ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 червня 2014 року Справа № 5013/492/12

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Кочерової
Н.О.,Суддів:Губенко Н.М., Дунаєвської
Н.Г., Селіваненка В.П., Черкащенка М.М.,

розглянувши заявуТовариства з
обмеженою відповідальністю "Віконт"про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 19.02.2014у
справі№ 5013/492/12за позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Автосвіт"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Віконт"за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачаУкраїнської
товарної біржіпровизнання договорів
недійсними та повернення майна

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Автосвіт" звернулось
до господарського суду
Кіровоградської області з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Віконт" про:

- визнання недійсними біржових
договорів (угод) купівлі-продажу
транспортного засобу реєстраційний
номер 886994 від 28.01.2009, реєстраційний
номер 886995 від 28.01.2009, реєстраційний
номер 886996 від 28.01.2009, реєстраційний
номер 886997 від 28.01.2009, реєстраційний
номер 886998 від 28.01.2009, реєстраційний
номер 886999 від 28.01.2009, реєстраційний
номер 887000 від 28.01.2009, реєстраційний
номер 887001 від 28.01.2009, реєстраційний
номер 887002 від 28.01.2009, реєстраційний
номер 887003 від 28.01. 2009, реєстраційний
номер 887004 від 28.01.2009, реєстраційний
номер 887005 від 28.01.2009, реєстраційний
номер 887006 від 28.01.2009, реєстраційний
номер 887007 від 28.01.2009, реєстраційний
номер 887008 від 28.01.2009, реєстраційний
номер 887009 від 28.01.2009, реєстраційний
номер 887010 від 28.01.2009, реєстраційний
номер 887011 від 28.01.2009, реєстраційний
номер 887034 від 31.01.2009, реєстраційний
номер 887035 від 31.01.2009, реєстраційний
номер 887036 від 31.01.2009, реєстраційний
номер 887037 від 31.01.2009, реєстраційний
номер 887038 від 31.01.2009, реєстраційний
номер 887039 від 31.01.2009, реєстраційний
номер 887040 від 31.01.2009, які укладені між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Автосвіт" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Віконт";

- зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю "Віконт" повернути
наступне майно загальною вартістю 44
365,70 грн.: транспортний засіб моделі RENAULT
Magnum АЕ 390, 1997 року випуску, № шасі
VF611GTA100004257; транспортний засіб моделі
RENAULT Magnum АЕ 390, 1997 року випуску, № шасі
VF611GTA100003774; транспортний засіб моделі
RENAULT Magnum АЕ 430, 1999 року випуску, № шасі
VF611GTA300000670; транспортний засіб моделі
RENAULT Magnum АЕ 430, 1997 року випуску, № шасі
VF611GTA100003122; транспортний засіб моделі
RENAULT Magnum АЕ 390, 1998 року випуску, № шасі
VF611GTA100005537; транспортний засіб моделі
RENAULT Magnum АЕ 390, 1997 року випуску, № шасі
VF611GTA100004373; транспортний засіб моделі MAN
Nutzfahrzeuge 18.410, 2000 року випуску, № шасі
WMAH05ZZZ1G149268; транспортний засіб моделі MAN
Nutzfahrzeuge 18.410, 2000 року випуску, № шасі
WMAH05ZZZYG148885; транспортний засіб моделі MAN
18.460 TGA, 2001 року випуску, № шасі WMAH05ZZZG154154;
транспортний засіб моделі SCHMITZ S 01,1999
року випуску, № шасі WSMS745;
транспортний засіб моделі SCHMITZ S 01,1999
року випуску, № шасі WSMS747;
транспортний засіб моделі SCHMITZ S 01,1999
року випуску, № шасі WSMS765;
транспортний засіб моделі SCHMITZ S 01,1999
року випуску, № шасі WSMS780;
транспортний засіб моделі KRONE SDP 27, 2000
року випуску, № шасі Y36733; транспортний
засіб моделі KRONE SDP 27, 2000 року випуску, №
шасі Y38382; транспортний засіб моделі KRONE
SDP 27, 1999 року випуску, № шасі W21239;
транспортний засіб моделі FLIEGL SDS 350, 2000
року випуску, № шасі WFD3FLT35Y1000865;
транспортний засіб моделі KRONE SDP 27, 2001
року випуску, № шасі; транспортний
засіб моделі: SСНМІТZ S 01, 1999 року
випуску, № шасі WSMS810; транспортний
засіб моделі: SСНМІТZ S 01, 1999 року
випуску, № шасі WSMS769; транспортний
засіб моделі: RENAULT RVI Magnum 470, 1998 року
випуску, № шасі VF611GTA100008536; транспортний
засіб моделі: RENAULT Magnum АЕ 390, 1997 року
випуску, № шасі VF611GTA100004255; транспортний
засіб моделі MAN Nutzfahrzeuge 18.410, 2000 року
випуску, № шасі WMAH05ZZZ1G150241; транспортний
засіб моделі: ВАЗ 2107, 2004 року випуску, №
кузову ХТА2678; транспортний засіб
моделі: ВАЗ 21104, 2005 року випуску, №
кузову ХТА6762.

Справа розглядалась неодноразово,
останнім рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 10.10.2013 у
справі № 5013/492/12, залишеним без змін
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
11.12.2013, позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Автосвіт"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Віконт" про визнання
договорів недійсними та повернення
майна задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України від 19.02.2014 у справі № 5013/492/12
постанову суду апеляційної інстанції
залишено без змін.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Віконт" подано заяву
про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 19.02.2014 у справі № 5013/492/12, в
якій заявник просить вказану
постанову, постанову апеляційного та
рішенням місцевого господарських
судів скасувати, та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволені
позовних вимог повністю.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 08.10.2013
у справі № 908/1131/13, від 14.11.2006 у справі №
1/36пд, від 05.10.2010 у справі № 13/78, від 08.07.2008
у справі № 23/295, від 12.10.2010 у справі №
21/071-10 від 17.03.2014 у справі № 905/6283/13, від
13.03.2013 у справі № 8/5005/6925/2012, від 11.02.2013 у
справі № 5011-71/9598-2012, від 21.01.2014 у справі
№ 916/478/13-г та від 10.04.2012 у справі №
5015/2734/11, мотивовано неоднаковим
застосуванням судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши доводи заяви та додані до
неї постанови Вищого господарського
суду України, колегія суддів вважає, що
справа підлягає допуску до провадження
Верховного Суду України з огляду на
таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

У постанові від 19.02.2014 у справі № 5013/492/12,
про перегляд якої подано заяву, суд
касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо наявності підстав для задоволення
позову про визнання біржових договорів
купівлі-продажу транспортного засобу
недійними, оскільки спірні договори
були укладені керівником позивача без
наявності повноважень. При цьому, суд
апеляційної інстанції, з яким
погодився і Вищий господарський суд
України, прийшов до висновку, що
вчинення позивачем (товариством з
обмеженою відповідальністю) дій по
передачі транспортних засобів, зняттю
їх з обліку з наданням усіх необхідних
документів та прийняття часткової
оплати за спірними договорами не може
свідчити про їх схвалення останнім,
оскільки спірні правочини не були в
подальшому схвалені або затверджені
відповідним рішенням Загальних зборів
позивача.

Водночас у постановах від 17.03.2014 у
справі № 905/6283/13, від 13.03.2013 у справі №
8/5005/6925/2012, від 21.01.2014 у справі № 916/478/13-г
суд касаційної інстанції прийшов до
протилежного висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
позову про визнання договору
недійсним, з підстав перевищення
представником позивача повноважень
щодо його укладення. При цьому, суд
касаційної інстанції виходив з того, що
оскільки позивачем (товариством з
обмеженою відповідальністю) вчинено
дії щодо оплати вартості майна та його
прийняття, то це свідчить про схвалення
спірного правочину.

Крім того, у постанові від 19.02.2014 у
справі № 5013/492/12, про перегляд якої
подано заяву, суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що
позивачем не пропущено строку позовної
давності, оскільки початком перебігу
строку позовної давності є момент, коли
арбітражному керуючому у справі про
банкрутство позивача стало відомо про
укладення спірних договорів у даній
справі.

Водночас у постанові від 08.10.2013 у справі
№ 908/1131/13 суд касаційної інстанції
прийшов до протилежного висновку, а
саме відхилив посилання позивача на те,
що початок перебігу строку позовної
давності починається з моменту
виявлення арбітражним керуючим
заборгованості в межах справи про
банкрутство позивача, зазначивши, що
початок перебігу строку позовної
давності встановлений законом, а
позовна вимога заявляється про захист
прав саме юридичної особи, а не прав її
керівника.

У постанові від 14.11.2006 у справі № 1/36пд
суд касаційної інстанції зазначив, що
зміна керівника позивача, а саме
призначення арбітражного керуючого у
справі про банкрутство, не є підставою
для початку перебігу строку позовної
давності з моменту призначення нового
керівника.

З огляду на викладене колегія суддів
визнає, що зі змісту вказаних судових
рішень Вищого господарського суду
України вбачаються ознаки
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, внаслідок
чого ухвалені різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах, що
є підставою для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Однак, колегією суддів не приймається
до уваги в якості доказу неоднакового
застосування норм матеріального права
постанова Вищого господарського суду
України від 08.07.2008 у справі № 23/295,
оскільки зазначена постанова була
скасована постановою Верховного Суду
України від 16.09.2008, а отже на даний час є
нечинною, і на неї не може
здійснюватись посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 11116 ГПК
України.

Колегією суддів також не приймається
до уваги посилання заявника на
постанови від 11.02.2013 у справі №
5011-71/9598-2012 та від 10.04.2012 у справі №
5015/2734/11, зі змісту яких вбачається, що
судом касаційної інстанції не допущено
різного застосування норм
матеріального права, оскільки рішення
у даних справах суд касаційної
інстанції прийняв в залежності від
встановлених судами попередніх
інстанцій фактичних обставин справи та
підстав позовних вимог.

Крім того, постановами Вищого
господарського суду України від 05.10.2010
у справі № 13/78 та від 12.10.2010 у справі №
21/071-10, на які посилається заявник в
обґрунтування неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, рішення судів
попередньої інстанції скасовано, а
справу передано на новий розгляд до
місцевого господарського суду. У
зв'язку з цим колегія суддів зазначає,
що прийняття касаційною інстанцією
постанови про скасування судових
рішень судів нижчих інстанцій з
передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення
спірного питання по суті, а тому на
відповідні постанову не може
здійснюватись посилання на
підтвердження підстави, передбаченої
розділом ХІІ2 ГПК України.

Керуючись статтями 86, 11114- 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В :

Допустити справу № 5013/492/12 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяН. Кочерова Судді:Н.
Губенко Н. Дунаєвська В. Селіваненко М.
Черкащенко