ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2014 р.
Справа № 914/1688/14

За позовом: Прокурора м.Червонограда в
інтересах держави в особі
Червоноградської міської ради,
м.Червонорад Львівської області

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м.Червоноград
Львівської області

про: зобов'язання здійснити демонтаж
тимчасової споруди, що розташована по
вул. Грушевського, між будинками №4-7 в
місті Червонорад,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від прокуратури: Лука Г.В. (посвідчення
№020328)

від позивача: Цюпа В.П. - представник
(довіреність від 11.03.14р.);

від відповідача: не з'явився;

В судовому засіданні 26.06.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини рішення

Суть спору:

позов заявлено Прокурором
м.Червонограда в інтересах держави в
особі Червоноградської міської ради
(м.Червонорад) до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (м.Червоноград) про
зобов'язання здійснити демонтаж
тимчасової споруди, що розташована по
вул. Грушевського, між будинками №4-7 в
місті Червонорад.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем розміщено торгівельний
павільйон без належних для цього
документів, а саме: паспорта прив'язки.
А у відповідності до плану земельної
ділянки, що надана в оренду,
торгівельний павільйон (тимчасова
споруда) розміщений поза межами
земельної ділянки.

Ухвалою суду від 16.05.14 року порушено
провадження у справі. Розгляд судової
справи призначено на 05.06.14р. Вимоги до
сторін висвітлено в зазначеній ухвалі,
в тому числі визнано обов'язковою
участь повноважних представників
сторін в судове засідання.

Прокурор в судове засідання прибув,
вимоги ухвали суду від 16.05.2014 р.
виконав.

Позивач участь повноважного
представника в судове засідання
забезпечив, вимоги ухвали суду від
16.05.2014 року виконав, для долучення до
матеріалів справи подав копії витягів
з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців з відомостями про позивача
та відповідача, копію листа про
демонтаж самовільно встановленої
тимчасової споруди №3/24-2785/2-3 від 27.05.2014
року (вх. №24138/14 від 03.06.2014 року).
Наведені документи долучено до
матеріалів справи.

Відповідач участь повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, причини неявки суду не
повідомив, витребуваних судом
документів не подав, з клопотаннями та
заявами до суду не звертався.

Розгляд справи відкладено на 26.06.2014
року.

Представники прокуратури та позивача
позовні вимоги підтримали з підстав,
викадених у позовній заяві.

Відповідач явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, позов не заперечив.
Конверти, адресованеі відповідачу за
адресою, вказаною у позовній заяві та
Витязі з ЄДР юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців станом на 27.05.2014 р.
повертались із позначкою «за
зазначеною адресою не проживає».

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору. А відповідно до п. 3.9.1.
постанови, особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
прокурора та позивача, повно та
об'єктивно дослідивши докази в їх
сукупності, суд встановив наступне:

Рішенням №152 від 14.06.2007р.
Червоноградська міська рада
затвердила проект землеустрою щодо
відведення підприємцю ОСОБА_1
земельної ділянки на вул. Грушевського,
між буд. 4-7 площею 0,0012 га, за рахунок
земель загального користування
міської ради, для торгівлі овочами.

15.06.2012 р. Червоноградська міська рада та
ФОП ОСОБА_1 уклали договір оренди
земельної ділянки площею 0,0012га, яка
знаходиться в м. Червоноград на вул.
Грушевського, між будинками № 4-7 для
торгівлі овочами. Відповідно до п. 15
договору оренди, земельна ділянка
передається в оренду під розміщення
тимчасової споруди для торгівлі
овочами. Договір укладено на 3 роки (п. 8
договору). 26.07.2012 р. сторони підписали
відповідний акт приймання-передачі
земельної ділянки.

19.09.2007р. ФОП ОСОБА_1 виданий дозвіл №1-2
на розміщення малої архітектурної
форми - об'єкта торгівлі (гірка для
викладення фруктів та овочів (2 х 1.25м.);
ятка (3 х 3м.);. Термін дії дозволу було
продовжено до 20.04.2012р.

Рішенням №283 від 23.05.2012р.
Червоноградська міська рада
продовжила підприємцю ОСОБА_1 на три
роки термін дії договору оренди
земельної ділянки на вул. Грушевського,
між будинками № 4-7 площею 0,0012 га під
розміщення тимчасової споруди для
торгівлі овочами, встановивши річну
орендну плату за земельну ділянку у
розмірі 6% від її грошової оцінки (п. 6
рішення).

27.11.2012р. Червоноградська міська рада
звернулася до приватного підприємця
ОСОБА_1 з претензією (№ 3/21-6239/2-17) про
звільнення земельної ділянки від
самовільно встановлених торгових
кіосків у строк до 10.12.2012р.

У відповіді від 03.12.2012р. на претензію
відповідач зазначив, що використання
земельної ділянки здійснюється згідно
умов договору, а тому просив відкликати
претензію.

Станом на день прийняття рішення на
вищезазначеній орендованій ФОП ОСОБА_1
земельній ділянці знаходиться його
тимчасова споруда.

Оцінивши подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про благоустрій населених пунктів",
благоустрій населених пунктів - це
комплекс робіт з інженерного захисту,
розчищення, осушення та озеленення
території, а також
соціально-економічних,
організаційно-правових та екологічних
заходів з покращення мікроклімату,
санітарного очищення, зниження рівня
шуму та інше, що здійснюються на
території населеного пункту з метою її
раціонального використання, належного
утримання та охорони, створення умов
щодо захисту і відновлення
сприятливого для життєдіяльності
людини довкілля.

За частинами 1 та 4 статті 20 Закону
України "Про благоустрій населених
пунктів", організацію благоустрою
населених пунктів забезпечують
місцеві органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування
відповідно до повноважень,
установлених законом; рішення місцевих
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування щодо
благоустрою території певного
населеного пункту є обов'язковим для
виконання розміщеними на цій території
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами, які на
ній проживають.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
тимчасова споруда торговельного,
побутового, соціально-культурного чи
іншого призначення для здійснення
підприємницької діяльності - це
одноповерхова споруда, що
виготовляється з полегшених
конструкцій з урахуванням основних
вимог до споруд, визначених технічним
регламентом будівельних виробів,
будівель і споруд, і встановлюється
тимчасово, без улаштування фундаменту.
Тимчасова споруда для здійснення
підприємницької діяльності може мати
закрите приміщення для тимчасового
перебування людей (павільйон площею не
більше 30 квадратних метрів по
зовнішньому контуру) або не мати такого
приміщення. Розміщення тимчасових
споруд для провадження
підприємницької діяльності
здійснюється в порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування.

Згідно з п. 2.1 Порядку розміщення
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва,
та житлово-комунального господарства
України № 244 від 21.10.2011р. (далі - Порядок)
підставою для розміщення тимчасової
споруди є паспорт прив'язки тимчасової
споруди. Встановлення тимчасової
споруди здійснюється відповідно до
паспорта прив'язки, відхилення від
паспорта прив'язки тимчасової споруди
не допускається (п. п. 2.20, 2.21 Порядку).
Розміщення тимчасової споруди
самовільно забороняється (п. 2.31
Порядку). У разі закінчення строку дії,
анулювання паспорта прив'язки,
самовільного встановлення тимчасової
споруди така тимчасова споруда
підлягає демонтажу (п. 2.30 Порядку).

Таким чином, закон визначає, що
встановлення тимчасових споруд для
здійснення підприємницької діяльності
допускається за умови наявності
паспорта прив'язки тимчасової споруди,
а у разі встановлення тимчасової
споруди без такого паспорта прив'язки,
остання підлягає демонтажу. Така
правова позиція підтримується Вищим
господарським судом України
(наприклад, постанова від 02.07.2013р. у
справі №5015/4959/12, постанова від 21.05.2013р. у
справі №5015/3387/12).

Як вбачається із ст. 1 Закон України "Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності", паспорт
прив'язки не є документом дозвільного
характеру. Отримання паспорту
прив'язки передбачено Законом України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" та Порядком розміщення
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності,
затверджених наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва,
та житлово-комунального господарства
України № 244 від 21.10.2011р.

Таким чином, оскільки встановлення
тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1
відбулося без отримання паспорту
прив'язки, така тимчасова споруда
підлягає демонтажу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судовий збір покладається на
відповідача відповідно до ст. 49 ГПК
України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
4, 33, 34, 35, 44, 49, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задоволити повністю.

2.Зобов'язати Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) демонтувати належну йому
самочинно встановлену тимчасову
споруду в м. Червонограді, вул.
Грушевського, між будиками № 4-7 в місті
Червонограді.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) в доход державного бюджету
України 1218,00 грн. судового збору.

4. Накази видати відповідно до статті 116
ГПК України.

Повне рішення складено 27.06.2014 р.

Суддя
Король М.Р.