ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

12 червня 2014 року
Справа № 5016/343/2012(11/10)

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Адаховської В.С.,

при секретарі Пейчеву Є.С.,

за участю представників учасників
процесу:

від кредиторів:

1) ОСОБА_1: не з'явився,

2) ПАТ "УкрСиббанк": Безушко В.В. -
довіреність № 33-21/350/1 від 08.01.2014 р.,

3) ОСОБА_3: не з'явився,

4) ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ": Чорнобривець
А.В. - довіреність № 21 від 24.03.2014 р.;
Ляндибурський А.В. - довіреність № 64 від
24.03.2014 р.,

5) ПАТ "Укрсоцбанк": Мавродій О.А. -
довіреність від 15.11.2013 р. за № 2164,

ліквідатор банкрута: арбітражний
керуючий Капінус А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

кредитори:

1. ОСОБА_1 (54001, АДРЕСА_1)

2. Публічне акціонерне товариство
"УкрСиббанк" (61005, м. Харків, пр.
Московський, 60, адреса для листування:
54001, м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова,
60 В)

3. ОСОБА_3 (54058, АДРЕСА_2, адреса для
листування: АДРЕСА_5)

4. Товариство з обмеженою
відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" (03150, м.
Київ, вул. Іллінська, 8)

5. Публічне акціонерне товариство
"Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29,
адреса для листування: 54001, м. Миколаїв,
вул. Фалеєвська, 14/1)

банкрут: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_8 (54058, АДРЕСА_4, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1)

ліквідатор: арбітражний керуючий
Капінус Андрій Анатолійович (АДРЕСА_6)

про банкрутство

В С Т А Н О В И В:

22.04.2014 р. на адресу суду надійшла заява
ліквідатора фізичної особи-підприємця
ОСОБА_8 (далі - ФОП ОСОБА_8.) -
арбітражного керуючого Капінуса
Андрія Анатолійовича (далі - Капінус
А.А.) № 02-04/128 від 22.04.2014 р. про видачу
наказу на виконання ухвали
господарського суду Миколаївської
області від 09.10.2012 р. у справі №
5016/343/2012(11/10), а саме про зобов'язання
Державного підприємства
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України (04050, м. Київ, вул.
Мельникова, 81 літ. А, )
зняти заборони, арешти та вилучити
обтяження:

Запис № 1 Вид обтяження: приватне
обтяження. Тип реєстрації: Поточна. Тип
обтяження - застава рухомого майна.
Зареєстровано 15.12.2006 року 15:02:28 за №
4231593, реєстратором: Державне
підприємство "Інформаційний центр"
Міністерство юстиції України, 04050 м.
Київ, вул. Мельникова, 81 літ. А, тел. , 206-71-49. Підстава обтяження:
Договір застави транспортного засобу,
49080, 15.12.2006, АКІБ "УкрСиббанк". Об'єкт
обтяження: інший транспортний засіб,
Mazda, модель 3 легковий седан-В, Номер
об'єкта: НОМЕР_3, Номер державної
реєстрації: НОМЕР_2. Відомості про
обмеження відчуження: за погодженням з
обтяжувачем. Обтяжувач: Акціонерний
комерційний інноваційний банк
"УкрСиббанк", код: 09807750, 61050, Харківська
обл., м. Харків, пр. Московський, 60,
Спеціаліст ІБ від. № 720, ОСОБА_9, м.
Миколаїв. Боржник: ОСОБА_8, код: НОМЕР_1,
54000, АДРЕСА_4. Розмір основного
зобов'язання: 29 000,00 шв. франки. Строк
виконання зобов'язання 13.12.2013. Термін
дії: 15.12.2011. Звернення стягнення: Не
зареєстровано. Додаткові дані: вимоги
Заставодержателя, які виникають з
договору про надання споживчого
кредиту та застави майна № 0 від
15.12.2006 р. За домовленістю сторін,
вартість предмету застави складає: 127
500,00 (сто двадцять сім тисяч п'ятсот) грн.
00 коп. Змінено: 13.09.2011 10:51:49 реєстратором:
Київська обласна філія державного
підприємства "Інформаційний центр"
Міністерства юстиції України, 04073 м.
Київ, вул. Ливарська, 1 літ. А, тел. . Тип змін: Зміна відомостей про
обтяження. Термін дії (до змін): 15.12.2011.
Термін дії (після змін): 13.09.2016. Підстава:
Договір застави майна, 49080, 15.12.2006, АТ
"УкрСиббанк" Контрольна сума: 53Б457А02Е.

В поданій заяві ліквідатор посилається
на те, що станом на 22.04.2014 р. Державне
підприємство "Інформаційний центр"
Міністерство юстиції України не
виконало вимоги ухвали суду від 09.10.2012
р., на своє звернення (лист за вих. №
145-Б-13 від 24.01.2013 р.) до Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Київ щодо відкриття виконавчого
провадження та здійснення дій по
виконанню ухвали суду від 09.10.2012 р.
ліквідатором було отримано постанову
державного виконавця про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
01.02.2013 р.

Ухвалою господарського суду від 24.04.2014
р. розгляд заяви ліквідатора № 02-04/128
від 22.04.2014 р. про видачу судового наказу
призначено на 19.05.2014 р.

У зв'язку із заявленням ліквідатором
усного клопотання про відкладення
розгляду справи, господарським судом
було винесено ухвалу від 19.05.2014 р. про
відкладення розгляду справи на 12.06.2014 р.

12.06.2014 р. ліквідатор банкрута з'явився у
судове засідання та підтримав свою
заяву.

Розглянувши матеріали заяви та
заслухавши пояснення ліквідатора
банкрута, суд дійшов висновку про
відмову в її задоволенні, з огляду на
таке.

Постановою господарського суду
Миколаївської області від 13.03.2012 р. у
даній справі боржника - фізичну
особу-підприємця ОСОБА_8 було визнано
банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру, призначено ліквідатором
арбітражного керуючого Капінуса А.А.

Так, абзацом 7 ч. 1 ст. 23 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції, яка діяла на момент
прийняття постанови про визнання
банкрутом боржника) встановлено, що з
дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури скасовується арешт,
накладений на майно боржника,
визнаного банкрутом, чи інші обмеження
щодо розпорядження майном такого
боржника. Накладення нових арештів або
інших обмежень щодо розпорядження
майном банкрута не допускається.

Отже, з моменту відкриття щодо боржника
ліквідаційної процедури всі без
винятку обтяження його активів
підлягають скасуванню. При цьому
зняття заборон та арештів з майна
боржника в порядку ст. 23 названого
Закону є безумовним, стосується
будь-яких органів і посадових осіб та
не потребує сплати ніяких коштів.

09.10.2012 р., на підставі поданого
ліквідатором банкрута клопотання (з
урахуванням уточнень) про скасування
арештів та обтяжень, накладених на
будь-яке майно ОСОБА_8, судом було
винесено відповідну ухвалу.

Станом на теперішній час ухвала
господарського суду від 09.10.2012 р. не
виконана в повному обсязі, а саме, в
частині зобов'язання Державного
підприємства "Інформаційний центр"
Міністерства юстиції України вчинити
певні дії.

За змістом ст. 4-5 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) господарські суди
здійснюють правосуддя шляхом
прийняття обов'язкових до виконання на
усій території України рішень, ухвал,
постанов.

Згідно зі статтею 115 названого Кодексу
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

У відповідності до статті 1 Закону
України "Про виконавче провадження",
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом (ч. 1
ст. 17 Закону). Такими документами є
виконавчі листи, що видаються судами;
накази господарських судів; ухвали,
постанови судів у випадках,
передбачених законом; інші документи,
визначені у частині другій статті 17
Закону.

Вищий господарський суд України на
питання, чи видаються накази на
примусове виконання ухвал та постанов
господарського суду, в п. 10
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 14.07.2004
р. № 01-8/1270 "Про деякі питання, порушені у
доповідних записках про роботу
господарських судів України у 2003 р.
щодо застосування норм Господарського
процесуального кодексу України" (із
змінами і доповненнями, внесеними
листом Вищого господарського суду
України від 12.03.2009 р. № 01-08/163), відповів
так: пунктом 2 частини другої статті 3
Закону України "Про виконавче
провадження" [нині - п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону
України "Про виконавче провадження"]
ухвали та постанови господарських
судів віднесено до числа виконавчих
документів. Тому, як правило, немає
необхідності у видачі на їх виконання
наказу господарського суду. Проте у
деяких випадках така необхідність може
виникнути, зокрема, у вирішенні питань
про: розподіл між сторонами судових
витрат в разі припинення провадження у
справі (ч. 3 ст. 80 ГПК) чи залишення
позову без розгляду (ч. 2 ст. 81 ГПК);
стягнення штрафу в доход Державного
бюджету України на підставі п. 5 ст. 83
ГПК тощо.

Як вказано в п. 4 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" ухвала
господарського суду (у тому числі
апеляційної та касаційної інстанції)
про вжиття будь-якого заходу
забезпечення позову, включаючи
накладання арешту на майно або кошти,
підлягає виконанню органами державної
виконавчої служби або іншими органами
виконання судових рішень відповідно до
вимог статей 2, 3, 5 і 17 Закону України
"Про виконавче провадження", а наказ при
цьому не видається.

Отже, з аналізу положень ст. 17 Закону
України "Про виконавче провадження"
вбачається, що ухвала суду виступає
самостійним виконавчим документом,
який підлягає виконанню органами
Державної виконавчої служби України, а
видача будь-яких інших документів з
метою її виконання в такому разі
положеннями чинного законодавства не
передбачено.

В той же час, за змістом ч. 2 ст. 18 Закону
України "Про виконавче провадження", у
разі якщо рішення ухвалено на користь
кількох позивачів або проти кількох
відповідачів, а також якщо належить
передати майно, що перебуває в кількох
місцях, у виконавчому документі
зазначаються один боржник та один
стягувач, а також визначається, в якій
частині необхідно виконати таке
рішення, або зазначається, що обов'язок
чи право стягнення є солідарним.

Тобто, положення ч. 2 ст. 18 Закону
стосуються порядку виконання судових
рішень, для виконання яких нормами
законодавства передбачена видача
виконавчих документів.

Відтак, враховуючи, що для виконання
ухвали господарського суду про
скасування арештів, накладених на
майно боржника, визнаного банкрутом, чи
інші обмеження щодо розпорядження
майном такого боржника видача наказу
не передбачена, а остання виступає
самостійним виконавчим документом,
положення ч. 2 ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження" до таких ухвал
не застосовуються.

За таких обставин, суд відмовляє в
задоволенні вищевказаної заяви
ліквідатора про видачу наказу.

Суд зауважує, що виконавче провадження
повинно здійснюватися з врахуванням
вимог чинного законодавства,
особливостей процедури банкрутства.
При наявності невідповідностей у
законодавстві про виконавче
провадження та про банкрутство, слід
враховувати, що норми законодавства
про банкрутство є спеціальними та
мають пріоритет перед іншими нормами.

Керуючись ст. ст. 24, 48 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції чинній до 18.01.2013 р. включно),
ст. 86 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити в задоволенні заяви
ліквідатора банкрута № 02-04/128 від 22.04.2014
р. про видачу судового наказу.

Суддя
В.С. Адаховська