ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" червня 2014 р.Справа № 916/1297/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді Брагіної Я.В.

секретаря судового засідання Галюк Т.В.

за участю представників:

від позивача: Добров Р.М. згідно
довіреністі від 09.01.2014р.;

від відповідача: Блощак В.П. згідно
довіреності від 20.03.14.

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради
(м.Одеса);

до відповідача: Приватного
підприємства "На Ніжинській" (м. Одеса);

про розірвання договору оренди та
виселення.

Спір розглядався у більш тривалий
строк за клопотанням сторони на
підставі ст.69 ГПК України.

03.04.2014р. Департамент комунальної
власності Одеської міської ради
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
Приватного підприємства „На
Ніжинській" про розірвання договору
оренди нежилого приміщення №8-220 від
28.08.08., укладеного між сторонами та
виселення відповідача із орендованого
приміщення, обгрунтовуючи позов
невиконання відповідачем умов п.4.2 та
4.12. договору, ст.ст. 626, 628, 629, 626, 651, 785, 795
ЦК України.

Ухвалою суду від 04 квітня 2014р. порушено
провадження у справі № 916/1297/14 за
зазначеним позовом.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позов з підстав,
зазначених в позовній заяві. Пояснив,
що між сторонами був укладений договір
оренди нежитлового приміщення, яке
знаходиться за адресою м. Одеса,
провулок Богданова, 8. Зазначив, що
орендоване приміщення, яке
знаходиться на Ніжинській, 7 та
Богданова, 8 у м. Одесі є одним і тим же
приміщенням й про те, що заборгованості
з орендних платежів у відповідача
немає. Крім того, пояснив, що відповідач
неналежно виконує умови договору, тому
що не надав інформацію про укладення
договору страхування, не уклав договір
з балансоутримувачем та охоронний
договір відповідно до ст. 23 Закону
України „Про охорону культурної
спадщини". Також пояснив, що у позивача
немає належних доказів, які б
підтверджували надіслання відповідачу
листів - вимоги щодо надання інформації
про виконання умов договору оренди.
Просив позов задовольнити та стягнути
судові витрати із відповідача.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову.
Пояснив, що орендує приміщення більше
15 років. Протягом дії договору у
позивача не було жодних претензій щодо
неналежно виконання умов договору.
Ніяких вимог від позивача щодо надання
будь-якої інформації відповідач не
отримував. Договір виконується належно
відповідачем, сплачується орендна
плата, укладено договір страхування
орендованого приміщення, укладено
договір з балансоутримувачем.
Відповідачу не було відомо про те, що
орендоване приміщення знаходиться в
будинку, яке являється пам'яткою
містобудування та архітектури.
Протягом дії договору до відповідача
ніколи не зверталося ні Управління з
охорони культурної спадщини, ні
позивач щодо виконання відповідачем
яких - небудь додаткових обов'язків, і
ніколи відповідач не відмовляв
позивачу чи управлінню в понесенні
додаткових обов'язків. За умовами
договору оренди відповідач не був
зобов'язаний укладати договір на
додаткові витрати, пов'язані з охороною
пам'ятки архітектури та
містобудування.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2008р. між Представництвом по
управлінню комунальною власністю
Одеської міської ради (надалі
орендодавець, позивач) та Приватним
підприємством „На Ніжинській" (надалі
орендар, відповідач) був укладений
договір № 8-220 оренди нежитлового
приміщення.

Додатковим погодженням до зазначеного
договору оренди від 17.10.11. сторони
погодили назву орендодавця:
Департамент комунальної власності
Одеської міської ради та строк дії
договору №8-220 від 28.08.08. до 10 жовтня 2014
року (а.с.15).

Предметом договору є зобов'язання
орендодавця передати, а орендаря
прийняти у строкове платне
користування нежитлове приміщення
першого поверху, загальною площею 55,9
кв.м, яке розташоване за адресою: м.
Одеса, вул. Богданова, 8 (вул.Ніжинська,7).

Пунктом 2.2 договору передбачено, що за
орендоване приміщення орендар
зобов'язується сплачувати орендну
плату відповідно до розрахунку, що
становить за перший місяць після
підписання договору оренди 1666,38грн. без
урахування ПДВ та індексу інфляції.

Розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначається шляхом
коригування розміру орендної плати за
минулий місяць на щомісячний індекс
інфляції, що друкується Мінстатом
України.

Дійсно, за умовами п. 4.2 договору
відповідач зобов'язувався, зокрема:
сплачувати фактичні витрати за
користування водою, каналізацією,
газом, електроенергією, центральним
опаленням, іншими комунальними
послугами; застрахувати орендоване
приміщення у страховій компанії у
порядку, визначеному законодавством;
укласти з балансоутримувачем
орендованого приміщення договір на
відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
приміщення, а за умовами п.4.12 договору,
якщо будинок, в якому знаходиться
орендоване приміщення, є пам'ятником
архітектури і містобудування, орендар
зобов'язується нести додаткові
обов'язки, пов'язані з охороною та
використанням пам'ятника
містобудування та архітектури.

Відповідно до п.7.11 договору відповідач
зобов'язувався надавати позивачу
інформацію про використання
орендованого приміщення на вимогу
орендодавця.

Згідно п.5.6 договору за невиконання або
неналежне виконання орендарем
обов'язків за договором, орендодавець
має право розірвати договір оренди у
відповідності з чинним законодавством.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності
(ст. 2 Закону України „Про оренду
державного та комунального майна" № 2269
від 10.04.1992 р.).

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК
України).

Договір є обов'язковий до виконання
сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст.759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Нормою ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Статтею 631 Цивільного кодексу України,
зокрема, передбачено, що строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

З врахуванням вимог ст. 795 ЦК України у
разі припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Проте, суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні позову, оскільки
позивач не довів тих обставин, на які
посилався в позові, тобто не довів, що
відповідач істотно порушив умови п.4.2
та 4.12 договору оренди.

Доводи позивача спростовуються
матеріалами справи, а саме: договором
добровільного страхування майна
№07-787/13 від 07.07.13., згідно якого
відповідач застрахував орендоване
приміщення, яке знаходиться у м. Одесі,
по вул. Богданова, 8 у Приватному
акціонерному товаристві „Страхова
компанія „Злагода"; договором на
водопостачання та водовідведення
№1494/3 від 01.11.00. і додатковою угодою до
договору на водопостачання та
водовідведення; договором про
постачання електричної енергії №3472
від 22.12.08., договором №9/445 на утримання
будинків, при будинкової території та
додаткової угоди до нього від 13.06.14.;
актами звірки взаємних розрахунків,
про те, що заборгованості за комунальні
послуги, водопостачання,
електропостачання у відповідача немає.

Також суд не приймає доводи позивача
щодо не укладення договору з
Управлінням з питань охорони об'єктів
культурної спадщини Одеської міської
ради, оскільки за умовами п. 4.12
договору, укладеного між сторонами
відповідач не зобов'язувався укласти
договір з управлінням. При цьому
позивач не надав доказів, які б
підтверджували, що відповідачу було
відомо про те, що орендоване приміщення
знаходиться в будинку, яке відноситься
до пам'яток архітектури та
містобудування. Не надано позивачем і
доказів, які б підтверджували відмову
відповідача від додаткових обов'язків
щодо охорони будинку - пам'ятки
архітектури та містобудування.

Не надано позивачем і належних доказів,
які б підтверджували надіслання вимоги
відповідачу про надання інформації
щодо виконання умов договору в частині
страхування об'єкту оренди, договору з
балансоутримувачем, сплату
комунальних послуг та договору з
управлінням з питань охорони об'єктів
культурної спадщини.

Отже, позивач не довів тих обставин, на
які посилався у позові.

Слід зазначити, що відповідач
своєчасно сплачує орендні платежі за
договором оренди, заборгованість із
орендних платежів у відповідача перед
позивачем відсутня, про що пояснив
представник позивача у засіданні суду.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову за безпідставністю.

На підставі ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення
підписано 23 червня 2014 року

Суддя
Брагіна Я.В.