ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

27.06.2014р.
Справа № 907/436/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю „Дюна-Веста", м.
Червоноград Львівського області

ДО суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1, м. Ужгород

ПРО стягнення суми 265639,50грн.
заборгованості по оплаті за
поставлений товар згідно договору
купівлі-продажу №107 від 02.01.2013р.

(позовні вимоги викладено у
відповідності до заяв позивача про
зменшення розміру заявлених позовних
вимог)

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача - Сидор С.Б. - представник
за довіреністю №117/01 від 23.04.2014р.

від відповідача - ОСОБА_3 - адвокат,
представник за договором про надання

правової
допомоги №19/с від 30.05.2014р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Дюна-Веста", м.
Червоноград Львівського області
звернулось до Господарського суду
Закарпатської області з позовом до
суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1, м. Ужгород про
стягнення суми 393003,80грн.
заборгованості по оплаті за
поставлений товар згідно договору
купівлі-продажу №107 від 02.01.2013р.

Ухвалою Господарського суду
Закарпатської області від 06.05.2014р.
порушено провадження у справі №907/436/14
та призначено справу до розгляду на
02.06.2014р.

Ухвалою суду від 02.06.2014р. розгляд справи
було відкладено на 16.06.2014р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач, як Покупець, не виконав
належним чином взяті на себе
зобов'язання за договором
купівлі-продажу № 610 від 16.04.2013 року,
зокрема, у визначені договором строки
не здійснив в повному обсязі оплату
вартості переданого йому позивачем, як
Продавцем, товару, внаслідок чого у
відповідача утворилась заборгованість
перед позивачем.

Під час перебування справи на розгляді
в суді позивач, користуючись
передбаченими ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
правами, 16.06.2014 року через канцелярію
суду подав заяву №196/01 від 12.06.2014р. "Про
зменшення позовних вимог", в якій
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Дюна-Веста" просить
суд стягнути з відповідача
заборгованість за договором
купівлі-продажу №107 від 02.01.2013 року в
сумі 265639,50грн.

Відповідно до 4 ст. 22 ПК України позивач
вправі до прийняття рішення по справі,
зокрема, зменшити розмір позовних
вимог.

Оскільки судом встановлено, що
вищенаведені дії позивача не
суперечать законодавству та не
порушують права і охоронювані законом
інтереси інших осіб, суд прийняв заяву
позивача про зменшення позовних вимог
до розгляду.

Як вбачається зі змісту п. 3.10 Постанова
ВГСУ від 26.12.2011, № 18, під зменшенням
розміру позовних вимог слід розуміти
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Згідно з частиною
третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує
позивач. Отже, у разі прийняття судом
зміни (в бік зменшення) кількісних
показників, у яких виражається позовна
вимога, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої й вирішується спір, - з
обов'язковим зазначенням про це як у
вступній, так і в описовій частині
рішення.

Отже, оскільки зменшення позовних
вимог, викладене позивачем у
відповідній заяві, прийнятій
господарським судом, то новою ціною
позову, виходячи з якої розглядається
спір є: 265639,50грн. - основний борг.

В засіданні суду 16.06.2014р. судом за
письмовою згодою сторін, у
відповідності до вимог ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України було оголошено перерву до
24.06.2014р. та відповідно до 27.06.2014р. для
надання сторонам можливості подати
суду докази в обґрунтування своїх
доводів та заперечень.

Представник позивача просить заявлені
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі з урахуванням поданих суду заяв
про їх зменшення. В обґрунтування своїх
доводів вказує на те, що на виконання
вимоги господарського суду від 16.06.2014р.,
з метою об'єктивного розгляду справи та
з метою роз'яснення всіх обставин
справи позивач у відповідності із ст. 22
ГПК України, конкретизує всі

обставини справи, доповнюючи позовну
заяву новими обставинами при збережені
первісних обставин, не змінюючи при
цьому предмет і підстави позову та
надає детальний розрахунок позовних
вимог.

Зокрема, зазначає, що у відповідності
із Постановою Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачено, що під
предметом позову розуміється певна
матеріальна-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.
Підставу позову становлять обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
щодо захисту права та охоронюваного
законом інтересу.

Разом з тим, не вважається зміною
підстав позову доповнення його новими
обставинами при збереженні в ньому
первісних обставин та зміна посилання
на норми матеріального чи
процесуального права.

Враховуючи дане роз'яснення Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р., просить суд прийняти до уваги,
що між позивачем та відповідачем
існують тривалі договірні відносини,
результатом яких є постійний
перехідний борг (вчасно не оплачений
відповідачем, за умовами попередніх
договорів).

Так, станом на 01.01.2013р., тобто на початок
дії договору №107 від 02 січня 2013р.,
заборгованість відповідача, що виникла
за умовами попередньо діючого договору
№104 від 28.12.2011р., становила 282935,88грн., що
підтверджує акт звірки
взаєморозрахунків станом на 18.02.2014р.,
підписаний відповідачем. Крім цього,
станом на 01.01.2012р. заборгованість
відповідача за отриманий товар у
відповідності з попередньо діючим
договором №104 від 30.12.2010р. становила
77838,03грн.

Зазначає, що на протязі 2011 року
співпраця між сторонами відбувалась на
підставі договору №104 від 30.12.2010р. та
підсумовуючи результати виконання
сторонами зобов'язань за умовами
договору №104 від 30.12.2010р.
заборгованість відповідача становила:
225199,87грн. (заборгованість станом на
01.10.2011р. за отриманий товар по договору
№104 від 30.12.2010р.) + 85688,16 грн. (вартість
отриманого товару відповідачем за
період з 15.10.2011р. по 22.11.2011р.) = 310888,03грн.
(вартість відвантаженого товару на
адресу відповідача станом на 22.12.2011р);
310888,03грн. (вартість відвантаженого
товару на адресу відповідача станом на
22.12.2011р) - 233050грн. (сума коштів, що
поступила на р/рах. позивача від
відповідача в період з 18.10.2011р. по
21.12.2011р.) = 77838,03 грн. (борг за отриманий
відповідачем товар по договору № 104 від
30.12.2010р.). Таким чином, за результатами
співпраці за договором №104 від 30.12.2010р.
борг відповідача становить 77838,03 грн.

На протязі 2012р. позивач здійснював
поставку товару відповідачу на умовах
договору №104 від 28.12.2011р., за
результатами співпраці за яким
заборгованість відповідача становить
25969,37грн.: 693714,37грн. (вартість отриманого
товару за умовами договору) - 667745грн.
(загальна сума перерахованих позивачу
коштів за товар отриманий за умовами
договору.

З початку 2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір №107
від 02.01.2013р., на виконання якого позивач
відпустив відповідачу товар на суму
528746,40грн. Відповідачем оплачено
вартість товару на суму 239550грн.
Сторонами проведено взаємозалік на
суму 74549,83грн., а також відповідачем
повернуто позивачу товар на суму
52814грн. Відтак, заборгованість за
договором №107 від 02.01.2013р. становить
суму 161832,21грн.

Наявність заборгованості та її розмір
позивач підтверджує первинними
бухгалтерськими документами та актами
звірки взаємних розрахунків, складених
між сторонами.

Представник відповідача заперечує з
приводу доводів позивача та у поданому
суду поясненні просить суд пояснення
позивача вважати зміною підстав
заявлених позовних вимог у
відповідності до вимог ст. 22 ГПК
України. Зазначає, що ТОВ «Дюна-Веста»
звернулося до господарського суду
Закарпатської області з позовом ФОП
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в
розмірі 393 003,80 грн. за товар, отриманий
на підставі укладеного між сторонами
спору договору поставки від 02.01.13 №107. У
подальшому Позивач подав до суду дві
заяви про зменшення позовним вимог,
внаслідок чого просив стягнути з
Відповідачки вказану заборгованість у
розмірі 265 639,50грн. Проте, вже після
початку розгляду зазначеним судом
даної справи по суті, Позивач подав до
суду заяву від 23.06.14 №213/01, якою просить
суд остаточно стягнути з Відповідачки
265639,50грн. заборгованості за товар,
отриманий на підставі трьох різних
договорів, укладених між сторонами
спору.

Отже, предмет позову у даній справі
визначений Позивачем як стягнення суми
в розмірі 265 639,50 грн., а підстава позову -
неналежне виконання умов договору
поставки від 02.01.13 №107.

При цьому, відповідач частково визнає
доводи позивача стосовно наявності
заборгованості по оплаті вартості
отриманого товару.

Відповідно до вимог ст. 81-1
Господарського процесуального кодексу
України в судових засіданнях складені
протоколи, які долучено до матеріалів
справи.

В засіданні суду 27.06.2014р. судом, у
відповідності до вимог ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та їх
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами, а саме, товариством з
обмеженою відповідальністю
„Дюна-Веста", м. Червоноград
Львівського області та суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною
особою ОСОБА_1, м. Ужгород, як наслідок
тривалої співпраці, протягом 2011-2013
років було укладено ряд договорів, а
саме: №104 від 30.12.2010р., №104 від 28.12.2011р. та
№107 від 02.01.2013р.

Позивач при зверненні з позовом
зазначає, що у відповідності із
договором купівлі-продажу товарів №107
від 02.01.2013р., за період з 18.04.2013р. по
12.12.2013р. на адресу відповідача
позивачем було відпущено товар на суму
398790грн. У підтвердження факту відпуску
товару надав суду ряд видаткових
накладних (арк.. справи 24-45), банківські
виписки стосовно надходження від
відповідача коштів на оплату
отриманого товару, а також акт звірки
взаємних розрахунків станом на 19.02.2014р.,
який підписано та посвідчено печаткою
відповідача у встановленому чинним
законодавством порядку. За даними
відомостями позивач стверджує про те,
що з урахуванням перехідного сальдо
станом на 01.01.2013р. в сумі 282935,88грн.
заборгованість відповідача складає на
19.02.2014р. суму 403332,28грн.

Разом з тим, звертаючись з позовом,
позивач у позовній заяві зазначає про
те, що заборгованість відповідача з
урахуванням перехідного сальдо на
01.01.2013р. на день звернення з позовом
складає суму 393003,80грн.

02.06.2014р. позивач подав суду відомості
про те, що внаслідок проведеного
сторонами взаємозаліку за договором
№02/03-14 від 03.03.2014р. та складеного
сторонами акту часткового
взаємозаліку від 26.05.2014р. і підписаного
відповідачем, заборгованість за
договором №107 від 02.01.2013р. становить
суму 318453,97грн. У підтвердження даних
обставин позивачем подано суду також
відповідні первинні бухгалтерські
документи (накладні на відпуск товару).

16.06.2014р. позивач також подав суду заяву
про зменшення позовних вимог, згідно
якої просить стягнути з відповідача
суму 265639,50грн. з урахуванням
проведеного відповідачем часткового
повернення товару на суму 52814,47грн.

В ході судового розгляду позивачем, з
метою забезпечення всебічного та
об'єктивного вирішення спору,
належного та обґрунтованого
розрахунку суми заборгованості
відповідача, подано суду відомості про
те, що сума заборгованості, яка
становить предмет заявлених позовних
вимог, складає суму 265639,50грн. та
випливає з наступного.

Так, станом на 01.01.2013р., тобто на початок
дії договору №107 від 02 січня 2013р.,
заборгованість відповідача, що виникла
за умовами попередньо діючого договору
№104 від 28.12.2011р., становила 282935,88грн., що
підтверджує акт звірки
взаєморозрахунків станом на 18.02.2014р.,
підписаний відповідачем. Крім цього,
станом на 01.01.2012р. заборгованість
відповідача за отриманий товар у
відповідності з попередньо діючим
договором №104 від 30.12.2010р. становила
77838,03грн.

На протязі 2011 року співпраця між
сторонами відбувалась на підставі
договору №104 від 30.12.2010р. та
підсумовуючи результати виконання
сторонами зобов'язань за умовами
договору №104 від 30.12.2010р.
заборгованість відповідача становила:
225199,87грн. (заборгованість станом на
01.10.2011р. за отриманий товар по договору
№104 від 30.12.2010р.) + 85688,16 грн. (вартість
отриманого товару відповідачем за
період з 15.10.2011р. по 22.11.2011р.) = 310888,03грн.
(вартість відвантаженого товару на
адресу відповідача станом на 22.12.2011р);
310888,03грн. (вартість відвантаженого
товару на адресу відповідача станом на
22.12.2011р) - 233050грн. (сума коштів, що
поступила на р/рах. позивача від
відповідача в період з 18.10.2011р. по
21.12.2011р.) = 77838,03 грн. (борг за отриманий
відповідачем товар по договору № 104 від
30.12.2010р.).

Таким чином, за результатами співпраці
за договором №104 від 30.12.2010р. борг
відповідача становить 77838,03 грн.

На протязі 2012р. позивач здійснював
поставку товару відповідачу на умовах
договору №104 від 28.12.2011р., за
результатами співпраці за яким
заборгованість відповідача становить
25969,37грн.: 693714,37грн. (вартість отриманого
товару за умовами договору) - 667745грн.
(загальна сума перерахованих позивачу
коштів за товар отриманий за умовами
договору.

З початку 2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір №107
від 02.01.2013р., на виконання якого позивач
відпустив відповідачу товар на суму
528746,40грн. Відповідачем оплачено
вартість товару на суму 239550грн.
Сторонами проведено взаємозалік на
суму 74549,83грн., а також відповідачем
повернуто позивачу товар на суму
52814грн. Відтак, заборгованість за
договором №107 від 02.01.2013р. становить
суму 161832,21грн.

Відтак, загальна сума боргу
відповідача становить: 77838,03грн. (борг
відповідача за договором № 104 від
30.12.2010р.) + 25969,37 грн. (борг відповідача за
договором № 104 від 28.12.2011р.) + 161832,21 грн.
(борг відповідача за договором №107 від
02 січня 2013р.) = 265639,61 грн.

Дана сума боргу у відповідності з
наведеними позивачем у позовній заяві
доводами складає предмет спору та
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача в повному обсязі.

Заперечення відповідача про те, що
позивачем фактично змінено підстави
заявлених позовних вимог не можуть
бути взяті судом до уваги з огляду на
таке.

Постановою Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 визначено, що під предметом
позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача
до відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.
Підставу позову становлять
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги щодо захисту права та
охоронюваного законом інтересу. Відтак
зміна предмета позову означає зміну
вимоги, з якою позивач звернувся до
відповідача, а зміна підстав позову -
це зміна обставин, на яких
ґрунтується вимога позивача.
Одночасна зміна і предмета, і підстав
позову не допускається.

Разом з тим, не вважаються зміною
підстав позову доповнення його новими
обставинами при збереженні в ньому
первісних обставин та зміна посилання
на норми матеріального чи
процесуального права. Водночас і
посилання суду в рішенні на інші
норми права, ніж зазначені у позовній
заяві, не може розумітися як вихід суду
за межі позовних вимог. Абзац
підпункту 3.12 пункту 3 із змінами,
внесеними згідно з Постановою Вищого
господарського суду N 3 ( v0003600-12 ) від
23.03.2012 .

В свою чергу позивач при зверненні з
позовом вказував на існування
заборгованості у відповідача із
урахуванням перехідного сальдо за
результатами складених сторонами
актів звірки взаємних розрахунків, а
відтак, існування відповідних
правовідносин сторін і за іншими
договорами купівлі-продажу товару.
Відповідач в ході розгляду справи
неодноразово підтверджував існування
відповідної суми боргу, яка заявлена
позивачем (акти звірки взаємних
розрахунків та акт про проведення
часткового взаємозаліку).

Відтак, подання позивачем суду
документів з метою забезпечення
всебічного та об'єктивного вирішення
спору не кваліфікується судом як зміна
підстав заявлених позовних вимог.

Щодо розподілу господарських витрат по
справі №907/454/14.

В інформаційному листі від 20.10.2006р. «Про
деякі питання практики застосування
норм Господарського процесуального
кодексу України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року»
Вищий господарський суд України з
приводу запитання: «Якими є правові
наслідки зменшення розміру позовних
вимог?» довів до відома Господарським
судам України наступне.

Відповідно до частини четвертої статті
22 ГПК позивач вправі до прийняття
рішення у справі, зокрема, зменшити
розмір позовних вимог.

Під зменшенням розміру позовних вимог
слід розуміти зміну (у бік зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, в тому
числі ціни позову.

Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК
ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі зменшення позовних вимог,
якщо його прийнято господарським
судом, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої й вирішується спір.
Питання щодо повернення зайво
сплаченої суми державного мита у
зв'язку із зменшенням позовних вимог
вирішується господарським судом на
загальних підставах і в порядку,
визначених законодавством.

Пунктом 4.7 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
року за № 7 передбачено, що частиною
другою статті 49 ГПК передбачено, що в
разі коли спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Зазначена
норма виступає процесуальною санкцією,
яка застосовується господарським
судом незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною.

У такому застосуванні суду слід
виходити з широкого розуміння даної
норми, маючи на увазі, що передбачені
нею наслідки можуть наставати і в разі
неправомірної бездіяльності винної
особи, яка не вжила заходів до
поновлення порушених нею прав і
законних інтересів іншої особи
(зокрема, ухилялася від задоволення її
заснованих на законі вимог), що змусило
останню звернутися за судовим
захистом. Так, якщо зменшення позивачем
розміру позовних вимог пов'язане з
частковим визнанням та задоволенням
позову відповідачем після подання
позову, то судовий збір у відповідній
частині покладається на відповідача.
Або у разі коли в позові відмовлено, але
з обставин справи вбачається, що спір
доведено до судового розгляду
внаслідок ухилення відповідача від
розгляду претензії позивача, якщо вона
пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то
судовий збір також покладається на
відповідача.

Таким чином, судові витрати позивача по
сплаті судового збору в сумі 7860,08грн.
відповідно до положень статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

2. Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю „Дюна-Веста" (80100, м.
Червоно град, вул. Б.Хмельницького, 67
Львівського області, )
суму 265639,50грн. заборгованості, а також
суму 7860,08грн. у відшкодування витрат по
сплаті судового збору.

Після набрання законної сили рішенням
видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
О.Ф. Ремецькі