м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1167/14 16.06.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "СТОЛИПІН І
К"доПриватної організація "Українська
ліга авторських і суміжних
прав"проповернення виконаного у
зобов'язанні в сумі 7580,65 грн.
Головуючий суддя Блажівська О.Є.
Суддя Босий В.П.
Суддя Васильченко Т.В.
Представники сторін:
Від позивача - Куницький Ю.М. за дов. б/н
від 21.01.2013 року до 31.12.2014 року.
Від відповідача - Хлебніков С.Г. за дов.
б/н від 01.07.2013 року до 01.07.2014 року.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "СТОЛИПІН І К"
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Приватної
організації "Українська ліга
авторських і суміжних прав" про
повернення виконаного у зобов'язанні 7
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 31.01.2014 року порушено
провадження у справі № 910/1167/14, розгляд
справи призначено на 26.02.2014 року.
26.02.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшов відзив на позовну
Представник відповідача у судове
Представник позивача у судове
засідання не з'явився, на виконання
вимог ухвали суду витребувані
документи по справі не надав, про
причини неявки належним чином суд не
повідомив. Про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
Представник позивача у судове
засідання не з'явився, на виконання
вимог ухвали суду витребувані
документи по справі не надав, про
причини неявки належним чином суд не
повідомив. Про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
Представник позивача надав суду усні
пояснення по справі з урахуванням
відзиву на позовну заяву.
В зв'язку з неявкою позивача та
необхідністю витребування документів
по справі, відповідно до ст. 77 ГПК
України, розгляд справи підлягає
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.02.2014 року розгляд справи
відкладено на 24.03.2014 року.
20.03.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшло клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи.
24.03.2014 року представники сторін у
судове засідання з'явились.
Представник позивача у судовому
засіданні надав суду додаткові
письмові пояснення по справі.
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті договору № КБР-32/07/11
від 14.07.2011 року.
Представник відповідача надав суду
усні пояснення щодо пункту 24 договору
№ КБР-32/07/11 від 14.07.2011 року.
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті справи.
Представник позивача надав суду
клопотання про продовження строку
розгляду справи.
Клопотання про продовження строку
розгляду справи судом задоволено.
Суд зобов'язав позивача надати
письмові пояснення щодо направлення
листа / повідомлення про розірвання
договору, відповідачу надати письмові
пояснення щодо отримання/неотримання
листа від 04.05.0213 року № 1-04/05/11 від ТОВ
В зв'язку з необхідністю витребування
документів по справі, відповідно до ст.
77 ГПК України, судом оголошено перерву
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.03.2014 року продовжено строк
розгляду справи.
Судове засідання призначене на 14.04.2014 р.
не відбулось у зв'язку з проведенням
Зборів суддів Господарського суду
міста Києва для обрання Голови та
заступників Господарського суду міста
Києва відповідно до вимог Закону
України "Про відновлення довіри до
судової влади в Україні" від 08.04.2014 року.
Відповідно до статті 4-6 Господарського
процесуального кодексу України справи
у місцевих господарських судах
розглядаються суддею одноособово.
Будь-яку справу, що відносить до
підсудності цього суду, залежно від
категорії і складності справ, може бути
розглянуто колегіально у складі трьох
суддів.
Враховуючи складність справи з метою
забезпечення повного та всебічного
розгляду всіх обставин справи, суд
вважає за доцільне призначити
колегіальний розгляд справи.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.04.2014 року суд призначив
колегіальний розгляд справи № 910/1167/14.
Розпорядженням від 14.04.2014 року в.о.
Голови господарського суду міста Києва
Домнічевої І.О. керуючись рішенням
зборів суддів Господарського суду
міста Києва від 03.02.2011 р. (протокол №1
від 03.02.2011р.) та ст.4-6 Господарського
процесуального кодексу України, справу
№ 910/1167/14 передано для розгляду колегії
суддів Блажівська О.Є. (головуючий),
суддів Босий В.П., Васильченко Т.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.04.2014 року справу прийнято до
розгляду колегіально та призначено
розгляд справи на 28.05.2014 року.
28.05.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшли додаткові
пояснення по справі та відзив на
28.05.2014 року представники позивача та
відповідача у судове засідання
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті справи, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача надав суду
усні пояснення по суті відзиву на
позовну заяву, проти позову заперечив у
Представник позивача надав суду
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи.
В зв'язку з необхідністю витребування
документів по справі, відповідно до ст.
77 ГПК України, судом оголошено перерву
до 11.06.2014 року на 12:30.
11.06.2014 року представники позивача та
відповідача у судове засідання
В зв'язку з необхідністю витребування
документів по справі, відповідно до ст.
77 ГПК України, судом оголошено перерву
до 16.06.2014 року на 14:00.
16.06.2014 року представники позивача та
відповідача у судове засідання
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті справи, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник позивача надав суду
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи.
Представник відповідача надав суду
усні пояснення по суті відзиву на
позовну заяву, проти позову заперечив у
Відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України
в судових засіданнях складені
протоколи та формуляр, які долучено до
матеріалів справи.
В судовому засіданні 16.06.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у відповідності до ст.
В судовому засіданні суд повідомив про
порядок отримання повного тексту
рішення відповідно до вимог ст. 87 ГПК
України.

Розглянувши надані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Приватною організацією "Українська
ліга авторських і суміжних прав" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "СТОЛИПІН І К" було
укладено Договір № КБР-32/07/11 від 14.07.2011
року (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1. договору користувач
здійснює публічне виконання
оприлюднених музичних творів,
фонограм, а також зафіксованих у
фонограмах виконань, публічну
демонстрацію відеограм, а також
зафіксованих у відеограмах виконань
(далі разом - Твори), а УЛАСП надає
користувачу на умовах визначених цим
договором право (невиключну ліцензію)
на таке виконання, Користувач
зобов'язується виплачувати винагороду
(роялті) УЛАСП відповідно до даного
Договору та Закону.

Згідно п. 2.4 договору, користувач
зобов'язується не пізніше 20-ого числа
місяця наступного за звітним, надавати
УЛАСП звіт про публічно виконані Твори
за формою наведеною у Додатку № 4 до
даного Договору, якщо інше не
встановлено в Додатках до цього
Договору.

Відповідно пункту 3 додатку № 2
сторони погодили, що користувач
використовує у своїй комерційній
діяльності фонограми музичних творів,
що є популярними на сьогоднішній день і
які постійно сповіщуються в ефірі
всеукраїнських мережевих
радіостанцій.

Строк дії Договору визначено в п. 4.1., де
зазначено, що він набирає чинності з
моменту його підписання сторонами і
діє до 30.12.2011 року.

У пункті 4.2. Договору визначено, що у
випадку, якщо жодна із сторін не
повідомить письмово іншу Сторону про
припинення дії Договору протягом
місяця до настання зазначеної в п. 4.1.
дати припинення дії Договору, він
вважається пролонгованим ще на один
календарний рік і так кожного разу.

На виконання умов Договору позивач за
період з серпня 2011 р. по березень 2012 р.
перерахував на розрахунковий рахунок
відповідача 7580,65 грн., що
підтверджується копіями відповідними
платіжними дорученнями, завірені копії
яких залучені до матеріалів справи.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що оскільки у Договорі
відсутнє визначення конкретних
об'єктів авторського права і суміжних
прав, щодо яких він укладався, то
Договір, на думку позивача, є
неукладеним, а відтак, кошти,
перераховані на його виконання,
підлягають поверненню Товариству з
обмеженою відповідальністю "СТОЛИПІН І
К" на підставі ст. 1212 ЦК України.

Відповідач позовні вимоги заперечує з
підстав того, що він є організацією
колективного управління майновими
правами суб'єктів авторського права і
(або) суміжних прав відповідно до
Свідоцтва №19/2011 від 24.01.2011 р. та може
збирати винагороду за використання
необмеженого кола об'єктів авторського
права і суміжних прав, у зв'язку з чим не
можна вважати предмет спірного
Договору невизначеним, а Договір
неукладеним, вимоги позивача про
повернення коштів на підставі ст. 1212
ЦК України відповідач вважає
протиправними.

Приписами статей 33, 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу
України визначено, що право
інтелектуальної власності - це право
особи на результат інтелектуальної,
творчої діяльності або на інший об'єкт
права інтелектуальної власності,
визначений Цивільним кодексом
України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності
становлять особисті немайнові права
інтелектуальної власності та (або)
майнові права інтелектуальної
власності, зміст яких щодо певних
об'єктів права інтелектуальної
власності визначається цим Кодексом та
іншим Законом (ч. 2 ст. 418 ЦК України).

Перелік об'єктів права інтелектуальної
власності визначений приписами ч. 1 ст.
420 ЦК України. Зокрема, об'єктами права
інтелектуальної власності є
літературні та художні твори, які в
свою чергу є об'єктами авторського
права (ч. 1 ст. 433 ЦК України), до складу
яких входять музичні твори (з текстом
або без тексту) (п. 1 ч. 1 ст. 433 ЦК
України), а також виконання, фонограми,
відеограми, передачі (програми)
організацій мовлення, які в свою чергу
є об'єктами суміжних прав (ч. 1 ст. 449 ЦК
України).

Відповідно до статті 422 ЦК України
право інтелектуальної власності
виникає (набувається) з підстав,
встановлених цим Кодексом, іншим
законом чи договором.

До майнових прав інтелектуальної
власності на твір відповідно до ч. 1 ст.
440 ЦК України відносяться: право на
використання твору; виключне право
дозволяти використання твору; право
перешкоджати неправомірному
використанню твору, в тому числі
забороняти таке використання; інші
майнові права інтелектуальної
власності, встановлені законом.

До майнових прав інтелектуальної
власності на об'єкт суміжних прав
відповідно до ч. 1 ст. 452 ЦК України
відносяться: право на використання
об'єкта суміжних прав; виключне право
дозволяти використання об'єкта
суміжних прав; право перешкоджати
неправомірному використанню об'єкта
суміжних прав, в тому числі забороняти
таке використання; інші майнові
права інтелектуальної власності,
встановлені законом.

Відповідно до частин четвертої і п'ятої
статті 32 Закону України "Про авторське
право і суміжні права" за авторським
договором про передачу невиключного
права на використання твору автор (чи
інша особа, яка має авторське право)
передає іншій особі право
використовувати твір певним способом і
у встановлених межах. При цьому за
особою, яка передає невиключне право,
зберігається право на використання
твору і на передачу невиключного права
на використання твору іншим особам.
Право на передачу будь-яким особам
невиключних прав на використання
творів мають організації колективного
управління.

Частиною другою статті 33 Закону
України "Про авторське право і суміжні
права" передбачено, що договір про
передачу прав на використання творів
вважається укладеним, якщо між
сторонами досягнуто згоди щодо всіх
істотних умов (строку дії договору,
способу використання твору, території,
на яку поширюється передаване право,
розміру і порядку виплати авторської
винагороди, а також інших умов, щодо
яких за вимогою однієї із сторін
повинно бути досягнено згоди).
Авторська винагорода визначається у
договорі у вигляді відсотків від
доходу, отриманого від використання
твору, або у вигляді фіксованої суми чи
іншим чином. При цьому ставки
авторської винагороди не можуть бути
нижчими за мінімальні ставки,
встановлені Кабінетом Міністрів
України.

Статтею 45 Закону України "Про авторське
право і суміжні права" передбачено, що
суб'єкти авторського права і суміжних
прав можуть управляти своїми правами
особисто, через свого повіреного або
через організацію колективного
управління.

Згідно з частиною четвертою статті 47
Закону України "Про авторське право і
суміжні права" особи, які
використовують твори, виконання,
програми мовлення, примірники фонограм
(відеограм), зобов'язані надавати
організаціям колективного управління
точний перелік використаних (усіх)
творів, виконань, примірників фонограм
(відеограм), програм мовлення разом з
документально підтвердженими даними
про одержані прибутки від їх
використання та повинні виплачувати
організаціям колективного управління
винагороду в передбачений термін і в
обумовленому розмірі.

Відповідно до частин третьої та
четвертої статті 48 Закону України "Про
авторське право і суміжні права"
повноваження на колективне управління
майновими правами передаються
організаціям колективного управління
авторами та іншими суб'єктами
авторського права і (або) суміжних прав
на основі договорів, укладених у
письмовій формі; організації
колективного управління можуть
управляти на території України
майновими правами іноземних суб'єктів
авторського права і (або) суміжних прав
на основі договорів з аналогічними
іноземними організаціями, в тому числі
й про взаємне представництво
інтересів.

Разом з тим, за змістом пункту "в"
частини сьомої статті 48 Закону
України "Про авторське право і суміжні
права" наявною є можливість певного
управління організацією колективного
управління майновими правами й осіб,
які не передали організації
повноважень відповідно до частини
третьої цієї статті.

Так, частинами п'ятою і шостою статті 48
Закону встановлено, що:

- на основі одержаних повноважень
організації колективного управління
надають будь-яким особам шляхом
укладання з ними договорів невиключні
права на використання об'єктів
авторського права і (або) суміжних прав.

- організація колективного управління
має право вимагати від осіб, які
використовують об'єкти авторського
права і суміжних прав, надання їм
документів, що містять точні відомості
про використання зазначених об'єктів,
необхідні для збирання і розподілу
винагороди.

За приписами пунктів "б" і "в" частини
першої статті 49 Закону України "Про
авторське право і суміжні права"
організації колективного управління
повинні виконувати від імені
суб'єктів авторського права і (або)
суміжних прав і на основі одержаних від
них повноважень такі функції: укладати
договори про використання прав,
переданих в управління. Умови цих
договорів повинні відповідати
положенням статей 31-33 цього Закону;
збирати, розподіляти і виплачувати
зібрану винагороду за використання
об'єктів авторського права і (або)
суміжних прав суб'єктам авторського
права і (або) суміжних прав, правами
яких вони управляють, а також іншим
суб'єктам прав відповідно до цього
Закону.

Відповідно до положень частини другої
вказаної статті суб'єкти
авторського права і (або) суміжних прав,
які не передали організаціям
колективного управління повноважень
на управління своїми правами, в тому
числі щодо збирання винагороди,мають
право вимагати від організацій
колективного управління, які таку
винагороду за використання їхніх
творів і об'єктів суміжних прав
зібрали, виплати цієї винагороди, а
також вимагати вилучення своїх
творів і об'єктів суміжних прав із
дозволів на використання, які
надаються організаціями колективного
управління шляхом укладання договорів
з особами, які використовують ці
об'єкти.

Отже, надавши організаціям
колективного управління можливість
дозволяти використання об'єктів
авторського права і (або) суміжних прав,
які й не перебувають в їх управлінні
(але не вилучені з нього в
установленому порядку), законодавець
врахував специфіку діяльності
суб'єктів господарювання, які
здійснюють постійне використання
великої кількості різноманітних
об'єктів авторського права та суміжних
прав, завчасне визначення переліку
яких (із встановленням правовласників
та одержанням необхідного дозволу від
кожного з них) є надмірно складним або
взагалі неможливим
(телерадіоорганізації; особи, що
здійснюють ретрансляцію
телерадіопрограм; власники закладів,
де відбувається публічне виконання
творів, тощо).

Такий підхід водночас забезпечує
дотримання прав суб'єктів авторського
права і (або) суміжних прав (як щодо
дозволу на використання творів, так і
стосовно отримання винагороди) та
дозволяє суб'єктам господарювання
здійснювати використання необмеженого
переліку творів (зокрема, музичних) без
порушення майнових авторських прав,
уклавши відповідний договір з однією
організацією колективного управління.

Наведений висновок суду узгоджується з
правовою позицією Вищого
господарського суду України, що
викладена у постановах від 23.04.2013 р. у
справі № 5011-76/14300-2012, від 13.09.2013 р. у
справі № 5011-20/6926-67/3-2013, від 13.09.2013 р. у
справі № 5011-76/18947-2012, від 15.10.2013 р. у
справі № 910/1424/13, від 18.02.2014 року у справі
№ 910/15278/13, від 18.03.2014 року у справі №
910/16618/13.

Таким чином, організація колективного
управління майновими правами суб'єктів
авторського права і (або) суміжних прав,
якою є відповідач по справі, управляє
майновими правами осіб, які передали
повноваження на управління майновими
правами, а також правами осіб, які не
передали повноваження на управління
майновими правами, та може збирати
винагороду за використання
необмеженого кола об'єктів авторського
права і (або) суміжних прав за умови,
якщо суб'єкти авторського права і (або)
суміжних прав не вилучили своїх творів
і об'єктів суміжних прав із дозволів на
використання, які надаються
організаціями колективного управління
шляхом укладання договорів з особами,
які використовують ці об'єкти (ч. 2 ст. 49
Закону України "Про авторське право і
суміжні права").

Виходячи з аналізу наведених приписів
чинного законодавства, позивач, як
організація колективного управління
уповноважений укладати договори про
надання невиключних прав на
використання об'єктів авторського
права і суміжних прав з особами, які в
своїй діяльності використовують такі
об'єкти, у тому числі й з Товариством з
обмеженою відповідальністю "СТОЛИПІН І
К".

Як вбачається з матеріалів справи,
використання музичних творів,
фонограм, відеограм та зафіксованих у
них виконань у діяльності ресторану
позивача останнім не заперечувалось.

Відомості щодо вилучення
правовласниками у встановленому
порядку певних творів з управління
Приватної організації "Українська ліга
авторських і суміжних прав" (з
дозволів на використання, які нею
надаються) в матеріалах справи
відсутні.

Відповідно до частин 1-3 статті 180
Господарського кодексу України, зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства. Господарський
договір вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Таким чином, у Договорі визначено всі
істотні умови, необхідні для даного
виду договорів, в тому числі і його
предмет, яким є надання відповідачем
позивачу невиключної ліцензії на
публічне виконання оприлюднених
музичних творів, фонограм, а також
зафіксованих у фонограмах виконань,
публічну демонстрацію відеограм, а
також зафіксованих у відеограмах
виконань. Отже, відсутні підстави
вважати Договір неукладеним.

Крім того, у статті 204 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
зазначено, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Зібрані у справі докази свідчать, що
станом на час розгляду спору по суті
Договір є чинним, недійсним в судовому
порядку не визнавався, а тому є
обов'язковим для виконання сторонами
(стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 14 ЦК України
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
ЦК України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться (526 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов'язання
в силу припису статті 525 ЦК України не
допускається.

За таких обставин, сплачені позивачем
відповідачу в період з серпня 2011 р. по
березень 2012 р. грошові кошти в сумі 7580,65
грн. є такими, що сплачені на виконання
умов укладеного між сторонами
Договору, а тому відсутні підстави
вважати ці кошти отриманими
відповідачем без достатньої правової
підстави, а рівно відсутні підстави для
їх повернення позивачу в порядку ст.
1212 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку про відсутність у позивача
належних та достатніх обґрунтувань
своїх вимог, а тому в позові належить
відмовити повністю.

Відшкодування витрат по сплаті
судового збору відповідно до ст. 49 ГПК
України покладається судом на
позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
ГПК України, Господарський суд міста
Києва

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 20.06.2014
року

Головуючий суддя
О.Є. Блажівська

Суддя
В.П. Босий

Суддя
Т.В. Васильченко