ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.
Справа № 911/2112/14

Розглянувши матеріали справи за
позовом Заступника прокурора
м.Чернігова в інтересах держави в особі
Міністерства освіти і науки України -
Чернігівського національного
технологічного університету,
м.Чернігів та Регіонального відділення
Фонду державного майна по
Чернігівській області, м.Чернігів

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Славутич

про стягнення 1291,29 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

За участю представників сторін:

Позивача - Вершняк О.Г., Козлов В.О.

Відповідача - не з'явився

Від прокуратури - не з'явився

Обставини справи:

До Господарського суду Київської
області подано позов Заступника
прокурора м.Чернігова в інтересах
держави в особі Міністерства освіти і
науки України - Чернігівського
національного технологічного
університету, м.Чернігів (позивач-1) та
Регіонального відділення Фонду
державного майна по Чернігівській
області (позивач-2), м.Чернігів до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Славутич про стягнення 1291,29 грн.

Провадження у справі № 911/2112/14 порушено
ухвалою від 02.06.2024 року та призначено
справу до розгляду на 17.06.2014 року.

В судовому засіданні 17.06.2014 року
позивач позовні вимоги підтримав.
Відповідач, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
спору, у судове засідання 17.06.2014 року
без поважних причин не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, вимоги
ухвали суду не виконав, відзив на позов
не надав.

За таких обставин, суд у відповідності
до ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України розглядає справу за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача, дослідивши надані докази, суд
встановив.

Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Чернігівській області відповідно до
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна», Положення про
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Чернігівській області, затвердженого
Головою Фонду державного майна України
1.07.2012 року, є орендодавцем нерухомого
та іншого окремого індивідуально
визначеного державного майна, та
користується всіма правами
орендодавців, предбаченими чинним
законодавством.

Між Регіональним відділенням Фонду
державного майна по Чернігівській
області та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 14.10.2011 року
було укладено Договір оренди № 109-11
індивідуально визначеного нерухомого
майна, що належить до державної
власності (далі - Договір).

За даним Договором відповідачу
передано частину нежитлового
приміщення на другому поверсі
триповерхової будівлі навчального
корпусу НОМЕР_2 площею 7,4 кв.м. за
адресою АДРЕСА_1, що знаходиться па
балансі Чернігівського державного
технологічного університету. Договір
погоджений з балансоутримувачем. Майно
передавалось в оренду для здійснення
торгівлі канцелярськими товарами.

Згідно п. 3.1 Договору орендна плата
становить без ПДВ за базовий місяць
розрахунку липень 2011 року 117,60 грн.
Орендна плата за перший місяць оренди -
жовтень 2011 року визначається шляхом
коригування орендної плати за базовий
місяць на індекси інфляції за
серпень-жовтень 2011 року. Орендна плата
за кожен наступний місяць визначається
шляхом коригування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць (п. 3.3 Договору).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» та п. 5.2 Договору оренди, Орендар
зобов'язаний своєчасно і у повному
обсязі сплачувати орендну плату.
Пунктом 3.6. договору оренди
передбачено, що орендна плата
перераховується до державного бюджету
та Балансоутримувачу у співвідношенні
50% до 50%, щомісячно не пізніше 12 числа
місяця, наступного за звітним.

Між Регіональним відділенням Фонду
державного майна по Чернігівській
області та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 28.02.2014 року було укладено угоду
про розірвання Договору оренди № 109-11
від 14.10.2011 року, яка погоджена з
балансоутримувачем. Того ж дня
приміщення передане за актом
приймання-передачі Чернігівському
державному технологічному
університету.

Однак, в порушення зобов'язань за
Договором оренди в період його дії,
відповідач орендну плату за
користування приміщенням своєчасно та
в повному обсязі не сплачував.

У зв'язку з чим, за ним утворилась
заборгованість з орендної плати перед
Чернігівським державним технологічним
університетом (позивач-1) за період з
грудня 2012 року по лютий 2014 року у сумі
1232,86 грн. та перед Регіональним
відділенням Фонду державного майна по
Чернігівській області (позивач-2) за
лютий 2014 року у сумі 55,85 грн.

Згідно з п. 3.7 Договору оренди
передбачено, що орендна плата,
перерахована несвоєчасно або не в
повному обсязі, підлягає індексації і
стягується до бюджету відповідно до
чинного законодавства України, з
урахуванням пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, на дату
нарахування пені від суми
заборгованості за кожен день
прострочення, уключаючи день оплати.

У зв'язку з систематичним порушенням
Договору щодо сплати орендних
платежів, позивачем-2 заявлено вимогу
про стягнення з відповідача 2,58 грн.

Відповідні обставини підтверджуються
наданим позивачем розрахунком
заборгованості, відповідачем не
заперечені та не спростовані.

Про необхідність сплати
заборгованості Чернігівським
державним технологічним університетом
надсилались відповідачу претензії
01.11.2013 року та 18.03.2014 року, також
претензії надсилались Регіональним
відділенням ФДМ по Чернігівській
області 06.05.2014 року. Однак, залишені
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Статтею 2 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
визначено, що оренда є засноване на
договорі строкове платне користування
майном, необхідним орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності. Тобто, орендар
зобов'язаний вносити орендодавцеві
платіж за користування майном. Розмір,
форма, і строки внесення орендної плати
встановлюються за згодою сторін у
договорі оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання згідно зі
ст. 611 Цивільного кодексу України
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки та відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Згідно з нормою ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Таким чином, судом встановлено
зобов'язання відповідача сплатити на
користь позивача-1 заборгованість по
орендній платі в сумі 1232,86 грн. та на
користь позивача-2 заборгованість в сум
55,85 грн.

Крім того, за прострочення виконання
зобов'язання зі сплати орендних
платежів, позивач-2 просить стягнути з
відповідача 2,58 грн. пені. на підставі п.
3.7 Договору.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного
Закону.

Дослідивши наданий позивачем-2
розрахунок пені, судом встановлено, що
позивачем в розрахунку пені враховано
вимоги Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» та
нараховано пеню у відповідності до ст.
549 Цивільного кодексу України та
фактичних обставин справи. Таким чином,
вимога про стягнення пені правомірна і
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми
чинного законодавства України, повно
та всебічно розглянувши матеріали
справи господарський суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивачами
доведені та обґрунтовані, відповідачем
не заперечені та не спростовані, тому
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Сплата судового збору відповідно до
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладається судом на відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 2, 33, 34, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код
НОМЕР_1) на користь Чернігівського
національного технологічного
університету (14027, м. Чернігів, вул.
Шевченка, 95, код 05460798) 1232,86 грн.
основного боргу.

3. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код
НОМЕР_1) на користь Регіонального
відділення Фонду державного майна по
Чернігівській області (14000, м. Чернігів,
пр. Миру, 43, код 14243893) 55,85 грн. основного
боргу та 2,58 грн. пені.

4. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код
НОМЕР_1) в доход Державного бюджету 1827
грн. судового збору.

Накази видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
Кошик А.Ю.