ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.
Справа № 911/1937/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вемсіс», Київська
область, м. Вишневе

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гросс», Київська
область, м. Вишгород

про стягнення 30665,43 грн.

секретар судового засідання Колісник
Ю.І.

за участю представників:

від позивача: Коваленко В.Ю.
(довіреність №17 від 16 травня 2014 року);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вемсіс» (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду Київської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гросс» (далі -
відповідач) про стягнення 30665,43 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договорів оренди
нежилого приміщення №15а-2012 від 3 січня
2012 року та №15а-2013 від 2 січня 2013 року, а
саме, відповідач не повністю сплатив
грошові кошти за орендоване майно, в
результаті чого за ним утворилась
заборгованість в розмірі 28093,56 грн.
Додатково, за прострочення виконання
зобов'язання позивач нарахував пеню в
розмірі 498,19 грн., інфляційні втрати в
розмірі 956,97 грн. та 3% в розмірі 1116,71 грн.

Провадження у справі порушено
відповідно до ухвали господарського
суду Київської області від 27 травня 2014
року та призначено справу до розгляду
на 17 червня 2014 року.

Відповідач у судове засідання 17 червня
2014 року представника не направив, хоча
про дату та час розгляду справи був
повідомлений належним чином, ухвалою
суду від 27 травня 2014 року. Відзиву на
позовну заяву до суду не надав.

Відповідно до Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15 березня 2010 року №01-08/140 «Про деякі
питання запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві» особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Ухвалу господарського суду Київської
області від 27 травня 2014 року було
надіслано на юридичну адресу
відповідача, а саме: Київська область,
м. Вишгород, вул. Київська, 10.

Крім того, з наявного в матеріалах
справи повідомлення про вручення
поштового відправлення, зазначену
ухвалу отримав представник
відповідача 6 червня 2014 року.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року за №18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Судом встановлено, що неявка
представника відповідача у судове
засідання не перешкоджає вирішенню
спору, оскільки, в матеріалах справи
наявні усі необхідні докази для
вирішення спору по суті.

17 червня 2014 року відповідно до ч. 2 ст. 85
ГПК України у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (за договором -
орендодавець) та відповідачем (за
договором орендар) 3 січня 2012 року
укладено договір оренди нежилого
приміщення за №15а-2012.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що
орендодавець зобов'язаний передати у
користування за відповідну плату
орендарю нежиле приміщення площею 32,0 м2
та виробничі приміщення площею 62,0м2 за
адресою: 08132, Київська область,
Києво-Святошинський район, м. Вишневе,
вул. Київська, 19.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що
загальна вартість оренди становить
3760,00 грн.

Відповідно до пункту 2.3 договору крім
орендної плати орендар щомісячно на
підставі рахунку-фактури відшкодовує
орендодавцю витрати за користування
водою, електрозв'язком, електричною та
тепловою енергію.

Відповідно до пункту 3.1 договору
орендар зобов'язаний щомісячно
сплачувати орендну плату з урахуванням
індексу інфляції та відшкодування
витрат, передбачених пунктом 2.3
договору, не пізніше п'ятнадцятого
числа поточного місяця.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що при
порушенні пункту 3.1 договору орендар
повинен сплатити орендодавцю пеню у
розмір 0,5% від суми заборгованості за
кожен день прострочення.

Згідно пункту 5.6 договору даний договір
діє з 3 січня 2012 року до 31 грудня 2012 року.

Крім того, між позивачем (за договором -
орендодавець) та відповідачем (за
договором орендар) 2 січня 2013 року
укладено договір оренди нежилого
приміщення за №15а-2013.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що
орендодавець зобов'язаний передати у
користування за відповідну плату
орендарю нежиле приміщення площею 32,0 м2
за адресою: 08132, Київська область,
Києво-Святошинський район, м. Вишневе,
вул. Київська, 19.

Додатковою угодою №1 від 1 квітня 2013
року пункт 1.1 договору №15а-2013 від 2
січня 2013 року викладено в наступній
редакції: «орендодавець зобов'язаний
передати у користування за відповідну
плату орендарю нежиле приміщення
площею 32,0 м2 та виробничі приміщення
площею 62,0м2 за адресою: 08132, Київська
область, Києво-Святошинський район, м.
Вишневе, вул. Київська, 19».

Пунктом 2.1 договору передбачено, що
загальна вартість оренди становить
1280,00 грн.

Додатковою угодою №1 від 1 квітня 2013
року пункт 2.1 договору №15а-2013 від 2
січня 2013 року пункт 1.1 договору
викладено в наступній редакції:
«загальна вартість оренди становить
3760,00 грн.».

Відповідно до пункту 2.3 договору крім
орендної плати орендар щомісячно на
підставі рахунку-фактури відшкодовує
орендодавцю витрати за користування
водою, електрозв'язком, електричною та
тепловою енергію.

Відповідно до пункту 3.1 договору
орендар зобов'язаний щомісячно
сплачувати орендну плату з урахуванням
індексу інфляції та відшкодування
витрат, передбачених пунктом 2.3
договору, не пізніше п'ятнадцятого
числа поточного місяця.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що при
порушенні пункту 3.1 договору орендар
повинен сплатити орендодавцю пеню у
розмір 0,5% від суми заборгованості за
кожен день прострочення.

Згідно пункту 5.6 договору даний договір
діє з 2 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року.

На виконання умов договору позивач
передав, а відповідач прийняв в оренду
нежитлове приміщення, що
підтверджується актами
приймання-передачі (том 1, а.с. 15-16).

Крім того, між сторонами підписано акти
здачі-приймання виконаних робіт (том 1,
а.с. 19-26).

Судом встановлено, що відповідач взяті
на себе зобов'язання належним чином не
виконав, а саме, не повністю сплатив
орендну плату та не відшкодував
позивачу витрати за користування
водою, електрозв'язком, електричною та
тепловою енергію за період: червень 2012
року, липень 2012 року, жовтень 2012 року,
грудень 2012 року, березень 2013 року,
квітень 2013 року, травень 2013 року та
червень 2013 року в результаті чого за
ним утворилась заборгованість у
розмірі 28093,56 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Судом оглянуто оригінали документів,
залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу
України до відносин оренди
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Станом на день прийняття рішення у
справі відповідач не повністю виконав
умови договору. Зазначений факт
відповідачем не спростовано. Розмір
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи. Вимога позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості, що виникла у
відповідача через порушення умов
договору в розмірі 28093,56 грн. підлягає
задоволенню.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у Господарському кодексі
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
№543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного
Закону.

Розмір пені, визначений позивачем
становить 498,19 грн.

Проте, згідно з вірним розрахунком пені
зробленим судом, до стягнення з
відповідача підлягає пеня у розмірі
494,19 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Розмір 3% річних у сумі 1116,71
грн. та інфляційних втрат у розмірі 956,97
грн. є обґрунтованими, тому позовні
вимоги в цій частині підлягають
задоволенню повністю.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України покладаються на
відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Гросс»
(07300, Київська область, м. Вишгород, вул.
Київська, 10, код 30729660) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вемсіс» (08132,
Київська область, м. Вишневе, вул.
Київська, 19, код 19423140) - 28093 (двадцять
вісім тисяч дев'яносто три) грн. 56 коп.
заборгованості, 494 (чотириста
дев'яносто чотири) грн. 19 коп. пені, 956
(дев'ятсот п'ятдесят шість) грн. 97 коп.
інфляційних втрат, 1116 (одна тисяча сто
шістнадцять) грн. 71 коп. 3% річних та 1826
(одна тисяча вісімсот двадцять шість)
грн. 76 коп. судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 20 червня 2014
року

Суддя
Заєць Д.Г.