КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2014 р. Справа№ 911/620/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Вершути
О.П.

за участю представників:

від позивача - Середюк Б.Л.

від відповідача - Коваленко В.В.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Публічного акціонерного
товариства «Енергобанк» на рішення
Господарського суду Київської області
від 08.04.2014 року (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Енергобанк»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Артпласт Інвест»

про стягнення суми,-

за зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Артпласт
Інвест»

до Публічного акціонерного
товариства «Енергобанк»

про визнання недійсним договору
та стягнення суми,-

Постанова прийнята 01.07.2014 року у
зв`язку з оголошенням перерви в
судовому засіданні 19.06.2014 року
відповідно до ст. 77 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського
суду Київської області з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості. В свою чергу
відповідач звернувся до позивача із
зустрічним позовом про визнання
недійсним кредитного договору та
повернення коштів, сплачених за
договором.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 08.04.2014 року в
задоволенні первісних позовних вимог
було відмовлено повністю. Зустрічний
позов задоволений частково. Визнано
недійсним кредитний договір від 27.12.2012
року з моменту його укладення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач за первісним позовом звернувся
з апеляційною скаргою до Київського
апеляційного господарського суду, в
яких вказують, що рішення постановлено
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неповному
з`ясуванні обставин, що мають значення
для справи, а тому просить суд
скасувати рішення Господарського суду
Київської області від 08.04.2014 року та
постановити нове, яким первісний позов
задовольнити, а в задоволенні
зустрічного позову відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.05.2014 року
колегією суддів відновлено строк для
подання апеляційної скарги, прийнято
її до провадження та призначено до
розгляду.

Через відділ документального
забезпечення до суду від представника
відповідача надійшов відзив на
апеляційну скаргу, в якому зазначено,
що рішення суду першої інстанції є
правомірним та обґрунтованим, а тому
просив в задоволенні апеляційної
скарги відмовити, а рішення суду
залишити без змін.

В судове засідання на вказану дату
з`явилися представники сторін та
надали усні пояснення стосовно
предмету спору.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив наступне:

27 грудня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством «Енергобанк»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Артпласт Інвест»
був укладений кредитний договір №1212-02,
відповідно до п.п. 1.1.-1.4. якого банк
надає позичальнику у тимчасове
користування кредит у вигляді
відкличної невідновлювальної
кредитної лінії з лімітом користування
1170000 доларів США, до 30 вересня 2015 року з
відсотковою ставкою за користування
кредитом 13 % річних.

Пунктом 1.5 договору визначено, що
кредит надається позичальнику для
цілей погашення кредитної
заборгованості ТОВ «Артпласт Плюс» та
ТОВ «Кіностудія «Ялта-Фільм» по
кредитним договорам, укладеним з ПАТ
«Енергобанк».

Відповідно до п.п. 3.4. кредитного
договору проценти за користування
кредитом нараховуються виходячи із
розрахунку встановленої кредитним
договором процентної ставки і
фактичного залишку заборгованості не
рідше одного разу на місяць, а
позичальник сплачує проценти
щомісячно до 20 числа (включно)
наступного за звітним місяцем. Датою
сплати процентів вважається дата
зарахування сплаченої суми на рахунок
банку.

В підтвердження надання позичальнику
банком кредитних коштів ПАТ
«Енергобанк» надано виписку по рахунку
№ 901 на суму 1161 178,21 доларів США.

Позивач стверджує, що станом на дату
звернення до суду позичальником
повернуто лише 36460,95 доларів США, у
зв'язку з чим заборгованість
відповідача за кредитом становить
1124717,26 доларів США, за відсотками 86 363,45
доларів США, пеня за прострочення
сплати кредиту (згідно п.п. 9.1.
кредитного договору) 31245,57 доларів США,
пеня за прострочення сплати процентів
(п.п. 9.1. кредитного договору) 2 758,67
доларів США, 3 проценти річних за
прострочення сплати відсотків 636,62
доларів США, та 3 проценти річних за
прострочення сплати кредиту 7210,52
доларів США.

В процесі розгляду судом першої
інстанції первісного позову,
відповідач звернувся до суду із
зустрічним позовом про визнання
недійсним кредитного договору та
повернення коштів, сплачених банку за
кредитним договором.

Судом першої інстанції було
встановлено, що спірний кредитний
договір було укладено на підставі
рішення Загальних зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Артпласт Інвест»,
оформленого протоколом № 26 від 27
грудня 2012 року.

Відповідно до вказаного протоколу на
загальних зборах учасників Товариства
було вирішено наступні питання:

- про звернення до ПАТ «Енергобанк» з
клопотанням про прийняття Товариством
зобов'язань боржника ТОВ «Артпласт
Плюс» за кредитними договорами № 712-89
від 18.12.2007 року, № 808-41 від 05.08.2008 року, №
20836 від 05.08.2008 року та боржника ТОВ
«Кіностудія «Ялта Фільм» за кредитним
договором № 1101-01 від 17.01.2011 року
укладених з ПАТ «Енергобанк»;

- про отримання ТОВ «Артпласт Інвест»
кредитних коштів в ПАТ «Енергобанк» з
лімітом кредитування 1170000 доларів США,
відсотковою ставкою 13% річних, строком
до 30.09.2015 року, та передання в
іпотеку/заставу майна Товариства, а
саме корпоративних прав на частку 76,74%
статутного капіталу Товариства;

- про внесення змін до договорів поруки,
в яких Товариство виступає поручителем
по зобов'язаннях ТОВ «Артпласт Плюс» та
ТОВ «Кіностудія «Ялта Фільм» в частині
погашення ТОВ «Артпласт Інвест»
заборгованості боржників за
кредитними договорами;

- надано повноваження на укладення
зазначених вище договорів
новообраному Директору Товариства
ОСОБА_4

ОСОБА_4 було призначено на посаду
директора Товариства на підставі
рішення Загальних зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Артпласт Інвест»
від 04 грудня 2012 року, що оформлено
протоколом № 24.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 12 серпня 2013 року
у справі №911/3033/13, залишеним в силі
Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 14 січня 2014 року
по справі № 911/3033/13 та Постановою Вищого
господарського суду України від 25
березня 2014 року (на час розгляду справи
набрало законної сили) було визнано
недійсними рішення Загальних зборів
учасників ТОВ «Артпласт Інвест»,
оформлені протоколом № 24 від 04.12.2012
року та протоколом № 26 від 27.12.2012 року,
та зобов'язано Державного реєстратора
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців скасувати державну
реєстрацію змін (записів), внесених до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців на
підставі визнаного недійсним рішення
Загальних зборів учасників Товариства,
оформленого протоколом № 24 щодо
призначення директором Товариства
ОСОБА_4, та реєстрації нової редакції
статуту Товариства.

Господарським судом Київської області
при дослідженні протоколів Загальних
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю «Артпласт
Інвест» № 24 від 04.12.2012 року та № 26 від
27.12.2012 року судом встановлено, що обидва
рішення, оформлені протоколами № 24, № 26
Загальних Зборів учасників Товариства,
приймалися одноособово одним
учасником Товариства з часткою в
статутному капіталі товариства у
розмірі 76,74% - ОСОБА_4. Інші учасники
товариства на загальні збори запрошені
не були, та участі у вказаних зборах не
приймали.

Судом встановлено, що 03.07.2013 року
Господарським судом Київської області
було ухвалено рішення у справі № 911/1874/13
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ТОВ
«Артпласт Інвест», яким:

- визнано недійсними рішення загальних
зборів учасників ТОВ «Артпласт Інвест»
про вихід зі складу учасників
Товариства та про погодження
відступлення (продаж) належної ОСОБА_5
частки в статутному капіталі ТОВ
«Артпласт Інвест» на користь ОСОБА_4;
про перерозподіл статутного капіталу
ТОВ «Артпласт Інвест» між новими
учасниками та включено ОСОБА_4 до
складу учасників товариства з часткою
76,74% статутного капіталу, що становить
11511000 грн.; та про затвердження нової
редакції статуту ТОВ «Артпласт
Інвест», що оформлене протоколом
Загальних зборів учасників ТОВ
«Артпласт Інвест» № 23 від 22 жовтня 2012
року;

- визнано недійсною нову редакцію
статуту ТОВ «Артпласт Інвест»
затверджену рішенням загальних зборів
учасників Товариства, що оформлене
протоколом загальних зборів учасників
ТОВ «Артпласт Інвест» № 23 від 22 жовтня
2012 року, зареєстрованого Державним
реєстратором Вишгородської районної
державної адміністрації Мируцьким Р.С.
05 листопада 2012 року, номер запису
8002402.

- зобов'язано Державного реєстратора
Вишгородської районної державної
адміністрації Київської області
скасувати зміни (записи), внесені до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, та
скасувати реєстрацію нової редакції
статуту ТОВ «Артпласт Інвест».

З тексту зазначеного судового рішення
слідує, що ОСОБА_4 не набув права
власності на частку в статутному
капіталі Товариства.

Згідно п. 1 роз'яснень Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням недійсними
актів державних чи інших органів» від
26.01.2000 року № 02-5/35, акт державного чи
іншого органу - це юридична форма
рішень цих органів, тобто офіційний
письмовий документ, який породжує
певні правові наслідки, спрямований на
регулювання тих чи інших суспільних
відносин і має обов'язковий характер
для суб'єктів цих відносин.

Визнані судом недійсними рішення
Загальних зборів товариства не
створюють будь-яких юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з їх
недійсністю.

Зважаючи, що рішення загальних зборів
учасників ТОВ «АртпластІнвест»,
оформлені протоколами № 23 від 22 жовтня
2012 року (про включення до числа
учасників Товариства ОСОБА_4), № 24 від
04.12.2012 року (про обрання ОСОБА_4
директором Товариства) та № 26 від 27.12.2012
року (про укладення оспорюваного
кредитного договору) були визнані
недійсними рішеннями суду, вказані
рішення є недійсними з моменту їх
прийняття.

А отже, відсутнє належне волевиявлення
вищого органу Товариства Загальних
зборів учасників на укладення спірного
кредитного договору та призначення на
посаду директора Товариства ОСОБА_4 та
надання повноважень на підписання від
імені Товариства спірного кредитного
договору, а також не діє статут
товариства в редакції, зареєстрованій
05 листопада 2012 року, на підставі якого
діяв ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст. 241 ЦК України.
правочин вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов`язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин
вважається схваленим зокрема у разі,
якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання.

Проте, схвалення правочину, вчиненого
представником з перевищенням
повноважень, або взагалі за їх
відсутністю, повинно виражатися в діях
саме компетентного органу юридичної
особи, а не особи, яка безпосередньо
підписала спірний договір.

А отже будь-які дії директора ОСОБА_4
вчинені на виконання договору не
можуть бути сприйняті як схвалення
укладеного правочину.

Аналогічної позиції дотримується і
колегія суддів Вищого господарського
суду України у постанові від 25.02.2014
року № 924/905/13.

Крім того, доказом того, що товариство
не схвалювало підписаний кредитний
договір є факт звернення з позовом до
суду про визнання недійсним такого
договору.

Дане знайшло своє підтвердження і в
постанові Вищого господарського суду
України № 41/7 від 31.10.2006 року, де
зазначено, що звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним не тільки свідчить про
відсутність схвалення таких
правочинів, а й про оспорювання їх у
судовому порядку.

Керуючись ч. 1 та 3 ст. 215 Цивільного
кодексу України визначено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Частини 1-3 ст. 203 Цивільного кодексу
України визначають загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, зокрема, особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Та волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

З матеріалів справи вбачається, що
оспорюваний кредитний договір
укладений особою ОСОБА_4, який на час
укладення кредитного договору не мав
повноважень щодо підписання від імені
Товариства кредитного договору № 1212-02
від 27 грудня 2012 року з ПАТ «Енергобанк».

В свою чергу і загальні збори учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Артпласт Інвест» не
приймали рішення щодо укладення
оспорюваного кредитного договору та не
надавали згоду на його укладення так
само, як і не уповноважували на його
укладення та підписання ОСОБА_4

Враховуючи зазначене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції проте, що позовні вимоги ТОВ
«Артпласт Інвест» за зустрічним
позовом про визнання недійсним
кредитного договору № 1212-02 від 27 грудня
2012 року, укладеного між ПАТ
«ЕНЕРГОБАНК» та ТОВ «Артпласт Інвест»
підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача за зустрічним
позовом про повернення коштів,
сплачених за кредитним договором,
колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Артпласт Інвест» було сплачено на
користь ПАТ «Енергобанк» за кредитним
договором № 1212-02 від 27 грудня 2012 року
грошові кошти в розмірі 103394,11 доларів
США, що є еквівалентом 842850,41 грн., з яких
сплати строкової заборгованості по
поверненню кредиту складає 9750,00
доларів США (еквівалент 79374,75 грн),
відсотків по кредиту 93644,11 доларів США
(еквівалент 763475,66 грн). На підтвердження
перерахування на користь ПАТ
«Енергобанк» вказаної суми грошових
коштів ТОВ «Артпласт Інвест» надано
суду на ознайомлення та долучено до
матеріалів справи належним чином
засвідчені копії квитанцій.

Проте, оскільки, позивач за зустрічним
позовом стверджує, що не отримував
кредитних коштів і не має відношення до
укладення кредитного договору № 1212-02
від 27 грудня 2012 року та не отримував
кошти за таким договором, сплачені ним
на користь банку кошти в сумі 842 850,41
грн. не підлягають стягненню внаслідок
застосування ч. 2 п.1 ст. 216 Цивільного
кодексу України (двосторонньої
реституції), а фактично вважаються
безпідставно сплаченими і відповідне
питання підлягає розгляду в межах
окремого позовного провадження по суті
належних підстав позову.

Стосовно позовних вимог позивача за
зустрічним позовом про визнання
погашеним боргу ТОВ «Артпласт Інвест»
за кредитним договором № 1212-02 від 27
грудня 2012 року, то заявлена позовна
вимога не відповідає способам захисту
цивільних прав та інтересів,
передбаченим ст. 16 Цивільного кодексу
України, у зв'язку з чим не підлягає
задоволенню.

Відносно первісного позову ПАТ
«Енергобанк» про стягнення з ТОВ
«Артпласт Інвест» заборгованості по
кредитному договору № 1212-02 від 27 грудня
2012 року у розмірі відсотків за
користування кредитом 86363,45 доларів
США, пені за прострочення сплати
кредиту (згідно п.п. 9.1. кредитного
договору) 31245,57 доларів США, пені за
прострочення сплати процентів (п.п. 9.1.
кредитного договору) 2 758,67 доларів США, 3
процентів річних за прострочення
сплати відсотків 636,62 доларів США, та 3
процентів річних за прострочення
сплати кредиту 7210,52 доларів США,
колегія суддів приходить до висновку,
що такі позовні вимоги не підлягають
задоволенню з огляду на те, що судом
задовольняються позовні вимоги за
зустрічним позовом про визнання
кредитного договору № 1212-02 від 27 грудня
2012 року недійсним з моменту його
укладення.

Що стосується вимоги позивача за
первісним позовом про стягнення з ТОВ
«Артпласт Інвест» заборгованості в
розмірі 1124717,26 доларів США, варто
зазначити наступне.

Як зазначалося вище, відповідно до п.п.
1.5 кредитного договору № 1212-02 від 27
грудня 2012 року, кредит надається
позичальнику для цілей погашення
кредитної заборгованості ТОВ
«Артпласт Плюс» та ТОВ «Кіностудія
«Ялта-Фільм» по кредитним договорам,
укладеним з ПАТ «Енергобанк».

Згідно п.п. 3.1.кредитного договору,
видача кредиту здійснюється на цілі,
визначені п.п. 1.6. цього договору, у
безготівковій формі шляхом
перерахування коштів на рахунок,
вказаний у письмовій заяві
позичальника. При цьому, сторони
погоджуються, що перерахування банком
коштів, за письмовою заявою
позичальника є достатнім доказом факту
надання кредиту позичальникові.

Підпункт 1.6 в тексті кредитного
договору № 1212-02 від 27 грудня 2012 року
відсутній.

Підпунктом 3.3. договору визначено, що
днем надання кредиту вважається день
перерахування грошових коштів на
відповідні рахунки, визначенні в заяві
позичальника, з урахуванням вимог
пункту 3.1. цього договору.

В підтвердження надання позичальнику
банком кредитних коштів ПАТ
«Енергобанк» надано суду виписку по
рахунку № 901 за 27 грудня 2012 року на
суму 1161178,21 доларів США.

Згідно ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського
кодексу України, кредитні відносини
здійснюються на підставі кредитного
договору, що укладається між
кредитором і позичальником у письмовій
формі. У кредитному договорі
передбачаються мета, сума і строк
кредиту, умови і порядок його видачі та
погашення, види забезпечення
зобов'язань позичальника, відсоткові
ставки, порядок плати за кредит,
обов'язки, права і відповідальність
сторін щодо видачі та погашення
кредиту.

З огляду на викладене, цільовий
характер використання кредитних
коштів, розглядається законодавцем
істотною умовою кредитного договору.

Пунктом 1.5 кредитного договору
передбачено, що кредит надається
позичальнику для цілей погашення
кредитної заборгованості ТОВ
«Артпласт Плюс» та ТОВ «Кіностудія
«Ялта-Фільм» по кредитним договорам,
укладеним з ПАТ «Енергобанк».

Але зі змісту вказаного підпункту
кредитного договору суд не має
можливості чітко встановити, на
погашення яких саме кредитних
зобов'язань ТОВ «Артпласт Плюс» та ТОВ
«Кіностудія «Ялта-Фільм» перед ПАТ
«Енергобанк» видається кредит, не
вказано реквізитів кредитних
договорів та дату їх укладення, не
визначено суми кредитних коштів, які
спрямовуються ТОВ «Артпласт Інвест» на
погашення основної заборгованості
третіх осіб перед банком, на сплату
відсотків за користування кредитом, на
сплату штрафних санкцій та інш.

Отже, все зазначене дає можливість
дійти висновку, що відповідач не знав і
не міг знати, на погашення яких саме
кредитних зобов'язань та у якому
розмірі буде спрямовано кредитні
кошти.

Таке цільове призначення кредитних
коштів не відповідає призначенню
платежу, яке визначено в виписці банку
по особовому рахунку за 27.12.2012 року, на
яку посилається ПАТ «Енернобанк» як на
підтвердження цільового використання
кредитних коштів.

Частина 2 п. 1 статті 216 Цивільного
кодексу України передбачає, що у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

У зв'язку з задоволенням позовних вимог
за зустрічним позовом про визнанням
недійсним кредитного договору № 1212-02
від 27 грудня 2012 року, застосовуючи
наслідки недійсності правочину,
передбачені ст. 216 Цивільного кодексу
України, та враховуючи встановлені
судом обставини, за яких кредитний
договір визнано недійсним, судом
встановлено, що спірні кредитні кошти в
сумі 1161178,21 доларів США ТОВ «Артпласт
Інвест» фактично не отримувало і не
розпоряджалось ними в рахунок оплати
кредитної заборгованості третіх осіб,
а тому позовні вимоги про стягнення
суми заборгованості за кредитом у
розмірі 10825959,60 грн. не підлягають
задоволенню.

Також Господарським судом Київської
області вірно не було прийнято до уваги
посилання позивача за первісним
позовом на лист ТОВ «Артпласт Інвест»
від 27.12.2012 року, як на підставу
перерахування на рахунки ПАТ
«Енергобанк» отриманих ТОВ «Артпласт
Інвест» кредитних коштів, за яким
останній звертається до банку з
проханням щодо переведення на нього
виконання зобов'язань за кредитними
договорами № 712-89 від 18.12.2007 року, № 808-41
від 05.08.2008 року, № 20836 від 05.08.2008 року
укладеними між ТОВ «Артпласт Плюс» та
ПАТ «Енергобанк» і кредитним договором
№ 1101-01 від 17.01.2011 року що укладений між
ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Кіностудія
«Ялта-Фільм», оскільки відповідно до
ст. 521 Цивільного кодексу України, форма
правочину щодо заміни боржника у
зобов'язанні визначається відповідно
до положень статті 513 цього Кодексу.

За приписами ст. 513 Цивільного кодексу
України, правочин щодо заміни
кредитора у зобов'язанні вчиняється у
такій самій формі, що і правочин, на
підставі якого виникло зобов'язання,
право вимоги за яким передається
новому кредиторові.

З огляду на викладене, лист ТОВ
«Артпласт Інвест» від 27.12.2012 року не є
достатньою правовою підставою
переведення на ТОВ «Артпласт Інвест»
прав та обов'язків ТОВ «Артпласт Плюс»
та ТОВ «Кіностудія «Ялта-Фільм», та не є
підставою для сплати ТОВ «Артпласт
Інвест» на користь ПАТ «Енергобанк»
кредитної заборгованості вказаних
юридичних осіб, у зв'язку з чим вірно не
був прийнятий судом як доказ.

Згідно зі статтею 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили.

Враховуючи все вище зазначене, а також
докази надані представниками сторін як
в суді першої інстанції так і в суді
апеляційної інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
з`ясовано обставини справи, винесено
рішення у відповідності до норм
матеріального і процесуального права,
з повним з`ясування обставин, що мають
значення для справи, правомірно
відмовлено в задоволенні первісних
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «Енергобанк»
та задоволені частково зустрічні
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Артпласт Інвест», а
тому апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства «Енергобанк»
не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства «Енергобанк»
залишається без задоволення, судові
витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на позивача за первісним
позовом.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
105 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Енергобанк»
залишити без задоволення, рішення
Господарського суду Київської області
від 08.04.2014 року у справі № 911/620/14- без
змін.

Матеріали справи № 911/620/14 повернути до
Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов