ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 рокуСправа № 912/297/14
Господарський суд Кіровоградської
області колегією суддів у складі:
головуючого судді - Поліщук Г.Б., суддів
Кабакової В.Г. та Тимошевської В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи № 912/297/14

за позовом прокурора Ульяновського
району в інтересах держави в особі:

1. Головного управління
Держземагентства у Кіровоградській
області

2. Кіровоградської обласної державної
адміністрації

до відповідачів: 1. Ульяновської
районної державної адміністрації

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Катрал і К"

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивачів:

Служби автомобільних доріг у
Кіровоградській області

та Служби автомобільних доріг у
Черкаській області

про визнання незаконним та скасування
розпорядження, визнання договору та
додаткової угоди недійсними,
зобов'язання повернути земельну
ділянку

за участю представників:

від прокуратури - Макаренко О.І.,
прокурор відділу прокуратури м.
Кіровограда (посвідчення № 023072 від
21.11.2013р.);

від позивача І - участі не брали;

від позивача ІІ - участі не брали;

від відповідача І - участі не брали;

від відповідача ІІ - Лановий Д.А.,
довіреність № юр-д-3/2 від 02.01.2014р.;

від 3-ї особи (Служба автомобільних
доріг у Черкаській області) - участі не
брали;

від 3-ї особи (Служба автомобільних
доріг у Кіровоградській області) -
участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Прокурор Ульяновського району
звернувся до господарського суду
Кіровоградської області з позовом в
інтересах позивачів: Головного
управління Держземагентства у
Кіровоградській області та
Кіровоградської обласної державної
адміністрації до відповідачів:
Ульяновської районної державної
адміністрації та товариства з
обмеженою відповідальністю "Катрал і К"
про визнання незаконним та скасування
розпорядження про затвердження
проекту землеустрою надання в оренду
земельної ділянки від 18.08.2009 №383-р;
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки від 27.08.2009р.,
укладеного між Ульяновською районною
державною адміністрацією та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Катрал і К" та
додаткової угоди від 28.04.2012р.;
зобов'язати товариство з обмеженою
відповідальністю "Катрал і К" повернути
земельну ділянку площею 0,90га вартістю
363552,52грн. на території Новоселицької
сільської ради державі в особі
головного управління Держземагентства
у Кіровоградській області.

Позовна заява мотивована перевищенням
повноважень Ульяновською районною
державною адміністрацією при
прийнятті спірного рішення, так як
повноваження щодо передачі земель з
метою розміщення об'єктів дорожнього
сервісу відноситься до компетенції
Кіровоградської обласної державної
адміністрації. Крім того, у позові
прокурор зазначає про те, що передавши
спірну земельну ділянку, Ульяновською
районною державною адміністрацією
порушено встановлені законом вимоги
щодо використання земельної ділянки за
цільовим призначенням, а також,
всупереч вимогам Земельного кодексу,
передача земельної ділянки в оренду
відбулась без проведення земельних
торгів щодо продажу права на оренду.

Ухвалою господарського суду від 05.02.2014
року позовну заяву прийнято до
розгляду та порушено провадження у
справі.

Позивачем 1 - Головним управлінням
Держземагентства у Кіровоградській
області 05.03.2014 року подані пояснення,
відповідно до яких позивач-1 підтримує
поданий прокурором позов та вважає, що
існують підстави для його задоволення.

Позивачем 2 - Кіровоградською обласною
державною адміністрацією 26.03.2014 року
надано пояснення, з яких вбачається, що
позивач-2 підтримує позов прокурора та
вважає, що Ульяновська районна
державна адміністрація перевищила
надані їй законом повноваження при
прийнятті спірного розпорядження.

Відповідач 1 - Ульяновська районна
державна адміністрація у відзиві на
позовну заяву не визнав позовні вимоги,
вважаючи їх необґрунтованими та
такими, що не ґрунтуються на фактичних
обставинах справи. Відповідач 1 не
погоджується з твердженням прокурора
відносно того, що об'єкт дорожнього
сервісу не пов'язаний з
обслуговуванням жителів
територіальної громади району та
вважає, що Ульяновська районна
державна адміністрація наділене
повноваженнями на передання земельних
ділянок із земель державної власності
у власність або у користування у межах
сіл, селищ, міст районного значення для
всіх потреб та за межами населених
пунктів, в томі числі, для будівництва
об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням
жителів територіальної громади району
(шкіл, закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо).

В частині заявлених прокурором підстав
позову щодо використання земель не за
цільовим призначенням відповдіач 1
зазначив про те, що цільове призначення
земельної ділянки змінено
розпорядженнями голови Ульяновської
районної державної адміністрації про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою для продажу права оренди
на аукціоні та про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки.

Відповідач 2 у відзиві на позов позовні
вимоги заперечив в повному обсязі,
зазначивши про те, що позовні вимоги
заявлені прокурором з пропуском строку
позовної давності. Відповідач 2 також
посилається на те, що спірна земельна
ділянка була надана в оренду для
будівництва та експлуатації комплексу
дорожнього сервісу, пов'язаного з
обслуговуванням жителів
територіальної громади, що
підтверджується розпорядженням №383-р
від 18.08.2009р. зі змінами, внесеними
розпорядженням голови Ульяновської
районної державної адміністрації №72-р
від 02.03.2010р.

В частині доводів прокурора про
передачу в оренду земельної ділянки
без проведення торгів відповідач 2
зазначає, що на момент прийняття
Ульяновською районною державною
адміністрацією розпорядження №383-р від
18.08.2009 року Розділ Х Перехідних
положень Земельного кодексу України
передбачав передачу в оренду земельних
ділянок у разі надання дозволу на
розроблення проекту відведення
земельної ділянки до 1 січня 2008 року без
проведення земельних торгів
(аукціонів).

Третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивачів (Службою
автомобільних доріг у Кіровоградській
області) 14.05.2014 року надано пояснення, у
відповідності до яких не погоджується
з позицією прокурора в частині того, що
спірна земельна ділянка площею 0,90 га на
території Новоселицької сільської
ради межує із землями, які перебувають
у постійному користуванні Служби
автомобільних доріг у Кіровоградській
області та знаходяться на балансі
Служби автомобільних доріг у
Черкаській області. Зазначає про те, що
згідно державного акта на право
постійного користування землею І-КР
№001305 виданого відповідно до
розпорядження голови Ульяновської РДА
від 18.07.2003 №449-р Службі надано у
постійне користування 49,80 га землі для
будівництва та обслуговування
автодороги М-05 Київ-Одеса на території
Новоселицької сільської ради.
Зазначений акт виготовлено до
створення Національної кадастрової
системи, яка фактично функціонує лише з
01.01.2013р., що робить неможливим
встановлення меж земельної ділянки в
натурі.

Розглянувши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового процесу, господарський суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову
прокурора, виходячи з наступного.

Статтею 3 Земельного кодексу України
визначено, що земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Відповідно до статті 116 Земельного
кодексу України (тут і надалі в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Пунктом 12 розділу X "Перехідні
положення" Земельного кодексу України
визначено, що до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзаці третьому цього
пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Повноваження органів виконавчої влади
щодо передачі земельних ділянок у
користування передбачено статтею 122
Земельного кодексу України.

Пунктом "в" частини 3 цієї статті
передбачено повноваження районних
державних адміністрацій щодо передачі
на їх території земельних ділянок із
земель державної власності у власність
або у користування у межах сіл, селищ,
міст районного значення для всіх
потреб та за межами населених пунктів
для будівництва об'єктів, пов'язаних з
обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), крім
випадків, визначених частиною сьомою
цієї статті.

Відповідно до частини 4 цієї статті
обласні державні адміністрації
передають земельні ділянки на їх
території із земель державної
власності у власність або у
користування у межах міст обласного
значення та за межами населених
пунктів для всіх потреб, крім
випадків, визначених частинами
третьою, сьомою цієї статті.

Як вбачається із матеріалів справи
розпорядженням голови Ульяновської
районної державної адміністрації від
07.06.2007 року №342-р надано згоду ТОВ
"Катрал і К" на проведення робіт по
вибору та погодженню місця
розташування земельної ділянки для
будівництва та експлуатації комплексу
дорожнього сервісу загальною площею 0,9
га, в тому числі по угіддях: пасовище
площею 0,9 га із західної сторони від
автодороги Київ-Одеса за рахунок
земель сільськогосподарського
призначення, що перебувають у запасі на
території Новоселицької сільської
ради в оренду терміном на 49 років.

Розпорядженням від 27.09.2007 року №587-р
погоджено акт вибору земельної ділянки
для будівництва та експлуатації
комплексу дорожнього сервісу на
території Новоселицької сільської
ради Ульяновського району
Кіровоградської області в оренду,
терміном на 49рокуів, товариству з
обмеженою відповідальністю Катрал і К"
та надано згоду на розробку проекту
землеустрою щодо відведення в
довгострокову оренду терміном на 49
років, земельну ділянку загальною
площею 0,9 га, в тому числі по угіддях
пасовище площею 49 га із західної
сторони від автодороги Київ-Одеса за
рахунок земель сільськогосподарського
призначення, що перебувають у запасі на
території Новоселицької сільської
ради для будівництва та експлуатації
комплексу дорожнього сервісу.

Дане розпорядження прийняте
Ульяновською РДА в межах повноважень
та у спосіб, визначений чинним
законодавством, воно відповідає
вимогам частини 3 статті 122 Земельного
кодексу України та є чинним станом на
дату вирішення спору у даній справі.

На виконання цього розпорядження
товариством з обмеженою
відповідальністю
"Кіровоградгеоінформ" було розроблено
проект із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки товариству з
обмеженою відповідальністю "Катрал і К"
в оренду строком на 49 років для
будівництва та експлуатації комплексу
дорожнього сервісу за адресою:
Кіровоградська область, Ульяновський
район, Новоселицька сільська рада, км.255
автодороги Київ-Одеса (західна
сторона).

Зазначений проект землеустрою пройшов
державну експертизу, що
підтверджується висновком державної
експертизи землевпорядної
документації від 07.05.2009р. №1249 з
урахуванням виправлень від 30.07.2009р.
№1249.

Із змісту висновку державної
експертизи землевпорядної
документації №1249 від 07.05.2009р.
вбачається, що об'єкт експертизи
(проект землеустрою) було повернуто на
доопрацювання із зазначенням
зауважень та пропозицій (п.10), які
необхідно врахувати при внесенні змін
до відповідної документації, що
узгоджується з положеннями частини 6
статті 35 Закону України "Про державну
експертизу землевпорядної
документації". Об'єкт експертизи було
доопрацьовано. Факт внесення
виправлень до проекту землеустрою
посвідчено відповідним записом на
висновку експертизи відповідно до
пункту 3.5.9. Методики проведення
державної експертизи землевпорядної
документації, яка затверджена наказом
Держкомзему України №391 від 03.12.2004 та
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 21.12.2004 за №1618/10217.

Згідно з положеннями частини 4 статті 35
Закону України "Про державну
експертизу землевпорядної
документації" позитивні висновки
державної експертизи щодо об'єктів
обов'язкової державної експертизи є
підставою для прийняття
відповідного рішення органами
виконавчої влади чи органами місцевого
самоврядування, відкриття
фінансування робіт з реалізації
заходів, передбачених відповідною
документацією.

Розпорядженням голови Ульяновської
районної державної адміністрації від
18.08.2009 року №383-р затверджено проект
землеустрою щодо відведення ТОВ
"Катрал і К" в оренду, терміном 49 років,
земельної ділянки, площею 0,90 га
пасовищ, за рахунок земель
сільськогосподарського призначення,
що перебувають у запасі за адресою:
Новоселицька сільська рада ,
Ульяновський район, Кіровоградська
область, км.255 автодороги Київ-Одеса
(західна сторона) для будівництва та
експлуатації комплексу дорожнього
сервісу та надано земельну ділянку в
оренду.

Розпорядженням голови Ульяновської
районної державної адміністрації від
02.03.2010 року №72-р внесено зміни до п. 1, 2
розпорядження від 18.08.2009 року №383-р, а
саме: після слів "для будівництва та
експлуатації комплексу дорожнього
сервісу" доповнено словами "пов'язаного
з обслуговуванням жителів
територіальної громади".

Господарський суд враховує, що в оренду
відповідачу 2 було передано земельну
ділянку із земель
сільськогосподарського призначення,
яка знаходиться в Ульяновському районі
за межами населеного пункту, для
будівництва та експлуатації об'єкту
комплексу дорожнього сервісу для
обслуговування жителів територіальної
громади району.

Таким чином, приймаючи спірне
розпорядження Ульяновська РДА діяла
відповідно до положень частини 3
статті 122 та пункту 12 розділу X
"Перехідні положення" Земельного
кодексу України, тобто в межах
повноважень визначених чинним
законодавством.

Доводи прокурора стосовно того, що
об'єкт дорожнього сервісу - це об'єкт
який не пов'язаний з обслуговуванням
жителів територіальної громади району,
а тому повноваження щодо передачі
земель для таких потреб відноситься до
компетенції Кіровоградської
облдержадміністрації спростовуються
наступним.

Відповідно до пункту "в" частини 3
статті 122 Земельного кодексу України до
повноважень районних державних
адміністрацій віднесено передачу на їх
території земельних ділянок із
земель державної власності у власність
або у користування за межами
населених пунктів для будівництва
об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням
жителів територіальної громади району
(шкіл, закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо).

Тобто перелік об'єктів, пов'язаних з
обслуговуванням жителів
територіальної громади не є вичерпним.

Визначення об'єкту дорожнього сервісу
дано в статті 1 Закону України "Про
автомобільні дороги", це - спеціально
облаштовані місця для зупинки
маршрутних транспортних засобів,
майданчики для стоянки транспортних
засобів, майданчики відпочинку,
видові майданчики, автозаправні
станції, пункти технічного
обслуговування, мотелі, готелі,
кемпінги, торговельні пункти (у тому
числі малі архітектурні форми),
автозаправні комплекси, складські
комплекси, пункти медичної та
технічно-евакуаційної допомоги,
пункти миття транспортних засобів,
пункти приймання їжі та питної води,
автопавільйони, а також інші об'єкти,
на яких здійснюється обслуговування
учасників дорожнього руху та які
розміщуються на землях дорожнього
господарства або потребують їх
використання для заїзду та виїзду на
автомобільну дорогу.

Крім того, визначення поняття об'єкти
сервісу дано в чинному, на момент
виникнення спірних правовідносин,
Порядку видачі дозволів на розміщення,
будівництво, реконструкцію та
функціонування об'єктів сервісу на
землях дорожнього господарства та
згод і погоджень на об'єкти зовнішньої
реклами вздовж автомобільних доріг
загального користування, який
затверджено наказом Державної служби
автомобільних доріг України від 29.09.2005
№ 414 та зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 26.10.2005 за №1266/11546, це -
станції та пункти технічного
обслуговування, пункти миття
транспортних засобів, пункти
технічного обслуговування (оглядові
естакади та ін.), автозаправні та
газозаправні станції, придорожні
ринки, пункти торгівлі, харчування
(споруди побутово-торговельного
призначення), у т.ч. влаштовані за
допомогою встановлення малих
архітектурних форм, стоянки
транспортних засобів (стоянки та
майданчики для короткочасної зупинки,
майданчики для відпочинку, стоянки,
що охороняються) та видові
майданчики, готелі, мотелі, кемпінги,
туалети.

Але ні в Законі України "Про
автомобільні дороги", ні у
вищезгаданому Порядку не зазначено
про те, що об'єкти дорожнього сервісу не
пов'язані з обслуговуванням жителів
територіальної громади району.

Господарський суд також враховує, що до
об'єктів, які пов'язані з
обслуговуванням жителів
територіальних громад, можуть належати
такі, що мають призначення щодо
забезпечення соціально-економічних,
культурних, оздоровчих або інших
потреб жителів району, однаковим
задоволенням потреб жителів
відповідної територіальної громади,
для чого органами місцевого
самоврядування здійснюється
стратегічне планування та
прогнозування соціально-економічного
розвитку даної території, що
супроводжується в тому числі
складанням інвестиційного паспорту з
відображенням соціально-економічних,
культурних, оздоровчих або інших
потреб жителів відповідної
територіальної громади, необхідність
інвестицій та можливі інвестиційні
ризики з урахуванням характерних
властивостей даної території. Відтак
за наслідком будівництва відповідних
об'єктів забезпечується необхідний
рівень соціально-економічної
стабільності, сприяння розвитку тих
форм економічної діяльності і
зайнятості, які узгоджуються з
існуючими ресурсними можливостями
громади, покращенню її життєвих
стандартів.

З урахуванням наведеного
господарський суд дійшов висновку, що
Ульяновською РДА в оренду відповідачу 2
надано земельну ділянку для
будівництва об'єкта, пов'язаного з
обслуговуванням жителів
територіальної громади району.
Викладене свідчить, що відповідач 1
діяв в межах компетенції, визначеної
статтею 122 Земельного кодексу України.

Крім того, прокурор, як на підставу для
задоволення позовних вимог,
посилається на те, що спірна земельна
ділянка була передана в оренду з
порушення земельного законодавства в
частині використання земель за їх
цільовим призначенням оскільки
земельна ділянка відноситься до
категорії земель
сільськогосподарського значення, а
згідно частини 5 статті 20 Земельного
кодексу України земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
використовуються їх власниками або
користувачами виключно в межах вимог
щодо користування землями певного виду
використання, встановлених статтями 31,
33 - 37 цього Кодексу, а інших видів
використання земель
сільськогосподарського призначення
законом не передбачено. Крім того,
прокурор посилається на те, що
відповідач 1 в порушення вимог статей 20,
22 Земельного кодексу України, передав
землі сільськогосподарського
призначення під розміщення об'єкту
дорожнього сервісу без зміни категорії
земель на землі промисловості,
транспорту, зв'язку, енергетики,
оборони та іншого призначення.

Такі доводи прокурора спростовуються
наступним.

За частиною1 статті 18 Земельного
кодексу України до земель України
належать усі землі в межах її
території, в тому числі острови та
землі, зайняті водними об'єктами, які
за основним цільовим призначенням
поділяються на категорії.

Відповідно до частини 1 статті 19
Земельного кодексу України землі
України за основним цільовим
призначенням поділяються на такі
категорії, зокрема, як землі
сільськогосподарського призначення та
землі промисловості, транспорту,
зв'язку, енергетики, оборони та іншого
призначення.

За умовами частин 1 та 2 статті 20
Земельного кодексу України віднесення
земель до тієї чи іншої категорії
здійснюється на підставі рішень
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень. Зміна цільового
призначення земель провадиться
органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу
цих земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою
або приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.

В свою чергу, статтею 1 Закону України
"Про землеустрій" передбачено, що
цільове призначення земельної
ділянки - використання земельної
ділянки за призначенням, визначеним
на підставі документації із
землеустрою у встановленому
законодавством порядку.

Отже, з наведених вище норм чинного
земельного законодавства вбачається,
що зміна цільового призначення
земельної ділянки з однієї категорії
на іншу з визначенням виду її
використання в межах зміненої
категорії земель, відбувається шляхом
прийняття рішення відповідним органом
влади, яким затверджується проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки із зміненим цільовим
призначенням земельної ділянки
відповідно до закону та надається
земельна ділянка у користування з
визначенням умов її використання і
затвердженням умов надання, мається на
увазі використання земельної ділянки
за цільовим призначенням, визначеним
на підставі відповідного проекту
землеустрою.

Господарський суд враховує, що землі,
придатні для потреб сільського
господарства, в силу вимог частини 1
статті 23 Земельного кодексу України
повинні надаватися насамперед для
сільськогосподарського використання.

Поряд з цим частина 3 цієї статті
передбачає можливість надання
сільськогосподарських угідь гіршої
якості для потреб, не пов'язаних з
веденням сільськогосподарського
виробництва.

Таким чином, вищевказані положення
Земельного кодексу України
передбачають правову можливість
надання сільськогосподарських угідь
для інших потреб, не пов'язаних з
веденням сільськогосподарського
виробництва.

Однак, надання сільськогосподарських
угідь для інших потреб, не пов'язаних з
веденням сільськогосподарського
виробництва, передбачає необхідність
зміни цільового призначення земельної
ділянки з категорії земель
сільськогосподарського призначення на
іншу категорію земель.

Розпорядженням №383-р від 18.08.2009 року
було затверджено проект землеустрою з
відповідними виправленнями,
відповідно до якого змінено категорію
земель із земель
сільськогосподарського призначення на
землі промисловості, транспорту,
зв'язку оборони та іншого призначення,
цільове призначення земельної ділянки
- землі, що використовуються в
комерційних цілях, що відповідає
вимогам статті 20 Земельного кодексу
України.

Факт зміни цільового призначення
спірної земельної ділянки
підтверджується листом відділу
Держземагентства в Ульяновському
районі Кіровоградської області №793 від
26.03.2014р.

Викладеним спростовуються висновки
прокурора про те, що спірна земельна
ділянка була передана в оренду з
порушення земельного законодавства в
частині використання земель за їх
цільовим призначенням та зміни їх
цільового призначення (категорії).

У позовній заяві прокурор також
посилається на порушення відповідачем
1 ст.124 Земельного кодексу щодо
непроведення земельних торгів з
продажу права на оренду спірної
земельної ділянки.

Згідно з частиною 1 статті 134 Земельного
кодексу України земельні ділянки
державної чи комунальної власності або
права на них (оренда, суперфіцій,
емфітевзис), у тому числі з
розташованими на них об'єктами
нерухомого майна державної або
комунальної власності, підлягають
продажу окремими лотами на
конкурентних засадах (земельних
торгах), крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Згідно п.1 Розділу Х Перехідних
положень Земельного кодексу України у
разі прийняття відповідними органами
рішення про погодження місця
розташування об'єкта або про надання
дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки до 1 січня
2008 року передача в оренду таких
земельних ділянок із земель державної
та комунальної власності здійснюється
без проведення земельних торгів
(аукціонів).

Матеріалами справи підтверджується, що
згоду на розробку проекту землеустрою
щодо відведення в довгострокову
оренду, терміном на 49 років, земельної
ділянки загальною площею 0,9 га надано
розпорядженням голови Ульяновської
районної державної адміністрації №587-р
від 27.09.2007 року, тобто до 1 січня 2008 року.
З наведеного слідує, що передача
відповідачеві 2 в оренду спірної
земельної ділянки без проведення
земельних торгів не суперечить
приписам Земельного кодексу, а доводи
прокурора в цій частині є
безпідставними.

27.08.2009 року між Ульяновською РДА
(орендодавець) та ТОВ "Катрал і К"
(орендар) укладено договір оренди
землі, за умовами якого орендар отримав
в строкове платне користування (оренду)
земельну ділянку площею 0,90 га для
будівництва та експлуатації комплексу
дорожнього сервісу.

Вказаний договір зареєстрований в
Ульяновському відділенні №22
Кіровоградської регіональної філії
державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру", про що
в Державному реєстрі земель вчинено
запис від 30.03.2010р. за №55.

Земельна ділянка площею 0,90 га передана
ТОВ "Катрал і К" за актом
прийому-передачі земельної ділянки від
08.09.2009 року.

28.04.2012 року між вказаними сторонами
укладено додаткову угоду до договору
оренди землі, якою внесено зміни до
договору оренди щодо розміру орендної
плати.

Вказану додаткову угоду зареєстровано
у відділі Держкомзему в Ульяновському
районі, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 23.11.2012р.
№02933.

Відповідно до частини 1 статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи свої вимоги в частині
визнання недійсним спірного договору
оренди землі, прокурор посилається на
те, що такий договір укладений на
підставі розпорядження, яке не
відповідає вимогам чинного земельного
законодавства.

Проте, господарським судом
встановлено, що Ульяновською РДА
дотримано встановленого порядку
відведення і надання земельної ділянки
в оренду, тому спірний договір оренди
землі та додаткова угода до нього не
підлягають визнанню недійсними з
підстав, зазначених прокурором в
позовній заяві.

Оскільки відсутні підстави для
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки від 27.08.2009 року,
укладеного між Ульяновською РДА та ТОВ
"Катрал і К", відсутні правові підстави
для повернення орендованої земельної
ділянки власнику.

З огляду на викладене в задоволенні
позову слід відмовити в повному обсязі.

Стосовно заяви відповідача 2 про
застосування строку позовної давності
господарський суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до п. 2.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
року №10 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів", за
змістом частини першої статті 261 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі, коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

Враховуючи наведені вище обставини та
висновки господарського суду щодо
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог прокурора та порушення
прав позивачів, господарський суд не
вбачає підстав для застосування
позовної давності.

29.05.2014 року представником відповідача 2
подано клопотання про винесення
окремої ухвали з метою усунення
недоліків в діяльності прокуратури
м.Кіровограда та прокуратури
Ульяновського району Кіровоградської
області та проведення засобів
прокурорського реагування (перевірки)
щодо законності розпорядження
Ульяновської райдержадмністрації
№449-р від 18.07.2003 року.

Окрема ухвала виноситься
господарським судом за наявності умов,
передбачених частиною першою статті 90
Господарського процесуального кодексу
України - виявлення при вирішенні спору
порушень законності або недоліків у
діяльності підприємства, установи,
організації, державного чи іншого
органу.

В окремій ухвалі має бути зазначено
закон чи інший нормативно-правовий акт
(у тому числі його стаття, пункт тощо),
вимоги яких порушено, і в чому саме
полягає порушення. Просте
перерахування допущених порушень без
зазначення конкретних норм чинного
законодавства або перерахування норм
права, порушення яких встановлено у
судовому розгляді, є неприпустимими.

Вказівки, що містяться в окремій
ухвалі, повинні бути максимально
конкретними і реальними для виконання
(п.5.3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Відповідачем 2 в клопотанні про
винесення окремої ухвали не зазначено -
норми якого саме закону чи іншого
нормативно-правового акту порушено
прокуратурою м.Кіровограда та
прокуратурою Ульяновського району, в
чому саме полягає порушення чинного
законодавства вказаними державними
органами.

Поряд з тим, господарський суд
зауважує, що при винесенні окремої
ухвали вказівки стосовно усунення
порушень законності чи недоліків у
діяльності підприємств і організацій
не повинні виходити за межі
компетенції господарського суду, тобто
господарський суд не вправі давати
вказівки щодо виробничих процесів або
оперативно-господарської діяльності
та визначати, яке стягнення слід
накласти на службову особу (п. 5.4
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р.).

Клопотання відповідача 2 фактично
містить вимогу про зобов'язання
органів прокуратури вжити засобів
прокурорського реагування щодо
законності розпорядження Ульяновської
райдержадміністрації, яке не є
предметом спору у даній справі, що, на
думку господарського суду, є
перевищенням компетенції суду.

За викладених обставин клопотання
відповідача 2 задоволенню не підлягає.

На підставі статті 49 Господарського
процесуального України, враховуючи
положення пунктів 2.11, 4.6. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України", господарський суд судовий
збір за вимогою немайнового характеру
про визнання недійсним розпорядження
№383-р покладає на позивача 2
(Кіровоградську обласну державну
адміністрацію); судовий збір за вимогою
немайнового характеру про
зобов'язання повернути земельну
ділянку на позивача 1 (Головне
управління Держземагентства у
Кіровоградській області); судовий збір
за вимогою немайнового характеру про
визнання недійсним договору на обох
позивачів.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Стягнути з Головного управління
Держземагентства у Кіровоградській
області (25006, м. Кіровоград, вул.
Тимірязєва, 84, ідентифікаційний код
38802868) на користь Державного бюджету
України (р/р 3002 в Головному
Управлінні Державної казначейської
служби України у Кіровоградській
області, МФО 823016, код 38037409, отримувач
коштів УК у м. Кіровограді (м.
Кіровоград) 22030001) - 1827,00грн. судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Стягнути з Кіровоградської обласної
державної адміністрації (25022, м.
Кіровоград, пл. Кірова,1,
ідентифікаційний код 00022543) на користь
Державного бюджету України (р/р 3002
в Головному Управлінні Державної
казначейської служби України у
Кіровоградській області, МФО 823016, код
38037409, отримувач коштів УК у м.
Кіровограді (м. Кіровоград) 22030001) -
1827,00грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Кіровоградської
області.

Повне рішення складено 23.06.2014р.

Головуючий суддя
Г.Б. Поліщук

Суддя
В.Г.Кабакова

Суддя
В.В.Тимошевська