ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

05 червня 2014 року Справа № 924/1210/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіСеліваненка
В.П.,суддів:Вовка І.В., Кочерової Н.О.,
Самусенко С.С., Черкащенка
М.М.,розглянувши заявуміського
комунального підприємства
"Хмельницьктеплокомуненерго"про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 13.03.2014у
справі№ 924/1210/13за позовомнаціональної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України"доміського комунального
підприємства
"Хмельницьктеплокомуненерго"простягне
ння заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулася до
господарського суду Хмельницької
області з позовом до міського
комунального підприємства
"Хмельницьктеплокомуненерго" про
стягнення пені в сумі 578 334,30 грн.,
інфляційних у сумі 176 649,98 грн., 3% річних
у сумі 1 000 841,37 грн., нарахованих
відповідачу за порушення ним умов
укладеного договору на постачання та
розподіл природного газу для
вироблення теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями
№2011-ТКЕ/Н-(17)-(168) від 23.09.2011, та договору
про відступлення права вимоги №2861 від
31.10.2012.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 03.12.2013 позов
задоволено частково; стягнуто з
відповідача на користь позивача суму
інфляційних у розмірі 176 649,98 грн., 3%
річних у сумі 1 000 841,37 грн., пеню в сумі 289
167,15 грн.; в іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 21.01.2014 рішення
господарського суду скасовано та
прийнято нове рішення про відмову в
позові.

Постановою Вищого господарського суду
України від 13.03.2014 у даній справі
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 21.01.2014
скасовано; рішення господарського суду
Хмельницької області від 03.12.2013
залишено без змін.

Міське комунальне підприємство
"Хмельницьктеплокомуненерго"
звернулося із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
13.03.2014 у справі № 924/1210/13, у якій просить
зазначену постанову скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду касаційної інстанції.

Заяву з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 05.11.2013
у справі №5011-42/13548-2012, від 09.09.2013 у справі
№5011-35/1271-2012, від 10.07.2013 у справі
№5011-35/1534-2012-42/553-2012, мотивовано
неоднаковим застосуванням судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме
положень статей 604, 614 Цивільного
кодексу України, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України вважає за
необхідне відмовити в допуску справи
до провадження Верховного Суду України
з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 11116 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) заява про перегляд судових
рішень господарських судів може бути
подана на підставі неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 частини першої статті
11116 ГПК України) матиме місце в разі,
коли суд (суди) касаційної інстанції у
розгляді двох чи більше справ за
подібних предмета і підстав позову,
змісту позовних вимог та встановлених
судом фактичних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

З постанови від 13.03.2014 у справі №924/1210/13,
про перегляд якої просить заявник,
вбачається, що погоджуючись з
висновками суду першої інстанції щодо
часткового задоволення позову про
стягнення з відповідача інфляційних
втрат, 3% річних та пені, суд касаційної
інстанції виходив із встановленого
місцевим судом факту прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання за договором на
постачання природного газу, враховуючи
при цьому, що відповідно до умов
договору про відступлення права
вимоги, укладеного первісним
кредитором та позивачем (новим
кредитором), до позивача перейшло право
вимоги щодо стягнення всіх штрафних
санкцій, інфляційних втрат та
відсотків, пов'язаних з невиконанням
або неналежним виконанням боржником
своїх зобов'язань за договором на
постачання природного газу.

Водночас у постанові від 05.11.2013 у справі
№5011-42/13548-2012 суд касаційної інстанції
підтримав висновки судів попередніх
інстанцій щодо часткової відмови у
стягненні з відповідача інфляційних
втрат, 3% річних, пені та штрафу (в
частині, що стосується доводів
заявника), виходячи з того, що
прострочення оплати отриманого за
договором на купівлю-продаж природного
газу, протягом заявленого позивачем
періоду не існувало, оскільки
зобов'язання з оплати на умовах
вказаного договору було припинено за
згодою сторін, а саме заборгованість
відповідача перед позивачем погашено
за рахунок коштів субвенції з
державного бюджету.

У постанові від 09.09.2013 у справі
№5011-35/1271-2012 суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для стягнення з відповідача
пені, інфляційних втрат та 3% річних,
виходячи із встановлених судами
попередніх інстанцій обставин справи
про те, що: сторони замінили первісне
зобов'язання про оплату природного
газу на умовах договору про
купівлю-продаж природного газу новим
зобов'язанням про оплату відповідачем
на користь позивача обсягів газу
відповідної вартості за рахунок коштів
субвенції з державного бюджету,
припинивши первісне зобов'язання в цій
частині; заявлена позивачем до
стягнення сума боргу була сплачена
відповідачем; відсутня вина
відповідача у простроченні платежів за
поставлений природний газ.

У постанові від 10.07.2013 у справі
№5011-35/1534-2012-42/553-2012 суд касаційної
інстанції погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо припинення
провадження у справі в частині
позовних вимог про стягнення основного
боргу за договором поставки природного
газу для вироблення теплової енергії
для потреб установ та організацій, що
фінансуються з державного та місцевих
бюджетів. При цьому Вищий
господарський суд України виходив із
встановлених судами попередніх
інстанцій обставин справи щодо
відсутності предмета спору в цій
частині, оскільки сторони замінили
первісне зобов'язання про оплату
природного газу на умовах договору
поставки природного газу новим
зобов'язанням про оплату відповідачем
на користь позивача обсягів газу
відповідної вартості за рахунок коштів
субвенції з державного бюджету.
Враховуючи зазначене, суд касаційної
інстанції погодився також з висновками
судів попередніх інстанцій щодо
відмови у задоволенні позовних вимог в
частині пені, інфляційних втрат та 3%
річних з огляду на те, що заявлена
позивачем до стягнення сума боргу була
сплачена відповідачем, що
підтверджується матеріалами справи та
свідчить про відсутність вини
відповідача.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

За таких обставин відсутні підстави
для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити міському комунальному
підприємству
"Хмельницьктеплокомуненерго" у допуску
справи №924/1210/13 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий суддя В. Селіваненко Судді
І. Вовк Н. Кочерова С. Самусенко М.
Черкащенко