КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2014 р. Справа№ 910/1635/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Корсакової Г.В.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі

судового засідання:
Сауляку О.О.

за участі представників

сторін

від позивача Борисик О.В. -
дов. від 08.01.2014 р. № 196-7/КР;

відповідача не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи

повідомлений
належним чином.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «О.М.С.»

на рішення Господарського
суду міста Києва від 27.02.2014 р.

у справі № 910/1635/14 (суддя:
Сівакова В.В.)

за позовом КП виконавчого
органу Київради (КМДА)

«Київреклама»

до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю «О.М.С.»

про стягнення 55 632,08
грн. основного боргу,

1 506,54 грн. - пені, 8
344,81 грн. - штрафу,

347,66 грн. - 3%
річних, 256,42 грн. - збитків

від зміни
індексу інфляції

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Комунального
підприємства виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) «Київреклама» (надалі -
Позивач) до Товариства з обмеженою
відповідальністю «О.М.С.» (надалі -
Відповідач) про стягнення 66 087,51 грн., з
яких: 55 632,08 грн. основного боргу, 1 506,54
грн. пені, 8 344,81 грн. штрафу, 347,66 грн. - 3%
річних та 256,42 грн. збитків від зміни
індексу інфляції за неналежне
виконання взятих на себе останнім
зобов'язань згідно Договору на право
тимчасового користування місцем(-ями)
для розміщення рекламного(-их)
засобу(-ів), що перебуває(-ють) у
комунальній власності територіальної
громади м. Києва № 1111/13 від 07.08.2013 р.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 27.02.2014 р. № 910/1635/13 позовні
вимоги задоволено у повному обсязі.

Відповідач ТОВ «О.М.С.» не погоджуючись
з рішенням суду першої інстанції,
звернувся з відповідною скаргою до
Київського апеляційного
господарського суду, у якій просив
скасувати судове рішення у даній
справі та прийняти нове за, яким в
позові КП виконавчого органу Київради
(КМДА) відмовити. У доводах
апеляційного оскарження Відповідач
стверджує, що під час ухвалення
Господарським судом м. Києва рішення
мало місце неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи і, як
наслідок, невідповідність висновків,
викладених в оскаржуваному рішенні
Господарського суду м. Києва
обставинам справи, а тому неправильно
застосовано норми процесуального та
матеріального права.

Ухвалою КАГС від 03.04.2014 р. № 910/1635/14
апеляційну скаргу Відповідача ТОВ
«О.М.С.» прийнято до апеляційного
провадження.

В останнє судове засідання від 16.06.2014 р.
не з'явився представник Відповідача,
але про дату, час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином, про що свідчить Розписка про
перерву в судовому засіданні від 04.06.2014
р., яка залучена до матеріалів справи.

Колегія суддів, розглянувши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, заслухавши пояснення
представника Позивача, дійшла висновку
апеляційну скаргу Відповідача
залишити без задоволення, Рішення
Господарського суду міста Києва від
27.02.2014 р. у даній справі залишити без
змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
07.08.2013р. між КП виконавчого органу
Київради «Київреклама» (підприємство)
та ТОВ «О.М.С.» (розповсюджувач) було
укладено Договір № 1111/13 на право
тимчасового користування місцем (-ями)
для розміщення рекламного (-их) засобу
(-ів), що перебуває (-ють) у комунальній
власності територіальної громади м.
Києва (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного
Договору на підставі відповідного
наказу робочого органу про
встановлення пріоритету на місце(-я)
для розміщення рекламного(-их)
засобу(-ів), дозволу(-ів) на розміщення
зовнішньої реклами на певний строк та у
певному місці, наданого(-их) на підставі
Розпорядження виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
розповсюджувачеві надається право
тимчасового користування місцем(-ями)
для розміщення рекламного(-их)
засобу(-ів) (далі - РЗ), що перебуває(-ють)
у комунальній власності
територіальної громади м. Києва,
його районів або повноваження щодо
розпорядження яким(-и) здійснюють
органи місцевого самоврядування м.
Києва (далі - Право тимчасового
користування), за умов повного
дотримання розповсюджувачем цього
Договору та Порядку розміщення реклами
в м. Києві, затвердженого Рішенням
Київської міської ради від 22.09.2011 №
37/6253, з наступними змінами та
доповненнями (далі - Порядок), а
розповсюджувач зобов'язується
користуватися наданим йому Правом
тимчасового користування, своєчасно та
згідно з умовами цього Договору
перераховувати плату за Право
тимчасового користування виключно на
поточний рахунок підприємства,
належним чином, своєчасно та у повному
обсязі виконувати свої обов'язки за цим
Договором та не зловживати наданими
розповсюджувачу правами.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач
вважає, що відповідачем в порушення
умов Договору не було у повному обсязі
сплачено кошти за право тимчасового
користування місцями для розміщення
РЗ, в зв'язку з чим у відповідача
виникла заборгованість перед
позивачем в розмірі 55 632,08 грн. та за
неналежне виконання зобов'язань
позивачем нарахована пеня в розмірі 1
506,54 грн., штраф у розмірі 8 344,81 грн., 3%
річних в сумі 347,66 грн. та збитки від
зміни індексу інфляції в сумі 256,42 грн.

Оцінивши подані позивачем докази та
вивчивши всі обставини справи в їх
сукупності, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п. 3.1. Договору адресні
програми на пріоритет - це перелік
місць для розміщення РЗ, на які
розповсюджувачем встановлено
пріоритет. Адресна програма на
пріоритет має відображати перелік
місць для розміщення РЗ, на які
встановлено пріоритет, дату та строк
дії пріоритету, відомості про плату за
право тимчасового користування
місцями для розміщення рекламних
засобів за місяць.

З адресної програми № 1 від 07.08.2013 до
Договору вбачається, що
розповсюджувачу ЗР надано право на
тимчасове користування місцем за такою
адресою:

1. Святошинський район, просп. Перемоги,
136 (конструкція на даху будинку
(будівлі), споруди, розміри 2.750х2.750
загальною площею 7.5625 кв. м., кількість
площин 1 № 33645-13. Плата за місяць 1 361,25
грн. без ПДВ. Строк дії з 08.07.2013 р. до
07.10.2013 р..

З адресної програми № 2 від 07.08.2013 р. до
Договору вбачається, що
розповсюджувачу ЗР надано право на
тимчасове користування місцем за
такими адресами:

1. Святошинський район, просп. Перемоги,
136 (конструкція на даху будинку
(будівлі), споруди, розміри 16.350х2.200
загальною площею 35.9700 кв. м., кількість
площин 1 № 33727-13;

2. Святошинський район, просп. Перемоги,
136 (конструкція на даху будинку
(будівлі), споруди, розміри 16.350х2.200
загальною площею 35.9700 кв. м., кількість
площин 1 № 33728-13.

Плата за місяць 6 474,60 грн. без ПДВ. Строк
дії з 23.07.2013 до 22.10.2013 р..

З адресної програми № 3 від 05.11.2013 до
договору вбачається, що
розповсюджувачу ЗР надано право на
тимчасове користування місцями за
вказаними вище адресами за тією ж
ціною, проте з іншим строком дії, а саме
до 07.01.2014 р. та до 22.01.2014 р..

З адресної програми № 4 від 05.11.2013 до
договору вбачається, що
розповсюджувачу ЗР надано право на
тимчасове користування місцями за
вказаними вище адресами за тією ж ціною
проте з іншим строком дії, а саме з
16.10.2013 р. та до 15.10.2018 р..

За умовами п. 4.1.1. Договору підприємство
має право на підставі відповідних
рішень дозвільного органу та
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) визначати розмір плати
за право тимчасового користування,
змінювати розмір плати за право
тимчасового користування, у разі змін в
технологічній (конструктивній) РЗ,
площі рекламного засобу, зонального
коефіцієнту та базового тарифу.

Відповідно до п. 4.2.1. та 5.2.3. Договору
підприємство зобов'язане формувати
рахунки на оплату за право тимчасового
користування, інших платежів та
компенсації витрат підприємства на
організацію та проведення демонтажу
РЗ, а розповсюджувач в свою чергу
зобов'язаний не пізніше 5 числа місяця,
наступного за звітним, отримувати та
сплачувати рахунки за право
тимчасового користування, у тому числі
у разі встановлення пріоритету.

Отже, за умовами Договору обов'язок по
отриманню щомісяця рахунків на оплату
права за тимчасове користування місцем
для розміщення РЗ покладено на
відповідача.

Позивачем на виконання умов договору
сформовано наступні рахунки: № 77408 від
12.08.2013 на суму 5 012,59 грн., № 77409 від 12.08.2013
на суму 724,54 грн., № 77964 від 05.09.2013 на суму
408,37 грн., № 77970 від 05.09.2013 на суму 3 884,76
грн., № 79194 від 02.10.2013 на суму 92,21 грн., №
79263 від 03.10.2013 на суму 2 756,93 грн., № 81415
від 31.10.2013 на суму - 877,20 грн., № 81414 від
11.11.2013 на суму 421,55 грн., № 81416 від 11.11.2013
на суму 26 035,79 грн., № 83583 від 12.12.2013 на
суму 17 172,54 грн., загалом на суму 55 632,08
грн.

Згідно п. 5.2.4. Договору розповсюджувач
зобов'язався у повному обсязі
сплачувати штрафи, пеню, скоригований
розмір несплаченої суми плати за право
тимчасового користування з
урахуванням індексу інфляції, у разі
прострочення розповсюджувачем строків
(термінів) сплати та порушення
розповсюджувачем інших умов цього
договору.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Проте, як свідчать матеріали справи
відповідач не виконав своїх обов'язків
щодо внесення плати за право
тимчасового користування місцями для
розміщення РЗ, в результаті чого
виникла заборгованість, яка за
обґрунтованими розрахунками позивача,
що не оспорена відповідачем, становить
55 632,08 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
місцевий господарський суд дійшов
вірного висновку про те, що позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача боргу за місця для
розміщення зовнішньої реклами в сумі 55
632,08 грн. обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Матеріалами справи підтверджується те,
що відповідач, в порушення умов
Договору, у визначені строки оплату за
право розміщення реклами не провів, а
отже є таким, що прострочив виконання
зобов'язання.

Згідно п. 7.2. Договору за несвоєчасне
або не повне внесення плати
підприємство має право застосувати до
розповсюджувача пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
у термін, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення.

Пунктом 7.3. Договору передбачено, що
підприємство має право додатково
нарахувати боржнику за прострочення
внесення платежів за право тимчасового
користування, що складає більше 1
(одного) місяця - штраф у розмірі 15%
простроченої суми.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 ЗУ «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» встановлює, що розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

При укладанні Договору сторони
визначили відповідальність за
порушення зобов'язання щодо внесення
плати за право тимчасового
користування місцями.

Разом з цим, пунктом 6 статті 232
Господарського кодексу України
встановлено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Зазначена стаття передбачає строк, у
межах якого нараховуються штрафні
санкції, у разі якщо інше не
встановлено законом або договором, а
строк, протягом якого особа може
звернутися до суду за захистом свого
порушеного права встановлюється
Цивільним кодексом України.

В зв'язку з тим, що взяті на себе
зобов'язання по сплаті за розміщення ЗР
відповідач виконав несвоєчасно, він
повинен сплатити позивачу, крім суми
основного боргу, пеню відповідно до п.
7.2. Договору, розмір якої, за
обґрунтованими розрахунками позивача
становить 1 506,54 грн.

Оскільки, прострочення оплати за право
тимчасового користування місцями для
розміщення реклами мало місце понад
місяць, позовні вимоги про стягнення з
відповідача 8 344,81 грн. обґрунтовані та
підлягають задоволенню (за
обґрунтованими розрахунками).

В зв'язку з тим, що відповідач
припустився прострочення по сплаті
платежів, позивач на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України просить суд
стягнути на свою користь 347,66 грн. - 3%
річних та 256,42 грн. збитків від зміни
індексу інфляції.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3 % річних, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, не є санкціями, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника.

Умовами п. 7.2. Договору визначено розмір
процентів - 3% річних.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов висновку про
задоволення вимог позивача щодо
стягнення з відповідача 3% річних в
розмірі 347,66 грн. та 256,42 грн. збитків від
зміни індексу інфляції (за
обґрунтованими розрахунками).

Твердження Відповідача стосовно того,
що у Позивача відсутнє право
отримувати плату за розміщення реклами
в місцях, які фігурують в Договорі,
оскільки Позивачем не було доведено
факту перебування таких місць у
комунальній власності територіальної
громади м. Києва колегія суддів вважає
безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до наданого Позивачем суду
апеляційної інстанції листа
Департамента комунальної власності м.
Києва КМДА нежитловий будинок, на якому
розташовані місця розміщення реклами
Відповідача перебувають саме у
комунальній власності, тому колегія
суддів вважає, що Договір на право
тимчасового користування місцем (-ями)
для розміщення рекламного (-их) засобу
(-ів), що перебуває (-ють) у комунальній
власності територіальної громади м.
Києва від 07.08.2013 р. № 1111/13 між Позивачем
та Відповідачем укладений не
безпідставно, а саме відповідно до
вимог положень Порядку розміщення
зовнішньої реклами в м. Києві, такий
Договір та всі до нього додатки є
дійсними, в судовому порядку не
оскаржені та не розірвані, у зв'язку з
чим зобов'язання Сторін за вказаним
Договором (в тому числі зобов'язання
щодо сплати рахунків за Право
тимчасового користування) не
припинилися.

На підставі вищезазначеного, колегія
суддів, перевіривши обґрунтованість
доводів апеляційного оскарження за
наявними матеріалами справи, дійшла
висновку, що Господарським судом м.
Києва у повному обсязі досліджено
фактичні обставини справи, правильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, які регулюють
спірні відносини, і тому підстав для
зміни чи скасування оскарженого
судового Рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю «О.М.С.» залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду м.
Києва від 27.02.2014 р. №
910/1635/14 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 16.06.2014 р.
№ 910/1635/14 набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 16.06.2014 р.
№910/1635/14 може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України у 20-денний
термін.

Матеріали справи № 910/1635/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Т.В. Ільєнок

Судді
Г.В. Корсакова

Є.Ю. Шаптала