ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

23 червня 2014 року
Справа № 915/161/14

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Адаховської В.С.,

при секретарі Куліненко А.І.,

за участю представників учасників
процесу:

від кредитора: Донченко А.Д. -
довіреність № 1695/9/14-03-10-013 від 15.11.2013 р.,

ліквідатор банкрута: арбітражний
керуючий Безабчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву

кредитора: Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області
(54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 24/2,
ідентифікаційний код 38790114)

до банкрута: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1)

ліквідатор: арбітражний керуючий
Безабчук Алла Володимирівна (свідоцтво
№ НОМЕР_5 від 20.02.2013 р., АДРЕСА_2

про визнання кредиторських вимог у
сумі 172 307,62 грн.

В С Т А Н О В И В:

Постановою господарського суду
Миколаївської області від 10.04.2014 р.
фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 (далі -
ФОП ОСОБА_3.) визнано банкрутом у
порядку ст. ст. 37-41, 90-91 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон про банкрутство), відкрито
ліквідаційну процедуру, ліквідатором
банкрута призначено арбітражного
керуючого Безабчук Аллу Володимирівну.

Відповідно до вимог Положення про
порядок офіційного оприлюднення
відомостей про справу про банкрутство,
затвердженого постановою Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013 р. № 16, повідомлення про визнання
ФОП ОСОБА_3 банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури було
розміщено на офіційному веб-сайті
Вищого господарського суду України в
мережі Інтернет 10.04.2014 р. за № 2505.

13.06.2014 р. до суду надійшла заява
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області (далі - ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва) №
1995/9/14-03-10-014 від 10.06.2014 р. про визнання
кредиторських вимог у сумі 172 307,62 грн.

Ухвалою суду від 17.06.2014 р. заяву
кредитора прийнято та призначено до
розгляду на 23.06.2014 р., зобов'язано
кредитора надати суду належним чином
засвідчену копію довідки з ЄДРПОУ
відносно ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва, зобов'язано ліквідатора
надати суду письмовий відзив по суті
заяви, докази направлення кредитору
повідомлення про результати розгляду
грошових вимог та його отримання
кредитором разом з копією повідомлення
про вручення поштового відправлення та
описом вкладення в поштове
відправлення або інших документів, що
підтверджують надсилання повідомлення
кредитору.

19.06.2014 р. ліквідатор банкрута подала до
суду відзив № 01-34/313 від 16.06.2014 р., згідно
якого вона визнає заявлені вимоги в
повному обсязі та просить включити їх
до четвертої черги реєстру вимог
кредиторів.

23.06.2014 р. у засідання з'явилася
представник кредитора - Донченко А.Д.,
яка, на виконання вимог ухвали суду від
17.06.2014 р., супровідним листом №
2366/9/14-03-10-01 від 23.06.2014 р. надала суду
копію виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Серії АБ № 065642 від
14.06.2013 р. Крім того, представник
кредитора підтримала заяву в повному
обсязі.

Ліквідатор банкрута також з'явилася у
засідання, визнала вказані вимоги ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва в сумі
172 307,62 грн. у повному обсязі, вважаючи за
необхідне включити їх до четвертої
черги реєстру вимог кредиторів ФОП
ОСОБА_3 як такі, що заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх пред'явлення.

Розглянувши матеріали заяви кредитора,
заслухавши пояснення представника
кредитора та ліквідатора, суд дійшов
висновку про визнання заявлених
кредиторських вимог, на підставі
наступного.

Частиною 1 статті 2 Закону про
банкрутство передбачено, що
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України (далі -
ГПК України), іншими законодавчими
актами України.

Згідно ст. 1 Закону про банкрутство
кредитор - юридична або фізична особа, а
також органи доходів і зборів та інші
державні органи, які мають
підтверджені у встановленому порядку
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника.

У частині 8 ст. 91 Закону про банкрутство
зазначено, що офіційне оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури здійснюється в порядку,
встановленому цим Законом, із
зазначенням строку пред'явлення
кредиторами вимог до банкрута, який не
може перевищувати двох місяців.

Офіційне оприлюднення повідомлення
про визнання ФОП ОСОБА_3 банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури
було розміщено на офіційному веб-сайті
Вищого господарського суду України в
мережі Інтернет 10.04.2014 р. Зазначене
повідомлення містить вказівку, що
першим днем перебігу строку на
заявлення кредиторами грошових вимог
до боржника є день, наступний за днем
офіційного оприлюднення цього
оголошення.

Таким чином, останній день строку для
пред'явлення кредиторами грошових
вимог до боржника - ФОП ОСОБА_3
являється 11.06.2014 р.

Заяву № 1995/9/14-03-10-014 від 10.06.2014 р. про
визнання кредиторських вимог у сумі 172
307,62 грн. здано кредитором на пошту
11.06.2014 р., що підтверджується відтиском
поштового штемпеля (а.с. 17).

Відповідно до ч. 4 ст. 51 ГПК України,
процесуальна дія, для якої встановлено
строк, може бути вчинена до 24-ї години
останнього дня строку. Якщо позовну
заяву, відзив на позовну заяву, заяву
про перегляд рішення та інші документи
здано на пошту чи телеграф до 24-ї години
останнього дня строку, строк не
вважається пропущеним.

За таких обставин, кредитором грошові
вимоги заявлені в строк, а тому суд не
приймає до уваги твердження
ліквідатора щодо того, що вимоги
кредитора заявлені після закінчення
строку, встановленого для їх
пред'явлення.

Абзацом 6 пункту 29 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
28.03.2013 № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції Закону України від 22.12.2011 №
4212-VI)" (із змінами) встановлено, що
розгляд грошових вимог кредиторів у
ліквідаційній процедурі здійснюється
господарським судом в тому ж порядку,
що і грошових вимог, заявлених на
підставі статті 23 Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону про
банкрутство конкурсні кредитори за
вимогами, які виникли до дня порушення
провадження у справі про банкрутство,
зобов'язані подати до господарського
суду письмові заяви з вимогами до
боржника, а також документи, що їх
підтверджують, протягом тридцяти днів
від дня офіційного оприлюднення
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство. Зазначений
строк є граничним і поновленню не
підлягає.

Згідно з ч. 5 ст. 23 Закону про
банкрутство розпорядник майна
боржника не пізніше ніж на десятий день
з дня, наступного після закінчення
встановленого частиною першою цієї
статті строку, з урахуванням
результатів розгляду вимог кредиторів
боржником повністю або частково визнає
їх або відхиляє з обґрунтуванням
підстав визнання чи відхилення, про що
письмово повідомляє заявників і
господарський суд, а також подає до
суду письмовий звіт про надіслані всім
кредиторам боржника повідомлення про
результати розгляду грошових вимог та
їх отримання кредиторами разом з
копіями повідомлень про вручення
поштового відправлення та описів
вкладення в поштове відправлення або
інших документів, що підтверджують
надсилання повідомлення кредиторами.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону про
банкрутство кредитор, вимоги якого
визнані боржником чи господарським
судом, має право отримувати від
розпорядника майна інформацію щодо
вимог інших кредиторів, визнаних
боржником та розпорядником майна.
Такий кредитор може подати
розпоряднику майна, боржнику та суду
заперечення щодо визнання вимог інших
кредиторів. Заяви з вимогами
конкурсних кредиторів або
забезпечених кредиторів, у тому числі
щодо яких є заперечення боржника чи
інших кредиторів, розглядаються
господарським судом у попередньому
засіданні суду. За наслідками розгляду
зазначених заяв господарський суд
ухвалою визнає чи відхиляє (повністю
або частково) вимоги таких кредиторів.

У абзаці 1 ч. 8 ст. 23 Закону про
банкрутство вказано, що вимоги
конкурсних кредиторів, визнані
боржником або господарським судом,
вносяться розпорядником майна до
реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону про
банкрутство ліквідатор з дня свого
призначення здійснює, зокрема, такі
повноваження: заявляє в установленому
порядку заперечення щодо заявлених до
боржника вимог поточних кредиторів за
зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про банкрутство і
є неоплаченими; веде реєстр вимог
кредиторів; здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 92 Закону про
банкрутство господарський суд
розглядає вимоги, заявлені кредиторами
або боржником, у строки, передбачені
частиною восьмою статті 91 цього Закону.
За наслідками розгляду зазначених
вимог господарський суд виносить
ухвалу про порядок і розмір
задоволення вимог кредиторів.

До задоволення вимог кредиторів із
коштів, внесених на спеціальний
банківський рахунок, відшкодовуються
витрати, пов'язані з провадженням у
справі про банкрутство фізичної особи -
підприємця і виконанням постанови
господарського суду про визнання
фізичної особи - підприємця банкрутом.
Вимоги кредиторів задовольняються в
такій черговості:

у першу чергу задовольняються вимоги
кредиторів за зобов'язаннями,
забезпеченими заставою майна фізичної
особи - підприємця; вимоги громадян,
перед якими фізична особа - підприємець
несе відповідальність за заподіяння
шкоди життю та здоров'ю громадян,
шляхом капіталізації відповідних
періодичних платежів, у тому числі до
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України за
громадян, які застраховані у цьому
Фонді у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України, вимоги
щодо стягнення аліментів; розрахунки
щодо виплати вихідної допомоги та
оплати праці особам, які працюють за
трудовим договором (контрактом), і щодо
виплати авторської винагороди, а також
задовольняються вимоги, що виникли із
зобов'язань щодо сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне та інше соціальне
страхування;

у другу чергу задовольняються вимоги
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів);

у третю чергу проводяться розрахунки з
іншими кредиторами.

Вимоги кожної наступної черги
задовольняються після задоволення
вимог попередньої черги.

За недостатності коштів для
задоволення у повному обсязі всіх
вимог однієї черги кошти
розподіляються між кредиторами
відповідної черги пропорційно сумам
їхніх вимог.

Таким чином, положення ст. 92 Закону про
банкрутство не містять вказівки на
четверту чергу задоволення вимог до
боржника - фізичної особи - підприємця.
А тому твердження ліквідатора щодо
включення вимог ДПІ у Центральному
районі м. Миколаєва до четвертої черги
являється помилковим та не відповідає
приписам ст. 92 Закону про банкрутство.
На підставі ч. 2 ст. 92 Закону про
банкрутство ці вимоги слід відносити
до другої черги.

Згідно заяви кредитора, ФОП ОСОБА_3 має
заборгованість перед ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва в сумі
172 307,62 грн.

Заявлені вимоги, наведені у розрахунку,
підтверджуються наступними
документами: податковою декларацією
екологічного податку № 43946 від 24.10.2012 р.
та розрахунком № 3 від 24.10.2012 р.;
податковою декларацією екологічного
податку № від 11.02.2013 р. та
розрахунком № 4 від 11.02.2013 р.; податковим
повідомленням-рішенням № від
26.03.2013 р. на підставі акту перевірки №
255/17-208/НОМЕР_1 від 13.03.2013 р.; податковим
повідомленням-рішенням № 2691720 від
26.03.2013 р. на підставі акту перевірки №
255/17-208/НОМЕР_1 від 13.03.2013 р.; податковим
повідомленням-рішенням № від
26.03.2013 р. на підставі акту перевірки №
255/17-208/НОМЕР_1 від 13.03.2013 р.

Приймаючи до уваги вищенаведене,
заборгованість ФОП ОСОБА_3 перед ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва в сумі
172 307,62 грн. підтверджена належними
доказами, що містяться у матеріалах
справи.

При цьому, судом досліджено, що вказані
грошові вимоги виникли до дня
порушення провадження у справі про
банкрутство та заявлені до суду в
строк, встановлений для їх
пред'явлення.

За таких обставин, суд визнає заявлені
вимоги ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва повістю у сумі 172 307,62 грн. із
встановленням порядку їх задоволення у
другу чергу.

Керуючись ст. ст. 1, 23, 38, 41, 90-92 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Визнати грошові вимоги
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області
(ідентифікаційний код 38790114) до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1) повністю у сумі 172 307,62
грн. із встановленням порядку їх
задоволення у другу чергу.

2. Ухвала набирає законної сили з
моменту її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена у
встановленому порядку згідно ст. ст. 91,
93, 106 Господарського процесуального
кодексу України та ст. 8 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Суддя
В.С. Адаховська