ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року Справа № 22/151
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. -головуючого, Жаботиної
Г.В., Ковтонюк Л.В.,розглянувши
матеріали касаційноїскаргиПублічного
акціонерного товариства
"Укрнафта"напостанову Київського
апеляційного господарського суду від
02.04.2014у справігосподарського суду
міста Києва № 22/151за позовомПублічного
акціонерного товариства "Український
нафтогазовий інститут"доПублічного
акціонерного товариства
"Укрнафта"простягнення заборгованості
за участі представників сторін:

від позивача - не з'явилися;

від відповідача - Олексієнко М.Г.

У С Т А Н О В И В:

23.03.2009р. Публічне акціонерне товариство
"Український нафтогазовий інститут"
звернулися до господарського суду
міста Києва з позовом про стягнення з
ПАТ "Укрнафта" 18 828грн. заборгованості
за виконані роботи з розробки проектів
зовнішнього електропостачання бурових
згідно договору №117/1-Б/859/05/Р від
20.12.2005р., 11 485,08грн. інфляційних втрат та 1
645,00грн. - 3 % річних. Позов мотивовано
порушенням останнім своїх договірних
зобов'язань щодо своєчасної та повної
оплати робіт.

Відповідач проти позову
заперечував, посилаючись на припинення
зобов'язання перед позивачем шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог. Зазначав, що Публічне акціонерне
товариство "Український нафтогазовий
інститут" мали перед відповідачем
заборгованість за договором оренди
приміщення від 31.03.2006р. на суму 217
379,52грн., яка 06.07.2006р. зарахована в
рахунок погашення заборгованості ПАТ
"Укрнафта" за отримані науково
технічні послуги на відповідну суму,
тому просив відмовити у задоволенні
позову.

20.01.2014р. рішенням господарського
суду міста Києва (суддя Гумега О.В.),
залишеним без змін 02.04.2014р. постановою
Київського апеляційного
господарського суду (судді: Синиця О.Ф. -
головуючий, Зеленін В.О., Ткаченко Б.О.)
присуджено до стягнення з ПАТ
"Укрнафта" на користь Публічного
акціонерного товариства "Український
нафтогазовий інститут" 18 828грн.
заборгованості, 11 485,08грн. інфляційних
та 1 643,45грн. - 3 % річних, мотивуючи
доведеністю позовних вимог.

У касаційній скарзі ПАТ "Укрнафта"
посилалися на неправильне
застосування попередніми судовими
інстанціями норм матеріального права,
тому просили скасувати судові рішення
та ухвалити нове про відмову в позові,
вимоги якого вважали безпідставними.

Проаналізувавши касаційну скаргу на
предмет її обґрунтованості у
сукупності з іншими матеріалами
справи, колегія суддів погоджується з
доводами заявника і приходить до
висновку про часткове задоволення
його вимог.

Судами обох інстанцій установлено, що
20.12.2005р. між ПАТ "Український
нафтогазовий інститут" (виконавець) та
ПАТ "Укрнафта" (замовник) укладено
договір № 117/1-Б/859/05/р на розробку
проектної продукції, відповідно до
умов виконавець зобов'язувався
здійснити розробку проектів
зовнішнього електропостачання бурових
№ 23 на Малосорочинському та № 33
Глинсько-Розбишівському родовищах, а
замовник - перерахувати виконавцю за
проектну продукцію 15690 грн., ПДВ 20% -
3138грн., разом - 18 828грн. Оплата
здійснюється по закінченню роботи на
підставі акту здачі -приймання
проектної продукції.

23.03.2006р. між сторонами у справі
підписано акт № 117/1-Б здачі -приймання
проектної продукції на суму 18 828грн.

23.03.2009р. ПАТ "Український нафтогазовий
інститут", посилаючись на несплату
замовником визначених кошті за
виконану роботу, звернувся до суду з
відповідним позовом.

Заперечуючи проти вимог позивача,
відповідач зазначав про направлення
06.07.2006р. ПАТ "Український нафтогазовий
інститут" повідомлення про припинення
зобов'язань зарахуванням № 18/3386
(отримане 07.07.2006р.), згідно якого НГВУ
"Полтавтанафтогаз" ПАТ "Укрнафта" має
заборгованість перед ПАТ "Український
нафтогазовий інститут" за отримані
науково-технічні послуги в сумі 217 379,52
грн. (з яких 124 315,15 грн. за наукові роботи
з капітального будівництва, 93 064,37грн.
за наукові роботи з інших послуг). У ПАТ
"Український нафтогазовий інститут"
існує заборгованість перед НГВУ
"Полтавтанафтогаз" ПАТ "Укрнафта" за
отримані послуги ЖРЕД на суму 217 379,52
грн., тому вказував на припинення
відповідних зобов'язань шляхом
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог.

Позивач не заперечував проти отримання
відповідного повідомлення та
наявності між сторонами правовідносин
щодо оренди приміщення, доказів сплати
орендних платежів не надавав.

Задовольняючи позовні вимоги суди
виходили з доведеності позивачем
порушення відповідачем своїх
зобов'язання щодо оплати виконаних
робіт та відсутності підстав для
зарахування зустрічних однорідних
вимог, з висновками яких не може
погодитись касаційна інстанція.

Судові рішення попередніх інстанцій
ухвалені з порушенням вимог ст.43 ГПК та
не відповідають приписам ст.84 ГПК
України, які мають ґрунтуватись на
повному з'ясуванні того, чи мали місце
обставини, на які посилаються особи, що
беруть участь у процесі, та яким
доказами вони підтверджуються; чи не
виявлено у процесі розгляду справи
інших фактичних обставин справи, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню при
вирішенні спору. Відхиляючи будь-які
доводи сторін чи спростовуючи подані
стороною докази, господарські суди
повинні у мотивувальній частині
рішення навести правове обґрунтування
і ті доведені фактичні обставини, з
огляду на які ці доводи або докази не
взято до уваги судом.

Відхиляючи доводи відповідача про
припинення зобов'язання з оплати
виконаних робіт за договором №
117/1-Б/859/05/р., суди обох інстанцій
виходили з того, що зі змісту заяви про
припинення зобов'язань шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог неможливо установити, за якими
договорами здійснено зарахування.

Згідно зі ст. 601 ЦК України зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічних
однорідних вимог, строк виконання яких
настав, а також вимог, строк виконання
яких не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги.
Зарахування зустрічних вимог може
здійснюватися за заявою однієї із
сторін. Аналогічні положення визначені
й ч. 3 ст. 203 ГК України.

Отже, вищевказані норми визначають, що
зарахування - це односторонній
правочин, відповідно до якого
припиняються зобов'язання, оскільки
для його вчинення достатньо
волевиявлення однієї особи, - заяви про
зарахування однієї із сторін.

Вважаючи зміст заяви про зарахування,
яка направлена відповідачем позивачу,
незрозумілим, суди попередніх
інстанцій не взяли до уваги те, що в
силу ст. 213 ЦК України зміст правочину
може бути витлумачений стороною
(сторонами).

Враховуючи, що зарахування є
одностороннім правочином, відповідач
як особа, що його вчинила, має право
витлумачити його зміст, що надасть
можливість встановити дійсний його
намір, волевиявлення на припинення тих
чи інших прав та обов'язків.

Таким чином, під час розгляду спору,
судами не було з'ясовано дійсний намір
відповідача при вчиненні ним
одностороннього правочину -
зарахування зустрічних однорідних
вимог, звернувши увагу, що акт
приймання - передачі робіт підписано
23.03.2006р., а вимогу про стягнення
вартості цих робіт заявлено лише через
три роки.

Також, зазначаючи про не припинення
відповідних зобов'язань через
невизнання позивачем заборгованості
перед відповідачем за договором оренди
приміщення від 31.03.2006 року №
5/21-ОР/274/06/ОР, судами обох інстанцій не
досліджувались відповідні обставини,
зважаючи на ненадання позивачем
доказів відсутності заборгованості з
орендних платежів за цим договором чи
існування між сторонами інших
зобов'язань, що має суттєве значення
для правильного вирішення даного
спору.

Виходячи з викладеного та повноважень
касаційної інстанції, оскаржувані
судові рішення підлягають скасування з
направленням справи для нового
розгляду, під час якого господарському
суду необхідно всебічно і повно
з'ясувати та перевірити всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінити
докази, що мають юридичне значення для
її розгляду та вирішення спору по суті,
встановити дійсні права та обов'язки
сторін, і в залежності від
установленого правильно застосувати
норми матеріального та процесуального
права, якими урегульовано спірні
правовідносини, та ухвалити законне й
обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укрнафта"
задоволити частково.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 02.04.2014р. та
рішення господарського суду міста
Києва від 20.01.2014р. у справі № 22/151
скасувати, а справу направити для
нового розгляду.

Головуючий суддяВ.Я. Карабань СуддяГ.В.
Жаботина СуддяЛ.В. Ковтонюк