ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.
Справа №922/438/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя
Барбашова С.В., суддя Горбачова Л.П.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників:

позивача - ФОП ОСОБА_1, особисто

відповідача - Чуменко М.М., дов. №465 від
05.06.2014

Невзгляд Н.О., дов. №165 від
28.02.2014

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Харківське монтажно-виробниче
підприємство "Електропівденмонтаж", м.
Харків (вх.№ 1195 Х/3-10)

на рішення господарського суду
Харківської області від "03" квітня 2014 р.
по справі № 922/438/14

за позовом ФОП ОСОБА_1, м. Харків

до ТОВ "Харківське монтажно-виробниче
підприємство "Електропівденмонтаж", м.
Харків

про стягнення 51854,54 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року позивач звернувся до
господарського суду з позовною заявою,
в якій просив суд стягнути з
відповідача на свою користь 50 000,00 грн.
основного боргу, 3% річних в розмірі 1
581,96 грн. та 272,58 грн. інфляційних
нарахувань, посилаючись на порушення
відповідачем зобов'язань за договором
про надання юридичних послуг б/н від
27.08.2012 року в частині повного та
своєчасного розрахунку за надані
послуги.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 03.04.2014 року по
справі №922/438/14 (суддя Ємельянова О.О.)
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ "Харківське монтажно -
виробниче підприємство
"Електропівденмонтаж" на користь ФОП
ОСОБА_1 - 50000,00 грн. основного боргу, 1581,96
грн. - 3 % річних, 250,00 грн. - інфляційних
втрат. У решті позову - відмовлено.
Стягнуто з ТОВ "Харківське
монтажно-виробниче підприємство
"Електропівденмонтаж" на користь
Державного бюджету України - 1826,20 грн.
витрат по сплаті судового збору.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 - 0,80 грн. витрат
по сплаті судового збору.

Відповідач з зазначеним рішенням не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду
Харківської області від 03.04.2014 року по
справі №922/438/14 скасувати та прийняти
нове, яким в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В обґрунтування викладених в
апеляційній скарзі вимог посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також недоведеність обставин,
які визнані судом встановленими. При
цьому зазначає про відсутність доказів
надання з боку позивача будь-яких
юридичних послуг за договором про
надання юридичних послуг б/н від 27.08.2012
та недоведеність позивачем виконання
своїх договірних обов'язків особисто.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу
не надав, в судовому засіданні 17.06.2014 з
наведеними відповідачем доводами не
погоджується, вважає оскаржуване
рішення законним та обґрунтованим, а
доводи відповідача такими, що не
відповідають дійсності. Просить
залишити рішення без змін, апеляційну
скаргу без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення
судом обставин справи та докази по
справі на їх підтвердження, їх юридичну
оцінку та доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК
України, колегія суддів приходить до
висновку про залишення апеляційної
скарги без задоволення, виходячи з
наступного.

Як свідчать матеріали справи та вірно
встановлено судом першої інстанції,
відповідно до п.1.1. укладеного між
сторонами договору про надання
юридичних послуг б/н від 27.08.2012 сторони
узгодили, що Замовник (відповідач) дає
завдання, а Виконавець (позивач)
зобов'язується відповідно до завдання
надавати йому за плату юридичні
послуги під час розгляду Господарським
судом Харківської області
господарської справи №5023/3755/12 за
позовом Приватного акціонерного
товариства "Підприємство з
експлуатації електричних мереж
"Центральна енергетична компанія" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харківське
монтажно-виробниче підприємство
"Електропівденмонтаж" про стягнення
штрафних санкцій у розмірі 1 239 437,78 грн.
(один мільйон двісті тридцять тисяч
чотириста тридцять сім гривень 78
копійок) за невиконання робіт,
передбачених договором підряду від
29.08.2011 року №232.

Відповідно до п. 1.2. укладеного
договору, на підтвердження факту
надання виконавцем замовнику
юридичних послуг відповідно до умов
Договору складається акт в строк не
пізніше дня набуття чинності рішення
суду по справі вказаній в пункті
1.1.Договору.

За умовами п.2.1. договору, позивач
зобов'язався надавати відповідачу за
його окремими дорученнями наступні
юридичні послуги: представляти
інтереси Замовника в господарському
суді Харківської області при розгляді
господарської справи №5023/3755/12;
оскаржити рішення суду першої
інстанції в апеляційному суді в разі,
якщо Замовник вважатиме це за потрібне
та представляти інтереси Замовника в
Харківському апеляційному
господарському суді при розгляді
апеляції по господарській справі
№5023/3755/12.

Зокрема, п. 4.1. Договору сторони
визначили, за послуги вказані у
пункти 2.1 надані виконавцем, замовник
сплачує 50 000,00 грн. (п'ятдесят тисяч) грн.
без ПДВ.

У відповідності до п. 4.2. договору,
оплата за надані послуги відбувається
одноразовим платежем, не пізніше 10
календарних днів з дня підписання
сторонами акту виконаних робіт, шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок виконавця.

Розділом 7 договору сторони
обумовили, що договір набирає чинності
з моменту його підписання сторонами та
діє до 31.12.2012 року. Закінчення строку
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії цього
договору.

Звертаючись до господарського суду
позивач послався на те, що свої
обов'язки за договором він виконав
добросовісно та якісно, жодних
претензій з боку відповідача позивачу
заявлено не було. До того ж, 14.12.2012 року
сторонами було складено Акт
прийому-передачі виконаних робіт за
договором про надання юридичних послуг
№ б/н від 27.08.2012 року. Проте, всупереч п.
4.2 договору відповідач не виконав
належним чином договірних зобов'язань
щодо своєчасної і в повному обсязі
оплати наданих послуг в зв'язку з чим у
нього виникла заборгованість перед
позивачем в сумі 50000,00 грн.

До того ж, як свідчать матеріали справи,
17.10.2013 року позивач, в порядку
досудового врегулювання спору,
направив на адресу відповідача
претензію з вимогою у найкоротші
терміни перерахувати суму
заборгованості за договором про
надання юридичних послуг від 27.08.2012
року на вказані банківські реквізити.
Проте, зазначена претензія була
залишена відповідачем без відповіді, а
сума боргу залишилась несплаченою.

Зазначені обставини стали підставою
звернення позивача з позовом до
господарського суду про стягнення з
відповідача 50000,00 грн. заборгованості
за надані послуги, відповідно до
укладеного між сторонами договору про
надання юридичних послуг б/н від 27.08.2012,
250,00 грн. - інфляційних втрат та 1581,96
грн. - 3 % річних.

Дослідивши умови договору, докази в
підтвердження виконання позивачем
робіт з надання юридичних послуг за
договором, суд першої дійшов висновку,
що факт виконання позивачем договірних
зобов'язань щодо надання юридичних
послуг відповідачу за договором б/н від
27.08.2012 загальною вартістю 50000,00 грн. та
їх прийняття відповідачем без жодних
претензій та зауважень
підтверджується матеріалами справи,
зокрема актом прийому-передачі
виконаних робіт від 14.12.2012.

Враховуючи, що вказана сума боргу,
відповідачем не спростована,
відповідач доказів погашення суми
боргу не представив, аргументованих
заперечень не надав, а також беручи до
уваги доведеність факту прострочення
відповідачем грошового зобов'язання з
оплати наданих юридичних послуг,
керуючись ст.ст. 526, 530, 625, 901 Цивільного
кодексу України суд першої інстанції
визнав позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 50000,00 грн. основного боргу,
1581,96 грн. - 3 % річних та 250,00 грн.
інфляційних втрат обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Перевіривши у відповідності до статті
101 Господарського процесуального
кодексу України юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення в рішенні господарського
суду, колегія суддів дійшла висновків
про те, що суд першої інстанції в
порядку статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
всебічно, повно та об'єктивно розглянув
у судовому процесі всі обставини
справи в їх сукупності; дослідив подані
сторонами в обґрунтування своїх вимог
та заперечень докази; належним чином
проаналізував спірні правовідносини,
та правильно застосував норми
матеріального та процесуального права,
що їх регулюють.

Стаття 33 ГПК України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 34 ГПК України встановлює
правила допустимості доказів і згідно
вказаної норми закону обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них суд
виходить з наступного.

Слід зазначити, що за своєю правовою
природою між сторонами виникли
відносини з надання послуг за
договором про надання юридичних послуг
б/н від 27.08.2012 р.

Відповідно до п. 4 ст. 180 Господарського
кодексу України при укладенні
господарського договору сторони
зобов'язані у будь-якому разі погодити
предмет, ціну та строк дії договору.

Вказані істотні умови договору
викладені відповідно в розділах
договору про надання юридичних послуг
б/н від 27.08.2012, якими визначено предмет
договору, ціна договору,
відповідальність сторін, порядок
розрахунків та строк дії договору.
Таким чином, колегія суддів вважає, що в
даному випадку сторонами у
відповідності до вимог чинного
законодавства погоджені всі істотні
умови договору.

Доказів визнання недійсним договору
про надання юридичних послуг б/н від
27.08.2012 матеріали справи не містять, до
того ж відповідачем таких доказів до
суду не надано. Таким чином, договір про
надання юридичних послуг б/н від 27.08.2012
є дійсним.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
визначено, що за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ст. 903 ЦК України).

Дослідивши умови укладеного між
сторонами договору про надання
юридичних послуг б/н від 27.08.2012 колегія
суддів встановила наступне.

Пунктом 1.1. договору виконавець взяв на
себе зобов'язання надавати юридичні
послуги у відповідності до завдання
Замовника. При цьому договором не
передбачено надання письмових завдань
виконавцю.

Пунктом 2.1. позивач зобов'язався
надавати відповідачу за його окремими
дорученнями наступні юридичні послуги:

- представляти інтереси Замовника
в господарському суді Харківської
області при розгляді господарської
справи №5023/3755/12;

- оскаржити рішення суду першої
інстанції в апеляційному суді в разі,
якщо Замовник вважатиме це за потрібне
та представляти інтереси Замовника в
Харківському апеляційному
господарському суді при розгляді
апеляції по господарській справі
№5023/3755/12.

Згідно з розділом 4 укладеного між
сторонами договору, за послуги, вказані
у пункти 2.1 надані виконавцем, замовник
сплачує 50 000 грн. (п'ятдесят тисяч) грн. 00
коп.

Як свідчать матеріали справи, 27.09.2012
року господарським судом Харківської
області по справі 5023/3755/12 за позовом
Приватного акціонерного товариства
"Підприємство з експлуатації
електричних мереж "Центральна
енергетична компанія" до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Харківське монтажно-виробниче
підприємство "Електропівденмонтаж"
було прийнято рішення.

04.12.2012 року Харківським апеляційним
господарським судом по справі № 5023/3755/12
винесено постанову.

Згідно Акту прийому-передачі виконаних
робіт від 14.12.2012 за договором про
надання юридичних послуг № б/н від
27.08.2012 року, Виконаваць - ФОП ОСОБА_1, що
діє на підставі Свідоцтва, з однієї
сторони та Замовник, ТОВ "Харківське
монтажно-виробниче підприємство
"Електропівденмонтаж", в особі
директора ОСОБА_6, що діє на підставі
Статуту, склали Акт про те, що
Виконавець (позивач) виконав, а
Замовник (відповдіач) прийняв виконані
по договору роботи. Вартість робіт по
договору складає 50 000 грн. 00 коп. Крім
того, в зазначеному Акті сторони
зазначили, що даний Акт є підставою для
проведення взаєморозрахунків між
сторонами, а також підтвердили, що
станом на 14.12.2012 сторони не мають ніяких
претензій одне до одного з приводу
виконання зобов'язань за договором.

Таким чином, підписавши зазначений акт
виконаних робіт, відповідач фактично
підтвердив належне виконання
позивачем умов укладеного сторонами
договору про надання юридичних послуг
та прийняв на себе зобов'язання щодо
здійснення оплати за отримані послуги.

При цьому, в апеляційній скарзі
відповідач зауважує на тому, що
підписання директором ТОВ "Харківське
монтажно-виробниче підприємство
«Електропівденмонтаж» ОСОБА_6 акту
прийому-передачі виконаних робіт від
14.12.2012 року за договором про надання
юридичних послуг від 27.08.2012 року, не
підтверджує відображеного в ньому
факту виконання робіт ФОП ОСОБА_1,
оскільки зі змісту вказаного акту
вбачається, що ФОП ОСОБА_1 начебто
особисто представляв інтереси ТОВ
«ХМВП «Електропівденмонтаж» в
господарському суді Харківської
області при розгляді справи № 5023/3755/12
та оскаржував рішення суду першої
інстанції в апеляційному суді. Як
стверджує скаржник, в матеріалах
справи № 5023/3755/12 не знаходиться жодного
процесуального документу, складеного
та підписаного ОСОБА_1, а також відсутні
докази його участі в розгляді справи у
господарському суді Харківської
області. При цьому скаржник зауважує на
тому, що під час розгляду справи №
5023/3755/12 інтереси ТОВ "Харківське
монтажно-виробниче підприємство
"Електропівденмонтаж" представлялись
не ОСОБА_1, а іншими особами: ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 У зв'язку з чим, вважає, що
підписання директором ОСОБА_6 акту
прийому-передачі виконаних робіт від
14.12.2012 року не є таким, що підтверджує
факт виконання робіт позивачем за цим
договором. До того ж, як стверджує
заявник апеляційної скарги, умовами
договору не передбачено право
виконавця на уповноваження надання
послуг іншою особою, а інших доказів
уповноваження ОСОБА_1 іншої особи на
виконання умов спірного договору до
суду не надано.

Дослідженням обставин по справі
встановлено, що станом на момент
укладання договору про надання
юридичних послуг б/н від 27.08.2012 та
підписання акту прийому-передачі
виконаних робіт за договором про
надання юридичних послуг № б/н від
27.08.2012, керівником ТОВ "Харківське
монтажно-виробниче підприємство
"Електропівденмонтаж" був ОСОБА_6, що
підтверджується наданим позивачем
Витягом з ЄДРПОУ стосовно ТОВ
"Харківське монтажно-виробниче
підприємство «Електропівденмонтаж».

Як вбачається із підписаного сторонами
акту виконаних робіт від 14.12.2012, він
складений у відповідності з умовами
договору про надання юридичних послуг
та підписаний належним чином
уповноваженими представниками сторін,
отже, засвідчує факт надання юридичних
послуг за договором та їх прийняття
відповідачем без жодних зауважень та
претензій.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що за своєю правовою
природою акт виконаних робіт є актом
ненормативного характеру
(індивідуальним актом), тобто є таким,
що породжує права і обов'язки тільки у
того суб'єкта (чи визначеного ними
певного кола суб'єктів), якому вони
адресовані, а також являється доказом
на підтвердження певних обставин, в
даному випадку, передання робіт
виконавцем і прийняття їх замовником,
що може бути враховано в сукупності з
іншими доказами по справі з наданням
йому відповідної оцінки.

В той же час, виходячи із приписів ст. 526
ЦК України та ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У зв'язку з цим, колегія суддів
зазначає, що відповідач, в разі
наявності буд-яких заперечень або у
разі відмови від підписання Акт
прийому-передачі виконаних робіт за
договором про надання юридичних послуг
№ б/н від 27.08.2012 р. стосовно наданих
позивачем послуг, повинен був
зазначити про це в акті та повідомити
позивача.

У зв'язку з цим, колегія суддів не
може прийняти доводів відповідача про
те, що підписаний сторонами Акт
прийому-передачі виконаних робіт за
договором про надання юридичних послуг
№ б/н від 27.08.2012 року є таким, що не може
підтверджувати факт виконання робіт за
цим договором та не може бути підставою
для здійснення розрахунків із ОСОБА_1

Крім того, позивачем на підтвердження
фактичного виконання своїх договірних
обов'язків за договором про надання
юридичних послуг б/н від 27.08.2012 надані
нотаріально посвідчені заяви (а.с. 101,
а.с. 110), які приймаються колегією суддів
в якості належних доказів виконання
позивачем послуг з супроводження
господарської діяльності відповідача
на умовах, передбачених договором про
надання юридичних послуг б/н від 27.08.2012.

Так, матеріали справи містять
нотаріально посвідчену заява, з якої
вбачається, що між керівником
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харківське
монтажно-виробниче підприємство
"Електропівденмонтаж" - ОСОБА_6 та
виконавцем по договору від 27.08.2012 року -
ОСОБА_1 в усній формі досягнуто
домовленості про те, що при виконанні
умов Договору про надання юридичних
послуг виконавець на період розгляду
справи № 5023/3755/12 в господарському суді
Харківської області та Харківському
апеляційному суду, має право на свій
вибір долучати до участі у якості
представників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харківське
монтажно-виробниче підприємство
"Електропівденмонтаж" інших осіб,
надаючи їм право підписуватипевні
процесуальні документи, а також брати
участь у судових засіданнях (а.с. 101).

До того ж, позивачем на підтвердження
правомірності своїх вимог, надано
нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_8, в
якій зазначається, що між ним та ОСОБА_1
в усній формі укладено договір про те,
що при виконанні ОСОБА_1 умов договору
про надання юридичних послуг від 27.08.2012
року, на період розгляду справи №
5023/3755/12 ОСОБА_8 на безоплатній основі, з
метою отримання практичних навичок у
галузі юриспруденції буде присутнім у
судових засіданнях та оголошуватиме
складені ОСОБА_1 процесуальні
документи в інтересах Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Харківське монтажно-виробниче
підприємство "Електропівденмонтаж"
(а.с.110).

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу
України, у разі якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та
порядку, що встановлені договором.

Оскільки факт виконання робіт за
договором про надання юридичних послуг
б/н від 27.08.2012 підтверджується
матеріалами справи, відповідачем
будь-яким чином не спростований,
доказів направлення позивачу
претензій, заперечень або зауважень
стосовно наданих послуг відповідачем
не надано, тому у позивача є всі правові
підстави у відповідності з умовами п.
4.1. договору про надання юридичних
послуг б/н від 27.08.2012 вимагати сплату
наданих послуг. До того ж, доказів
визнання недійсним укладеного
сторонами договору про надання
юридичних послуг б/н від 27.08.2012
відповідачем до суду не надано.

З урахуванням встановлених по справі
обставин, колегія суддів вважає
правомірним висновок суду першої
інстанції про наявність підстав для
задоволення позовних вимог та
стягнення з відповідача суми основного
боргу в розмірі 50000,00 грн.

Також позивачем було заявлено вимогу
про стягнення з відповідача - 1581 грн. 96
коп. 3% річних та 272 грн. 58 коп.
інфляційних втрат від суми
заборгованості.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки матеріалами справи
підтверджено факт невиконання
відповідачем своїх зобов'язань з
оплати робіт на суму 50000,00 грн.,
відповідач є таким, що прострочив
виконання грошового зобов'язання, у
зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що
вимоги позивача про стягнення 3% річних
є обґрунтованими, ґрунтуються на
нормах матеріального права та
відповідають правовідносинам, які
склалися між сторонами. У зв'язку з цим,
колегія суддів вважає правомірним
висновок суду першої інстанції про
наявність підстав для задоволення
вимог позивача щодо стягнення з
відповідача 3% річних в розмірі 1581,00 грн.
за період з 25.12.2012 року по 31.12.2012 року у
сумі 28 грн. 68 коп.; за період з 01.01.2013 року
по 31.12.2013 року у сумі 1500 грн. 00 коп.; за
період з 01.01.2014 року по 13.01.2014 року у сумі
53 грн. 28 коп.,

Здійсненням перерахунку заявлених
позивачем інфляційних втрат, колегія
суддів вважає обгрунтованим висновок
суду першої інстанції про часткове
задоволення позову в цій частині та
стягнення з відповідача 250,00 грн.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що доводи
скаржника про порушення господарським
судом норм матеріального та
процесуального права суперечать
дійсним обставинам справи та приписам
чинного законодавства, не спростовують
обґрунтованих висновків суду першої
інстанції, тому не приймаються
колегією суддів до уваги. Відповідач
ані під час вирішення спору у
господарському суді Харківської
області, ані під час розгляду його
апеляційної скарги не надав жодного
належного матеріального доказу
обґрунтованості та правомірності як
своїх заперечень проти позову, так і
висловлених у своїй апеляційній скарзі
тверджень. Його позиція не
підтверджена належними та допустимими
доказами. В зв'язку з чим підстав для
скасування законного та
обґрунтованого рішення господарського
суду господарського суду Харківської
області від "03" квітня 2014 р. по справі №
922/438/14 не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись
статтями ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1
статтею 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Харківське монтажно-виробниче
підприємство "Електропівденмонтаж", м.
Харків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від "03" квітня 2014 р.
по справі № 922/438/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого господарського суду України
протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та
підписано 18.06.2014 року

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Горбачова Л.П.