м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/7627/14 26.06.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гольф енд Кантрі
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПБК "Просопонбуд"
про визнання договору недійсним
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Федоренко М.В.
від відповідача: Бахматський О.О.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Гольф енд Кантрі
Клаб" (надалі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПБК "Просопонбуд"
(надалі-відповідач) про визнання
недійсним договору №0402/2013 від 04.02.2013 р.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
спірний договір є таким, що не
відповідає вимогам чинного
законодавства України в частині
істотних умов договору таких як,
порядок фінансування будівництва
об'єкта та порядку розрахунків за
виконані роботи, строки оплати, що є
його істотними умовами, а тому, такий
договір має бути визнаний судом
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.04.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 19.05.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
19.05.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду представник позивача
подав клопотання про відкладення
розгляду справи через перебування
повноважного представника у іншому
судовому засіданні.
19.05.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду представник
відповідача подав відзив на позов, в
якому проти позову заперечив через
безпідставність та необґрунтованість
Розгляд справи відкладався через
нез'явлення повноважних представників
позивача та неналежне виконання ними
вимог суду.
У судовому засіданні 12.06.2014 р. судом
оголошувалася перерва до 26.06.2014 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача проти позову
заперечив з підстав, викладених у
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 26.06.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.02.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Гольф енд Кантрі
Клаб" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ПБК "Просопонбуд"
укладено договір №0402/2013, умовами якого
передбачено, що відповідач згідно з
нормами діючого цивільного
законодавства бере на себе
зобов'язання виконати роботи по
монтажу і ПНР внутрішніх та зовнішніх
інженерних систем і обладнання першої
черги будівництва. Роботи повинні бути
виконані на об'єкті: «Клубна будівля
Київського гольф-клуба за адресою: с.
Гавронщина Макарівського р-ну,
Київської обл. згідно договірної ціни
(Додаток №1-10) та графіка платежів і
робіт (Додаток №11), які являються
невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2.1. договору договірна
ціна робіт по договору сформована на
основі договірної ціни і складає 608 952,33
грн.

Згідно п. 3.1. договору строк завершення
робіт по договору - до 30.04.2013 р., при
умові належного виконання позивачем
графіка платежів і робіт.

Пунктом 9.1. договору визначено, що
протягом строку виконання робіт по
договору сторони будуть оформляти акти
здачі-приймання щомісячно. Після
закінчення робіт, які входять в об'єм
зобов'язань відповідача по даному
договору, проводиться їх здача у
відповідності з діючим на Україні
будівельними нормами і правилами, про
складається відповідний акт.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Гольф енд Кантрі
Клаб" зазначає, що спірним договором не
передбачено порядок фінансування
будівництва об'єкта (робіт) та порядку
розрахунків за виконані роботи, строки
сплати, що є його істотними умовами.
Крім того позивачем, в порядку п. 6.1.
договору, не було надано відповідачу
проектну документацію та технічне
завдання, які повинні бути невід'ємною
частиною договору.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Відповідно до статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного
кодексу України цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів (ч.
7 ст. 179 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу
України, правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
встановлено загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, зокрема:

- зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1
ст. 638 Цивільного кодексу України).
Аналогічні положення містяться і в
статті 180 Господарського кодексу
України.

Зміст господарського договору
становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, які
погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.

Отже, господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181
Господарського кодексу України,
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками.

Як вбачається з матеріалів справи,
Господарським судом Київської області
розглянуто справу №911/633/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПБК "Просопонбуд" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гольф енд Кантрі
Клаб" про стягнення 603 694,70 грн.,
предметом розгляду якої була
заборгованість Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гольф енд Кантрі
Клаб" - позивача (у даній справі) перед
відповідачем, що виникла через
несплату виконаних підрядних робіт за
договором №0402/2013 від 04.02.2013 р. За
результатами розгляду справи №911/633/14,
05.05.2014 р. Господарським судом Київської
області прийнято рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014 р.
рішення Господарського суду Київської
області від 05.05.2014 р. у справі №911/633/14,
залишено без змін.

Отже, постановою апеляційної інстанції
від 10.06.2014 р. було підтверджено, що ТОВ
«Проектно-будівельна компанія
«Просопонбуд» виконало роботи
відповідно до умов договору, що
підтверджено актами прийму робіт, які
підписані сторонами та скріплені
печатками.

Відповідачем покладені на нього
зобов'язання в частині оплати за
виконанні роботи не виконано. Доказів
сплати заявленої позивачем
заборгованості чи спростування такої
заборгованості відповідач суду не
надав.

Крім того, судом апеляційної інстанції
було встановлено, що договір №0402/2013 від
04.02.2013 р. не містить порядку
фінансування будівництва та порядку
розрахунків, що є його істотними
умовами, проте колегія суддів зазначає,
що відповідно до частини 2 ст. 530 ЦК
України, якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи та з
пояснень сторін, між сторонами на
виконання вимог п. 1.1. договору не було
підписано додаток №11 (графік платежів),
тому порядок оплати регулюється
статтею 530 ЦК України, тобто з моменту
пред'явлення вимоги.

Отже, частиною 3 статті 35 ГПК України
передбачено, що обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Таким чином, факти належного виконання
відповідачем (у даній справі) підрядних
робіт, несплату їх позивачем (у даній
справі), а також наявності у спірному
договорі необхідних істотних умов
договору є встановленими у рішенні
Господарського суду Київської області
від 05.05.2014 р. у справі №911/633/14 та
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014 р., а тому
не доводиться у даній справі.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що сторони погодили всі істотні умови
договору №0402/2013 від 04.02.2013 р., які згідно
законодавства мають бути виражені в
положеннях договору підряду.

В своїх обґрунтуваннях позовних вимог
позивач посилається на положення ст.ст.
203 та 215 Цивільного кодексу України та
вважає, що договір №0402/2013 від 04.02.2013 р. є
недійсним, оскільки суперечить статті
203 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, згідно положень чинного
законодавства України, визнання
правочину недійсним ставиться в
залежність від його відповідності
вимогам чинного законодавства та актам
органів державної влади.

Однак, як вже було встановлено судом
вище, положення договору №0402/2013 від
04.02.2013 р. відповідають всім положенням
законодавства, а тому суд приходить до
висновку про необґрунтованість та
безпідставність вимог позивача, які не
підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 27.06.2014 р.

Суддя
Бондарчук В.В.