КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2014 р. Справа№ 04/14-18-01/1838

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Копитової О.С.

Шипка В.В.

за участю секретаря Волошиній З.В.

від ініціюючого кредитора: не
з'явились;

від кредиторів: не з'явились;

від ліквідатора: Білик О.А. (посв. від
03.07.2013 № 929);

від боржника: Плесюк О.С. (дов. від
22.04.2014);

від Товариства з обмеженою
відповідальністю "АгроНіка": не
з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу
ліквідатора Виробничого
сільськогосподарського кооператива
"Ім. Шевченка"

на ухвалу господарського суду
Черкаської області від 08.05.2014

у справі № 04/14-18-01/1838 (суддя: Гура
І.І.)

за заявою Українська аграрна біржа

до Виробничого
сільськогосподарського кооператива
"Ім. Шевченка"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 08.05.2014 у справі
№ 04/14-18-01/1838 відмовлено в задоволенні
клопотання ТОВ "АгроНіка" щодо
припинення провадження за заявою
ліквідатора на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК
України; відмовлено повністю у
задоволенні заяви ліквідатора
виробничого сільськогосподарського
кооперативу ім. Шевченка про зміну
способу виконання ухвал
господарського суду Черкаської
області від 13.11.2012, від
26.02.2007.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду
першої інстанції у відповідній
частині, ліквідатор Виробничого
сільськогосподарського кооперативу
"Ім. Шевченка" звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою від 19.05.2014 № 02-03/162,
в якій просить суд скасувати ухвалу
господарського суду Черкаської
області від 08.05.2014 у даній справі та
змінити спосіб виконання ухвали
господарського суду Черкаської
області від 13.11.2012 та від 26.02.2007 у даній
справі, стягнувши з ТОВ „АгроНіка" на
користь виробничого
сільськогосподарського кооперативу
ім. Шевченка 343 389,00 грн. вартості
незавершеного виробництва по
рослинництву, 17 000,00 грн. вартості
посівного ячменю.

В обґрунтування апеляційної скарги
ліквідатор банкрута посилається на те,
що оскаржувана ухвала прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

У апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що суд першої інстанції, виніс
оскаржувану ухвалу без належного
дослідження обставин справи,
посилаючись на те, що запропонована
Товариством з обмеженою
відповідальністю „АгроНіка" кількість
майна не відповідала визначеній
вартості майна, тому ліквідатор
відмовився приймати вказане майно
(незавершене виробництво по
рослинництву, посівний ячмінь), у
зв'язку з чим постановою державного
виконавця було закінчене виконавче
провадження і ліквідатор був змушений
звернутися із заявою до суду першої
інстанції для зміни способу виконання
судового рішення з майнового на
грошовий.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014 у даній
справі прийнято до провадження
апеляційну скаргу ліквідатора
Виробничого сільськогосподарського
кооператива "Ім. Шевченка"на ухвалу
господарського суду Черкаської
області від 08.05.2014 у даній справі та
призначено розгляд вказаної
апеляційної скарги на 25.06.2014.

У зв'язку з відпусткою судді Гарник Л.Л.
та Пантелієнка В.О., за розпорядженням
секретаря судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
25.06.2014, сформовано склад колегії суддів
для здійснення розгляду апеляційної
скарги у справі № 04/14-18-01/1838 у
наступному складі: головуючий суддя:
Доманська М.Л., судді: Шипко В.В.,
Копитова О.С. Ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від
25.06.2014 апеляційну скаргу прийнято до
провадження у новому складі суду та
розгляд її призначено на 25.06.2014.

Відзив на апеляційну скаргу не
надходив.

Апелянт та представник боржника в
судовому засіданні апеляційної
інстанції апеляційну скаргу
підтримали та просили її задовольнити.

В судове засідання 25.06.2014 представники
інших учасників провадження у справі,
представник Товариства з обмеженою
відповідальністю "АгроНіка" не
з'явились. Про день і час розгляду
справи повідомлені належним чином,
відповідно до статті 64 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України).

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Оскільки
явка в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Враховуючи приписи ст.ст. 101, 102 ГПК
України про межі та строки перегляду
справ в апеляційній інстанції, судова
колегія обговоривши на місці вказані
обставини, вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу за
відсутності представників кредиторів,
що не з'явились у судове засідання за
наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
(далі - ГПК України), в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Розглянувши наявні матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку фактичних
обставин даної справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, Київський апеляційний
господарський суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному
гарантується право на судовий захист,
апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює
серед основних засад судочинства,
зокрема, забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма
конкретизована законодавцем в ст. 14
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою учасники
судового процесу та інші особи у
випадках і порядку, встановлених
процесуальним законом, мають право на
апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права
на апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення названим Законом
ставиться в залежність від положень
процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен
містити імперативні норми про те, в
яких випадках особа має право
оскаржити рішення суду в апеляційному
чи касаційному порядку.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 ГПК України
окремо від рішення місцевого
господарського суду можуть бути
оскаржені в апеляційному порядку
ухвали місцевого господарського суду
про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, ухвали, постанови,
зміни способу та порядку їх виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду можуть подавати
сторони та інші учасники судового
процесу, зазначені у цьому Кодексі та
Законі України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

В даному випадку, відповідно до
приписів розділу Х "Прикінцеві та
перехідні положення" Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
застосовуються норми цього Закону в
редакції, що діяла до 19.01.2013 (далі по
тексту - Закон).

Відповідно до ст. 5 Закону провадження у
справах про банкрутство регулюється
Законом, ГПК України, іншими
законодавчими актами України.

Частиною 2 ст. 4-1 ГПК України
встановлено, що господарські суди
розглядають справи про банкрутство у
порядку провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом.

Згідно ст. ст. 4, 43 ГПК України судове
рішення є законним та обґрунтованим
лише у випадку всебічного повного та
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності у відповідності з нормами
матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою господарського суду
Черкаської області від 01.12.2006 у даній
справі виробничий
сільськогосподарський кооператив ім.
Шевченка визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 26.02.2007 у даній
справі у ТОВ "АгроНіка" вилучено
отримані за недійсним договором оренди
від 01.12.2006 об'єкти нерухомості: у тому
числі посівний ячмінь, незавершене
виробництво по рослинництву та 10 голів
великої рогатої худоби загальною
вартістю 434899 грн. Ухвалою
господарського суду Черкаської
області від 13.11.2012 у даній справі
встановлено, що ухвала господарського
суду Черкаської області від 26.02.2007
підлягає виконанню лише в частині
наступного майна: посівний ячмінь на
суму 17000,00 грн., незавершене виробництво
по рослинництву - 343389,00 грн., 10 голів
великої рогатої худоби - 30965,00 грн.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 17.12.2012 ухвалу
господарського суду Черкаської
області від 13.11.2012 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 26.02.2013 постанова
Київського апеляційного
господарського суду від 17.12.2012 залишена
без змін.

Ухвалою першої інстанції від 12.07.2013 у
даній справі було частково задоволено
заяву ліквідатора банкрута Білика О.А.
від 28.05.2013 № 90 щодо зміни способу
виконання ухвал господарського суду
Черкаської області від 13.11.2012 та від
26.02.2007, змінено спосіб виконання ухвал
господарського суду Черкаської
області від 13.11.2012 та від 26.02.2007 із
вилучення у товариства з обмеженою
відповідальністю "АгроНіка" та
передання виробничому
сільськогосподарському кооперативу
ім. Шевченка десяти голів великої
рогатої худоби на суму 30965,00 грн. на
стягнення їх вартості грошима - 30965,00
грн., відмовлено ліквідатору банкрута
Білику О.А. в задоволенні його заяви про
заміну способу виконання ухвал
господарського суду Черкаської
області від 13.11.2012 та від 26.02.2007 в
частині заміни вилучення у товариства
з обмеженою відповідальністю
"АгроНіка" та передання виробничому
сільськогосподарському кооперативу
ім. Шевченка посівного ячменю на суму
17000,00 грн., незавершеного виробництва по
рослинництву - 343 389,00 грн. на стягнення
їх вартості грошима.

Постановою Київського
апеляційного господарського суду від
10.09.2013 у даній справі ухвала
господарського суду Черкаської
області від 12.07.2013 залишена без змін.

01.04.2014 до суду першої інстанції від
Виробничого сільськогосподарського
кооперативу ім. Шевченка в особі
ліквідатора Білика О.А. надійшла
заява від 14.03.2014 № 02-03/130 про зміну
способу виконання рішення (ухвали)
господарського суду Черкаської
області, у якій він просить суд змінити
спосіб виконання ухвал господарського
суду Черкаської області від 13.11.2012 та
від 26.02.2007 у даній справі, стягнувши з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АгроНіка" (далі за
текстом - ТОВ "АгроНіка") на користь
виробничого сільськогосподарського
кооперативу ім. Шевченка 343 389,00 грн.
вартості незавершеного виробництва по
рослинництву, 17 000,00 грн. вартості
посівного ячменю.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Як вбачається з вищезазначеної норми,
питання задоволення заяви сторони у
справі про зміну способу та відстрочку
виконання рішення суду вирішується
судом в кожному конкретному випадку
виходячи з особливого характеру
обставин справи, що унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення.

Підставою для зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у строк або встановленим
господарським судом способом.

В даному випадку заява ліквідатора
банкрута обгрунтована тим, що:
пропозиція ТОВ "АгроНіка" щодо передачі
в рахунок повного погашення всієї
заборгованості по виконавчому
документу 1 гектару озимої пшениці та 1
тони ячменю є незаконною, направленою
на ухилення від належного виконання
своїх зобов'язань боржника у
виконавчому провадженні. Враховуючи
те, що: ТОВ "АгроНіка" пропонувала
передати лише вказану кількість майна;
виконавче провадження закінчене; не
передане боржником належної кількості
витребуваного майна, виходячи з його
середньої вартості, ліквідатор
банкрута просить суд змінити спосіб
виконання ухвали суду від 13.11.2012 та від
26.02.2007 з майнової форми на грошову
форму.

Як вбачається з матеріалів справи,
04.04.2014 до суду першої інстанції від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АгроНіка" надійшов
відзив на заяву ліквідатора про зміну
способу виконання рішення суду, в якому
останнє просить суд відмовити у
задоволенні даної заяви, оскільки
доводи, викладені у заяві, не
ґрунтуються на нормах закону та
дійсних обставинах справи. Разом з тим,
зазначається, що господарським судом
Черкаської області вже розглядалось
питання зміни способу виконання
рішення суду, в частині заміни
повернення майна (посівного ячменю та
незавершеного виробництва по
рослинництву) на стягнення його
вартості (той самий предмет), справа
розглядалася між тими ж сторонами і з
тих же підстав (відсутності у ТОВ
"АгроНіка" витребуваного майна).
Ухвалою суду від 12.07.2013 у даній справі,
залишеною в силі постановою Київського
апеляційного господарського суду від
10.09.2013, спір було вирішено та в
задоволенні заяви в цій частині -
відмовлено, у зв'язку з чим ТОВ
„АгроНіка" просило суд провадження за
заявою ліквідатора припинити на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи,
28.04.2014 до суду першої інстанції
надійшов лист від Української аграрної
біржі, у якому повідомляється, що
обставинами для зміни способу
виконання рішення є відсутність даних
про кількісні показники майна, яке ТОВ
"АгроНіка" зобов'язано передати
банкруту за договором №1/2006 від 01.12.2006
та актом прийому-передачі в оренду
майна від 01.12.2006; також повністю
підтримуються і доводи ліквідатора
щодо неможливості прийняття
пропозиції ТОВ "АгроНіка" щодо передачі
1 тони ячменю та 1 Га пшениці з підстав
різниці в вартості, зазначеній в
договорі та вартості, визначеної
експертом; на етапі виконання судового
рішення невідомо, в якій саме кількості
ВДВС має здійснити вилучення майна у
ТОВ "АгроНіка" та передати ВСК ім.
Шевченка, так само як і невідомо його
місцезнаходження; на етапі виконання
судового рішення відсутня об'єктивна
законна можливість встановити як
кількісне вираження присудженого
майна, так і суб'єкт, який би міг таку
можливість реалізувати; вище
перелічені обставини підтверджують
неможливість виконання ухвали суду від
26.02.2013 у порядку і спосіб нею
встановлений, та є підставами для
застосування ст. 121 ГПК України,
оскільки відповідно до ст. 124
Конституції України та ст. 115 ГПК
України судові рішення є обов'язковими
для виконання на всій території
України.

Розглянувши матеріали справи та
встановлені факти, викладені в
оскаржуваній ухвалі, судова колегія
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правомірно відмовив в
задоволенні клопотання ТОВ "АгроНіка"
щодо припинення провадження за заявою
ліквідатора на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК
України та відмовив повністю у
задоволенні заяви ліквідатора
виробничого сільськогосподарського
кооперативу ім. Шевченка про зміну
способу виконання ухвал
господарського суду Черкаської
області від 13.11.2012, від 26.02.2007, з огляду
на наступне.

Приписами п. 7.1.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»
зазначено, що під зміною способу і
порядку виконання рішення слід
розуміти прийняття господарським
судом нових заходів для реалізації
рішення в разі неможливості його
виконання у порядку і способом, раніше
встановленими. Наприклад, зміна
способу виконання рішення можлива
шляхом видозмінення зазначеної у
рішенні форми (грошової чи майнової)
виконання, тобто за відсутності у
боржника присудженого позивачеві
майна в натурі або грошових коштів,
достатніх для покриття заборгованості.
Змінюючи спосіб і порядок виконання
судового рішення, суд не може змінювати
останнє по суті.

При цьому, згідно з п. 7.2 вказаної
постанови, підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у строк або встановленим
господарським судом способом.

Згідно з п. 7.4 вказаної постанови
передбачено, що за відсутності у
відповідача присудженого позивачеві
майна в натурі, засвідченої державним
виконавцем (наприклад, його постановою
про повернення виконавчого документу з
підстави відсутності майна ),
господарський суд може змінити спосіб
виконання рішення і видати наказ про
стягнення вартості цього майна.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму
Верховного суду України від 26.12.2003 № 14
"Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження", при
вирішенні заяв державного виконавця чи
сторони про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, встановлення або
зміну способу й порядку його виконання
суду потрібно мати на увазі, що
відповідно до ст. 121 ГПК України їх
задоволення можливе лише у виняткових
випадках, які суд визначає, виходячи з
особливого характеру обставин, що
ускладнюють або виключають виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність у нього майна,
яке за рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
ліквідатор банкрута належних і
допустимих доказів, що підтверджують
встановлення, у тому числі державною
виконавчою службою, відсутність у ТОВ
"АгроНіка" незавершеного виробництва
по рослинництву та посівного ячменю на
відповідну грошову суму, визначену
судовим рішенням, як до суду першої
інстанції так і до суду апеляційної
інстанції не надав, що вірно розцінено
судом першої інстанції як
недоведеність ліквідатором правових
підстав для зміни способу і порядку
виконання ухвал господарського суду
Черкаської області від 13.11.2012 та від
26.02.2007.

Навпаки, наявність незавершеного
виробництва по рослинництву та
посівного ячменю підтверджується
листами ТОВ "АгроНіка" (а.с. 136-138, т.
18) та постановою головного державного
виконавця ДВС Кам'янського РУЮ від
05.02.2014 про закінчення виконавчого
провадження (а.с. 133, т. 18), згідно якої в
частині повернення 10 голів великої
рогатої худоби на суму 30965,00 грн.
боржником сплачені кошти , які
перераховані стягувачу; на виконання
вказаної ухвали боржником
запропоновано стягувачеві отримати
майно, а саме: посівний ячмінь в
кількості 1 тонна. на суму 17000,00 грн., та
незавершене виробництво по
рослинництву на суму 343389 грн., в
кількісному виді - 1 гектар посівів
пшениці. Згідно акту державного
виконавця стягувач - ВСК ім.
Шевченка відмовився приймати вказане
майно в зв'язку з тим, що вказана
кількість майна не відповідає вартості
вказаної в ухвалі суду.

Як було встановлено судом першої
інстанції, кількість майна визначена
сторонами вищевказаного договору у
акті від 14.11.2012, в якому підтверджено,
що на підставі Договору оренди Спілка
громадян - співвласників майна
реорганізованого КСП „ім. Шевченка"
передала, а ТОВ "АгроНіка" прийняло
майно на загальну суму 391354 грн., в тому
числі: посівний ячмінь в кількості 1000
кг. на суму 17000 грн., незавершене
виробництво по рослинництву, а саме
посіви озимої пшениці площею 10 000 кв.м.
на полі № 8 в адмінмежах Баландинської
сільської ради Кам'янського району
Черкаської області на суму 343 389 грн. та
10 голів великої рогатої худоби
загальною живою вагою 500 кг. на суму 30 965
грн. І саме це майно, яке було отримано
ТОВ "АгроНіка" від Спілки громадян -
співвласників майна реорганізованого
КСП „ім. Шевченка" за договором оренди,
відповідно до вимог ст. 216 ЦК України
має бути повернено боржнику.

Проте, апелянт стверджує про те, що
вищевказаний акт був складений
сторонами зазначеного вище договору
оренди вже після того, як договір
оренди від 01.12.2006 ухвалою
господарського суду Черкаської
області від 26.02.2007 у даній справі
визнаний недійсним, у зв'язку з чим до
даного договору неможливо було скласти
відповідний акт.

Судова колегія вважає за необхідне
звернути увагу на те, що вказаний акт не
є додатком до договору, а є окремим
документом, в якому сторонами акту, у
зв'язку з необхідністю повернення ВСК
ім. Шевченка вказаного в ньому майна, а
також, враховуючи відсутність у
договорі оренди кількісних
характеристик вказаного майна, було
підтверджено кількість майна, яка була
передана за договором оренди.

Відносно застосування ліквідатором до
спірного майна ринкових, нормативних,
звичайних або інших цін, судова колегія
звертає увагу на те, що апелянт вірно
вказує на незазначення в ухвалах
господарського суду Черкаської
області від 13.11.2012 та від 26.02.2007
кількості майна, яке підлягає
поверненню від ТОВ „АгроНіка" до
банкрута у даній справі. Проте,
ліквідатор не довів суду самого факту
відсутності у ТОВ „АгроНіка"
відповідної кількості спірного майна,
яке підлягає поверненню банкруту, і
саме це є підставою для відмови у
задоволенні заяви ліквідатора. У
зв'язку з викладеним, вказані доводи
апелянта відхиляється судовою
колегією за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія встановила, що ліквідатор не
навів підстав та доказів неможливості
виконання у відповідній частині ухвал
господарського суду Черкаської
області від 13.11.2012 та від 26.02.2007 у
встановлений у цих ухвалах спосіб та не
надав доказів відсутності у ТОВ
«АгроНіка» присудженого банкруту
майна в натурі. За таких підстав, зміна
порядку і способу виконання рішення,
яким ТОВ «АгроНіка» зобов'язано
вчинити дію, не може відбуватись шляхом
звернення стягнення на грошові кошти, у
зв'язку з недоведеністю відсутності у
ТОВ «АгроНіка» присудженого до
стягнення майна, що підтверджується
матеріалами справи та не спростовано
апелянтом.

Щодо клопотання ТОВ "АгроНіка", яке
викладене у відзиві на заяву
ліквідатора, щодо припинення
провадження за заявою ліквідатора на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України,
оскільки господарським судом
Черкаської області вже розглядалось
питання зміни способу виконання
рішення суду, в частині заміни
повернення майна (посівного ячменю та
незавершеного виробництва по
рослинництву) на стягнення його
вартості (той самий предмет), справа
розглядалася між тими ж сторонами і з
тих же підстав (відсутності у ТОВ
"Агроніка" витребуваного майна) судова
колегія зазначає наступне. Дослідивши
вказану вимогу, суд першої інстанції
вірно відмовив в її задоволенні. Так, в
п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№ 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України",
зазначено, що оскільки ст. 121 ГПК
України не обмежує відповідне право
господарського суду певним строком,
воно може бути реалізоване у будь-який
час після набрання рішенням законної
сили і до його фактичного повного
виконання, в межах строку пред'явлення
наказу до виконання. Також не
обмежується право заявника на повторне
звернення з відповідною заявою, якщо
вона вже розглядалася судом.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі,
колегією суддів відхиляються, оскільки
не спростовують обставин, що на
підставі належних та допустимих
доказів встановлені судом першої
інстанції, підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги ліквідатора
Виробничого сільськогосподарського
кооператива "Ім. Шевченка" від 19.05.2014 №
02-03/162, зміни чи скасування ухвали суду
першої інстанції від 08.05.2014 у справі №
04/14-18-01/1838. Порушень норм матеріального
чи процесуального права, які могли
призвести до зміни чи скасування
оскаржуваної ухвали у даній справі,
судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", статями 4-1, 33,
34, 43, 99, 101- 106 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ліквідатора
Виробничого сільськогосподарського
кооператива "Ім. Шевченка" від 19.05.2014 №
02-03/162 залишити без задоволення, суду
Черкаської області від 08.05.2014 у справі
№ 04/14-18-01/1838 - без змін.

2. Матеріали справи № 04/14-18-01/1838
повернути до господарського суду
Черкаської області.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України у порядку,
передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови підписаний
27.06.2014.

Головуючий суддя
М.Л. Доманська

Судді
О.С. Копитова

В.В. Шипко