м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №904/2668/14 23.06.14

За позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім "Ворлд
Фуд"простягнення 305 540,33 грн.Суддя Бойко
Р.В.

Представники сторін:

Від позивача:ОСОБА_2 Від відповідача: не
з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(надалі - "Підприємець") звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
Дім "Ворлд Фуд" (надалі - "Товариство")
про стягнення 305 540,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач зобов'язання по поставці
товару згідно договору поставки №386
від 30.09.2013 р. виконав, а відповідач
належним чином грошове зобов'язання по
оплаті поставленого товару не виконав,
у зв'язку з чим виникла заборгованість
у розмірі 295 812,95 грн. Крім того,
позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача пені у розмірі
7 891,65 грн. та 3% річних за користування
грошовими коштами у розмірі

1 835,73 грн.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 23.04.2014 р.
позовні матеріали за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 було
направлено за підсудністю до
господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 05.05.2014 р. позовну заяву
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було
передано за територіальною
підсудністю до господарського суду
міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.05.2014 р. було порушено
провадження у справі №904/2668/14 та
призначено її до розгляду на 29.05.2014 р.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 29.05.2014 р. відкладено розгляд
справи на 23.06.2014 р. у зв'язку з неявкою
представників сторін.

Представник позивача в судове
засідання 23.06.2014 р. з'явилась, вимоги
ухвали суду виконала, позов підтримала
та просила його задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання 23.06.2014 р. не з'явився, вимоги
ухвали суду не виконав, про причини
неявки суд не повідомив, хоча про час та
місце розгляду справи був належним
чином повідомлений, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення №728, яке було
отримане 02.06.2014 р.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складались
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2013 р. між Підприємцем (постачальник)
та Товариством (покупець) було укладено
договір №386 (надалі - "Договір"),
відповідно до п. 1.1 якого постачальник
зобов'язується поставити і передати у
власність покупця товар партіями у
відповідності до замовлень покупця, а
покупець зобов'язується прийняти товар
та оплатити його вартість на умовах
даного Договору.

Загальна вартість даного Договору
становить суму всіх накладних на
відпуск товару (п. 1.2 Договору).

У пункті 5.4 Договору (з урахуванням
протоколу погодження розбіжностей до
Договору поставки №386 від 30.09.2013 р.)
сторони встановили, що оплата за
поставлений товар здійснюється
покупцем протягом 55 календарних днів з
дати поставки товарів за умов, що
постачальник надасть належним чином
оформлені податкові та товарні
накладні, а також документи, що
засвідчують якість поставлених
товарів, та ціни, що зазначені у
видатковій накладній, за якою
поставляється товар, відповідають
цінам, зазначеним у чинній
специфікації.

Пунктом 5.7 Договору (з урахуванням
протоколу погодження розбіжностей до
Договору поставки №386 від 30.09.2013 р.)
передбачено, що дебіторська
заборгованість покупця може бути
зменшена на суму товарів, що були
повернуті покупцем постачальнику на
підставі накладної на повернення.

У пункті 7.2 Договору визначені
обов'язки покупця, серед яких, зокрема,
оплатити товар у розмірах і строки,
установлені даним Договором.

Згідно п.п. 9.1 та 9.2.1 Договору (з
урахуванням протоколу погодження
розбіжностей до Договору поставки №386
від 30.09.2013 р.) за порушення умов даного
Договору винна сторона несе
відповідальність згідно чинного
законодавства і даного Договору, а за
порушення термінів розрахунків,
передбачених цим Договором, покупець
сплачує на користь постачальника пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період нарахування пені,
від суми заборгованості за кожен день
прострочення. Строк нарахування пені -
за кожний день прострочення, до повного
погашення заборгованості.

На виконання умов Договору позивачем
було поставлено у період з листопада 2013
року по грудень 2013 року товар загальною
вартістю 322 458,19 грн., що підтверджується
наявними в матеріалах справи
видатковими накладними. Крім того,
позивач вказує, що у Товариства наявна
заборгованість перед Підприємцем за
поставлений у жовтні 2013 року товар у
розмірі 368 381,05 грн., що вбачається з акту
звірки взаємних розрахунків станом на
31.10.2013 р., підписаним представниками та
скріплений печатками сторін.

На виконання своїх зобов'язань за
договором покупцем було повернуто
постачальнику товар загальною
вартістю 285 026,29 грн. та згідно довідки
Публічного акціонерного товариства
"Креді Агріколь Банк" №31126/062 від 21.01.2014
р. відповідач оплатив поставлений
товар за Договором частково, а саме - у
розмірі 110 000,00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем зобов'язання
по оплаті поставленого товару, у
зв'язку з чим позивач вказує на
існування заборгованості у розмірі 295
812,95 грн. та за несвоєчасне виконання
зобов'язань позивачем нараховано пеню
у розмірі 7 891,65 грн. та 3% річних за
користування грошовими коштами у
розмірі 1 835,73 грн.

Укладений сторонами договір є
договором поставки, а відтак між
сторонами виникли правовідносини, які
підпадають під правове регулювання
Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 2 вказаної статті передбачено,
що до договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Наявними у матеріалах справи
видатковими накладними
підтверджується здійснення продавцем
поставки товару у листопаді-грудні 2013
року загальною вартістю 322 458,19 грн., а у
відповідності до акту звірки взаємних
розрахунків станом на 31.10.2013 р.,
підписаного сторонами, Товариством не
було оплачено в повному обсязі товар,
який було поставлено у жовтні 2013 року.

Проте, позивач стверджує, а
відповідачем не було надано доказів на
спростування таких тверджень, що
Товариство у відповідності до умов
Договору повернуло Підприємцю
поставлений товар загальною вартістю
285 026,29 грн. А також, здійснило оплату
поставленого товару за Договором у
розмірі 110 000,00 грн., що підтверджується
довідкою Публічного акціонерного
товариства "Креді Агріколь Банк" №31126/062
від 21.01.2014 р.

Таким чином, суд приходить до висновку,
а відповідачем не надано доказів
зворотного, що Підприємцем доведено
наявність заборгованості у Товариства
за поставлений товар у розмірі 295 812,95
грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Сторонами у п. 5.4 Договору (з
урахуванням протоколу погодження
розбіжностей до Договору поставки №386
від 30.09.2013 р.) було встановлено, що
оплата за поставлений товар
здійснюється покупцем протягом 55
календарних днів з дати поставки
товарів.

З огляду на те, що позивач просить
стягнути заборгованість з Товариства
за поставлений у листопаді-грудні 2013
року товар та враховуючи, що між
сторонами був проведений розрахунок за
поставлений у жовтня 2013 року товар
шляхом повернення товару та часткової
його оплати, то суд приходить до
висновку, що на дату звернення
Підприємця до суду Товариство
прострочило виконання свого обов'язку
з оплати товару за Договором.

Відтак, покупець взятих на себе
зобов'язань за Договором не виконав,
вартість поставленого йому товару у
визначений договором строк не сплатив,
в зв'язку з чим у Товариства виникла
заборгованість перед позивачем у
розмірі 295 812,95 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача 295 812,95 грн. за переданий йому
товар. Відповідачем вказана
заборгованість не спростована, доказів
її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги
Підприємця про стягнення з Товариства
заборгованості у розмірі 295 812,95грн. є
правомірними та підлягають
задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача пені у
розмірі 7 891,65 грн. та 3%
річних за користування грошовими
коштами у розмірі 1 835,73 грн. за
прострочення виконання ним своїх
зобов'язань у період з 18.12.2013 р. по 19.03.2014
р.

Судом встановлено, що відповідач
обов'язку по сплаті грошових коштів у
визначений строк не виконав,
допустивши прострочення виконання
зобов'язання, тому дії відповідача є
порушенням договірних зобов'язань (ст.
610 Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом або договором
відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного
кодексу України встановлено, що у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 9.2.1 Договору (з урахуванням
протоколу погодження розбіжностей до
Договору поставки №386 від 30.09.2013 р.)
сторони погодили, що за порушення
термінів розрахунків, передбачених цим
Договором, покупець сплачує на користь
постачальника пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період
нарахування пені, від суми
заборгованості за кожен день
прострочення. Строк нарахування пені -
за кожний день прострочення, до повного
погашення заборгованості.

Позивачем було надано розрахунок пені,
з якого вбачається, що Підприємець
почав нараховувати пеню за неоплачений
товар, який був поставлений у жовтні 2013
року з 18.12.2013 р. Проте, суд не
погоджується з визначеною позивачем
датою початку нарахування пені,
оскільки Підприємець не врахував, що
відповідно до вказаного акту звірки
Товариство є таким, що прострочило своє
зобов'язання по оплаті товару,
поставленого 25.10.2013 р. та 30.10.2013 р. з
20.12.2013 р. та 25.12.2013 р. відповідно.

Таким чином, є правомірним нарахування
пені з 18.12.2013 р. за неоплачений товар,
поставлений у період з 03.10.2013 р. по 23.10.2013
р., а за поставлений товар 25.10.2013 р. та
30.10.2013 р. нарахування пені буде
правомірним з 20.12.2013 р. та 25.12.2013 р.
відповідно.

Крім того, у відповідності до положень
ст. 254 Цивільного кодексу України,
правомірним буде нарахування пені за
прострочення виконання грошового
зобов'язання за поставлений 13.11.2013 р.
товар з 09.01.2014 р. (оскільки
розпорядженням Кабінету Міністрів
України "Про перенесення робочих днів у
2014 році" №920-р від 21.11.2013 р. було
встановлено, що в період з 01.01.2014 р. по
07.01.2014 р. - вихідні дні, а останній день
строку на оплату поставленого товару
припадає на 07.01.2014 р., відтак згідно ч. 5
ст. 254 Цивільного кодексу України днем
закінчення строку є 08.01.2014 р.), за
поставлений 19.11.2013 р. - з 14.01.2014 р., за
поставлений 26.11.2013 р. - з 21.01.2014 р., за
поставлений 05.12.2013 р. - з 30.01.2014 р., за
поставлений 13.12.2013 р. - з 07.02.2014 р. та за
поставлений 18.12.2013 р. - з 12.02.2014 р.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За перерахунком суду, здійсненим з
урахуванням встановлених судом дат, з
яких відповідач є таким, що прострочив
виконання грошового зобов'язання,
визначеної позивачем дати, до якої
нараховуються 3% річних та пеня, а також
враховуючи часткову оплату товару та
його часткове повернення, за
перерахунком суду правомірним є
стягнення з відповідача пені та 3%
річних за прострочення виконання
грошового зобов'язання у розмірі 7 539,12
грн. та

1 739,74 грн. відповідно.

В іншій частині заявлені до стягнення
позивачем пеня - 352,53 грн. та 3% річних -
95,99 грн. задоволенню не підлягають з
наведених вище підстав.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог та
стягнення Товариства на користь
Підприємця заборгованості у розмірі
295 812,95 грн., пені у розмірі 7 539,12 грн. та 3%
річних у розмірі 1 739,74 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити
частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім "Ворлд
Фуд" (01001, м. Київ, вул. Еспланадна, 34/2;
ідентифікаційний код 36148981) на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1)
заборгованість у розмірі 295 812 (двісті
дев'яносто п'ять тисяч вісімсот
дванадцять) грн. 95 коп., пеню у розмірі 7
539 (сім тисяч п'ятсот тридцять дев'ять)
грн. 12 коп., 3% річних у розмірі 1 739 (одна
тисяча тридцять дев'ять) грн. 74 коп. та
судовий збір у розмірі 6 101 (шість тисяч
сто один) грн. 83 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
25.06.2014 р.

Суддя
Р.В.
Бойко