ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

19.06.2014р.
Справа № 917/1010/14

за позовом Публічного
акціонерного товариства
"Кременчукгаз", вул. Героїв Бресту, 46,
м.Кременчук,Полтавська область, 39601

до Приватного підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, 39600

про стягнення 13 207,90 грн.

Суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання
Олефір О.І.

Представники сторін: №19/3064 від 18.10.2013р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення заборгованості за
Договором на постачання природного
газу №376-03 від 20.12.2013р. в розмірі 13 207,90
грн.

Відповідач в судове засідання не
з"явився. Ухвала суду була направлена
на адресу відповідача зазначену в
позовній заяві повернулася до суду з
відміткою поштового відділення "за
закінченням терміну зберігання".

В п. 19 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2008 року" від
13.08.2008 року №01-8/482 (із змінами і
доповненнями) зазначено, що відповідно
до пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства
в господарських судах України,
затвердженою наказом Вищого
господарського суду України від
10.12.2002р. № 75 (з подальшими змінами),
перший, належним чином підписаний,
примірник процесуального документа
(ухвали, рішення, постанови)
залишається у справі; на звороті у
лівому нижньому куті цього примірника
проставляється відповідний штамп суду
з відміткою про відправку документа, що
містить: вихідний реєстраційний номер,
загальну кількість відправлених
примірників документа, дату відправки,
підпис працівника, яким вона здійснена.
Дана відмітка, за умови, що її оформлено
відповідно до наведених вимог названої
Інструкції, є підтвердженням належного
надсилання копій процесуального
документа сторонам та іншим учасникам
судового процесу. Водночас до
повноважень господарських судів не
віднесено з'ясування фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

З огляду на вищевикладене, а також
достатністю документальних доказів в
матеріалах справи для її розгляду по
суті, суд розглядає справу за наявними
в ній матеріалами відповідно до статті
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши і оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності, а також за результатами
оцінки поданих сторонами
господарського процесу доказів, у
нарадчій кімнаті суд задовольняє
позовні вимоги виходячи з наступного:

20.12.2013 року між Публічним акціонерним
товариством "Кременчукгаз" (надалі
-Постачальник) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (надалі -Споживач),
був укладений договір на постачання
природного газу за регульованим
тарифом № 376-03 (надалі - Договір).

Пунктом 10.1. передбачено, що Договір
набирає чинності з дати його
підписання та укладається на строк до 31
грудня 2014 року.

Згідно умов п. 1.1. Договору,
Постачальник постачає природний газ
(далі - газ) Споживачу в обсягах і
порядку, передбачених Договором для
забезпечення потреб Споживача, а
Споживач оплачує Постачальнику
вартість газу і наданих послуг у
розмірах, строках, порядку та на умовах,
передбачених Договором.

Пунктами 4.1.,4.2. та 4.4. Договору
передбачено, що розрахунки за
реалізований Споживачеві газ
здійснюються за цінами, що
встановлюються Національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики.

Сторони домовились, що ціна газу,
розрахована відповідно до пунктів 4.1.
та 4.2. Договору та прописана у чинній
додатковій угоді до даного Договору, є
обов'язковою для Сторін з дати
набрання нею чинності. Визначена
на її основі вартість газу буде
застосовуватись Сторонами при
складанні актів приймання-передачі
газу та розрахунках згідно з умовами
Договору.

Згідно з п. 4.5. та 4.6. Договору
розрахунковий період за договором
становить один місць - з 08-00 години
першого дня місяця до 08-00 години
першого дня наступного місяця включно.

Оплата вартості послуг з постачання
газу здійснюється Споживачем
авансовими та/або плановими платежами
із розрахунку договірного обсягу
постачання природного газу протягом
періоду оплати відповідно до Додатка 2
до Договору.

Споживач самостійно розраховує суму
платежу, виходячи з ціни газу на
наступний розрахунковий період та
відповідної величини договірного
обсягу газу, заявленого на наступний
розрахунковий період. У випадку
недоплати вартості послуг з постачання
газу за розрахунковий період Споживач
проводить остаточний розрахунок не
пізніше 07 числа місяця, наступного за
розрахунковим.

Пунктом 4.7. Договору передбачено, що
оплата вартості послуг з постачання
газу за Договором здійснюється
Споживачем виключно грошовими коштами,
що перераховується на поточний рахунок
із спеціальним режимом використання
Постачальника.

Так вартість 1000 м3 природного газу, на
момент укладення Договору, відповідно
до умов укладеної Сторонами Додаткової
угоди № 1 від 01.01.2014 року, становить 4222,15
(Чотири тисячі двісті двадцять дві
гривні 15 копійок) грн. з яких:

• ціна за 1000м3 газу становить - 3113,00
(Три тисячі сто тринадцять гривень 00
копійок) грн.

• тариф на транспортування ЛВУМГ -
209,60 (Двісті дев'ять гривень 60 копійок)
грн.

• тариф на транспортування ПАТ
"Кременчукгаз" - 77,40 (Сімдесят сім
гривень 40 копійок) грн.

• тариф на постачання газу за
регульованим тарифом ПАТ
"Кременчукгаз" -56,20 (П'ятдесят шість
гривень 20 копійок) грн.

• збір у вигляді цільової
надбавки до діючого тарифу на
природний газ 2% - 62,26 (Шістдесят дві
гривні 26 копійок) грн.

• ПДВ (20%) - 703,69 (Сімсот три гривні 69
копійок) грн.

Відповідно до пунктів 2.5.,2.6,2.7,2.8.
Договору послуги з постачання газу
підтверджуються підписаним Сторонами
актом приймання-передачі газу, що
оформлюється за даними вузлів обліку.

Акти приймання-передачі газу є
підставою для остаточних
розрахунків Споживача з
Постачальником.

З метою виконання взятих на себе
майново-господарських зобов'язань,
Постачальник поставив Споживачеві у
період січень, лютий, березень 2014 року
природний газ в обсязі 4,668 тис. м3 на
загальну суму 19 708,98 (Дев'ятнадцять
тисяч сімсот вісім гривень 98 копійок)
грн., про що свідчать беззастережно
підписані двосторонні акти
приймання-передачі фактично
протранспортованих обсягів газу (акти
приймання-передачі № 822 від 28.01.2014 року,
№ 1829 від 25.02.2014 року, № 3124 від 28.03.2014
року) копії яких додаються.

Проте незважаючи на закріплені
Договором зобов'язання з оплати
отриманих обсягів природного газу,
Споживач порушив строки проведення
відповідних оплат та частково
розрахувався за газ.

Таким чином розмір основного боргу ФОП
ОСОБА_1 перед ПАТ "Кременчукгаз" складає
12 755,10 (Дванадцять тисяч сімсот
п'ятдесят п'ять гривень 10 копійок) грн. -
19 708,98-6 953,88=12 755,10.

Стаття 712 ЦК України передбачає, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 ЦК
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статей 526-527 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо
інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач належним чином виконував
зобов'язання за вищезазначеним
Договором щодо здійснення ним поставки
товару. Відповідач в порушення
прийнятих на себе зобов'язань за
вказаним Договором та приписів ст. 692
Цивільного кодексу України не оплатив
отриманий товар у встановлені у
Договорі строки, заборгованість
останнього на момент подання позову та
розгляду даної справи складає 12 755,10
грн.. Дана обставина відповідачем не
спростована.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 12 755,10 грн. основного боргу
підтверджені документально та нормами
матеріального права, відповідачем не
спростовані, а тому підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом. Одним із видів
забезпечення виконання зобов'язань
відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного
кодексу України та ст. 199
Господарського кодексу України, є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, що не суперечать чинному
законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Пунктом 4
ст. 231 Господарського кодексу України
визначено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).
Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за увесь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором (п. 6 ст. 231
Господарського кодексу України).

Згідно статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань не повинен перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який нараховувалась
пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу
України визначено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Так пунктом 6.2.2.Договору передбачено що
у разі порушення Споживачем строків
оплати, передбачених розділом 4
Договору, із Споживача на користь
Постачальника стягується пеня в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу.

Здійснивши перевірку наданого
позивачем розрахунку в частині
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача 381,66 грн. пені, суд прийшов
до висновку, що останні є правомірними
(розрахунок суми пені здійснено за
допомогою калькулятору підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
"Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Після проведення перевірки наданого
позивачем розрахунку позовних вимог в
частині стягнення з відповідача 71,14
грн. 3% річних трьох процентів річних,
суд визнає його вірним

та приходить до висновку, що вимоги
позивача в цій частині відповідно до
ст. 625 Цивільного кодексу України є
правомірними, а тому підлягають
задоволенню (розрахунок здійснено за
допомогою калькулятору підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
"Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Згідно зі
статтею 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Відповідно до, господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом / статті 43 ГПК
України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38
ГПК України надав належні докази,
довів обставини на які він посилався як
підставу своїх вимог та обґрунтував
які дають підставу суду позов
задовольнити повністю.

Після виходу з нарадчої кімнати суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення яким позовні вимоги
задоволено повністю.

Враховуючи викладене, матеріали
справи, обставин справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши і
оцінивши подані додаткові докази,
керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44
- 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (індивідуальний
податковий номер НОМЕР_1) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Кременчукгаз» (), 12 755,10
грн. основного боргу, 381,66 грн. пені, 71,14
грн. 3% річних, а всього прошу стягнути 13
207,90 грн., а також витрати на сплату
судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

СУДДЯ
Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 24.06.2014

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.