м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9427/14 12.06.14
За позовом Приватного акціонерного
товариства «Просто-Страхування»
До Товариства з обмеженою
відповідальністю «Видавництво Магнат»
Про стягнення 7 448,56 грн.
Суддя Ващенко Т.М.
Представники сторін:
Від позивача: Крашеніннікова М.І.
представник за довіреністю № б/н від
Від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
«Просто-Страхування» (далі - позивач)
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Видавництво Магнат» (далі -
відповідач) про стягнення 7 448,56 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач
відзначає про виконання своїх
зобов'язань, як страховика за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс № АВ/7965300), яким
застраховано цивільно-правову
відповідальність в частині заподіяння
шкоди майну внаслідок експлуатації
звернення до страхувальника, яким є
відповідач, щодо відшкодування
сплачених коштів через порушення вимог
закону в частині неповідомлення
страховика про настання страхового
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.05.14. порушено провадження у
справі № 910/9427/14 та призначено її до
розгляду на 12.06.14.
В судовому засіданні 12.06.14.
представником позивача підтримано
свої позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача в судове
засідання 12.06.14. не з'явився, письмового
відзиву на позов та контррозрахунку
ціни позову не надав, заяв чи клопотань
не подав і не надіслав, про поважні
причини неявки суд не повідомив, про
дату, час та місце проведення судового
засідання був повідомлений належним
чином (повідомлення про вручення
поштового відправлення відповідачу
(ухвали суду від 21.05.14.) наявне в
матеріалах справи).
Так, згідно з п. 11 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2007 р. № 01-8/123 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.
Відповідно до Інформаційного листа
Вищого господарського суду України №
01-8/1228 від 02.06.2006 р. "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році" до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому примірники повідомлень про
вручення рекомендованої
кореспонденції, повернуті органами
зв'язку з позначками "адресат вибув",
"адресат відсутній" і т.п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.
Слід зазначити, що законодавство
України, в тому числі Господарський
процесуальний кодекс України, не
зобов'язує й сторону у справі, зокрема
позивача, з'ясовувати фактичне
місцезнаходження іншої сторони
(сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно зі статтею 93
Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.
В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
При цьому, судом враховано, що
відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, враховуючи предмет
спору, а також доказове наповнення
матеріалів справи, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
у справі № 910/9427/14.
В судовому засіданні 12.06.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -
17.01.13. по вул. Шпака в місті Києві
сталась дорожньо-транспортна пригода
д.р.н. НОМЕР_1, що належить відповідачу,
під керуванням водія ОСОБА_2, та
транспортного засобу Volkswagen, д.р.н.
Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 07.02.13. в
адміністративній справі № 761/2041/13-п,
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
Кодексу України про адміністративні
Цивільно-правова відповідальність
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Видавництво Магнат»
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю,
майну третіх осіб внаслідок
експлуатації ним транспортного засобу
АВ/7965300 застрахована позивачем.
ремонтної калькуляції, вартість
відновлюваного ремонту транспортного
засобу Volkswagen, д.р.н. НОМЕР_2 становить 22
633,42 грн., вартість матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу Volkswagen, д.р.н.
НОМЕР_2 становить 9 948,20 грн.
19.03.13., який складений позивачем, сума
страхового відшкодування,
підлягаючого до виплати, становить 7
Позивач виплатив власнику автомобіля
Volkswagen, д.р.н. НОМЕР_2 страхове
відшкодування в сумі 7 448,56 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 4094 від 21.03.13.
Однак, відповідач (страхувальник) не
повідомив позивача в установлені
строки про настання страхового
випадку, що надає останньому право
регресної вимоги для стягнення
понесених витрат у зв'язку з виплатою
страхового відшкодування.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.
Відповідач правом на подачу письмового
відзиву не скористався, обґрунтування
своєї правової позиції у справі не
Отже, суд дає самостійну оцінку доказам
на підставі чинного законодавства і не
зв'язаний позицією сторін.
Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.
Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
Згідно з п. 33.1.2 ст.33 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний вжити
заходів з метою запобігання чи
зменшення подальшої шкоди.
Згідно з п.38.1.1 ст.38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (в редакції, чинній на момент
вчинення ДТП) страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, зокрема, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у пп.33.1.2 п.33.1 ст.33 цього
Тобто зазначена правова норма
передбачає наявність, а не відсутність
у страховика права на пред'явлення
регресного позову до страхувальника
або водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, у
випадку неповідомлення
страхувальником про настання
дорожньо-транспортної пригоди.
Підпунктом 33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (в редакції, чинній на момент
вчинення ДТП) встановлено обов'язок
водія транспортного засобу, причетного
до такої пригоди, невідкладно, але не
пізніше трьох робочих днів з дня
настання ДТП, письмово надати
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
повідомлення про ДТП встановленого
МТСБУ зразка, а також відомості про
місцезнаходження свого транспортного
засобу та пошкодженого майна,
контактний телефон та свою адресу.
При цьому, виходячи з системного
аналізу змісту вищенаведених норм
законодавства вбачається обов'язок
відповідача (страхувальника)
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику відомості
про ДТП, що відповідачем зроблено не
Вказаної правової позиції
дотримується також Вищий
господарський суд України при
здійсненні касаційного перегляду
судових рішень господарських судів у
справах зі спорів, пов'язаних зі
стягненням страхового відшкодування в
порядку регресу (постанови ВГСУ від
№ 910/2041/13).
В даному випадку, положення закону
містять неузгодження по редакції
Закону, яка існувала до прийняття
Закону України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
дорожньо-транспортних пригод та
виплати страхового відшкодування" 17
лютого 2011 року № 3045-VI та в частині п. 33.1
ст. 33 була змінена із викладенням в
іншій редакції, що не свідчить про
відсутність у страховика права на
регресний позов у випадку
неповідомлення страхувальником про
настання страхового випадку.
Отже, зазначена неузгодженість не може
бути підставою для відмови у позові,
так як не заперечує встановлене
статтею 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" право страховика подати
регресний позов у разі недотримання
строків і умов повідомлення
страхувальником про ДТП.
Як встановлено судом, відповідач
взагалі не повідомив позивача про
страховий випадок. Відповідачем не
було надано належних доказів в
підтвердження поважності причин
такого неповідомлення.
Зазначений факт не спростовано
страхувальником, а відтак вимоги
позивача про стягнення з відповідача 7
448,56 грн. суд визнає обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України витрати, пов'язані з розглядом
справи, покладаються на відповідача.
Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 32, 33, 34, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Видавництво Магнат»
16-Є, кв. 472; ідентифікаційний код 31749740) на
користь Приватного акціонерного
Київ, вул. Герцена, 10; ідентифікаційний
код 24745673) 7 448 (сім тисяч чотириста сорок
вісім) грн. 56 коп. - виплаченого
страхового відшкодування, 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. - витрат по сплаті судового збору.
3. Після набрання рішенням законної
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 17.06.14.

Суддя

Т.М. Ващенко