КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2014 р. Справа№ 910/4538/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко О.В.

Чорної Л.В.

секретар Джужа Р.Є.

за участю представників:

від позивача - Тарасенко Р.В.
(представник за довіреністю)

від відповідача - Лук'яненко Я.В.
(представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення господарського суду міста
Києва

від 24.04.2014 р.

у справі №910/4538/14 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АЛЛАН"

до Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз"

про стягнення 200829,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АЛЛАН" звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз" про стягнення
з відповідача 192399,84 грн. основного
боргу, 2482,63 грн. інфляційних втрат, 5946,93
грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов договору
№052 від 21.09.2012 в частині проведення
повної оплати поставленого товару.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 24.04.2014 р. у справі №910/4538/14
позов задоволено повністю. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "АЛЛАН"
заборгованість у розмірі 192399 грн. 84 коп.
основного боргу, 2482 грн. 63 коп.
інфляційних збитків, 3% річних у розмірі
5946 грн. 93 коп. та судовий збір у розмірі
4016 грн. 59 коп.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду, відповідач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 24.04.2014 р. у справі №910/4538/14 та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Підставою для скасування рішення суду
скаржник зазначив неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, а також порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду (у складі колегії
суддів: головуючого судді Іоннікової
І.А., суддів Тищенко О.В., Чорної Л.В.) від
29.05.2014 р. у справі №910/4538/14 апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз" на рішення
господарського суду міста Києва від
24.04.2014 р. прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 25.06.2014 р.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
вимоги апеляційної скарги підтримав,
просив апеляційну скаргу задовольнити,
рішення господарського суду міста
Києва від 24.04.2014 р. у справі №910/4538/14
скасувати та винести нове, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
заперечував проти доводів, викладених
в апеляційній скарзі, просив залишити
її без задоволення, рішення
господарського суду міста Києва від
24.04.2014 р. у справі №910/4538/14 залишити без
змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

21.09.2012 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "АЛЛАН", як продавцем,
та Дочірньою компанією "Укртрансгаз"
НАК "Нафтогаз України"
(правонаступником якої є відповідач),як
покупцем, було укладено Договір №052 про
закупівлю товарів за державні кошти
(надалі - Договір), відповідно до п. 1.1
якого продавець зобов'язується у 2012-2013
р.р. поставити покупцю товари,
зазначені в оголошенні про проведення
відкритих торгів, а покупець - прийняти
і оплатити такі товари. Найменування
товарів - вироби мінеральні неметалеві
н.в.і.у., код за ДК 016-97 (26.82.1), плити
теплоізоляційні (п. 1.2 Договору).

Згідно п. 3.1 Договору, сума, визначена в
договорі, становить 458598,00 грн., в тому
числі ПДВ 76433,00 грн.

Сторони погодили, що сума, визначена в
Договорі, може бути зменшена за
взаємною згодою сторін при зменшенні
обсягів закупівлі, зокрема, з
урахуванням фактичного обсягу
видатків покупця (п. 3.2 Договору).

Виходячи зі змісту п. 4.1 Договору,
оплата вартості товарів здійснюється
структурним підрозділом - управлінням
покупця та/або покупцем протягом 30
календарних днів з дня поставки
структурному підрозділу - управлінню
покупця або покупцю партії товарів
шляхом безготівкового перерахуванням
коштів на поточний рахунок продавця.

Датою поставки товарів вважається дата
підписання сторонами або продавцем і
структурним підрозділом покупця
видаткової накладної (п. 5.10 Договору).

Колегією суддів встановлено, що
позивач, на виконання умов Договору,
поставив Будівельно-монтажній фірмі
"Укргазпромбуд" Дочірньої компанії
"Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України"
товар загальною вартістю 275799,70 грн.
Факт поставки товару підтверджується
наявними в матеріалах справи
видатковими накладними від 31.10.2012
№РН-0000006 на суму 13200,00 грн., від 31.10.2012
№РН-0000007 на суму 104360,26 грн., від 22.11.2012
№РН-0000008 на суму 19839,60 грн., від 30.04.2012
№РН-0000001 на суму 138399,84 грн. та
відповідачем не заперечується.
Будь-яких зауважень щодо якості та
кількості поставленого товару
відповідачем не заявлено.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач свого зобов'язання з оплати
поставленого товару належним чином не
виконав. Товар, отриманий за видатковою
накладною від 30.04.2012 №РН-0000001,
відповідач не оплатив, а товар по
видатковій накладній від 31.10.2012
№РН-0000007 оплачено лише в сумі 50360,26 грн.
Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем становить
192399,84 грн.

За правовою природою укладений між
сторонами Договір є договором
купівлі-продажу.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України та приписів
п. 4.1 Договору строк виконання
відповідачем грошового зобов'язання по
сплаті вартості поставленого товару на
момент розгляду справи настав.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться (частина 1). Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу
(частина 2). Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань (частина 7).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
встановлено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідачем не заперечується, що
оплату за поставлений товар здійснено
не було. В той же час, відповідач вказує,
що у зв'язку з відсутністю фінансування
на оплату поставленого за Договором
товару, в останнього відсутні підстави
для здійснення розрахунків за
Договором.

Проте, твердження відповідача про
відсутність належного та своєчасного
фінансування як на підставу для
відсутності обов'язку здійснювати
розрахунки за поставлений товар судом
апеляційної інстанції до уваги не
приймаються, оскільки така обставина
не визначена законодавчо як така, що
звільняє від виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Враховуючи те, що за умовами Договору
саме відповідач зобов'язався оплатити
товар на умовах Договору, відсутність
належного та своєчасного фінансування
не може бути підставою для звільнення
відповідача від господарсько-правової
відповідальності.

Таким чином, відповідачем належними та
допустимими доказами не спростовано
наявності заборгованості по оплаті
вартості поставленого на виконання
умов Договору товару у розмірі 192399,84
грн., в зв'язку з чим позовні вимоги щодо
стягнення основного боргу в сумі 192399,84
грн. є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач
просив стягнути з відповідача 5946,93 грн.
трьох процентів річних з простроченої
суми та 2482,63 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, відповідач у встановлений
Договором строк свого обов'язку по
перерахуванню коштів не виконав,
допустивши прострочення виконання
грошового зобов'язання, тому дії
відповідача є порушенням договірних
зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу
України), і він вважається таким, що
прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу
України), відповідно є підстави для
застосування встановленої законом
відповідальності та стягнення з
останнього на користь позивача 5946,93
грн. трьох процентів річних з
простроченої суми та 2482,63 грн.
інфляційних втрат.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
висновків місцевого господарського
суду не спростовують.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що суд першої
інстанції прийняв рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для задоволення апеляційної скарги,
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 24.04.2014 року у справі
№910/4538/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/4538/14
направити до господарського суду міста
Києва.

4. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена до суду касаційної інстанції
у встановлені законом порядку та
строки.

Головуючий суддя
І.А. Іоннікова

Судді
О.В. Тищенко

Л.В. Чорна