ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року Справа № 04/5026/1450/2012
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач
у справі), Коваленка В.М., Короткевича
О.Є.,розглянувши касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Смілі та Смілянському районі
Черкаської області на ухвалувід 18.03.2014
господарського суду Черкаської
області на постанову від 23.04.2014
Київського апеляційного
господарського суду у
справі№04/5026/1450/2012 господарського суду
Черкаської області за заявою
Управління Пенсійного фонду України в
м. Смілі та Смілянському районі
Черкаської областідотовариства з
обмеженою відповідальністю "Прод Сміла
Престиж", м. Сміла Черкаської області
пробанкрутстволіквідатор
Ярмолінський Ю.В. смт. Катеринопіль
Черкаська область за участю
прокуратури Черкаської областів
судовому засіданні взяли участь
представники:

ініціюючого кредитора Генеральної
прокуратури УкраїниГоліненко М.О.,
довір.; Бондарчук В.М., посв.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 27.09.2012 за заявою
Управління Пенсійного фонду України в
м. Смілі та Смілянському районі
Черкаської області (далі - ініціюючий
кредитор) порушено провадження у
справі №04/5026/1450/2012 про банкрутство
товариства з обмеженою
відповідальністю "Прод Сміла Престиж"
(далі - боржник) у порядку статті 52
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції,
чинній до 19.01.2013, далі - Закон про
банкрутство).

Постановою господарського суду
Черкаської області від 09.10.2012 визнано
боржника банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру строком на 12
місяців, призначено ліквідатором
банкрута арбітражного керуючого
Ярмолінського Ю.В. Одночасно вказаною
постановою скасовано арешт, накладений
на все майно та кошти боржника.

У січні 2014 року ініціюючий
кредитор звернувся до суду зі скаргою
на бездіяльність ліквідатора, у якій
просив зобов'язати ліквідатора
прийняти до свого відання належний
банкруту майновий комплекс в с.
Орловець Городищенського району по
вул. Цвітківській, 56, здійснити
інвентаризацію, оцінку цього майна та
його подальшу реалізацію з метою
задоволення вимог кредиторів у справі
про банкрутство.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 18.03.2014 (суддя
Гура І.І.) у задоволенні скарги
відмовлено повністю. Ухвала мотивована
тим, що на спірне майно боржника ще у 2009
році за постановою слідчого накладений
арешт у зв'язку з визнанням речовим
доказом у кримінальній справі. Отже, до
прийняття остаточного рішення у
кримінальній справі питання про
реалізацію спірного майнового
комплексу боржника у справі про
банкрутство не може бути вирішено. При
цьому суд керувався приписами статей 80,
81 Кримінально-процесуального кодексу
України, які регулюють питання щодо
речових доказів у кримінальній справі.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 23.04.2014 (судді:
Пантелієнко В.О. - головуючий, Гарник
Л.Л., Остапенко О.М.) вказану ухвалу
залишено без змін з тих же підстав.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями, ініціюючий кредитор
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати та прийняти
нове рішення про задоволення скарги.

Касаційна скарга мотивована
порушенням судами попередніх
інстанцій норм матеріального права,
зокрема, ст.ст. 316, 346 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 26, 31 Закону про
банкрутство. Скаржник зазначає, що
наявність обтяження майна боржника
перешкоджає здійсненню ліквідаційної
процедури у справі про банкрутство.

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши наявні
матеріали справи, проаналізувавши
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Як вбачається, відносно боржника у
справі ще в жовтні 2012 року прийнята
постанова про визнання його банкрутом
та провадження у справі перебуває на
стадії ліквідації.

Слід зазначити, що з моменту порушення
щодо боржника справи про банкрутство
він перебуває в особливому правовому
режимі і спеціальні норми Закону про
банкрутство мають пріоритет у
застосуванні при розгляді справ про
банкрутство щодо інших законодавчих
актів України (Постанова Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 № 15
"Про судову практику в справах про
банкрутство").

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ліквідатором при
здійсненні ліквідаційної процедури
було виявлено майно відсутнього
боржника - майновий комплекс по вул.
Цвітківській, 59 у с. Орловець
Черкаської області.

Проте 09.06.2009, тобто ще до порушення
справи про банкрутство, постановою
старшого слідчого-криміналіста СВ УСБУ
в Черкаській області зазначене майно
було визнано речовим доказом у
кримінальній справі, внаслідок чого на
майно накладено арешт до прийняття
остаточного рішення у кримінальній
справі. Саме ця обставина і стала
перешкодою для реалізації
ліквідатором встановлених ст. ст. 25, 29, 30
Закону про банкрутство повноважень
щодо розпорядженням цим майном у межах
ліквідаційної процедури.

Положеннями ч. 1 ст. 23 Закону про
банкрутство передбачено, що з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури скасовується арешт,
накладений на майно боржника,
визнаного банкрутом, чи інші обмеження
щодо розпорядження майном такого
боржника. Накладення нових арештів або
інших обмежень щодо розпорядження
майном банкрута не допускається.

Отже, з моменту відкриття щодо боржника
ліквідаційної процедури всі без
винятку обтяження його активів
підлягають скасуванню.

Це пов'язано з тим, що у процедурі
ліквідації задоволення вимог
кредиторів відбувається за рахунок
коштів, отриманих від здійсненої у
встановленому порядку реалізації
майна банкрута. Тому майно банкрута
повинно бути вільним від будь-яких
обтяжень.

Отже, за загальним правилом зняття
заборон та арештів із майна боржника в
порядку ст. 23 Закону про банкрутство є
безумовним, стосується будь-яких
органів і посадових осіб, у тому числі
реєструючих, правоохоронних органів,
не потребує подальшого винесення
окремих судових рішень, а також сплати
додаткових коштів.

Безумовному звільненню від обтяження у
зв'язку з визнанням боржника банкрутом
не підлягає лише майно, яке перебуває у
податковій заставі та під
адміністративним арештом, оскільки п.п.
93.1, 94.19 Податкового кодексу України
передбачено обов'язкове ухвалення
судом в межах провадження у справі про
банкрутство судового рішення про
звільнення з податкової застави та
припинення адміністративного арешту
майна платника податків.

В іншому випадку, якщо посадова особа
ухиляється від виконання постанови
суду про визнання боржника банкрутом,
зацікавлена особа вправі звернутися до
суду з відповідною заявою (клопотанням,
скаргою). Розгляд такої заяви судом
відбувається виключно в межах справи
про банкрутство.

При цьому винесення судом окремого
судового рішення про звільнення майна
боржника від обтяжень лише конкретизує
обов'язок осіб, визначений Законом про
банкрутство, та може слугувати
підставою для відповідальності цих
осіб за невиконання рішення суду у
встановленому порядку (у т.ч.
кримінальної).

Отже, у даному випадку ліквідатор
фактично ухилився від виконання вимог
ст. 23 Закону про банкрутство щодо
застосування наслідків прийняття
судом постанови про визнання боржника
банкрутом, що призвело до штучного та
безпідставного затягування
ліквідаційної процедури понад строк,
визначений ст. 23 Закону про банкрутство
та, відповідно, свідчить про неналежне
виконання покладених на нього
обов'язків.

Однак суди попередніх інстанцій
вищезазначеного не врахували,
внаслідок чого дійшло передчасних
висновків про відмову у задоволенні
скарги ініціюючого кредитора.

При цьому помилковими є посилання
судів попередніх інстанцій, як на
підставу для висновку про
правомірність бездіяльності
ліквідатора, на положення
Кримінально-процесуального кодексу
України. Як вже було зазначено вище,
спеціальні норми Закону про
банкрутство мають пріоритет у
регулюванні правовідносин банкрутства
перед іншими законодавчими актами
України, тому накладені, як до, так і
після порушення справи про банкрутство
будь-яким органами та посадовими
особами обтяження майна боржника
підлягають безумовному скасуванню
після визнання боржника банкрутом.

У силу встановлених меж перегляду
справи в суді касаційної інстанції та
повноважень останнього (ст. ст. 1115, 1117
ГПК України) суд касаційної інстанції
позбавлений можливості усунути
допущені порушення та прийняти рішення
по суті скарги.

За таких обставин оскаржувані судові
рішення підлягають скасуванню, як такі,
що прийняті з порушенням норм
процесуального права, а справа -
передачі на новий розгляд до суду
першої інстанції.

При новому розгляді місцевому
господарському суду необхідно
врахувати викладене, у разі
необхідності вирішити питання про
винесення окремого судового рішення
про зняття обтяжень з виявленого
конкретного майна боржника та
розглянути справу згідно з вимогами
чинного законодавства.

Поряд з цим колегія суддів зауважує, що
провадження у справі про банкрутство
за спрощеною процедурою банкрутства
відсутнього боржника (ст. 52 Закону про
банкрутство) не передбачає наявності у
такого боржника майна. У випадку
виявлення майна відсутнього боржника,
вартість якого перевищує суму витрат
на проведення процедури банкрутства,
норми названої статті передбачають
перехід до загальних процедур
банкрутства, а не відчуження цього
майна у спрощеній процедурі
банкрутства.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 23, 52 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11113 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Смілі та
Смілянському районі Черкаської
області задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду
Черкаської області від 18.03.2014 та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 23.04.2014 у справі
№04/5026/1450/2012 скасувати.

3. Справу №04/5026/1450/2012 передати на
новий розгляд до господарського суду
Черкаської області в іншому складі
суду.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич