ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2014 р.
Справа № 918/516/14

Суддя Романюк Р.В. розглянувши
матеріали справи

за позовом Приватного підприємства
"Торговий центр-Д"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 19 147 грн. 29 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача: Половко В.А. (довіреність
№4 від 27.12.2012 року)

від відповідача: не з'явився.

Обставини справи: Приватне
підприємство "Торговий центр-Д"
звернулось до господарського суду з
позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення 19 147 грн. 29 коп.
заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що на підставі
договору найму нежитлового приміщення
№ 1763 від 03.09.2012р., укладеного між
сторонами, відповідач в період з
01.08.2013р. по 31.10.2013р. користувався
приміщенням по АДРЕСА_1, однак плату
обумовлену Договором не вносив, а тому
існуючу заборгованість, пеню та штраф,
передбачені п. 4.2 Договору, просить суд
стягнути у примусовому порядку.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, причин неявки суду не повідомив.

Оскільки відповідач був завчасно
повідомлений про день та час судового
розгляду та мав можливість в розумні
терміни довести до відома суду свої
доводи та заперечення стосовно
позовних вимог, однак правами,
визначеними ст. 22 ГПК України не
скористався, суд вважає за можливе
розглянути справу по суті позовних
вимог, без участі представника
відповідача - за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши зібрані у справі докази,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

3 вересня 2012 року між Приватним
підприємством "Торговий центр - Д"
(Підприємство) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (Замовник)
укладено договір найму нежитлового
приміщення №1763, за умовами якого
Підприємство в період дії цього
договору надає Замовнику у платне
строкове користування облаштоване
нежитлове приміщення загальною площею
57,6 кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 (пункт 1.1. договору).

Відповідно до пунктів 1.2.-1.3 Договору за
користування приміщенням замовник
незалежно від наслідків своєї
підприємницької діяльності, сплачує
підприємству щомісячну плату в розмірі
2 600 грн. 00 коп. в тому числі ПДВ та
компенсує підприємству вартість
фактично спожитої електроенергії,
води, тощо згідно діючих на момент
рахунків тарифів.

Згідно пункту 2.1. договору розрахунки
за цим договором здійснюються в
безготівковому порядку, шляхом
щомісячного перерахування грошових
коштів, в розмірі обумовленому в п.п. 1.3,
1.4. цього договору, замовником на
банківський рахунок підприємства або
внесення ним готівкових коштів в касу
підприємства в строк до першого числа
місяця за який здійснюється оплата.

Підставою для розрахунків є цей
договір та акти приймання-передачі
наданих послуг (п. 1.5 Договору).

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Однією із підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, є договори
та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

У відповідності до статті 759 ЦК України,
за договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Законом можуть
бути передбачені особливості
укладення та виконання договору найму
(оренди).

Згідно із статтею 526 ЦК України та
статтею 193 ГК України - зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

В обгрунтування заявлених вимог
позивач стверджує, що відповідач
згідно договору найму нежитлового
приміщення №1763 від 03.09.2012р.
користувався протягом серпня - жовтня
2013 року приміщенням, однак орендну
плату обумовлену цією угодою не вносив.

З метою з'ясування факту існування
дійсних правовідносин між сторонами,
суд неодноразово зобов'язував позивача
подати відповідні докази (ухвали суду
від 29.04.2014р., від 14.05.2014р. та від 28.05.2014р.),
проте, жодних доказів, які б
підтверджували факт користування
відповідачем приміщенням, що є
предметом договору (акт
передачі-приймання приміщення, тощо) чи
доказів, які, згідно умов п. 1.5 цієї
угоди були б підставою для проведення
розрахунку (акти приймання-передачі
наданих послуг) позивачем суду не
подано.

Згідно приписів ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору (ст. 32 ГПК України).

За таких обставин, коли позивачем
належним чином не підтверджено факт
передачі відповідачу приміщень,
обумовлених Договором та не подано
актів приймання-передачі наданих
послуг у спірному періоді, які згідно п.
1.5 цієї угоди є необхідною умовою для
проведення розрахунків, суд дійшов
висновку про недоведеність позовних
вимог як в частині стягнення плати за
користування майном так і в частині
стягнення неустойки, передбаченої за
несвоєчасне внесення орендних
платежів, а тому, керуючись статтями 32,
33, 43, 49, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Повне рішення складено "01" липня 2014 року

Суддя
Романюк Р.В.