ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року Справа № 909/1526/13 Вищий
господарський суду України в складі
колегії

суддів:Грейц К.В. - головуючого
(доповідача), Бакуліної С.В., Глос
О.І.,розглянувши матеріали касаційної
скарги Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4на постановувід
16.04.2014Львівського апеляційного
господарського судуу справі
Господарського суду
Івано-Франківської області №909/1526/13за
позовомПрокурора Галицького району
Івано-Франківської області в
інтересах держави в особі Бурштинської
міської радидо Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача:1.
ОСОБА_5 2. ОСОБА_6 провизнання недійсним
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ № 927311 від
16.02.2010, скасування реєстрації
державного акту в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею за
№0110301 - 00021 від 12.02.2010, повернення з
незаконного володіння спірної
земельної ділянки у комунальну
власність,за участю представників:
позивача - відповідача - третьої особи
1 - третьої особи 2 - Генеральної
прокуратури - не з'явився не з'явився не
з'явився не з'явився Боднарчук
В.М.ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду
Івано-Франківської області від 25.02.2014
(суддя Фрич М.М.), позовну заяву
Прокурора Галицького району
Івано-Франківської області в інтересах
держави в особі Бурштинської міської
ради до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4, за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача - ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, про визнання недійсним
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ № 927311 від
16.02.2010, скасування реєстрації
державного акту в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею за
№0110301 - 00021 від 12.02.2010, а також
повернення з незаконного володіння
спірної земельної ділянки у комунальну
власність, залишено без розгляду на
підставі п.1 ч.1 ст. 81 ГПК України.

При цьому, місцевий господарський суд
дійшов висновку, що обставини,
викладені в позовній заяві, та додані
до неї докази не спрямовані на захист
прав та інтересів держави, адже, судом
не встановлено порушення цих прав або
інтересів підприємцем ОСОБА_4

Львівський апеляційний господарський
суд, здійснюючи апеляційний перегляд в
зв'язку зі скаргою Заступника
прокурора Івано-Франківської області,
постановою від 16.04.2014 (колегія суддів у
складі головуючого судді Дякович О.В.,
суддів Бонк Т.Б., Марко Р.І.) ухвалу
Господарського суду
Івано-Франківської області від 25.02.2014 у
справі скасував. Матеріали справи
передав до місцевого господарського
суду для розгляду по суті.

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції у справі,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 в
поданій до Вищого господарського суду
України касаційній скарзі просить її
скасувати та залишити в силі ухвалу
місцевого господарського суду від
25.02.2014, посилаючись на порушення та
неправильне застосування апеляційним
судом вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.
ст. 1, 81 ГПК України.

Зокрема, скаржник зазначає, що
заявлений прокуратурою в інтересах
Бурштинської міської ради позов не
спрямований на захист порушених прав
та інтересів держави в особі органу
місцевого самоврядування, оскільки
його зміст не містить ні обставин,
пов'язаних з порушенням цих інтересів,
ані обґрунтувань необхідності їх
захисту.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Представники сторін та третіх осіб не
скористалися своїми процесуальними
правами на участь в судовому засіданні
касаційної інстанції, про дату і час
якого були належним чином повідомлені
ухвалою Вищого господарського суду
України від 25.06.2014.

Заслухавши пояснення присутнього у
відкритому судовому засіданні
представника Генеральної прокуратури
України, перевіривши правильність
застосування господарськими судами
попередніх інстанцій норм
процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 2 статті 121
Конституції України на прокуратуру
України покладається представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом.

Статтею 361 Закону України "Про
прокуратуру" визначено, що підставою
представництва у суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів, внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, що вчинюються у відносинах між
ними або державою.

Відповідно до ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах. У разі відсутності
такого органу або відсутності у нього
повноважень щодо звернення до
господарського суду прокурор зазначає
про це в позовній заяві.

При цьому, як вказав Конституційний суд
України у своєму рішенні від 08.04.1999 у
справі №3-рн/99, інтереси держави можуть
збігатися повністю, частково або не
збігатися зовсім з інтересами
державних органів, державних
підприємств та організацій чи з
інтересами господарюючих товариств з
частиною державної власності у
статутному фонді. Разом з тим, держава
може вбачати свої інтереси не тільки в
їх діяльності, але й у діяльності
приватних підприємств, товариств. В
кожному конкретному випадку прокурор
чи його заступник самостійно визначає,
з посиланням на законодавство,
підстави подання позову, вказує в чому
саме відбулося чи може відбутися
порушення матеріальних інтересів
держави, обґрунтовує необхідність їх
захисту та зазначає орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах.

Відповідно до пункту 2 резолютивної
частини рішення Конституційного Суду
України від 08.04.1999 №3-рп/99 під поняттям
"орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах", зазначеним у
частині другій статті 2 Арбітражного
процесуального кодексу України,
потрібно розуміти орган державної
влади чи орган місцевого
самоврядування, якому законом надано
повноваження органу виконавчої влади.

Відповідні повноваження органу
місцевого самоврядування визначаються
Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

За приписами ст. 142 Конституції України
та ч. 3 ст. 16 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" матеріальною
і фінансовою основою місцевого
самоврядування є рухоме і нерухоме
майно, доходи місцевих бюджетів, інші
кошти, земля, природні ресурси, що є у
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст, районів у містах, а також
об'єкти їхньої спільної власності, що
перебувають в управлінні районних і
обласних рад.

Заявляючи цей позов, Прокурор
Галицького району Івано-Франківської
області зазначив про порушення
інтересів держави в особі
Бурштинської міської ради та
необхідність їх захисту, внаслідок
того, що спірна земельна ділянка була
незаконно, з порушенням приписів ст. 134
Земельного кодексу України, вилучена з
комунальної власності, у зв'язку з чим
просив суд визнати недійсним Державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯИ №927311, зареєстрований
за №0110301 - 00021 від 12.02.2010, виданий на
підставі договору купівлі - продажу
земельної ділянки від 28.12.2009, який
укладений між Бурштинською міською
радою та Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_4, скасувати реєстрацію
державного акту в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею за
№0110301 - 00021 від 12.02.2010, а також повернути
з незаконного володіння спірну
земельну ділянку у комунальну
власність.

Отже, враховуючи, що, заявляючи цей
позов Прокурор Галицького району
Івано-Франківської області, цілком
правомірно визначив орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах, а також вказав
обставини, які, на його думку, порушують
інтереси держави, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про
безпідставність залишення місцевим
господарським судом позову без
розгляду по суті з посиланням на п.1 ч.1
ст. 81 ГПК України та вважає, що доводи,
викладені в касаційній скарзі, цього
висновку не спростовують.

Наведене свідчить, що під час прийняття
постанови у справі суд апеляційної
інстанції не припустилися порушення
або неправильного застосування норм
чинного процесуального законодавства,
а, отже, підстави для її скасування або
зміни та задоволення вимог касаційної
скарги відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 16.04.2014 у справі
Господарського суду
Івано-Франківської області №909/1526/13
залишити без змін.

Головуючий суддя
К.В. Грейц

Судді
С.В. Бакуліна

О.І. Глос