ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 23» червня 2014 р.
Справа №12/133-09

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя
Білоусова Я.О., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі Фільшиній Н.І.,

за участю представників:

апелянта - не з'явився;

кредиторів - не з'явився;

боржника - не з'явився;

ліквідатор - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області, м.Суми (вх.№1462С/2-7) на
ухвалу господарського суду Сумської
області від 03.04.2014 року по справі
№12/133-09,

за заявою Управління Пенсійного фонду
України в м.Суми,

до Відкритого акціонерного товариства
«Сумський м'ясокомбінат», м.Суми,

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 03.04.2014 року по справі №12/133-09
(суддя Костенко Л.А.) визнано поточні
вимоги кредитора - ПАТ «Сумиобленерго»,
в розмірі 17266,08 грн.; 38781,68 грн.; 91336,61 грн.
з віднесенням їх до четвертої черги
реєстру кредиторів.

Визнано поточні вимоги кредитора ДПІ у
м. Сумах у розмірі сумі 4480196,37 грн. з
віднесенням до четвертої черги реєстру
вимог кредиторів, в іншій частині вимог
- відмовлено.

В задоволенні скарги кредитора ТОВ
«Керамітекс» від 20.02.2014 року -
відмовлено.

В задоволенні клопотання голови
комітету кредиторів про припинення
повноважень арбітражного керуючого
Верченко Д.В. та призначення
арбітражного керуючого Усачова О.М. -
відмовлено.

Затверджено розмір оплати послуг
ліквідатору Верченко Д.В., призначеного
у справі №12/133-09, у розмірі двох
мінімальних заробітних плат з дня його
призначення.

Зобов'язано ліквідатора ВАТ «Сумський
м'ясокомбінат» арбітражного керуючого
Верченко В.Д. в строк до 01.07.2014 року
подати на затвердження до
господарського суду звіт та
ліквідаційний баланс банкрута в
установленому Законом порядку.

Державна податкова інспекція у м.Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області з вказаною ухвалою
господарського суду першої інстанції
не погодилася та звернулася до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення місцевим господарським
судом при прийнятті ухвали норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалу
господарського суду Сумської області
від 03.04.2014 року та прийняти постанову,
якою визнати вимоги ДПІ у м.Суми ГУ
Міндоходів у Сумській області в сумі
5287397,74 грн. як поточні та включити їх в
реєстр вимог кредиторів банкрута ВАТ
«Сумський м'ясокомбінат».

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що з 15.09.2009 року по
01.01.2013 року сума податкового боргу зі
сплати податків та зборів ВАТ
«Сумський м'ясокомбінат» збільшилась,
а саме: зі сплати зборів за забруднення
навколишнього природного середовища,
збору за спеціальне використання води,
податку на додану вартість для виплати
дотацій, податку на прибуток приватних
підприємств, штрафних санкцій за
порушення законодавства про
патентування, збору за
геологорозвідувальні роботи, податку з
власників транспортних засобів,
податку на доходи фізичних осіб,
податку на додану вартість, земельного
податку, комунального податку,
орендної плати, і загалом становить
5287397,74 грн., і вона не підлягає списанню
та розстроченню на підставі ст. 100, 101
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року.

Виникнення та поступове збільшення
суми податкового боргу боржника
відображено у облікових картках
платника, а також підтверджено
розрахунком суми податкового боргу,
податковими деклараціями,
розрахунками, актами, податковими
повідомленнями-рішеннями, рішенням про
застосування штрафних санкцій, копії
яких містяться в матеріалах справи.

Не погоджується скаржник і з висновком
суду першої інстанції про віднесення
визнаних кредиторських вимог до
четвертої черги реєстру кредиторів,
оскільки відповідно до приписів ст. 31
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» такі вимоги
мають бути віднесені до третьої черги
реєстру.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014 року
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області прийнято до
провадження та призначено до розгляду.

20.06.2014 року від апелянта надійшли
уточнення до апеляційної скарги
(вх.№4872), в яких просить суд скасувати
ухвалу господарського суду Сумської
області від 03.04.2014 року по справі №12/133-09
у частині відмови в задоволені
кредиторських вимог ДПІ у м.Сумах ГУ
Міндоходів у Сумській області в сумі
807201,37 грн. та прийняти постанову, якою
визнати кредиторські вимоги
податкового органу у сумі 807201,37 грн.

Боржник, кредитори та ліквідатор
відзиву на апеляційну скаргу не надали,
своїх представників у судове засідання
Харківського апеляційного
господарського суду не направили, про
причини неявки суд не сповістили, про
час та місце судового засідання були
належним чином повідомлені. У
відповідності до штампу вихідної
кореспонденції Харківського
апеляційного господарського суду
(вих.№007419) ухвала про прийняття
апеляційної скарги до провадження була
направлена 10.06.2014 року у кількості
восьми примірників, що підтверджує
належне надіслання копій
процесуальних документів - ухвали про
прийняття апеляційної скарги до
провадження від 10.06.2014 року учасникам
судового процесу.

Враховуючи, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
справи по суті, зважаючи на те, що
ухвала про прийняття апеляційної
скарги до провадження направлялась
рекомендованою кореспонденцією, а
також на те, що явка представників
сторін у судове засідання не була
визнана обов'язковою, та, зважаючи на
стислі строки розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду, у відповідності
до приписів статті 102 Господарського
процесуального кодексу України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в даному судовому
засіданні за відсутності
представників апелянта, боржника,
кредиторів та ліквідатора банкрута.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
апелянта, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 14.09.2009 року порушено
провадження у справі №12/133-09 за заявою
Управління Пенсійного фонду України в
Зарічному районі м.Суми про визнання
Відкритого акціонерного товариства
«Сумський м'ясокомбінат» банкрутом у
порядку ст. 11 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Згідно ухвали суду, за результатом
підготовчого засідання, від 08.10.2009 року
визнані безспірні вимоги ініціюючого
кредитора - Управління Пенсійного
фонду України в Зарічному районі м.
Суми, в сумі 817880,02 грн. та зобов'язано
його в десятиденний строк з дня
прийняття даної ухвали опублікувати в
офіційних друкованих органах
оголошення про порушення
господарським судом Сумської області
провадження у справі про банкрутство
боржника - Відкритого акціонерного
товариства «Сумський м'ясокомбінат».

На виконання вимог вищезазначеної
ухвали кредитором у газеті «Голос
України» №195 від 16.10.2009 року
опубліковано оголошення про порушення
господарським судом Сумської області
справи про банкрутство Відкритого
акціонерного товариства «Сумський
м'ясокомбінат».

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 08.02.2010 року затверджено
реєстр вимог кредиторів.

Постановою господарського суду
Сумської області від 15.04.2010 року ВАТ
«Сумський м'ясокомбінат» визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 20.06.2013 року призначено
ліквідатором ВАТ «Сумський
м'ясокомбінат» арбітражного керуючого
Верченка Д.В.

У червні 2013 року Державна податкова
інспекція у м.Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області звернулася до суду із заявою, в
якій просила суд додатково включити в
реєстр вимог кредиторів поточні вимоги
до боржника в сумі 5287397,74 грн.

За результатами розгляду заяви
Державної податкової інспекції у
м.Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області місцевим
господарським судом винесено
оскаржувану ухвалу про часткове
визнання кредиторських вимог у розмірі
4480196,37 грн., оскільки вони є поточними,
та про відхилення кредиторських вимог
у розмірі 807201,37 грн. з посиланням на те,
що такі вимоги складаються із
конкурсної заборгованості, із
заборгованості, яка виникла після
винесення постанови про визнання
боржника банкрутом, та до їх складу
входять штрафні санкції, нараховані в
період дії мораторію.

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
погоджується із такими висновками суду
першої інстанції, з огляду на наступне.

З заяви Державної податкової інспекції
у м.Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області про
визнання поточних кредиторських вимог
та доданому до неї розрахунку
вбачається, що зазначені вимоги в сумі
5287397,74 грн. складаються з
заборгованості по наступним податкам
та зборам:

- збору за забруднення навколишнього
природного середовища - 2066,90 грн.
основний платіж, 510,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції, 45,28 грн. - пеня;

- збору за спеціальне використання води
- 4344,11 грн. - основний платіж, 170,00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції, 23,36 грн. -
пеня;

- податку на додану вартість для виплат
дотацій 25681,85 грн. - основний платіж;

- податку на прибуток приватних
підприємств 164,54 грн. - штрафні
(фінансові) санкції;

- штрафні санкції за порушення
законодавства про патентування -932,35
грн.;

- надходження податків і зборів 695,59 грн.
- основний платіж, 3,74 грн. - пеня;

- податку на доходи фізичних осіб 118,75
грн. - пеня;

- податку на додану вартість 3970005,00 грн. -
основний платіж, 93079,00 грн. штрафні
(фінансові) санкції, 53632,07 грн. - пеня;

- земельного податку 29637,80 грн. -
основний платіж, 170,00 грн. штрафні
(фінансові) санкції, 169,23 грн. - пеня;

- комунального податку 5931,30 грн. -
основний платіж, 680,00 грн. штрафні
(фінансові) санкції, 62,44 грн. - пеня;

- орендної плати 1084027,33 грн. - основний
платіж, 340,00 грн. штрафні (фінансові)
санкції, 10789,02 грн. - пеня;

Тобто, всього за основними платежами -
5126507,96 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 96045,89 грн., по пені - 64843,89 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (в редакції
Закону від 30.06.1999 року) провадження у
справах про банкрутство регулюється
цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Згідно з ч. 2 ст. 4-1 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового
кодексу України, цей Кодекс регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Пунктом 1.3 ст. 1 Податкового кодексу
України передбачено, що цей Кодекс не
регулює питання погашення податкових
зобов'язань або стягнення податкового
боргу з осіб, на яких поширюються
судові процедури, визначені Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Отже, питання визначення податкового
обов'язку, нарахування, обчислення
податків та зборів регулюються
Податковим кодексом України, а
погашення податкових зобов'язань або
стягнення податкового боргу з осіб, які
знаходяться в процедурі банкрутства,
здійснюється з урахуванням
особливостей та у відповідності до
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
кредитор - юридична або фізична особа,
яка має у встановленому порядку
підтверджені документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника, щодо
виплати заборгованості із заробітної
плати працівникам боржника, а також
органи державної податкової служби та
інші державні органи, які здійснюють
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство. До конкурсних кредиторів
відносяться також кредитори, вимоги
яких до боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство.

Поточні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 11.5 чинних
рекомендацій президії Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» з моменту
публікації відомостей про визнання
боржника банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури поточні
кредитори, вимоги яких виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство (у процедурах
розпорядження майном, санації та
ліквідації), зобов'язані заявити їх
ліквідатору та до господарського суду
протягом строку ліквідаційної
процедури.

Розгляд таких вимог здійснюється за
аналогією з порядком розгляду вимог
конкурсних кредиторів.

Згідно матеріалів справи, з заявою про
визнання поточних кредиторських вимог,
які виникли із заборгованості
боржника по податкам і зборам,
звернувся орган державної податкової
служби.

Таким чином, при визначенні терміну
виконання боржником зобов'язань зі
сплати податків та зборів слід
визначати згідно приписів Податкового
кодексу України та з урахуванням
особливостей, передбачених Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

У відповідності до п. 31.1., 31.2 ст. 31
Податкового кодексу України строком
сплати податку та збору визнається
період, що розпочинається з моменту
виникнення податкового обов'язку
платника податку із сплати конкретного
виду податку і завершується останнім
днем строку, протягом якого такий
податок чи збір повинен бути сплачений
у порядку, визначеному податковим
законодавством.

Пунктом 36.1. ст. 36 Податкового кодексу
України передбачено, що податковим
обов'язком визнається обов'язок
платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи.

Пунктом 54.1. ст. 54 Податкового кодексу
України передбачено, що крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом.

Така сума грошового зобов'язання та/або
пені вважається узгодженою.

Випадки, коли контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
податкового та/або грошового
зобов'язання, передбачені у п. 54.3 ст. 54
Податкового кодексу України, зокрема,
якщо дані перевірок результатів
діяльності платника податків, крім
електронної перевірки, свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Строки сплати податкового зобов'язання
передбачені ст. 57 Податкового кодексу
України.

Так, згідно п.57.1. ст. 57 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3. ст. 57 Податкового
кодексу України у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Колегія суддів зазначає, що згідно
приписів Податкового кодексу України,
наведених вище, суми податкового
зобов'язання зі сплати податків
(зборів) визначаються або самостійно
платником податків у податковій
декларації, або контролюючим органом у
випадках, передбачених Податковим
кодексом України. Строк сплати сум
узгоджених податкових зобов'язань
пов'язується або з поданням податкової
декларації, або з отриманням
відповідного податкового
повідомлення-рішення.

У відповідності до ст. 12 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
який є спеціальним Законом, що регулює
правовідносини сторін у процедурах
банкрутства, в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, передбачено, що
одночасно з порушенням провадження у
справі про банкрутство вводиться
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Згідно абз. 4 п. 17 постанови пленуму
Верховного Суду України №15 від 18.12.2009
року «Про судову практику у справах про
банкрутство» за змістом статті 12
Закону мораторій не зупиняє виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), які
виникли після введення мораторію, їх
виконання для боржника є обов'язковим,
але пеня, штраф та інші фінансові
санкції за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань зі сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), що застосовуються до
платника податків за порушення
податкового законодавства, не
нараховуються.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
10.04.2012р. по справі №Б-38/270-10.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів зазначає, що обов'язок платника,
який знаходиться у процедурі
банкрутства, зі сплати податку та
збору, що виник під час дії мораторію,
не включає в себе фінансові санкції за
невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань зі сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів) та є самим
податком та/або збором. Разом з тим,
строк виконання податкового обов'язку
слід визначати виходячи з приписів
Податкового кодексу України.

Враховуючи, що провадження у справі
№12/133-09 про банкрутство Відкритого
акціонерного товариства «Сумський
м'ясокомбінат» було порушено 14.09.2009
року та введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів,
поточними кредиторськими вимогами є
вимоги до боржника, термін виконання
яких настав після порушення
провадження у справі, тобто після 14.09.2009
року.

У той час, згідно з ч.1 ст.23 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури підприємницька діяльність
банкрута завершується закінченням
технологічного циклу з виготовлення
продукції у разі можливості її продажу;
строк виконання всіх грошових
зобов'язань банкрута та зобов'язання
щодо сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів)
вважається таким, що настав;
припиняється нарахування неустойки
(штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій по всіх видах
заборгованості банкрута; вимоги за
зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури; виконання
зобов'язань боржника, визнаного
банкрутом, здійснюється у випадках і
порядку, передбаченому цим розділом.

Таким чином, нові зобов'язання у
банкрута в особі його органу
управління -ліквідатора (ліквідаційної
комісії) в ліквідаційній процедурі
можуть виникати виключно у випадках,
прямо передбачених в Законі України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
і порядок їх виконання визначений
вимогами цього Закону.

Колегія суддів зазначає, що з моменту
винесення судом постанови про визнання
боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури у банкрута не
з'являється ніяких додаткових
податкових зобов'язань, крім тих, які у
вигляді конкурсних вимог включені до
реєстру вимог кредиторів відповідно до
ст. ст. 14, 23 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що в межах
даної справи поточними кредиторськими
вимогами є тільки ті, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство, а саме, з 14.09.2009 року та до
моменту винесення судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури, а
саме, до 15.04.2010 року.

Вимоги, які виникли до 14.09.2009 року, є за
своїм змістом конкурсними
кредиторськими вимогами. З аналізу
норм банкрутного законодавства
вбачається, що ппісля винесення судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури у боржника не виникають нові
податкові зобов'язання, а отже їх
нарахування та заявлення є
безпідставним.

Поточними кредиторськими вимогами у
даній справі є ті, які виникли в
проміжок часу з 14.09.2009 року по 15.04.2010
року.

Суд першої інстанції, приймаючи
оскаржувану ухвалу, перевірив наданий
Державною податковою інспекцією у
м.Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області
розрахунок у підтвердження заявлених
кредиторських вимог та відмовив у
визнанні кредиторських вимог у розмірі
807201,37 грн., посилаючись на те, що вказана
сума складається із конкурсних вимог,
вимог, які виникли після прийняття
постанови про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури, а також вимог із штрафних
санкцій та пені, нарахованих у період
дії мораторію.

З розрахунку вбачається, що Державною
податковою інспекцією у м.Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області заявлено до визнання
та включення додатково до реєстру суму
вимог поточні вимоги по пені, яка
становить 64843,89 грн.

Проте, з наданих документів у
підтвердження заявленої до визнання
суми пені вбачається, що вона
складається із суми заборгованості,
яка є конкурсною.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
конкурсні кредитори за вимогами, які
виникли до дня порушення провадження у
справі про банкрутство, протягом
тридцяти днів від дня опублікування в
офіційному друкованому органі
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство зобов'язані
подати до господарського суду письмові
заяви з вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

Вимоги конкурсних кредиторів, що
заявлені після закінчення строку,
встановленого для їх подання, або не
заявлені взагалі, - не розглядаються і
вважаються погашеними, про що
господарський суд зазначає в ухвалі,
якою затверджує реєстр вимог
кредиторів. Зазначений строк є
граничним та поновленню не підлягає.

Отже, ДПІ у м.Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області безпідставно та
необґрунтовано заявила вимоги про
визнання поточних кредиторських вимог
до боржника по пені, яка за своїм
змістом є конкурсною заборгованістю.

Колегія суддів вважає необхідним
зазначити, що ДПІ у м.Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області, заявивши вимоги про визнання
поточних кредиторських вимог по пені
по податковому повідомленню-рішенні
№ від 18.11.2009 року та по
податковому повідомленню-рішенні
№ від 12.12.2012 року, в порушення ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України в заяві про визнання поточних
кредиторських вимог не навела та не
обґрунтувала підстав нарахування
зазначеної суми пені, з огляду на
приписи ст. 12 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
та п. 17 постанови пленуму Верховного
Суду України №15 від 18.12.2009 року «Про
судову практику у справах про
банкрутство».

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про відмову у
визнанні вимог ДПІ у м.Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області по пені в сумі 64843,89 грн.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції про
відмову у визнанні поточних
кредиторських вимог Державної
податкової інспекції у м.Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області у розмірі 96045,89 грн.,
які складаються із штрафних
(фінансових санкцій), оскільки під час
дії мораторію штрафні (фінансові)
санкції не нараховуються.

Разом з тим, з розрахунку вбачається, що
вимоги по штрафним (фінансовим)
санкціям у розмірі 2204,54 грн. нараховані
вже після винесення постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури, що
підтверджується податковими
повідомленням-рішеннями № від
21.01.2011 року, № від 21.01.2011 року,
№ від 11.01.2011 року, № від
26.07.2011 року, № від 17.08.2012 року,
№ від 21.01.2011 року, обов'язок сплати
по яким наступає протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Законодавцем чітко визначено, що з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури штрафні санкції до
підприємств-боржників не
застосовуються.

Щодо кредиторських вимог Державної
податкової інспекції у м.Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області по основним платежам
у розмірі 5126507,96 грн. колегія суддів
зазначає наступне.

Суд першої інстанції частково визнав
поточні кредиторські вимоги Державної
податкової інспекції у м.Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області по основним платежам
у розмірі 4480196,37 грн. У задоволені
поточних кредиторських вимог по
основним платежам у розмірі 646311,59 грн.
місцевий господарський суд відмовив.

Колегія суддів вважає, що частково
відмовляючи у визнанні грошових вимог
ДПІ у м.Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області як
поточних, суд першої інстанції
встановив, що частина заявлених вимог
фактично виникла у період до 14.09.2009
року, тобто до порушення провадження у
справі про банкрутство боржника. При
цьому при визначенні статусу заявлених
грошових вимог суд першої інстанції
правомірно виходив з дат фактичного
виникнення у боржника відповідних
податкових зобов'язань.

Вимоги, які виникли до 14.09.2009 року, тобто
ще до порушення провадження у справі
про банкрутство, згідно зі ст. 1 Закону
України про банкрутство є конкурсними,
а тому незалежно від настання строку
виконання відповідних зобов'язань
боржника повинні були бути заявлені у
строки, встановлені ст. 14 Закону про
банкрутство.

Оскільки кредитор не звернувся у
встановленому порядку з конкурсними
грошовими вимогами до боржника, то в
силу ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство ці
вимоги є погашеними, тому не підлягають
розгляду та визнанню у межах
ліквідаційної процедури.

Разом з тим, до складу грошових
кредиторських вимог, у задоволені яких
судом першої інстанції відмовлено,
включено вимоги, які виникли після
винесення постанови про визнання
боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури, а саме, після
15.04.2010 року.

Оскільки, з моменту визнання боржника
банкрутом припиняється виникнення
нових зобов'язань боржника, зокрема з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), місцевий господарський суд
правомірно відмовив у визнанні
поточних кредиторських вимог ДПІ у
м.Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області, які
виникли після винесення відповідної
постанови.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
законного та обґрунтованого висновку
про часткове визнання поточних вимог
кредитора - Державної податкової
інспекції у м.Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області.

Відмовляючи у визнанні поточних
кредиторських вимог у розмірі 807201,37
грн., місцевий господарський суд
дослідив обставини виникнення такої
заборгованості, не ототожнюючи поняття
моменту виникнення податкового
зобов'язання та моменту виникнення у
платника податків (боржника) обов'язку
щодо сплати відповідного податкового
зобов'язання (у т.ч. внаслідок
узгодження суми податкового
зобов'язання шляхом самостійного
оформлення платником податків
податкової декларації, отримання
податкового повідомлення-рішення
тощо).

Колегія суддів відхиляє доводи
апелянта про те, що кредиторські
вимоги, які визнані судом у даній
справі оскаржуваною ухвалою, мають
бути включені до третьої черги реєстру
кредиторів, оскільки відповідно до ч. 4
ст. 31 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» у четверту
чергу задовольняються вимоги
кредиторів, не забезпечені заставою, у
тому числі і вимоги кредиторів, що
виникли із зобов'язань у процедурі
розпорядження майном боржника чи в
процедурі санації.

Враховуючи те, що визнані вимоги
Державної податкової інспекції у
м.Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області є
поточними, які виникли у процедурі
розпорядження майном, суд першої
інстанції правомірно відніс їх до
четвертої черги.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги в зв'язку з її необґрунтованістю
та відсутністю фактів, які свідчать про
те, що оскаржувана ухвала в частині
визнання кредиторських вимог ДПІ у
м.Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області прийнята
з порушенням судом норм матеріального
та процесуального права. Доводи
апеляційної скарги та досліджені в
судовому засіданні докази не
спростовують наведені висновки
колегії суддів, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Державної
податкової інспекції у м.Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області не підлягає
задоволенню з підстав, викладених вище,
а оскаржувана ухвала господарського
суду Сумської області від 03.04.2014 року по
справі №12/133-09 у відповідній частині
має бути залишена без змін.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 99, п.1 ст. 103, ст. 105,
ст. 106 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської
області від 03.04.2014 року по справі №12/133-09
у частині визнання поточних вимог
кредитора Державної податкової
інспекції у м. Сумах у розмірі 4480196,37
грн. з віднесенням до четвертої черги
реєстру вимог кредиторів та відмови в
іншій частині вимог - залишити без змін.

Повний текст постанови складено 25
червня 2014 року.

Головуючий суддя
О.А. Пуль

Суддя
Я.О. Білоусова

Суддя
В.С. Хачатрян