ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.06.14 Справа № 904/2670/14

За позовом Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до комунального підприємства
"Транспортування покупної теплової
енергії "ТЕПЛОТРАНС"
Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 24 400 131,69 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Потапчук
П.В.

Представники:

від позивача: Сидоренко А.С.,
довіреність №14-100 від 18.04.2014.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (надалі - Позивач)
звернулась до господарського суду з
позовною заявою до комунального
підприємства «Транспортування
покупної теплової енергії
«ТЕПЛОТРАНС» Дніпропетровської
міської ради (надалі - Відповідач) про
стягнення 24 400 131,69 грн. за договором
№13/2307-ТЕ-4 купівлі-продажу природного
газу від 21.12.2012.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 25.04.2014
порушено провадження у справі, позовна
заява прийнята до розгляду.

В судових засіданнях 14.05.2014, 27.05.2014,
10.06.2014 розгляд справи був відкладений
відповідно на 27.05.2014, 10.06.2014, 23.06.2014, в
зв'язку з необхідністю витребування
додаткових документів до матеріалів
справи, згідно зі ст.77 Господарського
процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог
Позивач посилається на невиконання
Відповідачем вимог діючого
законодавства та умов згаданого
договору, а саме - порушення строків
оплати за прийнятий у січні, лютому,
березні, квітні, жовтні, листопаді,
грудні 2013 року природний газ. У
підтвердження своїх позовних вимог
Позивач надав суду договір №13/2307-ТЕ-4
купівлі-продажу природного газу від
21.12.2012 з додатками, акти
приймання-передачі природного газу від
31.01.2013, 28.02.2013, 31.03.2013, 30.04.2013, 31.10.2013, 24.01.2014.

Позивач керуючись п.п.6.1., 7.2. названого
договору, нормами Господарського та
Цивільного кодексів України просить
стягнути з Відповідача 22 205 155,51 грн.
основного боргу, 273 108,02 грн.
інфляційних втрат, 521 200,37 грн. 3% річних,
1 400 667,79 грн. пені.

Відповідач визнав позовні вимоги в
частині стягнення основного боргу у
розмірі 21 662 417,00 грн.,
інфляційних втрат у розмірі 273 108,02 грн.
та 3% річних у розмірі 521 200,37 грн., в
частині стягнення пені у розмірі 1 400
667,79 грн. заперечив; надав відзив на
позовну заяву вих. №15/05 від 15.05.2014; 03.06.2014
клопотанням долучив до матеріалів
справи копію платіжного доручення №4
від 16.04.2014; в судові засідання
призначені на 10.06.2014 та 23.06.2014 не
з'явився.

В судовому засіданні 23.06.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
Позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2012 між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України" (надалі -
Позивач, Продавець) та комунальним
підприємством «Транспортування
покупної теплової енергії
«ТЕПЛОТРАНС» Дніпропетровської
міської ради (надалі - Відповідач,
Покупець) було укладено договір
№13/2307-ТЕ-4 купівлі-продажу природного
газу (надалі - Договір) відповідно до
умов якого Продавець зобов'язався
передати у власність Покупцеві у 2013
році природний газ, ввезений на митну
територію України ПАТ "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а
Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ, на умовах
Договору. Газ, що продається за цим
Договором, використовується Покупцем
виключно для виробництва теплової
енергії, яка споживається населенням,
релігійними організаціями та
національними творчими спілками і їх
релігійними осередками (крім обсягів,
що використовуються для
виробничо-комерційної діяльності) (п.п.
1.1. - 1.2. Договору).

Відповідно до п.5.2. Договору, ціна за 1000
куб.м. газу становить 1 091,00 грн. з
урахуванням збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб.м.
природного газу - 1 091,00 грн., крім того
ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Згідно з п.6.1. Договору, оплата за газ
здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Пунктом 2.1. Договору Сторони погодили
термін передачі газу з 01 січня 2013 року
по 31 грудня 2013 року.

На виконання умов Договору Позивачем у
січні, лютому, березні, квітні, жовтні,
листопаді, грудні 2013 року було
передано, а Відповідачем прийнято
природний газ в обсязі 19 074,658 тис. куб. м.
на загальну суму 24 972 542,24 грн.

Факт поставки природного газу
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу від
31.01.2013, 28.02.2013, 31.03.2013, 30.04.2013, 31.10.2013, 24.01.2014
та не заперечується Сторонами.

Таким чином, за умовами Договору (п.6.1.)
Відповідач мав оплатити поставлений
природний газ в січні 2013 року (5 166 437,04
грн.) - в строк до 14.02.2013 включно; в лютому
2013 року (3 936 069,22 грн.) - в строк до 14.03.2013
включно; в березні 2013 року (4 435 818,34 грн.)
- в строк до 14.04.2013 року включно, в квітні
2013 року (1 051 041,47 грн.) - в строк до 14.05.2013
включно, в жовтні 2013 року (2 271 540,55 грн.) -
в строк до 14.11.2013 включно, в листопаді
2013 року (3 246 400,98 грн.) - в строк до 14.12.2013
включно, в грудні 2013 року (4 865 234,64 грн. )
- в строк до 14.01.2014.

Проте Відповідач здійснив оплату за
поставлений природний газ частково та
з порушенням строку, встановленого п.6.1.
Договору, що підтверджується сальдо та
операціями по Відповідачу, та не в
повному обсязі. За розрахунком
Позивача, заборгованість Відповідача
за прийнятий в січні, лютому, березні,
квітні, жовтні, листопаді, грудні 2013
року природний газ, станом на дату
звернення з позовом до суду (18.04.2014),
становить 22 205 155,51 грн.

В силу ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, умов
укладеного договору. Відповідно до
вимог ст. 525 Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутністю таких вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України,
невиконання зобов'язання або його
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання, є
порушенням зобов'язання.

Відповідач 03.06.2014 надав клопотання,
яким долучив до матеріалів справи
копію платіжного доручення №4 від
16.04.2014 (дата проведення платежу банком -
24.04.2014) на суму 542 738,51 грн., що
підтверджує часткову сплату
Відповідачем суми основної
заборгованості.

Вищевказані обставини підтверджуються
Позивачем (акт звірки розрахунків за
період з 01.01.2013 по 31.05.2014).

Відповідно до п. 4.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", господарський суд
припиняє провадження у справі у
зв'язку з відсутністю предмета спору
(пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК),
зокрема у випадку припинення існування
предмету спору (наприклад, сплата суми
боргу, знищення спірного майна,
скасування оспорюваного акту
державного чи іншого органу тощо), якщо
між сторонами у зв'язку з цим не
залишилося неврегульованих питань.
Припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми ГПК можливе
в разі, коли предмет спору існував на
момент виникнення останнього та
припинив існування в процесі розгляду
справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення основного боргу (22 205 155,51
грн.) підлягають задоволенню частково -
в сумі 21 662 417,00 грн., провадження у
справі в частині стягнення суми боргу
за поставлений природний газ у сумі 542
738,51 грн. підлягає припиненню, оскільки
оплата заборгованості була здійснена
Відповідачем після звернення Позивача
до суду з відповідним позовом (дата
відправлення позовної заяви - 18.04.2014,
відповідно до календарного штемпеля
відділення поштового зв'язку).

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Позивач в позовній заяві просить суд
стягнути з Відповідача 3% річних в сумі
521 200,37 грн. за загальний
період прострочення з 14.02.2013 по 28.03.2014 та
інфляційні втрати в сумі 273 108,02 грн., за
загальний період прострочення лютий 2013
року - лютий 2014 року.

Враховуючи, що Позивачем доведено
шляхом надання належних доказів, та не
заперечується Відповідачем, що
останнім допущено порушення строків
оплати за прийнятий природний газ,
перевіривши здійснений Позивачем
розрахунок 3% річних та інфляційних
втрат, позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню, а саме
підлягають стягненню 3% річних в сумі 521
200,37 грн. та інфляційні втрати в сумі 273
108,02 грн.

Згідно з п.7.2. Договору, у разі
невиконання Покупцем умов пункту 6.1.
цього Договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
Продавцю, крім суми заборгованості,
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу.

Позивач нарахував Відповідачу пеню у
розмірі 1 400 667,79 грн. за загальний
період прострочення з 14.02.2013 по 28.03.2014.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання. (ст.
549 Цивільного кодексу України).

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (п.6 ст.231 Господарського
кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Господарським судом встановлено, що
зобов'язання з оплати поставленого
природного газу Відповідачем виконано
не в повному обсязі та з порушенням
строку, встановленого Договором.

Здійснений Позивачем розрахунок пені
та відповідає обставинам справи та
приписам діючого законодавства, тому
вимоги Позивача про стягнення з
Відповідача пені в сумі 1 400 667,79 грн. є
обґрунтованими.

В той же час, згідно ч. 3 ст. 551
Господарського процесуального кодексу
України, розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до 3.17.4. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011,
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового
рішення зазначається про часткове
задоволення позову і розмір суми
неустойки, що підлягає стягненню.
Судовий збір у разі зменшення судом
розміру неустойки покладається на
відповідача повністю, без урахування
зменшення неустойки.

Враховуючи, що як вбачається з наданих
Відповідачем основних
техніко-економічних показників по
теплопостачанню за 2013 рік, дебіторська
заборгованість споживачів за послуги з
теплопостачання становить 20099,5964 тис.
грн., у тому числі підприємства - 44,2246
тис. грн., враховуючи той факт, що
Відповідачем докладається максимум
зусиль щодо скорішого погашення
заборгованості (під час розгляду
справи погашено 542 738,51 грн. основної
заборгованості), суд вважає за
необхідне зменшити розмір пені, яка
заявлена до стягнення - 1 400 667,79 грн. до
50% від заявленої суми, що становить 700
333,90 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати у справі підлягають стягненню
з Відповідача на користь Позивача
пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, п.1-1, ч.1 ст.80,
ст. ст. 82-85, 116, 117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

Провадження у справі в частині
стягнення 542 738,51 грн. (п'ятсот сорок дві
тисячі сімсот тридцять вісім гривень 51
копійка) основного боргу - припинити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства
«Транспортування покупної теплової
енергії «ТЕПЛОТРАНС»
Дніпропетровської міської ради (49089,
Дніпропетровська обл., місто
Дніпропетровськ, вулиця Макарова,
будинок 32, ) на користь
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (01001, місто Київ,
вулиця Богдана Хмельницького, 6, ) 21 662 417,00 грн. (двадцять
один мільйон шістсот шістдесят дві
тисячі чотириста сімнадцять гривень 00
копійок) основного боргу, 700 333,90 грн.
(сімсот тисяч триста тридцять три
гривні 90 копійок) пені, 273 108,02 грн.
(двісті сімдесят три тисячі сто вісім
гривень 02 копійки) інфляційних втрат, 521
200,37 грн. (п'ятсот двадцять одна тисяча
двісті гривень 37 копійок) 3% річних, 73
080,00 грн. (сімдесят три тисячі
вісімдесят гривень 00 копійок) судового
збору.

Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 01.07.2014.

Суддя А.Є. Соловйова