,
посилаючись на укладений сторонами
договір від 1 квітня 2013 року, на
виконання умов якого позивачем, в
період з 6 червня 2013 року по 17 червня 2013
року, надано відповідачу послуги та
нараховано відповідну плату в
загальній сумі 107513,28 грн., яка сплачена
відповідачем частково - в розмірі 104657,52
грн.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 4 лютого 2014
року позов задоволено. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 2855,76
грн. плати за користування вагонами та
1720,50 грн. судового збору.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 19 березня 2014
року рішення місцевого суду скасовано,
в задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з позивача на користь
відповідача судові витрати.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову у справі скасувати, а
рішення місцевого суду - залишити в
силі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
суд вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено попередніми судовими
інстанціями, 22 січня 2013 року сторонами
укладено договір № ПР/М-13-3/2-397/НЮдч про
експлуатацію залізничної під'їзної
колії, яка примикає до станції
Запоріжжя-Ліве Придніпровської
залізниці стрілочним переводом № 4 до
парної горловини парку "А", відповідно
до умов якого власник колії сплачує
залізниці плату за користування
вагонами, згідно з Правилами
користування вагонами і контейнерами,
затвердженими Наказом Міністерства
транспорту України від 25 лютого 1999 року
№ 113, з відповідними змінами та
доповненнями, за ставками, наведеними у
Тарифному керівництві № 1.

В період з 6 по 17 червня 2013 року по
станції Запоріжжя-Ліве
Придніпровської залізниці відповідачу
нарахована плата за користування
вагонами в розмірі 107513,28 грн., що
підтверджується відповідними
відомостями, наявними в матеріалах
справи, які відповідач, не погоджуючись
з розміром нарахування, підписав із
зауваженням, посилаючись на порушення
законодавства України. Визнана
відповідачем сума в розмірі 104657,52 грн.
фактично списана з його особового
рахунку.

Предметом позову є невизнані та
несплачені відповідачем грошові кошти
в розмірі 2855,76 грн.

Розглядаючи позовні вимоги по суті,
господарський суд першої інстанції
встановив, що Наказом Міністерства
Інфраструктури України "Про внесення
змін до Коефіцієнтів, що
застосовуються до тарифів Збірника
тарифів на перевезення вантажів
залізничним транспортом у межах
України та пов'язані з ними послуги" №
310 від 21 травня 2013 року внесено зміни до
Коефіцієнтів, які застосовуються до
тарифів Збірника тарифів на
перевезення вантажів залізничним
транспортом у межах України та
пов'язані з ними послуги, затверджених
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 26 березня 2009 року №
317, зареєстрованих у Міністерстві
юстиції України 15 квітня 2009 року,
викладено їх у новій редакції. Наказ №
310 зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 1 червня 2013 року за №
850/23382. Пунктом 3 вказаного наказу
визначено, що він набирає чинності з
дня офіційного опублікування, яке 6
червня 2013 року відбулось в газеті
"Урядовий кур'єр" № 100, а 14 червня 2013 року
відбулось у газеті "Офіційний вісник
України". Відповідно до п. 6 ч. 2 Указу
Президента України № 503/97 у разі, якщо
інший нормативно-правовий акт
опубліковано в "Офіційному віснику
Президента України" чи в газеті
"Урядовий кур'єр" до його опублікування
в "Офіційному віснику України", він
набирає чинності після опублікування в
тому із вказаних офіційних друкованих
видань, де його опубліковано раніше.

Оскільки, починаючи з 6 червня 2013 року,
позивачем застосовувались нові
(підвищені) Коефіцієнти, суд дійшов
висновку, що в період з 6 по 17 червня 2013
року ним правомірно нарахована плата
за користування вагонами на загальну
суму 107513,28 грн., оплата якої
відповідачем не в повному обсязі є
незаконною.

Встановивши зазначене, керуючись
нормами ч. 5 ст. 307 Господарського
кодексу України, ст. 119 Статуту
залізниць України, місцевий
господарський суд дійшов висновку про
необхідність задоволення позову та
стягнення з відповідача на користь
позивача 2855,76 грн. заборгованості.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку, господарський суд другої
інстанції рішення місцевого суду
скасував, а в задоволенні позову
відмовив, посилаючись на те, що п. 3
Указу Президента України від 3 жовтня
1992 року № 493/92 передбачено, що
нормативно-правові акти, визначені в
ст. 1 цього Указу, набувають чинності
через 10 днів після їх реєстрації, якщо в
них не встановлено пізнішого строку
надання їм чинності. Оскільки в
Міністерстві юстиції України Наказ
Міністерства інфраструктури України
від 21 травня 2013 року № 310
зареєстрований 1 червня 2013 року за №
850/23382, застосування нового
(підвищеного) коефіцієнту повинно
застосовуватись, починаючи з 14 червня
2013 року, тобто з дати опублікування в
"Офіційному віснику України", а тому,
підстави для застосування позивачем
підвищеного коефіцієнту тарифів у
спірний період відсутні.

Проте, з висновком апеляційного
господарського суду про відмову в
задоволенні позову погодитись не
можна, оскільки він зроблений без
урахування вимог ч. 7 ст. 15 Закону
України "Про центральні органи
виконавчої влади" № 3166-VI від 17 березня
2011 року, з відповідними змінами та
доповненнями, якою передбачено, що
накази міністерства, які є
нормативно-правовими актами і пройшли
державну реєстрацію, набирають
чинності з дня офіційного
опублікування, якщо інше не
передбачено самими актами, але не
раніше дня офіційного опублікування; ч.
3 ст. 12 Закону України "Про засади
державної регуляторної політики у
сфері господарської діяльності" № 1160-IV
від 11 вересня 2003 року, з відповідними
змінами та доповненнями, про офіційне
оприлюднення регуляторних актів; Указу
Президента України "Про порядок
офіційного оприлюднення
нормативно-правових актів та набрання
ними чинності" № 503/97 від 10 червня 1997
року щодо порядку набрання чинності
актів міністерств, а тому постанова
суду другої інстанції у справі
підлягає скасуванню.

Рішення місцевого господарського суду
про наявність правових підстав для
задоволення позову є законним,
обґрунтованим, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
фактичним обставинам і наявним
матеріалам справи, в зв'язку з чим його
слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 19 березня 2014
року у справі № 908/3972/13 скасувати, а
рішення господарського суду
Запорізької області від 4 лютого 2014
року - залишити без змін.

Головуючий
Остапенко М.І.

Судді
Гончарук П.А.

Стратієнко Л.В.