м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/8838/14 16.06.14
За позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «УНІКА»
до Публічного акціонерного
товариства «Страхова компанія
про відшкодування шкоди 10 237,50
Суддя Гумега О.В.
від позивача: Амєліна О.О. за
довіреністю № 9 від 08.01.2014 р.
від відповідача: не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
12.05.2014 р. Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «УНІКА»
(позивач) звернулося до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Країна»
(відповідач) про відшкодування шкоди 10
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «УНІКА» на підставі
договору добровільного страхування на
транспорті № 013080/4014/0000238 від 07.06.2013 р.
внаслідок настання страхового випадку
- дорожньо-транспортної пригоди (надалі
- ДТП) виплачено страхове відшкодування
у зв'язку з пошкодженням автомобіля «ZAZ
TF69YO», реєстраційний номер НОМЕР_1,
внаслідок його пошкодження в ДТП, а
тому позивачем відповідно до положень
статті 27 Закону України «Про
страхування» та статей 993, 1191
Цивільного кодексу України отримано
право зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Цивільно-правова відповідальність за
шкоду, заподіяну майну третіх осіб
внаслідок експлуатації автомобіля
яким спричинено ДТП, будь-якою особою,
яка експлуатує його на законних
підставах, застрахована відповідачем
на підставі договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (поліс № АС/2060149),
а тому позивач вказує, що обов'язок з
відшкодування матеріальної шкоди
покладається на відповідача.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.05.2014 р. було порушено
провадження у справі № 910/8838/14 та
призначено розгляд справи на 16.06.2014 р. о
23.05.2014 р. через відділ діловодства суду
у відповідь на запит суду надійшов лист
Моторного (транспортного) страхового
інформацією про страхове покриття за
полісом № АС/2060149.
В судове засідання, призначене на 16.06.2014
р. представник позивача з'явився.
Представник відповідача в судове
засідання, призначене на 16.06.2014 р., не
з'явився, про поважні причини неявки
суду не повідомив, вимоги ухвали суду
про порушення провадження у справі від
14.05.2014 р. не виконав, про час та місце
судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, що
підтверджується матеріалами справи,
зокрема, наявним в матеріалах справи
зворотнім поштовим повідомленням №
Відповідач письмових заяв та
повідомлень щодо поважності причин
відсутності в судовому засіданні,
призначеному на 16.06.2014 р., суду не подав
та не надіслав. Також, відповідач не
подав та не надіслав суду відзив та
документи на виконання вимог ухвали
суду від 14.05.2014 р.
Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. визначено, що у
випадку нез'явлення в засідання
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
Враховуючи наведене, суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи по суті в судовому засіданні
16.06.2014 р. без участі представника
відповідача за наявними в ній
матеріалами, запобігаючи одночасно
безпідставному затягуванню розгляду
Відповідно до положень статті 75 ГПК
України справа розглядалась за
наявними в ній матеріалами, оскільки
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи
відповідачем суду не подано.
Представник позивача в судовому
засіданні, призначеному на 16.06.2014 р.,
надав усні пояснення по суті заявлених
позовних вимог, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.
Після виходу суду з нарадчої кімнати, у
судовому засіданні 16.06.2014 р. у
відповідності до ч. 2 ст. 85 ГПК України
було проголошено вступну та
резолютивну частину рішення та
повідомлено, що повне рішення буде
складено у термін, передбачений ч. 4 ст.
Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази, оглянувши в
судовому засіданні оригінали
документів, копії яких знаходяться в
матеріалах справи, Господарський суд
07.06.2013 р. між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«УНІКА» та ОСОБА_2 (страхувальник) було
укладено договір № 013080/4014/0000238
добровільного страхування на
транспорті (надалі -договір
Згідно з договором страхування у
позивача був застрахований автомобіль
«ZAZ TF69YO», реєстраційний номер НОМЕР_1.
Строк дії договору страхування
визначений з 00:00 год. 24.06.2013 р. до 24:00 год.
16.09.2013 р. на вулиці 26-ти Бакінських
комісарів в місті Луганськ сталася
дорожньо-транспортна пригода (надалі -
ДТП) за участю автомобіля «ZAZ TF69YO»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_2, автомобіля «SKODA
OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3 та автомобіля
яким керував ОСОБА_4. Наведене
підтверджується довідкою № 9266947 про
дорожньо-транспортну пригоду ВДАІ
ГУМВС України від 25.09.2013 р.
ДТП сталася в результаті порушення
ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України,
що підтверджується постановою
Артемівського районного суду міста
Луганська від 06.12.2013 р. у справі №
434/9662/13-П, відповідно до якої ОСОБА_4
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та застосовано до нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340,00 грн.
Загальний розмір матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу - автомобіля «ZAZ TF69YO»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, в
результаті його пошкодження при ДТП,
відповідно до висновку № 267/09/13
експертного авто товарознавчого
дослідження, що складений 26.09.2013 р.
судовим експертом ОСОБА_6 становить 18
104,74 грн. (надалі - висновок № 267/09/13 про
оцінку вартості відновлювального
ремонту від 26.09.2013 р.).
За страховим випадком (ДТП) згідно
складеного страхового акту № 00125619 від
30.09.2013 р. по договору страхування було
визначено суму страхового
відшкодування в розмірі 10 747,50 грн.,
виплата якого позивачем
підтверджується платіжним дорученням
№ 034487 від 02.10.2013 р.
Частиною другою статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
За чинним законодавством України окрім
особи, винної у завданні шкоди,
потерпілий у ДТП має також право
одержати майнове відшкодування або за
рахунок страхової організації, якою
застраховане його майно, за правилами і
в порядку, встановленому Цивільним
кодексом України та Законом України
«Про страхування», або за рахунок
страховика, яким застраховано
відповідальність особи, що володіє
транспортним засобом, водія якого
визнано винним у ДТП, за правилами та у
порядку, встановленому ЦК України та
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».
Право потерпілого обрати той чи інший
спосіб захисту чинним законодавством
В даному випадку потерпілий звернувся
за відшкодуванням майнової шкоди до
позивача, який застрахував його майно
(автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції чинній станом на
16.09.2013 р.) наведені визначення наступних
- страхувальники - юридичні особи та
дієздатні громадяни, що уклали із
страховиками договори обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю, майну третіх осіб під
час експлуатації наземного
транспортного засобу;
- особи, відповідальність яких
застрахована, - страхувальник та інші
особи, які правомірно володіють
забезпеченим транспортним засобом.
Володіння забезпеченим транспортним
засобом вважається правомірним, якщо
інше не встановлено законом або
рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб -
транспортний засіб, зазначений у
чинному договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, за умови його
експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 ЦК України
(визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" надає визначення поняття
«шкода, заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого». Шкода, заподіяна в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди майну потерпілого - це шкода,
пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням
транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням
доріг, дорожніх споруд, технічних
засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням
майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для
врятування потерпілих у результаті
дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу,
використаного для доставки
потерпілого до відповідного закладу
охорони здоров'я, чи забрудненням
салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з
місця дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до ст. 29 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, чинній станом на
час виникнення спірних правовідносин
по страховому випадку, що настав 16.09.2013
р.) у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Таким чином, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена
до стягнення з відповідача сума
страхового відшкодування, виплаченого
позивачем на умовах договору
страхування, що укладений між
позивачем та страхувальником у
відношенні транспортного засобу, який
було пошкоджено в ДТП. При цьому право
регресу до страховика винної особи
переходить саме по розміру збитків,
завданих пошкодженому автомобілю, в
межах фактичних витрат страховика та
витрат, пов'язаних з евакуацією
транспортних засобів.

Відповідач на вимогу ухвали
Господарського суду міста Києва від
14.05.2014 р. не надав копію полісу № АС/2060149.
Матеріали справи містять відомості по
зазначеному полісу з єдиної
централізованої бази даних МТСБУ,
надані на запит суду.

Відповідно до полісу № АС/2060149
встановлено, що транспортний засіб,
яким спричинено ДТП, що потягнуло
нанесення шкоди застрахованому у
позивача транспортному засобу, взято
на страхування Публічним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Країна»» (відповідачем),
страхувальником за даним полісом
визначено ОСОБА_4, ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну визначений в сумі 50 000,00 грн.,
франшиза - в сумі 510,00 грн., строк дії
даного полісу з 30.04.2013 р. до 29.04.2014 р.

По матеріалам справи судом
встановлено, що ОСОБА_4 керував
автомобілем «ВАЗ11840», реєстраційний
номер НОМЕР_3, на законних підставах.

Таким чином відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля,
застрахованого у позивача, відповідно
до положень Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в межах, передбачених полісом
№ АС/2060149, а до позивача як страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором страхування, перейшло
право вимоги, яке потерпіла особа мала
до відповідача, як особи,
відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню
положень закону містяться у постанові
Верховного Суду України судової палати
у господарських справах від 25
листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також
і у постанові Верховного Суду України
11/104 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), висновки
якої про застосування правової норми у
спірних правовідносинах при прийнятті
рішення у справі, є обов'язкові до
врахування судом згідно положень ч. 2
ст. 82 ГПК України.

Положеннями Закону «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (ст. 12)
передбачена можливість встановлення
франшизи при укладанні договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
розмір якої при відшкодуванні шкоди,
заподіяної майну потерпілих не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

За встановлених обставин, до виплати в
порядку регресу із страховика, яким
застраховано відповідальність особи,
яку визнано винною у ДТП, належить сума
в розмірі 10 237,50 грн., оскільки франшиза
за полісом № АС/2060149 дорівнює 510,00 грн.

Так, до виплати в порядку регресу із
страховика, яким застраховано
відповідальність особи, яку визнано
винною у ДТП, була належна сума в
розмірі 10 237,50 грн. (10 747,50 грн. - сума
матеріального збитку підтверджена
висновком № 267/09/13 про оцінку вартості
відновлювального ремонту від 26.09.2013 р.,
страховим актом № 00125619 від 30.09.2013 р. по
договору страхування та платіжним
дорученням № 034487 від 02.10.2013 р.) - 510,00 грн.
(франшиза за полісом № АС/2060149) = 10 237,50
грн.).

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, що була дійсною на
момент виникнення спірних
правовідносин) страховик протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування.

Статтею 38 Закону (у редакції, чинній на
момент виплати страхового
відшкодування) передбачено право
страховика після виплати страхового
відшкодування подати регресний позов.

Матеріалами справи, зокрема, копією
регресної вимоги № 05998 від 20.01.2014 р.
підтверджено, що позивач звертався з
такою вимогою до відповідача (копія
регресної вимоги наявна в матеріалах
справи).

Станом на час вирішення спору по суті
матеріали справи не містять доказів на
підтвердження здійснення відповідачем
виплати страхового відшкодування в
сумі 10 237,50 грн.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За наведених обставин, вимога позивача
про стягнення з відповідача 10 237,50 грн.
страхового відшкодування
підтверджується матеріалами справи та
підлягає задоволенню повністю в сумі 10
237,50 грн.

Судові витрати позивача на оплату
судового збору в розмірі 1827,00 грн.
відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК
України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Країна» (04176, м. Київ, вул. Електриків,
29-А; ідентифікаційний код 20842474), з
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення, на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «УНІКА» (01032, м. Київ, вул.
Саксаганського, 70-А; ідентифікаційний
код 20033533) 10 237,50 грн. (десять тисяч двісті
тридцять сім гривень 50 коп.) страхового
відшкодування в порядку регресу, 1827,00
грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім
гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 20.06.2014 р.

Суддя

Гумега О. В.