ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.06.14 Справа № 904/3709/13

За скаргою: Публічного акціонерного
товариства "Дніпрогаз" на дії відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області у справі:

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства
"Дніпрогаз", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у розмірі
13 986 799 грн. 33 коп.

Головуючий колегії
Ярошенко В.І.

Суддя Мартинюк С.В.

Суддя Соловйова А.Є.

Представники:

від позивача: не з'явились

від відповідача (скаржника):
Кондратенко Д.А. - представник за дов. №
260 юр від 17.12.2013

від ДВС: Соловей О.О. - представник за
дов. № 2.3-14/3 від 17.02.2014

СУТЬ СПОРУ:

05.05.2014 через канцелярію господарського
суду Дніпропетровської області від ПАТ
"Дніпрогаз" надійшла скарга № 418/17/1-02
від 05.05.2014 на дії відділу державної
виконавчої служби під час виконання
наказу господарського суду
Дніпропетровської області від 19.02.2014 у
справі № 904/3709/13.

У вищезазначеній заяві ПАТ "Дніпрогаз"
(далі - скаржник) зазначає, що 18.04.2014
старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області Понікаровою
О.А. винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження за виконавчим
провадженням № 43015095, відкритим згідно
наказу господарського суду
Дніпропетровської області від 19.02.2014 у
справі № 904/3709/13, на підставі якої
накладено арешт на все майно скаржника.
Скаржник у заяві вказує на те, що
накладення арешту на майно, частина
якого належить державі і не може бути
реалізованим, та вартість якого у понад
сто разів перевищує суму боргу за
виконавчим документом, є недоцільним
та надмірним заходом. Крім того,
оскільки рішення суду передбачає
стягнення грошових коштів, для
забезпечення його реального виконання,
арешт має бути накладений саме на
грошові кошти, що знаходяться на
рахунках підприємства, в межах суми
стягнення, як це передбачено ст. 52, 57
Закону України "Про виконавче
провадження", а не на все майно, без
проведення його опису, оцінки та
конкретизації об'єктів майна, на які
накладено арешт.

ПАТ "Дніпрогаз" вважає зазначену
постанову незаконною та
необґрунтованою, а дії ДВС під час її
винесення неправомірними.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 12.05.2014
скаргу прийнято до розгляду колегією
суддів та її розгляд призначено на
27.05.2014.

Заявником скарги надані письмові
пояснення від 27.05.2014 № 469/14/1-02.

Позивачем надіслано 27.05.2014 відзив на
скаргу, в якому зазначає, що дії
державного виконавця не порушують
Закону України "Про виконавче
провадження" та просить суд відмовити в
задоволенні скарги.

Ухвалою від 27.05.2014 розгляд скарги
відкладено на 23.06.2014.

Розпорядження голови суду від 23.06.2014 №
513, у зв'язку з перебуванням судді
Назаренко Н.Г. у відпустці, змінено
склад колегії по розгляду справи №
904/3709/13 у складі трьох суддів:
головуючий суддя Ярошенко В.І., суддя
Мартинюк С.В., суддя Соловйова А.Є.

Ухвалою від 23.06.2014 прийнято справу №
904/3709/13 до розгляду колегіально у складі
трьох суддів: головуючий суддя
Ярошенко В.І., суддя Мартинюк С.В., суддя
Соловйова А.Є. та визначено провести
судове засідання по розгляду скарги на
дії ДВС у судовому засіданні 23.06.2014 о 12:30
год.

23.06.2014 представник відділу ДВС надав до
суду копії матеріалів виконавчого
провадження № 43015095 з примусового
виконання наказу господарського суду
Дніпропетровської області № 904/3709/13
виданого 19.02.2014.

У судовому засіданні представник
скаржника підтримав скаргу та просив
її задовольнити.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не повідомив.

Представник відділу ДВС заперечив
проти задоволення даної скарги, надав
усні пояснення.

Дослідивши матеріали скарги та подані
сторонами до суду документи, а також
вислухавши доводи представників
відповідача та ДВС, суд не вбачає
підстав для задоволення скарги на дії
органу Державної виконавчої служби під
час виконання наказу господарського
суду Дніпропетровської області від
19.02.2014 у справі № 904/3709/13, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського
процесуального кодексу України скарги
на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної
виконавчої служби розглядаються
господарським судом, про час і місце
якого повідомляються ухвалою стягувач,
боржник чи прокурор та орган виконання
судових рішень. Неявка боржника,
стягувача, прокурора чи представника
органу Державної виконавчої служби в
судове засідання не є перешкодою для
розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, яка надсилається
стягувачеві, боржникові та органові
виконання судових рішень. Ухвалу може
бути оскаржено у встановленому цим
Кодексом порядку.

Відповідно до частини п'ятої статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і с
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачені Законом "Про
виконавче провадження" заходи
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії а особи,
які беруть участь у виконавчому
провадженні, зобов'язані сумлінно
користуватися усіма наданими їм
правами з метою забезпечення
своєчасного та в повному обсязі
вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку; накладати арешт на кошти та
інші цінності боржника, зокрема на
кошти, які перебувають на рахунках і
вкладах у банках, інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах,
а також опечатувати каси, приміщення і
місця зберігання грошей.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 Закону для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону заходом
примусового виконання рішення суду є
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб, окрім майна, перелік якого
визначений додатком до Закону (ст. 56
Закону).

Згідно ст. 57 Закону арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення та може накладатися державним
виконавцем шляхом: винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться па рахунках і
вкладах чи па зберіганні у банках або
інших фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця
про арешт коштів чи майна боржника
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня після її винесення
боржнику та банкам чи іншим фінансовим
установам або органам, зазначеним у
частині другій цієї статті, та органам,
що ведуть Державний реєстр обтяжень
рухомою майна.

Отже, твердження скаржника про те, що
згідно витягу про реєстрацію в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна, на підставі оскаржуваної
постанови, накладено арешт на все
рухоме майно боржника, що протирічить
инному законодавству, не заслуговує на
увагу.

Відповідно до постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 18.04.2014 № 43015095,
старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області -
Понікаровою А.О., накладено арешт на все
майно, що належить боржнику ПАТ
"Дніпрогаз" у межах суми звернення: 3373583,
83 грн., заборонено здійснення
відчуження будь-якого майна, яке
належить боржнику лише у межах суми
боргу.

Виходячи з вищевикладеного,
господарський суд вважає, що державний
виконавець при примусовому виконанні
наказу діяв правомірно та відповідно
до Закону, а тому не вбачає підстав для
задоволення скарги ПАТ "Дніпрогаз".

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного
товариства "Дніпрогаз" на дії Державної
виконавчої служби під час виконання
наказу господарського суду
Дніпропетровської області від 19.02.2014 у
справі № 904/3709/13 відхилити.

Головуючий суддя В.І.
Ярошенко

Суддя
С.В.
Мартинюк

Суддя
А.Є.
Соловйова