ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2014 р.Справа № 922/2184/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання
Луніній О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євроком Компонентс",
м. Київ до Комунального підприємства
"Міськелектротранссервіс", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 41524,42
грн. за участю представників:

позивача: Кривуля Р.В., за дов. від 05.12.2013
р.

відповідача: Бадаєв О.М., за дов. від
22.01.2014 р.

за відсутності клопотання сторін
технічна фіксація судового процесу не
проводилась

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Євроком Компонентс",
звернувся з позовом до Комунального
підприємства
"Міськелектротранссервіс" (відповідач)
про стягнення заборгованості за
договором підряду № 009/0603 від 27.03.2013 р. з
урахуванням індексу інфляції в сумі
36525,60 грн.; 885,45 грн. 3% річних від
простроченої суми, 4113,37 грн. штрафних
санкцій, а також просив суд покласти на
відповідача витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1827,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним
виконанням відповідачем своїх
грошових зобов'язань за вказаним вище
договором підряду щодо оплати
виконаних позивачем робіт.

Ухвалою суду від 05 червня 2014 року
вказану позовну заяву було прийнято до
розгляду, порушено провадження у
справі та призначено її до слухання у
судовому засіданні на 16 червня 2014 року.

13 червня 2014 року через канцелярію суду
від позивача супровідним листом вх.№
19828 від 13.06.2014 р. надійшли документи для
долучення до матеріалів справи.
Відповідні документи суд долучив до
матеріалів справи.

16 червня 2014 року через канцелярію суду
від представника позивача надійшло
клопотання (вх.№ 19835 від 16.06.2014 р.) про
долучення доказів із доданими до нього
документами. Вказане клопотання та
додані до нього документи суд долучив
до матеріалів справи.

В призначене судове засідання
з'явились представники сторін.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсяг.

Представник відповідача позовні
вимоги визнав в повному обсязі, заявив
усне клопотання про відкладення
розгляду справи у зв'язку з
неготовністю до судового засідання.

Розглядаючи вказане клопотання
відповідача, суд дійшов висновку про
таке.

Статтею 77 ГПК України передбачені
підстави для відкладення розгляду
справи. При цьому відкладення розгляду
справи є правом, а не обов'язком суду.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачеві та відповідачеві для
підготовки до судового засідання та
підготовки витребуваних судом
документів, завчасне повідомлення
сторін про розгляд судом даної справи,
з огляду на зауваження суду в ухвалі
від 05 червня 2014 року про можливість
розгляду справи за наявними в ній
матеріалами у разі нез'явлення в
засідання суду, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає за неможливе
задовольнити клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи у
зв'язку з неготовністю його
представника до судового засідання.
Інших підстав для відкладення розгляду
справи суд також не вбачає.

З огляду не наведене, суд переходить до
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами, у відповідності до ст. 75
ГПК України.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

27 березня 2013 року між позивачем (як
підрядником) та відповідачем (як
замовником) було укладено договір
підряду № 009/0603 (далі - "договір
підряду").

Відповідно до п. 1.1 договору підряду
підрядник зобов'язується виготовити та
поставити модулі голосового зв'язку
для мобільних терміналів GPS згідно з
наданим замовником технічним
завданням, що включає в себе
Рекомендації щодо їх виготовлення
(додаток № 2) і креслення друкованої
плати (додаток № 3) в найменуванні,
асортименті і кількості, які
вказуються в специфікації до цього
договору (додаток № 1), а замовник
зобов'язується прийняти та сплатити
належним чином роботу.

Згідно п. 2.1 договору підряду у
специфікації до цього договору
зазначаються: найменування продукції,
асортимент, її кількість, ціна за
одиницю продукції, загальна вартість
робіт по виготовленню продукції та
строк виконання робіт підрядником.

Підрядник надає замовнику на кожну
окрему специфікацію до цього договору
окремий рахунок-фактуру, окрему
видаткову накладну та окрему податкову
накладну (п. 2.2 договору підряду).

Зі змісту п. 4.1 договору підряду
вбачається, що підрядник зобов'язаний
виконати роботи, зазначені в
специфікації до цього договору, та
передати результати робіт замовнику в
строк зазначений в такій специфікації
до цього договору.

Пунктом 4.11 договору підряду сторони
погодили, що по закінченню виконання
робіт підрядник передає продукцію
замовнику, що оформлюється видатковою
накладною.

Вартість робіт по виготовленню однієї
позиції продукції вказується
підрядником у специфікації до цього
договору, рахунку-фактурі та
видатковій накладній, та включає
компенсацію всіх здійснених
підрядником витрат на виконання роботи
та плату за виконану підрядником
роботу (п. 3.2 договору підряду).

В специфікації до договору підряду (а.с.
17) сторони погодили найменування
продукції, що підлягає виготовленню
позивачем (модуль голосового зв'язку
для мобільних терміналів GPS) в
кількості 1500 одиниць загальною
вартістю 147600,00 грн. в строк - до 15.09.2013 р.

Як свідчать матеріали справи, 20 червня
2013 року позивач передав, а відповідач
прийняв обумовлені договором підряду
роботи на загальну суму 49200,00 грн.
(видаткова накладна № ЄК-1694 від 20.06.2013 р.
на суму 49200,00 грн., довіреність а.с. 21-22).

На оплату вказаної роботи позивачем
було виставлено відповідачу
рахунок-фактуру № ЄК-1256 від 29 квітня 2013
року на суму 49200,00 грн. (а.с. 20).

Відповідно до п. 3.3 договору підряду
оплата фактично виконаних підрядником
робіт здійснюється замовником у
національній валюті України (гривні)
шляхом безготівкового переказу
грошових коштів на поточний рахунок
підрядника, вказаний у реквізитах
даного договору, протягом 30
календарних днів з дня підписання
замовником видаткової накладної на
відповідну продукцію.

Таким чином, відповідач мав
розрахуватися за виконані позивачем
роботи відповідно до умов договору
підряду в строк - до 20 липня 2013 року.

Позивач стверджує, що відповідач за
обумовлені договором підряду роботи не
розрахувався, що призвело до
виникнення заборгованості в розмірі
34200,00 грн.

З огляду на викладені обставини,
позивач нарахував відповідачу на
підставі п. 7.3 договору підряду пеню в
розмірі 4113,37 грн., а також керуючись ч. 2
ст. 625 ЦК України - 3% річних в розмірі 885,45
грн. та інфляційні втрати в розмірі
2325,60грн.).

Надаючи праву кваліфікацію викладеним
вище обставинам, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Судом встановлено, що 20 червня 2013 року
позивач виконав, а відповідач прийняв
виконання обумовлених договором
підряду робіт на загальну суму 49200,00
грн. (рахунок-фактура № ЄК-1256 від 29.04.2013
р., видаткова накладна № ЄК-1694 від 20.06.2013
р. на суму 49200,00 грн., довіреність а.с.
20-22).

Якщо договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково
(ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Договором підряду (п. 3.3) сторони
погодили, що оплата виконаних
позивачем робіт оплачується
відповідачем протягом 30 календарних
днів з дня підписання замовником
видаткової накладної на відповідну
продукцію.

Таким чином, за встановлених вище судом
обставин відповідач мав сплатити
вартість прийнятих від позивача робіт
на загальну на суму 49200,00 грн. в строк -
до 20 липня 2013 року.

Втім, як стверджує позивач, відповідач
за прийняті на підставі договору
підряду роботи належним чином не
розрахувався, що призвело до
виникнення заборгованості в розмірі
34200,00 грн.

Факт наявності вказаної
заборгованості не спростовується
матеріалами справи, а також не
заперечується відповідачем у судових
засіданнях.

Про факт визнання відповідачем
заборгованості перед позивачем за
договором підряду в розмірі 34200,00 грн.
свідчить також наявний в матеріалах
справи акт звірки взаємних розрахунків
станом на 15.04.2014 р. (а.с. 23).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Так, оскільки відповідач не сплатив в
повному обсязі прийняті від позивача
на підставі договору підряду роботи на
суму 34200,00 грн., суд дійшов висновку, що
відповідач є таким, що прострочив
виконання свого грошового зобов'язання
за договором підряду, а від так і про
законність та обґрунтованість
позовних вимог в частині стягнення з
відповідача заборгованості за
договором підряду в розмірі 34200,00 грн.

Вирішуючи спір в частині стягнення з
відповідача пені, 3% річних та
інфляційних втрат, суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

В пункті 7.3 договору підряду стони
погодили, що за прострочення оплати
належним чином виконаних робіт
замовник сплачує підряднику пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла на той період, за який
нараховується пеня, від суми
простроченої заборгованості, за кожний
день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі викладених вище положень
договору підряду та чинного
законодавства, позивач нарахував
відповідачу пеню в розмірі 4113,37 грн. за
період з 19.07.2013 р. по 29.05.2014 р.; 3% річних в
розмірі 885,45 грн. за період з 19.07.2013 р. по
29.05.2014 р. та інфляційні втрати в розмірі
2325,60 грн. за період з 19.07.2013 р. по 29.05.2014 р.

Суд, перевіривши здійснений позивачем
розрахунок вказаних вище санкцій на
предмет відповідності умовам договору
підряду, вимогам чинного законодавства
(зокрема, ст.ст. 253-255, ч. 3 статті 549 ЦК
України, ч. 6 статті 231, ч. 6 статті 232 ГК
України, статтями 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань") дійшов
висновку, що відповідні позовні вимоги
в цілому є законними та
обгрунтованимим, втім позивач невірно
визначив період їх нарахування, що
призвело до завищення їх загального
розміру.

Так, відповідно до ст. 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Враховуючи наведене положення ст. 253 ЦК
України та те, що відповідач мав
виконати грошове зобов'язання за
договором підряду в строк до 20.07.2013 р.,
нарахування санкцій має здійснюватися
з дня наступного за днем належного
виконання відповідачем свого
грошового зобов'язання за договором
підряду, тобто з 21 липня 2013 року (а не з 19
липня 2013 року).

Окрім того, при здійсненні розрахунку
пені, відповідачем не враховано
законодавче обмеження періоду
нарахування пені, встановленого ч. 6 ст.
232 ГК України. Відповідно до даної норми
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Оскільки укладеним між сторонами
договором підряду не передбачено
виключення з обмеження періоду
нарахування пені, відповідна штрафна
санкція не нараховується після сплину
шести місяців з 20 липня 2013 року (тобто з
дня, коли грошове зобов'язання
відповідача мало бути виконане
належним чином).

Таким чином, пеня підлягає стягненню з
відповідача за період з 21.07.2013 р. по
20.01.2014 р. в розмірі 2262,82 грн.; 3% річних за
період з 21.07.2013 р. по 29.05.2014 р. - в розмірі
882,63 грн.; інфляційні втрати за період з
21.07.2013 р. по 29.05.2014 р. - в розмірі 2325,60 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується положеннями ст. 49
ГПК України та покладає на відповідача
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1827,00 грн.

На підставі викладеного вище,
відповідно до ст.ст. 175, 231-232 ГК України,
ст.ст. 253-255, 526, 549, 610-612, 625, 837, 854 ЦК України
та керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3,12, 22, 32-34, 43, 44, 49,
69, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Міськелектротранссервіс" (610001, м.
Харків, вул. Актюбінська, буд. 24, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Євроком
Компонентс" (01103, м. Київ, бульвар Дружби
народів, буд. 30Б, , в тому
числі р/р №2800 а АТ "УкрСибБанк" МФО
351005; р/р №0001 в ПАТ КБ "Євробанк",
МФО 351005)) заборгованість за договором
підряду в розмірі 34200,00 грн., пеню в
розмірі 2262,82 грн., 3% річних в розмірі 882,63
грн., інфляційні втрати в розмірі 2325,60,
судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу, а
прокурор апеляційне подання протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Повне рішення складено 20.06.2014 р.

Суддя Н.В. Калініченко