ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2014 р.
Справа № 914/1532/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Ділай У.І.

при секретарі Лосик Ю.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

За позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Овертранс", с.Сокільники

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергетичні ресурси
природи", м.Червоноград

про: стягнення 6589,97 грн.

Представники:

Від позивача: Смик М.М - представник
(Довіреність б/н від 09.01.14р.)

Від відповідача: не з'явився.

Представнику позивача роз'яснено права
і обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Клопотань в порядку ч. 6 ст. 811
ГПК України про технічну фіксацію
судового процесу не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

На розгляд Господарського суду
Львівської області надійшла позовна
заява Товариства з обмеженою
відповідальністю «Овертранс»,
с.Сокільники до відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергетичні ресурси
природи», м.Червоноград про стягнення
6589,97 грн.

Ухвалою суду від 30.04.2014р. за даним
позовом порушено провадження у справі
та призначено її до розгляду на 05.06.2014р.

Позивач явку повноважного
представника в судове засідання
забезпечив, вимоги Ухвали суду від
30.04.2014р. виконав повністю.

Відповідач явки повноважного
представника в судове засідання з
невідомих причин не забезпечив, вимог
ухвали суду від 30.04.2014р. не виконав.

Ухвалою суду розгляд справи відкладено
на 17.06.2014р.

Представник позивача подав через
канцелярію суду Заяву про уточнення
ціни позову №2055 від 17.06.2014р. в якій
зазначає, що станом на 17.06.2014р. за ТзОВ
«Енергетичні ресурси природи»
рахується заборгованість у сумі 6000,00
грн - основного боргу, 72,00 грн - індекс
інфляції, 204,16 грн. - 3 % річних. До заяви
представником позивача долучено Акт
звірки за 01.01.2014р.-17.06.2014р. та Уточнений
розрахунок інфляційних втрат та 3%
річних.

Представник позивача в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримав.

Відповідач явки представника в судове
засідання з невідомих причин не
забезпечив, відзиву на позовну заяву
суду не надав, хоч і був належно
повідомлений про час та місце розгляду
справи, про що свідчить повідомлення
про вручення поштового відправлення
відповідачу, котре повернулось на
адресу суду.

Враховуючи те, що суду представлено
достатньо доказів для вирішення справи
по суті, відповідно до ст. 75 ГПК України,
справу розглянуто за відсутності
представника відповідача.

В процесі розгляду матеріалів справи
судом встановлено:

Як зазначається у позовній заяві 05
лютого 2013 року у відповідності до
Заявки-Договору на перевезення
вантажним транспортом №0102-13D від 04.02.2013
року ТзОВ «Овертранс» надало
транспортні послуги ТзОВ «Енергетичні
ресурси природи» за маршрутом Україна
(м.Червоноград)- Німеччина (Меllе),
автомобілем МАN, реєстраційний номер
НОМЕР_1/НОМЕР_2, водій - ОСОБА_2 на
загальну суму 9900,00 грн. (Дев'ять тисяч
дев'ятсот грн. 00 коп.)

Актом №236-0202-13D здачі прийняття робіт
(надання послуг) підтверджено, що
замовник доручив, а виконавець виконав
транспортні послуги.

Взяті на себе зобов'язання позивачем
виконано належним чином, що засвідчено
підписами та відтисками печаток в усіх
товарно-транспортних накладних
(перевізних документах-СМR А №171879 від
05.02.2013 року, СМR б/н від 10.02.2013 року) та
Акті здачі-прийняття робіт (надання
послуг) №236-0202-13D від 11.02.2013 року.

Відповідачем здійснено часткову
оплату рахунку, виставленого позивачем
на запит відповідача, в сумі 3 600, 00 грн у
відповідності до платіжних доручень
№137 від 12.07.2013 року - 2 000,00 грн.; №159 від
06.08.2013 року - 1 000,00 грн.; №189 від 28.08.2013
року - 500,00 грн.; №376 від 21.02.2014 року -100,00
грн., на підтвердження чого, позивачем
долучено до позовної заяви виписки за
особовим рахунком 6800 за 12.07.2013р.,
06.08.2013р., 28.08.2013р. та 21.02.2014р.

ТзОВ «Овертранс» чиї права і законні
інтереси порушено, з метою
безпосереднього досудового
врегулювання спору звернулося до ТзОВ
"ЕРП" із письмовою Претензією №1572 від
17.07.2013 року в порядку ст.6 ГПК України.

Станом на 03.04.2014 року дана Претензія не
розглянута, жодної відповіді на адресу
Позивача не надходило.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши та дослідивши
докази по справі та оцінивши їх в
сукупності, прийшов до висновку, що
позовні вимоги уточнені згідно Заяви №
2055 від 17.06.2014р. підлягають до
задоволення з наступних підстав:

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку, при
цьому зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання виникають з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно положень ст. 181 ГК України
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень.

Як встановлено в процесі розгляду
справи, 05 лютого 2013 року у
відповідності до Заявки-Договору на
перевезення вантажним транспортом
№0102-13D від 04.02.2013 року ТзОВ «Овертранс»
надало транспортні послуги ТзОВ
«Енергетичні ресурси природи» за
маршрутом Україна (м.Червоноград)-
Німеччина (Меllе), автомобілем МАN,
реєстраційний номер НОМЕР_1/НОМЕР_2,
водій - ОСОБА_2 на загальну суму 9900,00
грн. (Дев'ять тисяч дев'ятсот грн. 00 коп.)

За договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 ЦК
України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України
встановлено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Згідно Рахунку № 236-0202-13D від 11.02.2013 р. та
Акту здачі-прийняття робіт (надання
послуг) №236-0202-13D від 11.02.2013 року
Замовник був зобов'язаний перерахувати
повну вартість за надані послуги на
рахунок Перевізника 13.02.2013 року.

Проте, відповідачем покладені на нього
зобов'язання належним чином не
виконано.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про прострочення виконання
зобов'язання боржником, що в свою
чергу є підставою для стягнення суми
боргу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193
ГК України, одностороння відмова від
виконання договору не допускається.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до вищевказаних вимог,
позивачем правомірно нараховано та
заявлено до стягнення з відповідача 3%
річних в сумі 204,16 грн. та інфляційних в
розмірі 72,00 грн.

У відповідності з п. 4 ч. З ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 626, 909 ЦК України,
174, 181, 193 ГК України, ст.ст.4-3, 33, 34, 43, 49, 82-84
ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задоволити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Енергетичні ресурси природи" (80100,
Львівська область, м. Червоноград, вул.
Забузька, 9. Код ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Овертранс», (81130,
Львівська область, Пустомитівський
район, с. Сокільники, вул. Львівська
Бічна, 6. Код ) 6000,00 боргу, 204,16
грн. 3% річних, 72,00 грн. інфляційних,
всього - 6276,16грн.; 1827,00 грн. судового
збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 23.06.2014 р.

Суддя
Ділай У.І.