ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року Справа № 918/1370/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Остапенка
М.І. (головуючого),

Гончарука
П.А. (доповідача),

Стратієнко
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу дочірнього
підприємства "Ю Енд Ай Інтернешнл"
Корпорації "U & I International, Corp." на рішення
господарського суду Рівненської
області від 19 листопада 2013 року та
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 5 березня 2014
року у справі № 918/1370/13 за позовом
дочірнього підприємства "Ю Енд Ай
Інтернешнл" Корпорації "U & I International, Corp."
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Нерудтехпром ЛТД"
про витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

Встановив:

У вересні 2013 року дочірнє підприємство
"Ю Енд Ай Інтернешнл" Корпорації "U & I
International, Corp." звернулось до
господарського суду Рівненської
області з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Нерудтехпром ЛТД" про витребування
майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 19 листопада 2013
року, залишеним без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 5 березня 2014
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить постановлені у справі судові
рішення скасувати, а справу направити
на новий розгляд до місцевого
господарського суду.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
суд вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, на підставі мирової угоди,
укладеної сторонами та затвердженої
ухвалою господарського суду
Рівненської області від 25 жовтня 2011
року у справі № 5019/2215/11, яка залишена
без змін постановою Рівненського
апеляційного господарського суду від 9
квітня 2012 року, позивачу належало на
праві власності приміщення
готелю-бару, яке знаходиться за
адресою: Рівненька обл., Рівненський
р-н, с. Біла Криниця, вул. Рівненська, 112,
що підтверджується витягом про
державну реєстрацію прав № 32014806 від 11
листопада 2011 року.

Постановою Вищого господарського суду
України від 14 червня 2012 року ухвалу
господарського суду Рівненської
області від 25 жовтня 2011 року та
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 9 квітня 2012
року скасовано, а справу направлено до
місцевого суду для розгляду позовних
вимог по суті.

22 червня 2012 року комунальним
підприємством "Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації" реєстрацію
права власності позивача на нерухоме
майно (будівля готелю-бару), що
знаходиться за адресою: Рівненська
область, Рівненський район, с. Біла
Криниця, вул. Рівненська, 112, за
зверненням відповідача скасовано.

Згідно акту від 25 червня 2012 року,
складеного за участю працівників
охоронної служби "Арей" та працівників
позивача, останнім з приміщення
готелю-бару забрано певне майно.

Крім того, 21 серпня 2013 року позивач
звернувся до відповідача з вимогою до 1
вересня 2012 року передати майно, яке
залишилось в приміщеннях готелю-бару
за адресою: с. Біла Криниця, вул.
Рівненська, 112, та належить позивачу.

За актом приймання-передачі № 1 від 28
листопада 2012 року відповідачем було
передано позивачу майно згідно
відповідного переліку, а також
зазначено про відсутність у сторін
будь-яких претензій одна до одної.

В зв'язку з тим, що, за твердженнями
позивача, відповідачем було передано
лише частину майна, яке належить
позивачу на праві власності та
використовувалося ним при здійсненні
господарської діяльності в приміщенні
готелю-бару, а решта майна залишилася у
відповідача, позивач звернувся до суду
з відповідним позовом.

Витребування власником свого майна з
чужого незаконного володіння
здійснюється шляхом подання до суду
віндикаційного позову. Предметом
віндикаційного позову є вимога
позивача до відповідача про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, яка повинна
мати відповідні підстави, що тягнуть за
собою визначені законом правові
наслідки.

Звертаючись з такими вимогами, позивач
повинен підтвердити його право
власності на витребуване майно, факт
вибуття майна з його володіння,
наявність майна у незаконному
володінні відповідача, відсутність у
відповідача правових підстав для
володіння майном. Тобто, в першу чергу,
на підтвердження наявності у позивача
суб'єктивного права на витребування
майна з чужого незаконного володіння
останній повинен надати суду
відповідні докази, що підтверджують
його право на вказане майно, а також
факт наявності майна у незаконному
володінні відповідача та факт
відсутності у відповідача правових
підстав для володіння майном.

На підтвердження своїх вимог позивачем
надані певні документи первинного
бухгалтерського обліку,
оборотно-сальдові відомості, акт про
результати позапланової виїзної
перевірки позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 1 січня 2007
року по 24 вересня 2012 року, якими, як
встановлено судом під час їх огляду,
перевірки та надання їм правової
оцінки, підтверджується лише право
власності позивача на спірне майно та
факт перебування даного майна у
володінні позивача у зазначений термін
часу.

Проте, позивачем не надано доказів в
підтвердження факту знаходження
спірного майна у незаконному володінні
відповідача, а наявність у нього
спірного майна відповідачем
заперечується.

Встановивши зазначене, керуючись
нормами ст.ст. 316, 387, 392 Цивільного
кодексу України, місцевий
господарський суд в задоволенні позову
відмовив.

З таким рішенням господарського суду
першої інстанції погодився й
апеляційний господарський суд,
залишивши його без змін.

Висновок попередніх судових інстанцій
про відсутність правових підстав для
задоволення позову є законним,
обґрунтованим, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
фактичним обставинам і наявним
матеріалам справи.

Доводи, викладені в касаційній скарзі
стосовно того, що спірне майно
знаходиться у відповідача, проте,
належить позивачу і має бути йому
повернуто, не ґрунтуються на
матеріалах справи, а тому не можуть
братися касаційною інстанцією до
уваги.

З огляду на викладене, підстав для
зміни або скасування постановлених у
справі судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу дочірнього
підприємства "Ю Енд Ай Інтернешнл"
Корпорації "U & I International, Corp." залишити
без задоволення, а рішення
господарського суду Рівненської
області від 19 листопада 2013 року та
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 5 березня 2014
року у справі № 918/1370/13 - без змін.

Головуючий
Остапенко М.І.

Судді
Гончарук П.А.

Стратієнко Л.В.