КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р. Справа№
5011-28/15641-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Разіної Т.І.

за участю секретаря Карпюк О.С.,

представників:

від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" -
Гіндрюк Т.С. (дов. від 28.02.2013),

від ТОВ "Турботабудінвест" - Дожджанюк
О.І. (дов. від 31.12.2013),

від боржника - ліквідатор Куліченко М.В.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" (Банк)

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 15.05.2014

у справі № 5011-28/15641-2012 (суддя Пасько М.В.)

за заявою боржника Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Передмістя 2000"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.05.2014 у справі № 5011-28/15641-2012
заяву арбітражного керуючого
Лінкевича О.М. про дострокове
припинення його повноважень як
ліквідатора Товариства з обмеженою
відповідальністю "Передмістя 2000"
залишено без розгляду; скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Турботабудінвест" на
дії ліквідатора арбітражного
керуючого Лінкевича О.М. задоволено;
достроково припинено повноваження
ліквідатора Товариства з обмеженою
відповідальністю "Передмістя 2000"
арбітражного керуючого Лінкевича
Олега Миколайовича; призначено
ліквідатором Товариства з обмеженою
відповідальністю "Передмістя 2000"
арбітражного керуючого Куліченка
Максима Валерійовича; заяву
арбітражного керуючого Чупруна Є.В. про
участь у справі № 5011-28/15641-2012 в якості
ліквідатора відхилено; заяву
арбітражного керуючого Проценка О.П.
про участь у справі № 5011-28/15641-2012 в
якості ліквідатора відхилено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, Банк звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу Господарського суду
міста Києва від 15.05.2014, прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
скарги ТОВ "Турботабудінвест" на дії
ліквідатора Лінкевича О.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.06.2014 прийнято
до провадження апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль".

Від представника Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Турботабудінвест" надійшов відзив на
апеляційну скаргу, в якому він просить
залишити ухвалу Господарського суду
міста Києва від 15.05.2014 без змін, а
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" - без задоволення.

17.06.2014 в судовому засіданні оголошено
перерву до 24.06.2014 відповідно до ст. 77 ГПК
України.

Колегія суддів, розглянувши доводи
апеляційної скарги, дослідивши наявні
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з огляду на
наступне.

Провадження у справах про банкрутство
регулюється Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі - Закон
про банкрутство), Господарським
процесуальним кодексом України (далі -
ГПК України), іншими законодавчими
актами України.

Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" від 22.12.2011 №
4212-VI викладено в новій редакції Закон
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Положення нової редакції Закону про
банкрутство застосовуються
господарськими судами у розгляді справ
про банкрутство, провадження в яких
порушено після набрання ним чинності,
тобто з 19.01.2013.

При цьому, положення Закону про
банкрутство в новій редакції, якими
врегульовано ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності Законом, якщо на цей
момент господарським судом не було
прийнято постанову про визнання
боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури.

Як вбачається з матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Передмістя 2000"
звернулось до господарського суду з
заявою про визнання його банкрутом,
оскільки неспроможний сплатити борг у
зв'язку з недостатністю майна.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.11.2012 порушено провадження у
справі № 5011-28/15641-2012 відповідно до ст. 51
Закону про банкрутство.

Постановою Господарського суду міста
Києва від 13.06.2013 боржника визнано
банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру, ліквідатором призначено
арбітражного керуючого Лінкевича
Олега Миколайовича, якого зобов'язано
провести ліквідаційну процедуру та
надати суду свій звіт і ліквідаційний
баланс банкрута на затвердження.

Отже, розгляд даної справи про
банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю "Передмістя 2000"
здійснюється за редакцією Закону про
банкрутство, яка чинна після 19.01.2013.

Відповідно до ч. 11 ст. 41 Закону про
банкрутство дії (бездіяльність)
ліквідатора (ліквідаційної комісії)
можуть бути оскаржені до
господарського суду учасниками справи
про банкрутство, права яких порушено
такими діями (бездіяльністю).

16.04.2014 до Господарського суду міста
Києва надійшла скарга на дії
ліквідатора Товариства з обмеженою
відповідальністю "Передмістя 2000"
арбітражного керуючого Лінкевича О.М.

Скарга мотивована тим, що ліквідатор
боржника Лінкевич О.М. діє всупереч
норм ст. 41 Закону про банкрутство,
внаслідок чого безпідставно
затягується процедура банкрутства
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Передмістя 2000" та
погашення кредиторських вимог, чим
порушуються права та законні інтереси
кредиторів, що є підставою для усунення
його від виконання повноважень
ліквідатора банкрута.

Відповідно до ч. 3 ст. 98 Закону про
банкрутства під час реалізації своїх
прав та обов'язків арбітражний
керуючий (розпорядник майна, керуючий
санацією, ліквідатор) зобов'язаний
діяти добросовісно, розсудливо, з
метою, з якою ці права та обов'язки
надано (покладено), обґрунтовано, тобто
з урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії), на підставі, у межах та
спосіб, що передбачені Конституцією та
законодавством України про
банкрутство.

Згідно до ч. 2. ст. 41 Закону про
банкрутство ліквідатор з дня свого
призначення здійснює такі
повноваження:

- приймає до свого відання майно
боржника, забезпечує його збереження;

- виконує функції з управління та
розпорядження майном банкрута;

- проводить інвентаризацію та оцінку
майна банкрута;

- аналізує фінансове становище
банкрута;

- виконує повноваження керівника
(органів управління) банкрута;

- очолює ліквідаційну комісію та формує
ліквідаційну масу;

- пред'являє до третіх осіб вимоги щодо
повернення банкруту сум дебіторської
заборгованості;

- заявляє в установленому порядку
заперечення щодо заявлених до боржника
вимог поточних кредиторів за
зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про банкрутство і
є неоплаченими;

- подає до суду заяви про визнання
недійсними правочинів (договорів)
боржника;

- вживає заходів, спрямованих на пошук,
виявлення та повернення майна
банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

- передає в установленому порядку на
зберігання документи банкрута, які
відповідно до нормативно-правових
документів підлягають обов'язковому
зберіганню;

- продає майно банкрута для задоволення
вимог, внесених до реєстру вимог
кредиторів, у порядку, передбаченому
цим Законом;

- веде реєстр вимог кредиторів;

- здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 114 Закону про
банкрутство усунення арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) від
виконання ним своїх обов'язків
здійснюється господарським судом за
клопотанням комітету кредиторів,
органу, уповноваженого управляти
державним майном (для державних
підприємств та підприємств, у
статутному капіталі яких частка
державної власності перевищує 50
відсотків) або за власною ініціативою у
разі невиконання або неналежного
виконання обов'язків, покладених на
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією,
ліквідатора).

Як вбачається з матеріалів справи,
арбітражним керуючим Лінкевичем О.М.
під час виконання покладених на нього
повноважень ліквідатора, передбачених
Законом про банкрутство, зокрема, не
проведено фінансового аналізу
банкрута, не вжито заходів, спрямованих
на повернення дебіторської
заборгованості, а також не забезпечено
проведення зборів кредиторів
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Передмістя 2000".

На думку колегії суддів, обов'язком
ліквідатора є належне виконання ним
усіх повноважень в ході ліквідаційної
процедури, зокрема, виявлення майна та
майнових прав (обтяжень) боржника, його
потенційних кредиторів шляхом
надіслання запитів до державних
реєстрів майнових прав та обтяжень
(заборон відчуження), надіслання
повідомлень до державних органів, які
контролюють сплату
загальнообов'язкових податків та
зборів, витребування в органах
державної виконавчої служби
виконавчих проваджень, порушених
кредиторами боржника та повідомлення
зазначених кредиторів про перебування
боржника в ліквідаційній процедурі та
права кредиторів згідно з частиною 3
статті 95 Закону про банкрутство подати
свої грошові вимоги. Наслідком
належного виконання ліквідатором
зазначених обов'язків буде
встановлення заставних, конкурсних
кредиторів боржника.

Частиною 4 ст. 40 Закону про банкрутство
передбачено, що у ліквідаційній
процедурі господарський суд розглядає
скарги на дії (бездіяльність) учасників
ліквідаційної процедури та здійснює
інші повноваження, передбачені цим
Законом.

Відповідно до ч. 12 ст. 41 Закону про
банкрутство у разі невиконання або
неналежного виконання ліквідатором
своїх обов'язків господарський суд за
клопотанням комітету кредиторів або з
власної ініціативи може припинити
повноваження ліквідатора і призначити
нового ліквідатора в порядку,
встановленому цим Законом.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що арбітражним керуючим Лінкевичем О.М.
не належним чином виконуються
обов'язки ліквідатора банкрута та не
було вжито необхідних заходів по
усуненню допущених порушень в
процедурі ліквідації.

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 114 Закону про
банкрутство кандидатура арбітражного
керуючого для виконання повноважень
керуючого санацією або ліквідатора
визначається судом за клопотанням
комітету кредиторів, а у разі
відсутності такого клопотання - за
ініціативою суду, крім випадків,
передбачених цим Законом.

Згідно абз. 6 ч. 1 ст. 114 Закону про
банкрутство під час призначення
арбітражного керуючого (керуючого
санацією, ліквідатора) господарський
суд не пов'язаний з кандидатурами
арбітражних керуючих, запропонованими
комітетом кредиторів, та має право
призначити арбітражного керуючого
самостійно.

Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 114 Закону про
банкрутство відхилення господарським
судом запропонованих кандидатур
арбітражного керуючого (керуючого
санацією, ліквідатора) та призначення
іншого арбітражного керуючого повинно
бути вмотивованим.

Згідно ч. 2 ст. 114 Закону про банкрутство
розпорядником майна, керуючим
санацією, ліквідатором не можуть бути
призначені арбітражні керуючі:

1) які є заінтересованими у цій справі;

2) які здійснювали раніше управління
цим боржником - юридичною особою, крім
випадків, коли з дня усунення від
управління зазначеним боржником
минуло не менше трьох років;

3) яким відмовлено в допуску до
державної таємниці, якщо такий допуск є
необхідним для виконання обов'язків,
покладених цим Законом;

4) які мають конфлікт інтересів (особи, у
яких виникає суперечність між власними
чи їх близьких осіб майновими,
немайновими інтересами та
повноваженнями арбітражного
керуючого).

До призначення арбітражним керуючим
(розпорядником майна, керуючим
санацією, ліквідатором) особа повинна
подати до господарського суду заяву, в
якій зазначається, що вона не належить
до жодної категорії вищезазначених
осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, до
Господарського суду міста Києва
надійшли заяви арбітражних керуючих
Чупруна Є.В., Проценка О.П., Куліченка
М.В. про участь у справі № 5011-28/15641-2012 в
якості ліквідатора боржника.

При виборі кандидатури ліквідатора суд
має враховувати освіту, досвід та
показники роботи у попередніх справах,
кількість справ, у яких бере участь
арбітражний керуючий, наявність у
нього організаційних та технічних
можливостей виконувати обов'язки
ліквідатора у конкретній справі,
страхування відповідальності
арбітражного керуючого та інші
обставини, які свідчать про здатність
арбітражного керуючого належним чином
виконувати передбачені Законом
обов'язки.

З поданих до суду першої інстанції
матеріалів вбачається, що Чупрун Євген
Вікторович має вищу юридичну та
економічну освіту, стаж за фахом більше
десяти років, свідоцтво про право на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора)
НОМЕР_1 від 06.03.2013, судимості за вчинення
корисливих злочинів не має, відповідає
вимогам ст. 97 Закону про банкрутство, не
належить до жодної з категорії осіб,
зазначених у ч. 2 ст. 114 Закону про
банкрутство, має організаційні та
технічні можливості для виконання
обов'язків ліквідатора у справі №
5011-28/15641-2012.

Але з поданої заяви арбітражним
керуючим Чупрун Є.В. до суду першої
інстанції не вбачається відомостей про
підприємства щодо яких він виконував
повноваження арбітражного керуючого
та про завантаженість його на даний
час.

Арбітражним керуючим Проценко
Олександром Петровичем в заяві
вказано, що він має свідоцтво про право
на здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора)
НОМЕР_2 від 15.02.2013, не є зацікавленою
особою щодо сторін у справі №
5011-28/15641-2012, має необхідний досвід та
матеріально-технічне забезпечення для
здійснення повноважень арбітражного
керуючого. Також повідомлено, що він не
має судимостей та не притягався до
відповідальності за вчинення
корисливих злочинів, управління
боржником чи іншими пов'язаними
особами не здійснював.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
арбітражним керуючим Проценко О.П. до
поданої заяви не додано належних
доказів, які б вказували на
завантаженість арбітражного керуючого
на момент провадження у справі про
банкрутство № 5011-28/15641-2012.

Куліченко Максим Валерійович має
свідоцтво про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) НОМЕР_3 від
11.07.2013, вищу юридичну освіту, відповідає
вимогам ст. 97 Закону про банкрутство, не
належить до жодної з категорії осіб,
зазначених у ч. 2 ст. 114 Закону про
банкрутство, має більш ніж
чотирьохрічний досвід здійснення
безпосередньої діяльності
арбітражного керуючого, практичний
досвід роботи юриста, пов'язаної з
юридичним супроводженням справ,
зокрема, справ про банкрутство,
нараховує більше 10 років. За період
здійснення діяльності арбітражного
керуючого мав у супроводженні більше
ніж 50 справ про банкрутство, де
виконував обов'язки розпорядника
майна, ліквідатора та керуючого
санацією як за загальними процедурами,
так і за спеціальними. Також володіє
власним офісним приміщенням,
необхідним технічним забезпеченням
офісу та автотранспортним засобом, має
помічника на постійній основі.

Арбітражний керуючий Куліченко М.В.
залучає до участі у справах про
банкрутство фахівців з окремих питань,
а саме для проведення аудиту, ведення
обліку, здійснення оцінки,
нотаріальних послуг, охорони, фахових
юридичних питань.

Враховуючи, що кандидатура
арбітражного керуючого Куліченка М.В.
відповідає необхідним вимогам,
визначеним Законом про банкрутство, а
також приймаючи до уваги значний
професійний досвід та відсутність
обмежень щодо здійснення Куліченком
М.В. діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора), колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про доцільність призначення
ліквідатором боржника у даній справі
арбітражного керуючого Куліченка М.В.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Скаржником не надано беззаперечних
доказів на підтвердження тих доводів,
на які він посилається в апеляційній
скарзі.

Разом з тим, апеляційна колегія
зазначає, що суд першої інстанції
приймаючи оскаржувану ухвалу порушив
норми процесуального права, оскільки
застосував до спірних правовідносин
редакцію Закону про банкрутство, яка
була чинна до 19.01.2013.

Проте, як було зазначено вище,
відповідно до Прикінцевих та
перехідних положень Закону України від
22 грудня 2011 року № 4212-VI провадження у
даній справі станом на дату ухвалення
оскаржуваної ухвали від 15.05.2014
здійснюється згідно Закону про
банкрутство в редакції вказаного вище
закону, яка набрала чинності з 19.01.2013,
оскільки постанова про визнання
боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури була прийнята
Господарським судом міста Києва 13.06.2013

Згідно ч. 2 ст. 104 ГПК України, порушення
або неправильне застосування норм
процесуального права може бути
підставою для скасування або зміни
рішення лише за умови, якщо це
порушення призвело до прийняття
неправильного рішення.

Враховуючи, що порушення
процесуального права, які були
допущенні під час прийняття
оскаржуваної ухвали не призвели до
прийняття невірного рішення, колегія
суддів вважає за можливе залишити її
без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101 - 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" на ухвалу Господарського
суду міста Києва від 15.05.2014 у справі №
5011-28/15641-2012 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста
Києва від 15.05.2014 у справі № 5011-28/15641-2012
залишити без змін.

Головуючий суддя
С.В. Сотніков

Судді
О.М. Остапенко

Т.І. Разіна