донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

23.06.2014 справа №913/900/14

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівСтойка О.В.
Бойченка К.І., Діброви Г.І.за участю
представників сторін від позивача від
відповідача не з'явився; не з'явився;
розглянувши апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.
Стаханов Луганської областіна рішення
господарського судуЛуганської
областівід05.05.2014 р. (підписано 08.05.2014 р.)у
справі№ 913/900/14 (суддя Василенко Т.А.)за
позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_4, м. Стаханов Луганської
областідо Державного Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" в особі Луганського
головного регіонального відділення АТ
"Брокбізнесбанк", м.
Луганськпростягнення 64 107,67 грн.В С Т А Н
О В И В:

У квітні 2014 року до господарського суду
звернувся Фізична особа-підприємець
ОСОБА_4, м. Стаханов Луганської області
(Позивач) із позовом до Державного
Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" в особі Луганського
головного регіонального відділення АТ
"Брокбізнесбанк", м. Луганськ
(Відповідач) про стягнення з
відповідача грошових коштів в сумі 64
107,67 грн. за договором № 42983 про
відкриття банківських рахунків та
здійснення розрахунково-касового
обслуговування від 01.08.2012р.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 05.05.2014р. у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням
суду, подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення господарського суду
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник
посилається на порушення судом норм
матеріального права.

Зокрема, заявник апеляційної скарги
посилається на невірне визначення його
статусу "кредитора" по відношенню до
відповідача.

Розпорядженням виконуючого обов'язки
голови Донецького апеляційного
господарського суду від 23.06.2014р.
змінено склад судової колегії, суддю
Чернота Л.Ф. було змінено на суддю
Бойченка К.І.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, але через
канцелярію суду надав заяву про
розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомили, про час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином, у зв'язку з чим судова
колегія вважає за можливе розглянути
скаргу без участі представників
відповідачів, що не скористалися
правом на участь в судовому засіданні
апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи із
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.08.2012р. між сторонами укладено договір
№ 42983 про відкриття банківських
рахунків та здійснення
розрахунково-касового обслуговування
(далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого
відповідач відкриває позивачу поточні
рахунки та здійснює їх
розрахунково-касове обслуговування
відповідно до чинного законодавства
України, нормативно-правових актів
Національного банку України та умов
цього договору.

Згідно п.п. 2.2, 2.4 Договору, операції за
рахунками здійснюються в межах залишку
коштів на початок операційного дня з
урахуванням поточних надходжень на
рахунок протягом операційного часу.

Відповідно до п. 3.1.3 Договору,
відповідач зобов'язався вчасно
здійснювати розрахункові та касові
операції відповідно до чинного
законодавства України,
нормативно-правових актів НБУ та
внутрішніх документів банку.

На виконання умов Договору
відповідачем були відкриті позивачу
відповідні розрахункові рахунки №
НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Станом на 05.03.2014 р. на рахунку позивача
№ НОМЕР_1 знаходяться кошти в сумі 64 104,45
грн., а на рахунку № НОМЕР_2 кошти в сумі
3,22 грн., якими останній не може
розпорядитися на власний розсуд,
оскільки банк не проводить відповідні
операції щодо перерахунку відповідних
коштів за дорученнями позивача.

Позивачем 11.03.2014р. на адресу
відповідача було направлено заяву (а.с.
12) з вимогою перевести кошти в розмірі 64
104,45 грн. з рахунку № НОМЕР_1 на іншій
рахунок іншої фінансової установи або
видати ці кошти готівкою, що
підтверджується фіскальними чеками та
описами вкладення, копії яких наявні в
матеріалах справи (а.с. 13-14).

Вказана заява залишена відповідачем
без відповіді та виконання.

Згідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України,
банк зобов'язаний вчиняти для клієнта
операції, які передбачені для рахунків
даного виду законом, банківськими
правилами та звичаями ділового
обороту, якщо інше не встановлено
договором банківського рахунка. Банк
зобов'язаний за розпорядженням клієнта
видати або перерахувати з його рахунка
грошові кошти в день надходження до
банку відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом.

За змістом ст. 1074 ЦК України, обмеження
прав клієнта щодо розпоряджання
грошовими коштами, що знаходяться на
його рахунку, не допускається, крім
випадків обмеження права
розпоряджання рахунком за рішенням
суду або в інших випадках, встановлених
законом, а також у разі зупинення
фінансових операцій, які можуть бути
пов'язані з легалізацією (відмиванням)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванням тероризму,
передбачених законом.

За доводами позивача, відповідач з
05.03.2014 р. обмежує його права на
користування власними грошовими
коштами, що знаходяться на вказаних
рахунках та не здійснює на замовлення
клієнта відповідних операцій.

Відповідачем зазначений факт не
оспорюється, але такі дії останній
обґрунтовує посиланням на норми Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
28.02.2014р. № 9 про виведення з ринку та
здійснення тимчасової адміністрації,
на підставі постанови Правління
Національного банку України від
28.02.2014р. №107 "Про віднесення Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" до категорії
неплатоспроможних" розпочато
процедуру виведення відповідача з
ринку та запроваджено тимчасову
адміністрацію з 03.03.2014р. по 02.06.2014р.

Відповідно до норм п. 1 ч. 5 ст. 36 ЗУ "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" під час тимчасової адміністрації
не здійснюється, зокрема, задоволення
вимог вкладників та інших кредиторів
банку.

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 36 ЗУ "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
обмеження, встановлене пунктом 1
частини п'ятої цієї статті, не
поширюється на зобов'язання банку щодо
виплати коштів за вкладами вкладників
за договорами, строк яких закінчився,
та за договорами банківського рахунку
вкладників. Зазначені виплати
здійснюються в межах суми
відшкодування, що гарантується Фондом.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 2 ЗУ "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
під визначенням "вкладник" розуміється
фізична особа (крім фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності),
яка уклала або на користь якої укладено
договір банківського вкладу (депозиту),
банківського рахунку або яка є
власником іменного депозитного
сертифіката.

Крім того, змістом ст. 2 ЗУ "Про банки і
банківську діяльність" визначено
поняття "кредитор банку" під яким
розуміється юридична або фізична
особа, яка має документально
підтверджені вимоги до боржника щодо
його майнових зобов'язань.

З огляду на те, що позивач є кредитором
відповідача (у розумінні вищенаведеної
норми) щодо майнового зобов'язання з
повернення або перерахування коштів в
розмірі 64 104,45 грн. та з
урахуванням запровадження у банку
відповідача з 03.03.2014р. по 02.06.2014р.
тимчасової адміністрації, відповідно
до встановленої п. 1 ч. 5 ст. 36 ЗУ "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" заборони на задоволення вимог
кредиторів банку щодо майнових
зобов'язань, - судова колегія
погоджується з висновком суду щодо
відмови у задоволенні вимоги позивача
про повернення грошових коштів в
розмірі 64 104,45грн.

Будь-яких порушень норм процесуального
права в діях суду першої інстанції при
розгляді ним зазначеної справи судовою
колегією не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, судова
колегія Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення господарського суду
Луганської області від 05.05.2014 року у
справі № 913/900/14 ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають суттєве значення для вирішення
спору, відповідає нормам матеріального
та процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати по розгляду
апеляційної скарги відносяться на
позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, м. Стаханов
Луганської області залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Луганської області від 05.05.2014 року у
справі № 913/900/14 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий
О.В.Стойка

Судді
К.І. Бойченко

Г.І. Діброва

Надр. 5 прим

1 позивачу

2 відповідачу

3 до справи

4 ДАГС

5 ГС