ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.06.14р. Справа № 904/2439/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "СПЕКТР-АГРО", м.
Обухів Київської області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЧАПАЄВА-АГРО", с.
Савро Дніпропетровської області

про стягнення 1 187 473,72 грн.

Суддя Мілєва І.В.

Представники:

від позивача: Бохан С.О., довіреність №
983 від 05.06.2013р.

від відповідача: Приходько О. І.,
довіреність б/н від07.05.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "СПЕКТР-АГРО"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЧАПАЄВА-АГРО" про
стягнення 1 243 152,88 грн., з яких: 260 924,53
грн. - основний борг, 221 218,72 грн. -
відсотки за користування товарним
кредитом, 155 881,83 грн. - пеня, 298 951,44 грн.
- штраф 28% річних та 306 176,36 грн. - збитки.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов договору
поставки № 39-ДН на умовах товарного
кредиту від 24.02.2012р., в частині оплати
поставленого товару.

Ухвалою від 15.04.2014р. порушено
провадження у справі та призначено
судове засідання на 08.05.2014р.

У судове засідання, яке відбулось
08.05.2014р., відповідач не з'явився, подав
до суду клопотання про відкладення
розгляду справу у зв'язку із
перебуванням представника у іншому
судовому засіданні.

08.05.2014р. розгляд справи відкладено на
21.05.2014р.

21.05.2014р. у судовому засіданні оголошено
перерву до 13.06.2014р.

21.05.2014р. відповідач подав до суду відзив
на позовну заяву, в якому просив
застосувати позовну давність до вимог
ТОВ "Спектр-Агро" щодо стягнення з ТОВ
"Чаваєва-Агро" штрафних санкцій (пеня,
штраф) за договором № 39-ДН від 24.02.2012р.
до 08.04.2013р. та у зв'язку з її спливом
відмовити у задоволенні позовних вимог
у цій частині. Зауважив, що розмір пені
не може перевищувати розміру подвійної
облікової ставки НБУ та припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано. Крім
того, вказав, що одночасне застосування
таких штрафних санкцій як пеня і штраф
суперечить нормам чинного
законодавства, а тому задоволенню не
підлягають. Просив відмовити в решті
позовних вимог.

11.06.2014р. відповідач подав до суду
письмові пояснення, в яких просив
відмовити в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі, оскільки, у зв'язку із
використанням насіння поставленого
позивачем отримав значні збитки.
Вважає, що насіння соняшника та
кукурудзи було неякісне та не
відповідало сертифікату якості
підприємства-виробника. Позивачем не
доведено належними та допустимими
доказами, що у зв'язку з діяннями
відповідача йому було нанесено
збитків, не було обґрунтовано
причинно-наслідкового зв'язку, а умова
договору, яка звільняє позивача від
такого доказування суперечить вимогам
закону та є нікчемною. Відповідач
вважає, що розмір погоджених відсотків
товарного кредиту складає 176 790,58грн.,
оскільки акти надання послуг №316, №378,
№737, №2792 на загальну суму 44 428,14грн не
підписані відповідачем, отже не
погоджені. Позивачем не надано доказів
направлення цих актів відповідачу,
опис вкладення не є належним доказом
відправлення. Проте, враховуючи, що в
задоволенні позову в частині стягнення
основної заборгованості слід
відмовити, відповідно необхідно
відмовити і в частині стягнення
нарахованих відсотків.

13.06.2014р. позивач подав до суду
пояснення. Стверджує, що опис вкладення
є належним доказом, що підтверджує
відправлення актів на відсотки.

13.06.2014р. позивач подав до суду заяву про
зменшення суми позовних вимог, в якій
просив стягнути з відповідача на свою
користь 1 187 473,72 грн., з яких: 260 924,53 грн. -
основний борг, 221 218,72 грн. - відсотки за
користування товарним кредитом, 76
161,55грн. - пеня, 3 22 992,56 грн. - штраф у
розмірі 28% річних та 306 176,36 грн. - збитки.

Ухвалою суду від 13.06.2014р. продовжено
строк розгляду справи на 15 днів до
30.06.2014р. включно.

13.06.2014р. у судовому засіданні оголошено
перерву до 25.06.2014р.

25.06.2014р. позивач подав новий розрахунок
пені і просив стягнути 32 219,00грн пені
на відсотки за користування товарним
кредитом з 08.04.2013р. по 12.06.2014р. та 43
942,55грн. пені на основну суму боргу
кредитом з 08.04.2013р. по 12.06.2014р., а разом 76
161,55грн.

У судове засідання з'явилися
представники позивача та відповідача.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2012р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "СПЕКТР-АГРО"
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"ЧАПАЄВА-АГРО" (покупець) було укладено
договір поставки №39-ДН на умовах
товарного кредиту (далі - договір).

В строки, визначені договором,
постачальник зобов'язується передати у
власність покупця продукцію
виробничо-технічного призначення
(надалі - товар), а покупець
зобов'язується прийняти товар і
оплатити його вартість, сплативши за
нього визначену договором грошову
суму, а також сплатити відсотки за
користування товарним кредитом в сумі,
визначеній відповідно до умов договору
(п. 1.1 договору).

Найменування товару, його кількість,
ціна за одиницю, термін поставки
покупцю та базис поставки, порядок та
термін оплати товару, та нарахованих
відсотків, інші умови, визначені в
додатку №1 до договору, який є
невід'ємною частиною цього договору (п.
1.2 договору).

За користування товарним кредитом,
покупець сплачує на користь
постачальника відсотки, розмір яких
передбачений додатком №1 до договору.
Сума відсотків підлягає оподаткуванню
податком на додану вартість. Податок на
додану вартість додається до
нарахованої суми відсотків та підлягає
обов'язковій оплаті покупцем (п. 2.7
договору).

Відсотки за користування товарним
кредитом, нараховуються
постачальником щомісячно. До 5 (п'ятого)
числа місяця наступного за
розрахунковим, сторони підписують акт
надання (приймання - передачі) послуг
товарного кредитування. Акт про
надання послуг товарного кредитування
надсилається постачальником на адресу
покупця, що вказана в тексті цього
договору. Покупець зобов'язується
підписати акт та повернути його
протягом 1 дня з дати отримання. У разі
якщо підписаний акт не повертається
постачальнику, акт вважається
схваленим та підписаним покупцем (п. 2.11
договору).

Строк користування товарним кредитом
починається з дня, передбаченого
додатком №1 до договору, але не раніше
дня, наступного за днем отримання
товару покупцем, та закінчується в день
повного розрахунку покупцем за
поставлений товар (п.2.8 договору).

Покупець зобов'язаний провести оплату
за товар та сплатити відсотки за
користування товарним кредитом з
дотриманням порядку, передбаченого п. 2
договору та в терміни, визначені в
договорі та додатку № 1 до договору (п.
3.2.1 договору).

У випадках порушення умов даного
договору, постачальник має право
шляхом направлення письмового
повідомлення покупцю, притягти його до
відповідальності: за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань по
оплаті у встановлені договором терміни
вартості (ціни) товару та/або відсотків
за користування товарним кредитом. За
порушення даних умов договору
покупець: А) сплачує за кожен день
прострочення на користь постачальника
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла в період
прострочення, від суми боргу, за кожен
день такого прострочення; Б)
відшкодовує збитки, завдані
постачальнику невиконанням або
неналежним виконанням грошових
зобов'язань по цьому договору. Сторони
встановлюють розмір збитків
постачальника в твердій сумі в розмірі
20 (двадцять) відсотків неоплаченої
вартості (ціни) товару. Збитки
відшкодовуються в повній сумі понад
неустойку (штраф). Сторони також
вирішили що для відшкодування цих
збитків постачальник не має доводити
причинний зв'язок між правопорушенням
та збитками та фактичний розмір
збитків, тому що сума, яка належить до
відшкодування, узгоджена сторонами у
даному пункті цього договору; В)
сплачує на користь постачальника штраф
за неправомірне користування коштами в
розмірі 28 (двадцять вісім) відсотків
річних з простроченої суми (п. 7.2
договору).

Господарські зобов'язання сторін цього
договору, які виникли на його основі,
існують протягом одного року із дня
його підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення
печатками сторін, крім зобов'язань
покупця по оплаті вартості товару,
процентів за користування товарним
кредитом та відповідальності, які
припиняються лише їх належним
виконанням (крім випадку,
передбаченого п. 9.1 договору), а в
частині проведення розрахунків за
товар, по штрафним санкціям - до
повного їх виконання (п. 5.1 договору).

На виконання умов договору позивач
передав відповідачу товар на загальну
суму 1 971 863,87 грн., що підтверджується
довіреностями на отримання товару (а.с.
25-27) та видатковими накладними,
підписаними представниками сторін, а
саме:

- видаткова накладна №1896 від 12.04.2012р. на
суму 11 302,32 грн. (а.с. 20);

- видаткова накладна №2372 від 19.04.2012р. на
суму 432 866,31 грн. (а.с. 21);

- видаткова накладна №5124 від 17.05.2012р. на
суму 591 357,84 грн. (а.с. 22);

- видаткова накладна №5152 від 17.05.2012р. на
суму 69 728,89 грн. (а.с. 23);

- видаткова накладна №6544 від 01.06.2012р. на
суму 866 608,51грн. (а.с. 24);

Позивач зазначає, що відповідач
здійснив часткову оплату поставленого
товару, тобто свого обов'язку з повної
та своєчасної оплати у встановлені
строки не виконав, та просить стягнути
з відповідача основний борг у розмірі
260 924,53 грн.

Відповідач не заперечує факт поставки,
однак просить відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі,
оскільки, у зв'язку із використанням
насіння поставленого позивачем
отримав значні збитки. Вважає, що
насіння соняшника та кукурудзи було
неякісне та не відповідало сертифікату
якості підприємства-виробника.

П.4.4. договору передбачено, що якщо
постачальнику протягом трьох робочих
днів з дня отримання товару не
надходить повідомлень про недоліки
товару, товар вважається прийнятим
покупцем, як такий, що відповідає
вимогам. Доказів направлення
відповідних повідомлень на адресу
позивача відповідач суду не надав.
Разом з тим суд враховує специфіку
використання товару, що постачався, а
саме: насіння кукурудзи та соняшника.
Відповідач зазначає, що врожайність
соняшника та кукурудзи у 2012р. була
нижчою, ніж у 2011 році, і він отримав
значні збитки. Однак, після збору
врожаю відповідач до суду з позовом про
відшкодування збитків не звертався,
принаймі, відповідних рішень суду
подано не було, не було заявлено
відповідачем і зустрічного позову по
справі 904/2439/14.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму
(ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму
(ст. 265 Господарського кодексу України).

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (п. 1 ч. 1
ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу
України).

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530
Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599
Цивільного кодексу України).

На час розгляду справи доказів оплати
вартості поставленого товару на
загальну на суму 260 924,53 грн. відповідач
не надав. Позовні вимоги в цій частині є
правомірними і підлягають задоволенню.

Крім того, позивач нарахував та просить
стягнути з відповідача на свою користь
відсотки за користування товарним
кредитом у розмірі 221 218,72 грн.

Відповідно до п. 2.7 договору за
користування товарним кредитом,
покупець сплачує на користь
постачальника відсотки, розмір яких
передбачений додатком №1 до договору.

Додатком №1 до договору № 39-ДН від
24.02.2012р. сторони погодили, що за
користування товарним кредитом,
покупець сплачує на користь
постачальника відсотки у розмірі 14%
річних. Нарахування відсотків за
користування товарним кредитом
починається з дня, наступного за днем
отримання товару покупцем.

Так, ч.1 ст.694 Цивільного кодексу України
передбачено, що договором
купівлі-продажу може бути передбачений
продаж товару в кредит з відстроченням
або з розстроченням платежу.
Відповідно до ч. 5 ст. 694 Цивільного
кодексу України якщо покупець
прострочив оплату товару, на
прострочену суму нараховуються
проценти відповідно до ст. 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
оплачений, до дня його фактичної
оплати.

ч. 5 ст. 536 Цивільного кодексу України
унормовано, що у випадку якщо покупець
прострочив оплату товару, на
прострочену суму нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
оплачений, до дня його фактичної
оплати.

Відповідач вважає, що розмір
погоджених відсотків товарного
кредиту складає 176 790,58грн., оскільки
акти надання послуг №316, №378, №737, №2792
на загальну суму 44 428,14грн не підписані
відповідачем, отже не погоджені.

У поясненнях, що надійшли до суду
13.06.2014р. позивач стверджує, що опис
вкладення є належним доказом, що
підтверджує відправлення актів на
відсотки.

Належним доказом направлення
документів є опис вкладення, який
відповідає спеціалізованій формі
бланків №107. Відповідно до п. 61 "Правил
надання послуг поштового зв'язку",
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 05.03.2009р. №270 у
разі приймання внутрішніх поштових
відправлень з оголошеною цінністю з
описом вкладення бланк опису
заповнюється відправником у двох
примірниках. Працівник поштового
зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. За
змістом зазначеного пункту правил, для
здіснення перевірки працівниками
поштового відділення відповідності
вкладення опису останній має містити
докладний перелік предметів.

Так, у матеріалах справи містяться
описи вкладення (а.с.42-43,143), з яких
вбачається, що акти №316 від 27.01.2014р., №378
від 03.02.2014р., №737 від 03.03.2014р., №2792 від
02.04.2014р. були направлені на адресу
відповідача.

З огляду на викладене, вимоги про
стягнення 221 218,72 грн. відсотків за
користування товарним кредитом є
правомірними і підлягають задоволенню.

Позивач просив стягнути з відповідача
на свою користь пеню у розмірі 155 881,83
грн.

У відзиві на позов відповідач просив
відмовити у задоволенні вимог щодо
стягнення пені у зв'язку з закінченням
строку позовної давності. Зазначив, що
право звернення за захистом інтересів
у позивача остаточно виникли з 02.11.2012 р.
(з наступного дня після граничного
строку оплати). Таким чином, позовна
давність в частині стягнення неустойки
(пені, штрафу) сплила 01.11.2013р. Причому,
строк позовної давності щодо неустойки
по попереднім поставкам сплив ще
раніше. Також відповідач зауважив, що
розмір пені не може перевищувати
розміру подвійної облікової ставки НБУ
та припиняється через шість місяців
від дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Позивач перерахував пеню, подав заяву
про зменшення позовних вимог та
просить стягнути 76 161,55грн. пені за
період з 08.04.2014р. по 12.06.2013р., при цьому
позивач здійснював нарахування пені на
суму, яка є добутком суми основного
боргу та відсотків за користування
кредитом. 25.06.2014р. позивач подав новий
розрахунок пені і просив стягнути 32
219,00грн пені на відсотки за
користування товарним кредитом з
08.04.2013р. по 12.06.2014р. та 43 942,55грн. пені на
основну суму боргу кредитом з 08.04.2013р.
по 12.06.2014р.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного
кодексу України позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного
кодексу України до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 статті 261 Цивільного кодексу
України).

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено у спорі, є
підставою для відмови у позові (ч. 3, 4
ст.267 Цивільного кодексу України).

п. 1.2 договору визначено, що термін
оплати товару визначений в додатку №1,
яким в свою чергу передбачено, що
остаточна оплата товару здійснюється
01.11.2012р. Позовна заява подана 09.04.2014р.
(а.с.53). Тобто строк, у межах якого ТОВ
"СПЕКТР-АГРО" могло звернутися до суду
з вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу, а саме стягнення
пені на основну суму боргу, сплив. З
урахуванням наведеного, суд вважає за
необхідне відмовити в задоволення
позовних вимог в частині стягнення
пені на основну суму боргу у зв'язку зі
спливом позовної давності.

п.2.8 договору визначено, що строк
користування товарним кредитом
починається з дня, передбаченого
додатком №1 до договору, але не раніше
дня, наступного за днем отримання
товару покупцем, та закінчується в день
повного розрахунку покупцем за
поставлений товар.

У додатку №1 сторони передбачили, що
нарахування відсотків починається з
дня наступного за днем отримання
товара покупцем.

Виконання господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України
(ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу
України).

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом (ст.
548 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного
кодексу України).

У разi порушення зобов'язання настають
правовi наслiдки, встановленi договором
або законом, зокрема - сплата неустойки
(п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу
України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або iнше майно, якi боржник повинен
передати кредиторовi у разi порушення
боржником зобов'язання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов`язання (ст.549
Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштiв сплачують на
користь одержувачiв цих коштiв за
прострочку платежу пеню в розмiрi, що
встановлюється за згодою сторiн. Розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського
Кодексу України).

Відповідно до п.2.5 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду Україн від
17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" щодо пені за
порушення грошових зобов'язань
застосовується припис частини шостої
статті 232 ГК України. Даним приписом
передбачено не позовну давність, а
період часу, за який нараховується пеня
і який не повинен перевищувати шести
місяців від дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконане;
законом або укладеним сторонами
договором може бути передбачено більшу
або меншу тривалість цього періоду.
Його перебіг починається з дня,
наступного за останнім днем, у який
зобов'язання мало бути виконане, і
початок такого перебігу не може бути
змінений за згодою сторін. Необхідно
також мати на увазі, що умова договору
про сплату пені за кожний день
прострочення виконання зобов'язання не
може розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232 ГК України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції.

З урахуванням наведеного, судом
проведено перерахунок пені на відсотки
за користування товарним кредитом та
встановлено, що її розмір становить 14
941,95грн.

Позивач просив стягнути з відповідача
штраф 28% річних від простроченої суми у
розмірі 298 951,44 грн. 13.06.2014р. позивач
подав до суду заяву та просив стягнути
322 992,56 грн. - штраф у розмірі 28% річних.
19.06.2014р. позивач подав пояснення, в яких
наполягав, що 28% річних фактично
нараховані відповідно до ст.625 ЦК
України, а слово «штраф» застосовано
помилково.

У поясненнях від 20.06.2014р. відповідач
заперечував, зазначивши, що розгляд
справи по суті розпочався і позивач не
має права змінювати підставу або
предмет позову.

Суд не погоджується з таким
твердженням відповідача, оскільки
безпосередньо в позовній заяві (а.с.2)
позивач посилається на ст.625 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до п. 7.2. договору у випадках
порушення умов даного договору,
постачальник має право шляхом
направлення письмового повідомлення
покупцю, притягти його до
відповідальності: за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань по
оплаті у встановлені договором терміни
вартості (ціни) товару та/або відсотків
за користування товарним кредитом. За
порушення даних умов договору
покупець: сплачує на користь
постачальника штраф за неправомірне
користування коштами в розмірі 28
(двадцять вісім) відсотків річних з
простроченої суми.

Сплата трьох процентів річних від
простроченої суми (якщо інший їх розмір
не встановлений договором або законом),
так само як й інфляційні нарахування,
не мають характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові. Сторони договору
можуть зменшити або збільшити
передбачений законом розмір процентів
річних. Якщо укладеним сторонами
договором передбачено збільшення
розміру процентів у зв'язку з
простроченням сплати боргу, розмір
ставки, на яку збільшено проценти, слід
вважати іншим розміром процентів
(п.4.1-4.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань").

У п.7.2 договору, на який посилається
позивач як на підставу для стягнення 28%
річних, передбачено саме стягнення
процентів річних від простроченої суми
та їх розмір, при цьому сторони
застосували для їх позначення термін
«штраф».

Аналіз правових норм, зокрема ст.549, ч.2
ст.625 Цивільного кодексу України, дає
підстави для висновку про те, що
проценти річних та неустойка є різними
правовими інститутами, обмеження
можливості одночасного застосування
яких законом не встановлено.

Розмір процентів річних відповідно до
ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України
визначається сторонами в договорі, а
якщо сторони в договорі не передбачили
сплату процентів річних та їх розмір,
підлягають сплаті три проценти річних
від простроченої суми за весь час
прострочення.

З умов договору вбачається, що у п.п. «В»
п.7.2.1 сторони передбачили саме умови
стягнення процентів річних відповідно
до ст.625 Цивільного кодексу України.

Контррозрахунку 28% річних відповідач
до суду не подав.

Позивач також просить стягнути з
відповідача на свою користь збитки в
розмірі 306 176,36 грн., які завдані
неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідач вважає, що позивачем не
доведено належними та допустимими
доказами, що у зв'язку з діяннями
відповідача йому було нанесено
збитків, не було обґрунтовано

Підставою для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, є правопорушення, що включає в
себе наступні елементи: протиправна
поведінка; наявність збитків;
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками; вина.
Відсутність хоча б одного з
вищевказаних елементів складу
правопорушення виключає настання
відповідальності.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень (ч.
1 ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України).

Позивачем не доведено наявність всіх
вищезазначених елементів, тому
підстави для задоволення позову в
частині стягнення збитків відсутні.

Враховуючи наведене, суд вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
частково на загальну суму 820 007,76грн., з
яких: 260 924,53 грн. - основний борг, 221 218,72
грн. - відсотки за користування
товарним кредитом, 14 941,95грн. - пеня на
відсотки за користування товарним
кредитом, 322 922,56грн. - 28% річних, в решті
позовних вимог відмовити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України
«Про судовий збір» сплачена сума
судового зору повертається у разі
зменшення позовних вимог. Позивач
сплатив 24 863,06 грн. судового збору, однак
13.06.2016р. позивач подав до суду заяву про
зменшення суми позовних вимог, в якій
просив стягнути з відповідача на свою
користь 1 187 473,72 грн., що є підставою для
повернення судового збору у розмірі 1
113,59грн. (24 863,06-23 749,47).

Згідно з абз. 4 п.4.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №7
від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VІ Господарського
процесуального кодексу України"
правило статті 49 ГПК України щодо
розподілу сум судового збору у справах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, пропорційно розміру
задоволених позовних вимог
застосовується також і у випадках, коли
судовий збір сплачено за мінімальною
(визначеною Законом) ставкою.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу витрати по
сплаті судового збору покладаються на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог: на
позивача - 7350,46грн. (30,95%), на відповідача
- 16 399,01грн.(69,05%).

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЧАПАЄВА-АГРО" (52181,
Дніпропетровська область,
П'ятихатський район, с. Савро, вул.
Корнєєва, буд. 122, ідентифікаційний код
33704869) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" (08700,
Київська область, м. Обухів, вул.
Будьонного, 33, ідентифікаційний код
36348550) 820 007,76грн., з яких: 260 924,53 грн. -
основний борг, 221 218,72 грн. - відсотки за
користування товарним кредитом, 14
941,95грн. - пеня на відсотки за
користування товарним кредитом, 322
922,56грн. - 28% річних, про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЧАПАЄВА-АГРО" (52181,
Дніпропетровська область,
П'ятихатський район, с. Савро, вул.
Корнєєва, буд. 122, ідентифікаційний код
33704869) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" (08700,
Київська область, м. Обухів, вул.
Будьонного, 33, ідентифікаційний код
36348550) витрати по сплаті судового збору
у розмірі 16399,01грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" (08700,
Київська область, м. Обухів, вул.
Будьонного, 33, ідентифікаційний код
36348550) з державного бюджету України
судовий збір у розмірі 1 113,59грн.,
сплачений згідно з платіжним
дорученням №13996 від 08.04.2014р., яке
знаходиться в матеріалах справи.

Рішення суду може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня
його оголошення, а у разі якщо в
судовому засідання було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
-з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 01.07.2014

Суддя І.В. Мілєва