ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.
Справа № 911/1877/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Українсько-американського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Євромікс" з
іноземними інвестиціями,

01011, м. Київ, пров. Музейний, 2В

49069, м. Дніпропетровськ, вул. Карла
Лібнехта, 59А

до Дочірнього підприємства "ФУРШЕТ
РЕГІОН",

08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул.
Ленінградська, буд. 6А

про стягнення 63 072,99 грн.

за участю представників:

позивача - Сладкова А.М. (довіреність
від 12.05.2014, б/н);

відповідача - Графський Д.І.
(довіреність від 21.01.2014, б/н).

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Українсько-американського товариства
з обмеженою відповідальністю
«Євромікс» з іноземними інвестиціями
(далі - позивач) до Дочірнього
підприємства «ФУРШЕТ РЕГІОН» (далі -
відповідач) про стягнення 63 072,99 грн., з
яких: 53 703,55 грн. - основний борг, 2 427,69
грн. - 3 % річних, 3 154,53 грн. - пеня, 3787,82
- інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 21.05.2013 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено
03.06.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 10612/14 від
03.06.2014) позивачем подано документи на
виконання вимог ухвали суду від 21.05.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 10616/14 від
03.06.2014) відповідачем подано заперечення
проти позову та документи на виконання
вимог ухвали суду від 21.05.2014.

У судовому засіданні 03.06.2014 оголошено
перерву до 10.06.2014, відповідно до частини
3 статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 10688/14 від
04.06.2014) позивачем подано додаткові
докази до матеріалів справи.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. №№ 11067/14, 11068/14
від 10.06.2014) позивачем до матеріалів
справи подано письмові заперечення на
заперечення відповідача.

У судовому засіданні 10.06.2014 оголошено
перерву до 17.06.2014, відповідно до частини
3 статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 11153/14 від
11.06.2014) позивачем до матеріалів справи
подано додаткові докази.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 11625/14 від
17.06.2014) ) позивачем до матеріалів справи
подано додаткові докази.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 11633/14 від
17.06.2014) відповідачем подано відзив на
позовну заяву, в якому позов
заперечується повністю, з підстав, що
викладені у відзиві.

У судовому засіданні 17.06.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги
повністю, представник відповідача
позовні вимоги повністю заперечив.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 17.06.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх в
судовому засіданні представників
сторін, дослідивши докази та оцінивши
їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Квітень» (далі -
постачальник) та Дочірнім
підприємством «Фуршет Регіон» (далі -
покупець) укладено договір від 01.06.2012 №
ФР002086 (далі - Договір), відповідно до
умов якого постачальник зобов'язується
в порядку та на умовах, визначених
Договором, та у відповідності з
замовленням покупця, поставити товар, а
покупець зобов'язується в порядку та на
умовах, визначених Договором, прийняти
товар і оплатити його вартість за
цінами, визначеними в накладній, та які
не можуть перевищувати цін, узгоджених
в специфікації (пункт 1.1. Договору).

Сторонами підписано протокол
розбіжностей до Договору (далі -
Протокол розбіжностей), відповідно до
якого сторони дійшли згоди щодо
остаточної редакції Договору.

Відповідно до пункту 3.1. Договору (в
редакції Протоколу розбіжностей),
товар поставляється постачальником у
відповідності з замовленням покупця по
асортименту, кількості та цінам, згідно
специфікацій, та узгодженого сторонами
графіку поставки товару.

Постачальник при поставці відповідної
партії товару передає покупцю
супровідну документацію, що визначена
пунктом 3.6 Договору.

Відповідно до пункту 7.1. Договору,
покупець оплачує товар, що
поставляється, за цінами, погодженими
сторонами в специфікації та
підтвердженими у накладних.

Постачальник зобов'язаний надати
покупцю специфікацію в трьох
примірниках, підписаних уповноваженою
особою постачальника та завіреною
печаткою постачальника у 10-денний
строк до терміну поставки (пункт 7.5
Договору).

До матеріалів справи додано копії
специфікацій до Договору, що підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені відбитками печаток
підприємств (Т.1, а.с. №№ 29-44).

Оплата за товар здійснюється в
українській національній валюті в
безготівковому порядку шляхом
перерахування коштів на банківський
рахунок постачальника через 30 днів з
моменту приймання-передачі товару та
підписання накладної про прийняття
товару (пункт 7.9 Договору).

Договір набирає силу з моменту
підписання його сторонами і діє до
31.12.2012 (пункт 10.1. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Квітень», на
виконання умов Договору, протягом 2012
року поставлено відповідачу товар, що
підтверджується наданими разом з
позовною заявою копіями видаткових
накладних, а відповідачем, на підставі
генеральних довіреностей, одержано
товар, всього на суму 58 637,65 грн.

Підписи уповноважених представників
сторін на видаткових накладних
скріплені відбитками печаток обох
сторін, що оцінюється судом як
підтвердження юридичною особою -
відповідачем, фактів вчинення
господарських операцій з отримання
товару. До матеріалів справи долучено
копії зазначених накладних та
генеральних довіреностей (Т.1, а.с. №№
45-102), оригінали, що надані позивачем,
оглянуто судом та представником
відповідача у судовому засіданні.

Крім того, на підтвердження позовних
вимог, позивачем надано в матеріали
справи копії податкових накладних на
поставку товару, що складені на
господарські операції за спірними
видатковими накладними.

Податкові накладні, що надані, складено
у період дії Податкового кодексу
України, відповідно до пунктів 201.1,
201.4., 201.6., 201.7. статті 201 якого платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, яка складається у
двох примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця. Податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Зважаючи не викладене, судом
оцінюються податкові накладні, що
складені постачальником, як доказ того,
що ним відображені господарські
операції за спірними видатковими
накладними, що оплачені відповідачем
лише частково, у своїх податкових
зобов'язаннях.

Як зазначається позивачем та
підтверджується матеріалами справи,
після поставки товару відповідач
здійснив часткову оплату вартості
товару у розмірі 5 134,10 грн., що
підтверджується банківськими
виписками від 23.10.2012 та від 24.10.2012, які
засвідчені підписом уповноваженої
особи банківської установи та
скріплена відбитком її печатки (копії у
матеріалах справи).

За таких обставин, за відповідачем
утворилась заборгованість у розмірі 53
703,55 грн. - різниця між загальною
вартістю товару та перерахованими
коштами.

Наявність заборгованості відповідача
перед Товариством з обмеженою
відповідальністю «Квітень»
підтверджується також актом перевірки
розрахунків за період з 01.03.2013 до 31.03.2013,
відповідно до якого сторони погодили,
що заборгованість відповідача
становить 54 277,89 грн.

Відповідно до частини 1 статті 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистим, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу
України передбачено, що до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Згідно з частиною 2 статті 692
Цивільного кодексу України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

У зв'язку з реорганізацією, Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Квітень» за передавальним актом від
19.11.2013, що посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу та
зареєстрований в реєстрі за №№ 2454, 2457,
2459-2461, передало всі свої права та
обов'язки позивачу.

На підставі зазначеного
передавального акту, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Квітень»
передає, а позивач приймає активи та
пасиви, що вказані у передавальному
акті. Загальна балансова вартість
активів та пасивів, які передаються,
станом на 19.11.2013, складає 33 106 275,92 грн.,
в тому числі, у балансі визначено
розрахунки з вітчизняними покупцями,
відповідно до яких, у відповідача
наявна заборгованість перед позивачем
у розмірі 53 703,55 грн.

Відповідно до частини 1 статті 512
Цивільного кодексу України, кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою, зокрема, внаслідок
правонаступництва.

Згідно з статтею 516 Цивільного кодексу
України, заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

Позивачем на адресу відповідача
направлено вимогу про оплату від 12.03.2014
№ 185. За твердженнями позивача,
відповіді на вказану вимогу
відповідачем не надано, суму боргу не
оплачено, докази протилежного в
матеріалах справи відсутні.

Відповідач позов повністю заперечив.
Зокрема, у відзиві на позовну заяву
відповідач вказує, що видаткові
накладні, які додано до позовної заяви,
не можуть вважатися належними докази
поставки товару, оскільки не містять
усіх обов'язкових реквізитів первинних
документів, відповідно до статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність», а саме:
не зазначено прізвищ та посад осіб, що
приймали товар.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність», первинні
облікові документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми), дату і місце складання, назву
підприємства, від імені якого складено
документ, зміст та обсяг
господарської операції, одиницю
виміру господарської операції, посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення, особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов
висновку, що видаткові накладні, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
оформлені відповідно до вимог Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» та
Положення «Про документальне
забезпечення записів бухгалтерського
обліку», затвердженого наказом
Міністерства Фінансів України від
24.05.19995 № 88.

Відсутність у видаткових накладних
зазначення прізвища та посади осіб, які
отримували товар, не звільняє
відповідача від обов'язку оплати
отриманого товару, оскільки вказані
видаткові накладні підписані
представниками обох сторін та
скріплені відбитками їх печаток, що є
підтвердженням юридичними особами, у
тому числі, відповідачем, фактів
здійснення господарських операцій з
поставок товару. Крім того, отримання
товару здійснювалося на підставі
генеральних довіреностей, що скріплені
відбитком печатки відповідача та в
яких визначено прізвища, ініціали,
по-батькові та реквізитів паспортів
осіб, уповноважених відповідачем на
отримання товару, а також визначено
зразок відбитку штампа відповідача,
яким будуть скріплені видаткові
накладні. Надані до матеріалів справи
генеральні довіреності на право
отримання товарно-матеріальних
цінностей оформлені відповідно до
вимог Інструкції «Про порядок
реєстрації виданих, повернутих і
використаних довіреностей на
одержання цінностей», що затверджена
наказом Міністерства фінансів України
від 16.05.1996 № 99.

Крім того, судом враховано, що
сторонами не заперечується, що на
виконання умов договору поставки,
позивачем поставлено товар, а
відповідачем його прийнято, при цьому,
останнім до порушення провадження у
справі частково оплачено товар, що
отриманий на підставі спірної
первинної документації, що надана
позивачем.

Також, відповідачем у відзиві вказано,
що Товариство з обмеженою
відповідальністю «Квітень» має
заборгованість перед відповідачем у
розмірі 9 651,54 грн., що виникла на
підставі Договору про відступлення
права вимоги від 31.05.2013 № ІА/2/1 та
зазначає про необхідність зменшити
суму заборгованості шляхом проведення
заліку зустрічних вимог.

Як доказ вказаних тверджень,
відповідач додає копію Договору про
відступлення права вимоги від 31.05.2013 №
ІА/2/1, що укладений між Дочірнім
підприємством «Регіон-Маркет» та
відповідачем, відповідно до якого
відповідач стає кредитором за
договором від 01.01.2012 № РМ004548, боржником
у якому виступає Товариство з
обмеженою відповідальністю «Квітень»,
а сума заборгованості, станом на 31.05.2013,
становить 9 651,64 грн. Також відповідачем
додано акт звірки взаєморозрахунків
між відповідачем та Дочірнім
підприємством «Регіон-Маркет» та
платіжне доручення від 24.09.2013 № 100412110 на
суму 140 229,22 грн., яке підтверджує
розрахунок відповідача за Договором
про відступлення права вимоги.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для зарахування зустрічних
однорідних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до статті 601 Цивільного
кодексу України, зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічних
однорідних вимог, строк виконання яких
настав, а також вимог, строк виконання
яких не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги.

Із зазначеної норми випливає, що
необхідними умовами для проведення
взаємозаліку є однорідність та
зустрічність вимог. Зокрема,
зустрічність вимог означає, що сторони
одночасно беруть участь у двох
зобов'язаннях, і при цьому кредитор в
одному зобов'язанні є боржником в
іншому зобов'язанні.

Зарахування можливе за наявності таких
умов: зустрічність вимог - одночасна
участь сторін у двох зобов'язаннях і
при цьому кредитор за одним
зобов'язанням є боржником в іншому
зобов'язанні; однорідність вимог
(гроші, однорідні речі); настання строку
виконання зобов'язання або визначення
строку моментом запитання, або щоб
термін виконання не був вказаний
взагалі, тобто виконання можна було
вимагати в будь-який момент; звернення
з заявою однієї сторони до іншої.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідачем належними та допустимими
доказами не підтверджено існування між
сторонами взаємних однорідних
зобов'язань. У матеріалах справи
відсутній договір від 01.01.2012 № РМ004548,
за яким позивач, за твердженнями
відповідача, має заборгованість перед
відповідачем, у зв'язку з цим у суду
відсутня можливість визначити правову
природу вказаного договору та
встановити наявність чи відсутність
інших умов, що є необхідними для
здійснення взаємозаліку зустрічних
однорідних вимог.

Додана відповідачем до матеріалів
справи заява про зарахування
зустрічних вимог без номеру та без дати
не приймається судом як належний доказ
звернення відповідача зі вказаною
заявою до позивача, оскільки відсутні
докази її надсилання позивачу.

Позивачем заперечено отримання від
відповідача заяви про зарахування
зустрічних однорідних вимог та надано
письмові пояснення про те, що у
позивача відсутні будь-які відомості
щодо наявності заборгованості перед
відповідачем, що підтверджується ним
передавальним актом від 19.11.2013, у якому
визначено балансову вартість всіх
активів та пасивів Товариства з
обмеженою відповідальністю «Квітень».

Відтак, доводи відповідача про
наявність підстав для зарахування
зустрічних однорідних вимог
відхиляються судом у зв'язку з їх
необґрунтованістю та недоведеністю
належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових
доказів та пояснень представників
сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України, письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526
Цивільного кодексу України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Відповідно до вимог статті 599
Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Враховуючи вищевикладене, наявні у
справі докази, досліджені судом, суд
дійшов висновку, що позовна вимога про
стягнення з відповідача 53 703,55 грн.
заборгованості за поставлений товар є
доведеною та обґрунтованою, а, відтак,
підлягає задоволенню.

Також, позивачем заявлено вимоги про
стягнення 3 % річних у розмірі 2 427,69
грн. та інфляційних втрат у розмірі 3
787,82 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок розміру 3 %
річних та інфляційних втрат за період
прострочення, що вказаний позивачем, та
з'ясував, що наданий позивачем
розрахунок є арифметично вірним та
відповідає обставинам справи, а тому,
позовні вимоги про стягнення 3 % річних
та інфляційних втрат підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач заявляє до стягнення
з відповідача пеню у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, яка за розрахунком позивача
складає 3 154,53 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 546
Цивільного кодексу України неустойка є
одним із видів забезпечення виконання
зобов'язання.

Відповідно до приписів статті 547
Цивільного кодексу України правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

За результатами дослідження
матеріалів справи, судом встановлено,
що такий вид забезпечення виконання
грошового зобов'язання, як сплата
неустойки у вигляді пені за час
прострочення грошового зобов'язання з
оплати наданих послуг, сторони у
Договорі чи в актах приймання-передачі
наданих послуг не встановили, зважаючи
на те, що з розділу 8 Договору
Протоколом розбіжностей до Договору,
яким погоджено сторонами остаточну
редакцію Договору, виключені положення
про встановлення у спірних договірних
правовідносинах неустойки.

Зважаючи на викладене, позовна вимога
про стягнення з відповідача за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань 3 154,53 грн. пені є
безпідставною та задоволенню не
підлягає.

Відшкодування судового збору,
сплаченого позивачем у розмірі 1 827,00
грн., відповідно до пункту 2 частини 1
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 4, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства
"ФУРШЕТ РЕГІОН" (08205, Київська обл., м.
Ірпінь, вул. Ленінградська, буд. 6А, ) на користь
Українсько-американського товариства
з обмеженою відповідальністю
"Євромікс" з іноземними інвестиціями
(01011, м. Київ, пров. Музейний, 2В, ) 53 703 (п'ятдесят три тисячі
сімсот три) грн. 55 коп. основної
заборгованості, 2 427 (дві тисячі
чотириста двадцять сім) грн. 69 коп. 3 %
річних, 3 787 (три тисячі сімсот
вісімдесят сім) грн. 82 коп. інфляційних
втрат та 1 735 (одна тисяча сімсот
тридцять п'ять) грн. 64 коп. судового
збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 20.06.2014.

Суддя
С.О. Саванчук