ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

19 червня 2014 року
Справа № 913/1366/14

Провадження № 6/913/1366/14

За позовом Приватного підприємства
«Н-Транс», м. Маріуполь, Донецької
області

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, с. Валуйське
Станично - Луганського району
Луганської області

про стягнення 6 812 грн. 00 коп.

Суддя Василенко Т.А.

Секретар судового засідання Бородіна
А.А.

У засідання брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не
прибув.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивачем заявлено
вимогу про стягнення з відповідача
заборгованості за надані
автотранспортні послуги за договором
№ 25/12/2013 від 25.12.2013 у сумі 6 812 грн. 00 коп.

Від позивача надійшло клопотання
№ 63 від 05.06.2014 в порядку ст. 38 ГПК
України про витребування від
відповідача додаткових доказів, а саме
договору-доручення із замовником
відповідно до договору-угоди № 25/12/2013
та заявки від 25.12.2013.

Вказане клопотання судом розглянуто та
відхиляється як необґрунтоване.

Крім того, позивачем подано
клопотання № 65 від 05.06.2014 про
відкладення розгляду справи з 10.06.2014 на
іншу дату.

Фактично судове засідання 10.06.2014
відбулося без представників сторін і
розгляд справи було відкладено.

Крім цього, від позивача надійшло
клопотання про відстрочення сплати
судового збору до прийняття судом
рішення по справі у зв'язку із скрутним
фінансовим станом.

Як свідчать матеріали справи судом
вказане клопотання було задоволено,
оскільки позовна заява прийнята до
розгляду без наявності доказів про
сплату судового розміру у
встановленому законом розміру.

За позовом позивач просить суд
розглянути справи за відсутністю його
повноважного представника.

Відповідач витребувані судом
документи не представив, участь свого
повноважного представника у судові
засідання двічі не забезпечив, хоча про
дату, час та місце судових засідань був
повідомлений належним чином за адресою
- АДРЕСА_1, про що свідчить і відмітка
органу поштового зв'язку на
повідомленні про вручення
рекомендованого поштового
відправлення, а саме ухвали суду від
27.05.2014.

При цьому, відповідно до пункту 2.6.15
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України від
20.02.2013 № 28 на звороті у лівому нижньому
куті оригіналу процесуального
документа, який виготовляється судом
та залишається у справі,
проставляється відповідний штамп суду
з відміткою про відправлення
документа, що містить вихідний
реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправлення, підпис
працівника, який її здійснив, та може
містити відмітку про отримання копії
процесуального документа
уповноваженим представником адресата.

Так, вказана відмітка підтверджує
належне відправлення копій
процесуального документа сторонам та
іншим учасникам судового процесу.

Водночас до повноважень господарських
судів не віднесено з'ясування
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Тому відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.
Про це Вищим господарським судом
України зазначалося і в інформаційних
листах від 02.06.2006 N 01-8/1228 "Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році" (пункт 4), від 14.08.2007 N
01-8/675 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у першому
півріччі 2007 року" (пункт 15), від 18.03.2008 N
01-8/164 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2007 році"
(пункт 23).

В даному випадку, відповідач мав
можливість скористатися своїм правом
на участь у судових засіданнях та
правом надавати відповідні пояснення
або заперечення. При цьому, суд не
вбачає перешкод для розгляду справи і
відсутність представника відповідача
не є перешкодою для розгляду справи по
суті.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Суд приступив до розгляду справи по
суті.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає наступне.

25.12.2013 між сторонами у справі був
укладений договір-угода про доставку
вантажів автотранспортом № 25/12/2013, за
умовами якого позивач зобов'язався
надати відповідачу певні послуги, а
останній, в свою чергу, зобов'язався
оплатити ці послуги.

Так, на підставі заявки відповідача № 2
від 25.12.2013 позивач надав останньому
автотранспортні послуги на загальну
суму 27 060 грн. 00 коп., що підтверджується
товарно-транспортною накладною CMR №
0654471, актом здачі-приймання виконаних
робіт № ОУ-000011 від 07.01.2014 та іншими
матеріалами справи.

Відповідачем оплата наданих послуг
здійснена частково, у зв'язку з чим, за
розрахунком позивача, залишилась
заборгованість в сумі 6 812 грн. 00 коп.,
яку позивач просить стягнути на свою
користь.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на норми ст. ст. 525, 526, 307 ЦК
України та інші.

Оскільки відповідачем сума
заборгованості в добровільному
порядку сплачена не була, позивач
звернувся до суду із даним позовом.

Відповідач відзив на позовну заяву не
надав, позовні вимоги не оспорив.

Оцінивши матеріали справи, суд прийшов
до наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

25.12.3013 між ПП «Н-Транс» (перевізник за
договором, позивач у справі) та ФОП
ОСОБА_2 (експедитор за договором,
відповідач у справі) був укладений
договір-угода № 25/12/2013.

Згідно ст. 929 ЦК України встановлено, що
за договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного
експедирування може бути встановлено
обов'язок експедитора організувати
перевезення вантажу транспортом і за
маршрутом, вибраним експедитором або
клієнтом, зобов'язання експедитора
укласти від свого імені або від імені
клієнта договір перевезення вантажу,
забезпечити відправку і одержання
вантажу, а також інші зобов'язання,
пов'язані з перевезенням.

Згідно п. 1.1 договору експедитор, що діє
від імені та за рахунок третьої сторони
- замовника, притягає перевізника для
доставляння вантажів автомобілями в
міських, міжміських та міжнародних
сполученнях. Перевізник доставляє
вантаж, а експедитор оплачує надані
послуги за рахунок коштів замовника.

Згідно п. 2 договору Експедитор діє в
інтересах замовника так передає
факсом, електронною поштою, або іншими
засобами зв'язку Перевізнику
транспортну заявку, яка є невід'ємною
частиною договору.

Згідно п. 3 договору Перевізник
зобов'язаний організувати перевезення
відповідного вантажу, наданого для
перевезення експедитором.

Згідно п. 6.1 договору експедитор
здійснює оплату транспортних послуг із
коштів наданих замовником, протягом 7
банківських днів при наявності
оригіналів рахунку-фактури,
товарно-транспортної накладної, акта
виконаних робіт та інших.

Так, за допомогою факсу, відповідачем
було надано позивачу заявку № 2 від
25.12.2013 (арк. справи 8).

За заявкою було визначено дату
завантаження - 27.12.2013, 30.12.2013, маршрут:
Харків, Донецьк - Тбілісі (Акаурта) тип
автомобільного транспорту та інше.

Також сторони визначили, що вартість
послуг складає 27 060 грн. 00 коп., з яких 6
888,00 грн. - переплата по завантаженню,
решта - 20 172,00 грн. - після вивантаження
протягом 3-5 діб.

Відповідно до ст. 909 ЦК України
встановлено, що за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Позивачем, на виконання заявки,
відповідачу були надані відповідні
послуги, що підтверджується
міжнародною товарно-транспортною
накладною CMR № 0654471, відміткою
вантажоодержувача в графі « 24» про
отримання вантажу, актом
здачі-приймання № ОУ - 0000011 від 07.01.2014 на
суму 27 060 грн. 00 коп.

З метою отримання оплати за надані
послуги позивач виставив відповідачу
рахунок №СФ-00000403 від 27.12.2013.

Відповідачем оплата наданих послуг
здійснена частково в сумі 20 172, 00 грн.,
що підтверджується виписками щодо
руху коштів на розрахунковому рахунку
позивача, у зв'язку з чим залишилась
заборгованість в сумі 6 812 грн. 00 коп.

Також з метою отримання заборгованості
за надані послуги позивач направляв
відповідачу претензію від 12.03.2014 яка
останнім залишена без відповіді та
задоволення.

В ході судового процесу, відповідачем
вказані обставини не спростовані,
доказів оплати послуг не надано.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу
України, зокрема, встановлено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

В даному випадку, позивач виступає як
кредитор, а відповідач як боржник.

Як було вказано вище, договір має
обмеження щодо оплати послуг саме при
наявності коштів, с плачених
замовником. При цьому, замовник не є
стороною договору і у останнього
відсутні будь-які обов'язки перед
відповідачем. В даному випадку, саме
позивач повинен здійснити розрахунки
за надані послуги з перевезення
вантажу, що ним в повній мірі здійснено
не було.

Виходячи з наведених вище обставин
справи вбачається, що позивачем
належним чином були виконані
зобов'язання за відповідним договором
та здійснення перевезення за
замовленням відповідача. Відповідач в
порушення умов договору зобов'язання з
оплати наданих послуг в повному обсязі
не здійснив, у зв'язку з чим на момент
винесення рішення у даній справі у
позивача виникло право вимоги
заборгованості за надані послуги в
сумі 6 812 грн. 00 коп.

Відповідач доказів оплати відповідних
послуг не надав.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати
зі сплати суми мінімального розміру
судового збору, встановленого законом
та сплаченого позивачем, а саме 1 827 грн.
00 коп. слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 75, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства
«Н-Транс», м. Маріуполь Донецької
області, вул. Артема, буд. 22, код 31190976, на
користь Державного бюджету України (на
рахунок №3006, банк отримувача: ГУ
ДКСУ у Луганській області, отримувач:
УДК СУ у м.Луганську, МФО: 804013, ОКПО:
37991503, по коду класифікації доходів
(ККД): 22030001, назва "Судовий збір"
Державна судова адміністрація України
- 050, символ звітності банку: 206, код суду:
02844564) судовий збір у сумі 1 827 грн. 00 коп.,
видати наказ.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, на користь
Приватного підприємства «Н-Транс», м.
Маріуполь Донецької області, вул.
Артема, буд. 22, код 31190976, заборгованість
в сумі 6 812 грн. 00 коп., витрати зі сплати
судового збору в сумі 1 827 грн. 00 коп.,
видати наказ позивачу після набрання
рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Відповідно до ст. 92 Господарського
процесуального кодексу України
рішення може бути оскаржено до
апеляційної інстанції протягом
десятиденного строку.

Дата виготовлення повного тексту та
підписання рішення - 23.06.2014.

Суддя Т.А. Василенко