ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.06.2014
Справа № 905/1539/14

Господарський суд Донецької області у
складі: головуючого судді Риженко Т.М.,
суддів Кротінової О.В., Довгалюк В.О.,
розглянувши матеріали

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю «Мінова
Україна», м.Макіївка, Донецька область

до Відповідача: Публічного
акціонерного товариства «Шахта ім.
А.Ф.Засядько», м.Донецьк

про: стягнення заборгованості у сумі 98
275,40грн., інфляційних витрат у розмірі 1
062,77грн., 3% річних у сумі 4 500,95грн.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Цікра Е.А. - за
довіреністю;

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Мінова Україна»,
м.Макіївка, Донецька область (далі -
Позивач) звернулось до Господарського
суду Донецької області з позовною
заявою до Публічного акціонерного
товариства «Шахта ім. А.Ф.Засядько»,
м.Донецьк (далі - Відповідач) про
стягнення заборгованості у сумі 98
275,40грн., інфляційних витрат у розмірі 1
062,77грн., 3% річних у сумі 4 500,95грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем зобов'язань за договором
на поставку продукції №86 від 20.01.2011р.,
щодо оплати за поставлений товар.

На підтвердження вказаних обставин
Позивач надав належним чином
засвідчені копії наступних документів:
договору на поставку продукції №86 від
20.01.2011р., додаткової угоди №1 від 22.07.2011р.
до договору №86 від 20.01.2011р., додаткової
угоди №2 від 03.01.2012р. до договору №86 від
20.01.2011р., листа №15/1077 від 16.08.2013р.,
претензії №78 від 12.05.2013р., претензії №111
від 26.07.2013р., претензії №120 від 14.08.2013р.,
видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних,
довіреностей на отримання
матеріальних цінностей.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 1, 7, 12, 49, 54, 64, 66, 67
Господарського процесуального кодексу
України; ст.ст. 625, 837, 853 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 193, 216-218, 231
Господарського кодексу України.

Розпорядженням в.о. голови
господарського суду Донецької області
від 26.05.2014р. справу передано на розгляд
судової колегії у складі: головуючого
судді Риженко Т.М., суддів Довгалюк В.О.,
Кротінової О.В.

Представник Позивача у судове
засідання 10.06.2014р. не з"явився, про
причину неявки суд не повідомив.

Представник Відповідача у судове
засідання 10.06.2014р. з'явився, визнає суму
основного боргу та просить суд
відмовити у стягненні 3% річних та
інфляційних витрат.

Розглянувши матеріали справи,
долучивши до матеріалів справи надані
сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Мінова
Україна» (Постачальник) та Орендним
підприємством «Шахта ім. А.Ф.Засядько»
(Покупець) було укладено договір на
поставку продукції №86, відповідно п.1.1
якого Постачальник зобов'язується
поставити продукцію у кількості та за
ціною, передбачених у заявці Покупця та
специфікації до даного договору, які є
його невід'ємною частиною, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити їх
за встановленою ціною.

Згідно з п.3.2. договору строк поставки
продукції: щомісяця по 240т.
рівномірними партіями.

З п. 4.1 договору вбачається, що Покупець
здійснює, відповідно до умов даного
договору оплату наступним чином: 50%
передплата до 5 числа кожного місяця,
решту 50% до 20 числа кожного місяця.

Пунктом 7.1. договору передбачено що
сторона, права якої порушені,
зобов'язана пред'явити претензію, строк
розгляду якої встановлюється 30 днів з
моменту її отримання.

У пункті 8.1. договору сторони
встановили, що договір набирає сили з
моменту досягнення сторонами згоди за
всіма суттєвими умовами, укладання
договору та діє до 31.12.2011р.

22.07.2011р. між ТОВ «Мінова Україна» та ПАТ
«Шахта ім. А.Ф.Засядько» було укладено
додаткову угоду №1 до договору №86 від
20.01.2011р. у зв'язку з реорганізацією
Орендного підприємства «Шахта ім.
А.Ф.Засядько» шляхом його перетворення
на Публічне акціонерне товариство
«Шахта ім. А.Ф.Засядько».

Відповідно до п.2 додаткової угоди №1
внесені зміни до договору №86 від
20.01.2011р. та за текстом договору слова:
«Орендне підприємство «Шахта ім.
А.Ф.Засядько» замінені на «Публічне
акціонерне товариство «Шахта ім.
А.Ф.Засядько».

Згідно з п.4 додаткової угоди №1
Публічне акціонерне товариство «Шахта
ім. А.Ф.Засядько» підтверджує свої
права обов'язки за Договором №86 від
20.01.2011р.

03.01.2012р. між ТОВ «Мінова Україна» та ПАТ
«Шахта ім. А.Ф.Засядько» було укладено
додаткову угоду №2 до договору №86 від
20.01.2011р.

Відповідно до додаткової угоди №2 п.8.1.
договору викладений в наступній
редакції: «Строк дії договору
пролонгується до 31.12.2012р.».

Договір на поставку продукції №86 від
20.01.2011р., додаткова угода №1 від 22.07.2011р.
до договору №86 від 20.01.2011р., додаткова
угода №2 від 03.01.2012р. до договору №86 від
20.01.2011р. підписані та скріплені
печатками обох підприємств без
зауважень.

На виконання умов договору Позивачем
було здійснено поставку товару у
період з 21.01.2011р. по 31.10.2012р. на загальну
суму 7047834,93грн., що підтверджується
наявними в матеріалах справи
видатковими накладними,
товарно-транспортними накладними.
Вказані видаткові накладні та
товарно-транспортні накладні
підписано з боку обох Сторін без
зауважень. Внаслідок цього обов'язок
передачі Постачальником товару
вважається виконаним.

Відповідачем незважаючи на настання
строку оплати, не було здійснено оплату
за поставлений товар у повному обсязі,
внаслідок чого виникла заборгованість
у сумі 98275,40грн.

За таких обставин та у зв'язку із
неналежним виконанням грошових
зобов'язань Відповідачем Позивач
звернувся до суду з позовом.

Дослідивши матеріали справи, керуючись
ст.ст. 32, 33, 34, 36 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає вимоги Позивача до Відповідача
про стягнення заборгованості у сумі 98
275,40грн., інфляційних витрат у розмірі 1
062,77грн., 3% річних у сумі 4 500,95грн. такими,
що підлягають частковому задоволенню,
враховуючи наступне:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509
Цивільного кодексу України, ст.174
Господарського кодексу України
виникають, зокрема, з договору.

Оцінивши зміст даного договору з якого
виникли цивільні права та обов'язки
сторін, суд дійшов висновку, що
укладений правочин за своїм змістом та
правовою природою є договором
поставки, який підпадає під правове
регулювання норм статті 712 Цивільного
кодексу України та статей 264-271
Господарського кодексу України. В
частині, що не суперечить договору, до
вказаного правочину також
застосовуються норми Цивільного
кодексу України, які регулюють правила
купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного
кодексу України).

Як встановлено ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у власність у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або іншим
подібним використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193
Господарського кодексу України та ст.
525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідно до
умов договору №86 від 20.01.2011р. Позивачем
було здійснено поставку Відповідачу на
суму 7047834,93грн. Відповідачем було
здійснено часткову оплату у сумі
6929559,53грн. В результаті утворилась
заборгованість у розмірі 118275,40грн.

Для досудового врегулювання спору ТОВ
«Мінова України» 12.05.2013р., 26.07.2013р. та
14.08.2013р. направило на адресу ПАТ «Шахта
ім. А.Ф.Засядько» претензії №78, №111 та
№120 щодо оплати 118275,40грн.

16.08.2013р. ПАТ «Шахта ім. А.Ф.Засядько»
направило на адресу ТОВ «Мінова
України» лист №15/1077 зі змісту якого
вбачається, що ПАТ «Шахта ім.
А.Ф.Засядько» визнає суму боргу та
просить прийняти графік погашення
заборгованості на 1-й квартал 2014р.:
січень - 40000грн., лютий - 40000грн., березень
- 38275грн.

Однак, Відповідачем не був дотриманий
встановленим ним графік погашення
заборгованості та 25.02.2014р. була
здійснена оплата на суму 20000грн.

В результаті утворилась
заборгованість у розмірі 98275,40грн.

26.05.2014р. Відповідачем через канцелярію
суду надано відзив б/н від 22.05.2014р., в
якому останній визнає суму
заборгованості перед Позивачем в сумі
98275,40грн.

Відтак, несплачена сума, наявність якої
кваліфікується судом як порушення
грошових зобов'язань у розумінні ст.610
Цивільного кодексу України, становить
98275,40грн. За змістом ст.625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідачем доказів погашення суми
боргу у розмірі 98275,40грн. до матеріалів
справи не надано, у зв'язку з чим вимога
про стягнення суми боргу підлягає
задоволенню та стягненню з Публічного
акціонерного товариства «Шахта ім.
А.Ф.Засядько».

На підставі статті 625 ЦК України
прострочення виконання грошового
зобов'язання тягне за собою обов'язок
відповідача сплатити 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За розрахунками Позивача розмір 3%
річних від суми боргу у розмірі
118275,40грн. дорівнює 4500,95грн. за період з
20.11.2012р. по 25.02.2014р.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3%
річних доданий до позовної заяви, суд
дійшов висновку про часткове
задоволення у розмір 4499,83грн.

На підставі статті 625 ЦК України
прострочення виконання грошового
зобов'язання тягне за собою обов'язок
відповідача сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення.

За розрахунками Позивача розмір
індексу інфляції від суми боргу у
розмірі 118275,40грн. дорівнює 1062,77грн. за
період з 20.11.2012р. по 25.02.2014р.

Перевіривши арифметичний
розрахунок індексу інфляції у
відповідності до методики листа
Верховного суду України №62-97р від
03.04.1997р. „Рекомендації відносно
порядку застосування індексу інфляції
при розгляді судових справ" та періоду
його нарахування з 20.11.2012р. по 25.02.2014р.,
суд дійшов висновку про задоволення у
розмірі заявленому Позивачем, а саме
1062,77грн.

Розподіл судових витрат здійснюється у
відповідності до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Мінова
Україна», м.Макіївка, Донецька область
до Публічного акціонерного товариства
«Шахта ім. А.Ф.Засядько», м.Донецьк про
стягнення заборгованості у сумі 98
275,40грн., інфляційних витрат у розмірі 1
062,77грн., 3% річних у сумі 4 500,95грн.
задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Шахта ім. А.Ф.Засядько»
(, проспект Засядька,
м.Донецьк, 83054) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Мінова
Україна» (, вул. Панченко, 11,
м. Макіївка, Донецька область, 86104)
заборгованість у сумі 98 275,40грн.,
інфляційні витрати у розмірі 1 062,77грн.,
3% річних у сумі 4499,83грн. та судовий збір
у розмірі 2076,76грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

У судовому засіданні 10.06.14р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Головуючий суддя
Т.М.
Риженко

Суддя
В.О. Довгалюк

Суддя
О.В.
Кротінова

Повний
текст рішення складено та підписано
16.06.14р.