ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року Справа № 5002-27/722.1-2009
(2-8/722.1-2009, 2-7/17403-2007 ) Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Капацин Н.В. - головуючий, Грек Б.М.,
Кривда Д.С. (доповідач),за участю
представників:позивачане з'явились
(про час та місце судового засідання
повідомлені належним
чином),відповідачане з'явились (про час
та місце судового засідання
повідомлені належним чином),третьої
особи на стороні позивачаТаран Є.О.,
представник,третіх осіб на стороні
відповідача1) не з'явились (про час та
місце судового засідання повідомлені
належним чином), 2)Лірніченко О.А.,
представник, 3) не з'явились (про час та
місце судового засідання повідомлені
належним чином),прокуратуриГудименко
Ю.В., прокурор відділу ГП
України,розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства "Дочірній банк Сбербанку
Росії",на постановуСевастопольського
апеляційного господарського суду від
13.01.2014 у справі№ 5002-27/722.1-2009
Господарського суду Автономної
Республіки Кримза позовомФізичної
особи-підприємця ОСОБА_7доДержавної
акціонерної компанії "Хліб
України",третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивачаПублічне акціонерне
товариство "Дочірній банк Сбербанку
Росії",треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача1)Регіональне
відділення Фонду державного майна
України в Автономній Республіці Крим
та місті Севастополі, 2)Фонд державного
майна України, 3)Кабінет Міністрів
України,за участюПрокурора Автономної
Республіки Крим,провизнання права
власності,

16.06.2014 у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю судді Кривди Д.С.
розгляд касаційної скарги Публічного
акціонерного товариства "Дочірній банк
Сбербанку Росії" на постанову
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 13.01.2014 у справі
№5002-27/722.1-2009 не відбувся. Про
призначення нової дати та часу
розгляду касаційної скарги (23.06.2014 о 10
год. 10 хв.) учасників процесу
повідомлено телеграмами,
телефонограмами та особисто під
розписку, що підтверджується
матеріалами справи.

Розпорядженням Секретаря четвертої
судової палати Вищого господарського
суду України від 23.06.2014 №05-05/707 у зв'язку
з відпусткою судді Бернацької Ж.О. для
розгляду касаційної скарги Публічного
акціонерного товариства "Дочірній банк
Сбербанку Росії" на постанову
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 13.01.2014 у справі
№5002-27/722.1-2009 сформовано колегію суддів
Вищого господарського суду України в
такому складі: суддя Капацин Н.В. -
головуючий, судді Грек Б.М., Кривда Д.С.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_7
звернулась до Господарського суду
Автономної Республіки Крим з позовом
до Державної акціонерної компанії
"Хліб України" про визнання права
власності на індивідуально визначене
майно, яке знаходиться в АДРЕСА_1,
розташоване на земельній ділянці
загальною площею 1,230га, а саме: літер "А"
- вагова, площею 99,2кв.м; літер "Б" -
матеріальний склад, площею 129,6кв.м.;
літер "В" - мехмайстерня, площею 66,2кв.м.;
літер "Г" - вагова, площею 53,6кв.м.; літер
"Д" - зерновий склад, площею 1265,7кв.м.;
літер "Е" - адміністративний корпус,
площею 167,5кв.м.; літер "Ж" - робоча вежа,
площею 142,1кв.м.; літер "Ж1" - підземна
транспортна галерея, площею 655кв.м.;
літер "З" - огорожа, площею 639,9кв.м.; літер
"И" - під'їзні шляхи, площею 1293,7кв.м.

Справа в господарських судах
розглядалась неодноразово.

Рішенням Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 08.10.2013
(суддя Янюк О.С.), залишеним без змін
постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
13.01.2014 (судді: Рибіна С.А. - головуючий,
Гоголь Ю.М., Гонтар В.І.), у задоволенні
позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача
Публічне акціонерне товариство
"Дочірній банк Сбербанку Росії"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить постанову у справі
скасувати і прийняти нове рішення, яким
визнати за позивачем право власності
на спірне майно. Скаргу обґрунтовано
доводами про порушення та неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Відводів складу суду не заявлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши наявні матеріали справи та
доводи, викладені у касаційній скарзі,
заслухавши пояснення представників
третіх осіб та прокурора, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили,
що відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України "Про утворення
Державної акціонерної компанії "Хліб
України" від 22.08.1996 №1000 утворено
Державну акціонерну компанію "Хліб
України" у формі відкритого
акціонерного товариства, засновником
якого визначена держава в особі
Кабінету Міністрів України.

Згідно Статуту Державної акціонерної
компанії "Хліб України", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 14.03.2001 №240 (у редакції постанови
Кабінету Міністрів Украйни від 02.07.2007
№887), (далі - Статут), останній є
правонаступником Головного управління
по хлібопродуктах та Головного
управління комбікормової
промисловості Мінсільгосппроду, (п. 1
Статуту) та його майно складається з
основних фондів, обігових коштів,
цінних паперів, а також фінансових та
інших активів, відображених у
бухгалтерському балансі Компанії.
Майно, передане засновником до
статутного фонду Компанії, у тому числі
кошти, належать Компанії на праві
господарського відання. Компанія
володіє, користується та
розпоряджається належним їй майном
відповідно до законодавства, цього
Статуту та мети діяльності Компанії
(п.34-38 Статуту).

Відповідно до пункту 2 Постанови
Кабінету Міністрів України "Про
прискорення приватизації
хлібоприймальних і хлібозаготівельних
підприємств" від 05.11.1997 №1218 до
статутного фонду позивача передано
майно Євпаторійського
хлібоприймального підприємства, до
складу якого входить майно, що є
предметом даного спору.

Право власності на майно, що є
предметом спору, було зареєстровано за
Державною акціонерною компанією "Хліб
України", що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 10.04.2006 та витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 10.04.2006. Форма власності
зазначеного майна - державна.

14.07.2006 між Державним акціонерним
товариством "Хліб України"
(Орендодавець) та Суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_11
(Орендар) був укладений договір №9474
оренди індивідуально визначеного
нерухомого майна, за умовами п.1.1 якого
Орендодавець передає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
окреме індивідуально визначене майно,
яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
розташоване на земельній ділянці
загальною площею 1,230га, а саме: літер "А"
- вагова, площею 99,2кв.м; літер "Б" -
матеріальний склад, площею 129,6кв.м.;
літер "В" - мехмайстерня, площею 66,2кв.м.;
літер "Г" - вагова, площею 53,6кв.м.; літер
"Д" - зерновий склад, площею 1265,7кв.м.;
літер "Е" - адміністративний корпус,
площею 167,5кв.м.; літер "Ж" - робоча вежа,
площею 142,1кв.м.; літер "Ж1" - підземна
транспортна галерея, площею 655кв.м.;
літер "З" - огорожа, площею 639,9кв.м.; літер
"И" - під'їзні шляхи, площею 1293,7кв.м.

Відповідно до п.1.2 договору оціночна
вартість майна, що визначена згідно з
актом оцінки, становить 93668,29 грн. без
ПДВ. Майно передається в оренду у стані,
що потребує капітального ремонту (п. 1.3
Договору).

Пунктом 4.3.3 договору оренди від 14.07.2006
передбачено, що Орендар має право з
письмового дозволу Орендодавця
проводити ремонтні роботи (поліпшення),
що зумовлять підвищення вартості цього
майна. Зроблені Орендарем поліпшення
не можуть бути проведені в рахунок
плати за користування майном.

Згідно з п.4.3.4 договору Орендар має
право за власні кошти та за погодженням
Орендодавця здійснити ремонті роботи
(поліпшення майна), а саме: провести
будівництво харчового блоку,
капітальний ремонт та реконструкцію
існуючих будинків, споруд та інших
будівель, перебудову, забудову,
добудову та перепланування майна; у
разі потреби збудувати нові
комунікації; упорядкувати територію,
прилеглу до майна.

При цьому суди встановили, що СПД
ОСОБА_11 листом №14-4 від 17.05.2006
звернулась до відповідача з проханням
надати дозвіл на проведення за власні
кошти будівництва харчового блоку,
капітального ремонту та реконструкції
існуючих будинків, споруд та інших
будівель, перебудови, забудови,
добудови та перепланування майна.

Посилаючись на те, що після отримання
дозволу позивачем здійснено
поліпшення орендованого майна, а саме:
виконано ремонтно-будівельні роботи на
суму 77150,40грн., що складає 80% первісної
вартості цього майна, Фізична
особа-підприємець ОСОБА_11 звернулась
до господарського суду з позовом у
даній справі про визнання права
власності на зазначене вище майно.

Відповідно до ст.1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням; також
згідно ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання
та право звернутися до суду за його
захистом відповідно до встановлених
способів захисту цивільних прав та
інтересів судом.

Відтак, розглядаючи спір,
господарський суд повинен встановити
об'єктивну наявність порушення чи
оспорювання цивільного права позивача
та відповідність обраного ним способу
захисту порушеного права способам,
визначеним законодавством.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу
України позов про визнання права
власності пред'являється власником
майна, якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати ним документа, що посвідчує
право власності.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом (ст.328 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.331 Цивільного
кодексу України право власності на
нову річ, яка виготовлена (створена)
особою, набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За частиною 2 вказаної статті право
власності на нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо ж договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту прийняття його в
експлуатацію, а якщо право власності на
нього підлягає державній реєстрації -
то відповідно з моменту його державної
реєстрації.

Також за ст.179 Цивільного кодексу
України річчю є предмет матеріального
світу, щодо якого можуть виникати права
та обов'язки; річ є об'єктом
матеріальних прав (ст.177 Цивільного
кодексу України).

За умовами договору № 9474 від 14.07.2006
(розділ 5), якщо поліпшення речі
зроблено за згодою наймодавця, наймач
має право на відшкодування вартості
поліпшень, що не можуть бути
відокремлені без шкоди для майна, після
припинення дії даного договору або
його розірвання. Аналогічні положення
передбачені і приписами ст.778
Цивільного кодексу України.

Як передбачено Методикою оцінки майна,
затвердженою постановою Кабінету
Міністрів України від 10.12.2003 № 1891,
невід'ємні поліпшення орендованого
майна - це здійснені орендарем заходи,
спрямовані на покращення фізичного
(технічного) стану орендованого майна
та (або) його споживчих якостей,
відокремлення яких призведе до
зменшення його ринкової вартості.

В листі Державного комітету України з
будівництва та архітектури № 7/7-401 від
30.04.2003 визначено, що капітальний ремонт
будівлі - це комплекс
ремонтно-будівельних робіт, який
передбачає заміну, відновлювання та
модернізацію конструкцій і обладнання
будівель в зв'язку з їх фізичною
зношеністю та руйнуванням, поліпшення
експлуатаційних показників, а також
покращання планування будівлі і
благоустрою території без зміни
будівельних габаритів об'єкта.

Таким чином, як обґрунтовано зазначив
суд апеляційної інстанції, у
результаті проведення капітального
ремонту основні властивості
орендованих приміщень не змінюються, а
тому, з урахуванням зазначеного вище, є
неможливим висновок про створення
орендарем нової речі.

Створення нової речі означає зміну
існуючого об'єкту матеріальних прав,
коли в результаті поліпшень
створюється нова річ, тобто річ, яка має
істотно інші ознаки у порівнянні із
попереднім об'єктом найму.

При цьому зміна тільки функціонального
використання або проведення ремонту
існуючого об'єкту матеріальних прав не
означає одночасної зміни самого
об'єкту та отримання ним статусу
"новоствореної речі".

Матеріалами справи не встановлено, а
позивачем не доведено, яка саме нова
річ, як об'єкт матеріальних прав,
створена позивачем за наслідками
проведеного ремонту (поліпшень)
замість переданого йому в оренду
нерухомого майна.

За встановлених обставин, суди дійшли
висновку щодо відсутності підстав для
визнання за позивачем права власності
на спірне майно.

Доводи третьої особи, викладені у
касаційній скарзі, судова колегія
вважає непереконливими, такими, що не
відповідають приписам законодавства,
спростовуються матеріалами справи та
встановленими по справі обставинами.

Колегія вважає безпідставними
посилання в касаційній скарзі на
неправомірне застосування при
прийнятті оскаржуваної постанови норм
матеріального права, що регулюють
правовідносини, які виникають при
приватизації державного майна. Так, з
оскаржуваної постанови вбачається, що
вона прийнята на підставі норм
Цивільного кодексу України, які
регулюють відносини права власності
(ст.ст.316, 317, 319, 328, 331, 332 ЦК України) та
відносини найму (оренди) (ст.778 ЦК
України).

Отже, з урахуванням меж перегляду
справи в касаційній інстанції, колегія
суддів визнає, що апеляційним
господарським судом правильно
застосовані норми матеріального і
процесуального права, тому підстави
для скасування переглянутої постанови
апеляційної інстанції та задоволення
касаційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Дочірній банк
Сбербанку Росії" залишити без
задоволення.

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від
13.01.2014 у справі № 5002-27/722.1-2009
Господарського суду Автономної
Республіки Крим залишити без змін.

Головуючий
Н. Капацин

Судді
Б. Грек

Д. Кривда