ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року Справа № 5011-59/14986-2012
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Остапенка
М.І. (головуючого),

Гончарука
П.А. (доповідача),

Стратієнко
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
комунального підприємства Печерської
районної у місті Києві ради по
утриманню житлового господарства
"Хрещатик" на рішення господарського
суду міста Києва від 16 грудня 2013 року та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 18 березня 2014
року у справі № 5011-59/14986-2012 за позовом
комунального підприємства Печерської
районної у місті Києві ради по
утриманню житлового господарства
"Хрещатик" до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 про спонукання
укласти додаткову угоду, -

Встановив:

У жовтні 2012 року комунальне
підприємство Печерської районної у
місті Києві ради по утриманню
житлового господарства "Хрещатик"
звернулось до господарського суду м.
Києва з позовом до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог, про
визнання укладеною з 1 січня 2011 року в
редакції позивача додаткової угоди № 4
до договору № 144 від 1 січня 2009 року
"Експлуатаційні витрати та комунальні
послуги" щодо наявності комунальних
зручностей, а саме, - центрального
опалення з опалювальною площею в
розмірі 64,8 м2.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 16 грудня 2013 року, залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 18 березня 2014
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить постановлені у справі судові
рішення скасувати та прийняти рішення
про задоволення позову.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва до 25 червня 2014 року.

У зв'язку зі зміною складу суду розгляд
справи розпочато заново.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи касаційної
скарги, суд вважає, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, 1 січня 2009 року сторонами
укладено договір № 144 на
експлуатаційні витрати та комунальні
послуги, відповідно до умов якого
позивач надає відповідачу комунальні
послуги, забезпечує обслуговування та
експлуатацію будівлі, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, утримання
прибудинкової території
(експлуатаційні витрати).

Відповідно до п. 6.1 договору термін його
дії з 1 січня 2009 року по 1 травня 2017 року.

Зміни або доповнення до договору
допускаються за взаємною згодою
сторін. Зміни та доповнення, що
пропонуються внести, розглядаються
протягом одного місяця з дати їх
надання на розгляд іншою стороною (п.
6.1.2 договору).

Згідно додатку № 1 до договору у графі
щодо наявності центрального опалення у
приміщенні, розташованому за адресою:
АДРЕСА_1, не зазначено жодних
відомостей. Натомість, в переліку
комунальних зручностей, наведеному в
додатку № 1, заповнені графи щодо
наявності холодної води та
експлуатаційних витрат у приміщенні за
вказаною адресою.

14 грудня 2010 року інспектором
акціонерної енергопостачальної
компанії "Київенерго", в присутності
представника позивача, здійснено
перевірку приміщення відповідача,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, за
результатами якої складено Акт № 1-12/56
від 14 грудня 2010 року, згідно з яким
опалювальних пристроїв у вказаному
приміщенні не виявлено. При цьому, в
Акті зазначено, що візуального доступу
до домових комунікацій не надано.

17 грудня 2010 року інспекторами та
представниками дирекції безпеки
акціонерної енергопостачальної
компанії "Київенерго", в присутності
представника позивача, здійснено
повторну перевірку приміщення
відповідача за вказаною адресою, за
результатами якої складено Акт № 1-12/60
від 17 грудня 2010 року, за яким дане
приміщення, загальною площею 64,8 м2,
опалюється від загальнобудинкової
системи централізованого
теплопостачання, в приміщенні виявлено
опалювальні прилади (регістри), що
знаходяться за гіпсокартонними
конструкціями. При цьому, в Акті
зазначено про те, що споживачеві
(позивачу) необхідно внести зміни в
додатки до договору на
теплопостачання.

Для узгодження умов договору,
враховуючи обставини, викладені в Акті
№ 1-12/60 від 17 грудня 2010 року, позивачем 22
лютого 2011 року надіслано відповідачу
додаткову угоду № 4 до договору для
підпису та повернення позивачу, якою
доповнено перелік наявних у додатку № 1
до договору комунальних зручностей
такою графою - "центральне опалення: є
(опалювальна пл. 64,8 м2)".

Проте, заперечуючи наявність в
приміщенні будь-яких теплоспоживчих
установок, приладів або обладнання,
відсутність планів щодо їх
встановлення та користування
теплоенергією, відповідач письмово
неодноразово повідомляв позивача про
відсутність підстав для нарахування та
оплати за теплоенергію.

За твердженнями позивача, оскільки
ухилення відповідача від укладення
зазначеної додаткової угоди № 4 є
неправомірним, у позивача наявні
підстави для звернення до суду за
захистом своїх прав і законних
інтересів з відповідним позовом.

Розглядаючи позовні вимоги по суті,
господарський суд першої інстанції,
керуючись нормами ст. 19 Закону України
"Про теплопостачання", п. 12 Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21 липня 2005 року, ст.ст. 275, 627
Цивільного кодексу України, п. 68
Порядку формування тарифів на теплову
енергію, її виробництво,
транспортування та постачання, послуги
з централізованого опалення і
постачання гарячої води, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 869 від 1 червня 2011 року, дійшов
висновку про необхідність відмови в їх
задоволенні, з огляду на те, що,
оскільки висновком судової експертизи
№ 27/13-43 від 24 жовтня 2013 року у справі
підтверджено наявність регістрів, як
опалювальних приладів, лише у
приміщенні № 1, з опалювальною площею в
розмірі 34,9 м2, та вказано на їх
відсутність у інших приміщеннях: №№ 2,
3, 4, 5, 6, 7, що належать на праві власності
відповідачу, відсутні підстави для
визнання укладеною додаткової угоди №
4 до договору стосовно наявності у
приміщенні, розташованому за адресою:
АДРЕСА_1, комунальних зручностей, а
саме, центрального опалення з
опалювальною площею у розмірі 64,8 м2.

З таким рішенням місцевого
господарського суду погодився й суд
апеляційної інстанції, залишивши його
без змін.

Висновок попередніх судових інстанцій
про відсутність правових підстав для
задоволення позову є законним,
обґрунтованим, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
фактичним обставинам і наявним
матеріалам справи, а доводи касаційної
скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для
зміни або скасування постановлених у
справі судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального
підприємства Печерської районної у
місті Києві ради по утриманню
житлового господарства "Хрещатик"
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду міста Києва від 16
грудня 2013 року та постанову Київського
апеляційного господарського суду від 18
березня 2014 року у справі № 5011-59/14986-2012 -
без змін.

Головуючий
Остапенко М.І.

Судді
Гончарук П.А.

Стратієнко Л.В.