ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 червня 2014 року Справа № 911/2534/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіДобролюбової
Т.В.,суддів:Бакуліної С.В., Волковицької
Н.О., Грейц К.В., Мачульського
Г.М.,розглянувши заяву Приватного
підприємства "Граніт-Трейд"про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 19.02.2014у
справі№911/2534/13за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агропромбудіндустрія"доПриватного
підприємства "Граніт-Трейд"провизнання
недійсним договору,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Київської області від 12.08.2013 у справі
№911/2534/13, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013, позов
задоволено: визнано недійсним з
моменту укладення договір оренди
цілісного майнового комплексу від
02.04.2008 № 01/07. Постановою Вищого
господарського суду України від 19.02.2014
постанову суду апеляційної інстанції
залишено без змін.

Приватним підприємством "Граніт-Трейд"
подано заяву про перегляд Верховним
Судом України постанови Вищого
господарського суду України від 19.02.2014
у справі №911/2534/13, в якій заявник
просить скасувати вказану постанову,
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову, мотивуючи свої
вимоги неоднаковим застосуванням
Вищим господарським судом України
положень частини третьої статті 207
Господарського кодексу України та
порушення вимог статей 2, 35, 36
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України), внаслідок
чого ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявник
посилається на постанови Вищого
господарського суду України від 14.12.2010
у справі №7/807, від 03.03.2008 у справі
№3/239-3265, від 30.08.2011 у справі №22/66-20/181 та
від 01.11.2011 у справі №5002-19/1674-2011,
постанову Судової палати у
господарських справах Верховного Суду
України від 13.01.2004 у справі №7/85/4/68-81,
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
№11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" та від 29.05.2013 №12 "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про оренду (найм) майна".

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
огляду на таке.

Відповідно до статті 11116 ГПК України
заява про перегляд судових рішень
господарських судів може бути подана
виключно на таких підставах: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 цієї статті) матиме
місце в разі, коли суд (суди) касаційної
інстанції у розгляді двох чи більше
справ за подібних предмета та підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом фактичних обставин
і однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків, покладених в основу цих
судових рішень. При вирішенні питання
допуску справи до провадження
Верховного Суду України враховується
сукупність всіх наявних складових
ознак неоднакового застосування одних
і тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

Як вбачається зі змісту постанови від
19.02.2014 у справі №911/2534/13, про перегляд
якої подано заяву, Вищий господарський
суд України погодився з висновками
судів попередніх інстанцій щодо
наявності підстав для задоволення
позову та визнання недійсним договору
оренди цілісного майнового комплексу,
виходячи з встановлених судами
попередніх інстанцій обставин справи
стосовно того, що: згідно висновку
судової почеркознавчої експертизи
підпис від імені ОСОБА_6 у графі
"орендодавець" (позивач) виконано не
ОСОБА_6, а іншою особою з наслідуванням
підпису ОСОБА_6; відтиски печаток
сторін виконані чорнилами кольорового
струминного принтера персонального
комп'ютера, в оспорюваному договорі
спочатку був надрукований текст, потім
було нанесено кольорове зображення
відтиску печаток за допомогою
струминного принтера персонального
комп'ютера, а потім виконаний підпис
від імені ОСОБА_6; окрім того, на час
укладення оспорюваного договору
ОСОБА_6 не перебував на посаді
директора позивача, у зв'язку з чим
договір оренди від імені позивача
укладено неповноважною особою, про що
достовірно було відомо відповідачу, та
такий договір не скріплювався
печатками сторін.

Водночас у постановах від 03.03.2008 у
справі №3/239-3265, від 30.08.2011 у справі
№22/66-20/181 та від 01.11.2011 у справі
№5002-19/1674-20115, на які посилається
заявник, суд касаційної інстанції
визнав обґрунтованими висновки судів
попередніх інстанцій щодо відмови у
позові про визнання недійсними
договорів, з огляду на те, що:

- позивачем всупереч вимог статті 33 ГПК
України не надано доказів укладення
ним договору внаслідок введення його в
оману відповідачем, а саме, внаслідок
повідомлення позивачу відомостей, що
не відповідають дійсності та
замовчування обставин, які мають
істотне значення для укладеної угоди
та не доведений навмисний характер дій
відповідача при укладенні спірного
договору; крім того, оспорюваний
договір припинив свою дію по рішенню
суду у іншій господарській справі
(справа №3/239-3265);

- оспорювані договори є припиненими, що
виключає можливість визнання таких
договорів недійсними на майбутнє
(справи №22/66-20/181 та №5002-19/1674-2011).

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Окрім того, в порядку, встановленому
розділом ХІІ2 ГПК України, правова
оцінка повноти дослідження
встановлених обставин справи і доказів
попередніми судовими інстанціями під
час перегляду справи не здійснюється.
Зі змісту постанови Вищого
господарського суду України від 19.02.2014
у справі №911/2534/13, про перегляд якої
подано заяву, та доводів, викладених у
заяві стосовно посилання заявника на
постанову Вищого господарського суду
України від 14.12.2010 у справі №7/807,
вбачається, що заявник намагається
довести наявність розбіжностей в
оцінці судом касаційної інстанції
доказів на підтвердження підстав для
визнання недійсним договору, що
призвело до порушення судом касаційної
інстанції норм процесуального права
(положення статей 2, 35, 36 ГПК України).
Проте, встановлений статтею 11116 ГПК
України перелік підстав для подання
заяви про перегляд судових рішень,
зокрема, неоднакове застосування норм
матеріального права, є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає,
тому доводи заявника щодо порушення
або неоднакового застосування норм
процесуального права у будь-якому
випадку не можуть бути підставою для
перегляду постанови суду касаційної
інстанції.

До судових рішень, на які в заяві може
бути посилання на підтвердження
підстави, встановленої пунктом 1
частини першої статті 11116 ГПК України,
не належать судові рішення Верховного
Суду України в господарських та
адміністративних справах, та постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України, тому не підтверджуються
доводи заявника про неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И
В :

Відмовити Приватному підприємству
"Граніт-Трейд" у допуску справи №911/2534/13
до провадження Верховного Суду
України.

Головуючий суддя Т.Добролюбова
Судді С.Бакуліна Н.Волковицька
К.Грейц Г.Мачульський