ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р.
Справа № 926/1305/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді
Хабіб М.І.

суддів
Галушко Н.А.

Зварич О.В.

при секретарі судового засідання
Бараняк Н.Я.,

розглянувши апеляційну скаргу
Чернівецької міської ради, вих.
№01102-18-7111/5 від 04.04.2014

на рішення Господарського суду
Чернівецької області від 26.03.2014

у справі № 926/1305/13

за позовом: фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м. Чернівці

до відповідача: Чернівецької міської
ради, м. Чернівці

про визнання частково недійсним
договору оренди землі

за участю представників:

позивача - ОСОБА_3 (довіреність в
матеріалах справи);

відповідача - М.І. Юзьків, А.І.Тимофійчук
(довіреність в матеріалах справи).

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся до Господарського суду
Чернівецької області з позовом до
Чернівецької міської ради про визнання
недійсними пунктів 11.1, 12.4 договору
оренди землі №8260 від 28.12.2012 та додатку
№2 до цього договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
умови договору, викладені в п.11.1 «
Орендар сплачує одноразовий внесок у
сумі 79048,41 грн. на розвиток
соціально-культурної інфраструктури м.
Чернівці на розрахунковий рахунок
місцевого бюджету м. Чернівці. Даний
одноразовий внесок орендар сплачує до
31.12.2013.», в п. 12.4 « У разі несвоєчасної
оплати одноразового внеску на розвиток
соціально-культурної інфраструктури м.
Чернівці в термін, визначений цим
договором, нараховується пеня у
розмірі 0,1 % від нарахованої суми внеску
за кожний день прострочення платежу,
включаючи день оплати», та розрахунок
суми. одноразового внеску на розвиток
соціально-культурної інфраструктури м.
Чернівці за період з 17.07.2008 по 27.12.2012 (
Додаток №2 до договору оренди землі
від 28.12.2012 №8260) не відповідають закону.
Позивач стверджує, що Земельним
кодексом України, ЗУ « Про оренду
землі» та іншими нормативними актами
не передбачено сплату одноразового
або будь-яких інших внесків на розвиток
інфраструктури міста у разі укладення
договору оренди землі, тому ці умови
договору просить визнати недійсними.

Рішенням Господарського суду
Чернівецької області від 26.03.2014 у
справі № 926/1305/13 (суддя І.В. Скрипничук)
позов задоволено.

Визнано недійсними пункти 11.1, 12.4
договору оренди землі №8260 від 28.12.2012 та
додаток №2 до цього договору,
укладеного фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 та
Чернівецькою міською радою.

Присуджено до стягнення з Чернівецької
міської ради на користь фізичної особи
підприємця ОСОБА_2 1147 грн судового
збору.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що Законом України "Про
оренду землі", Цивільним кодексом
України, Господарським кодексом
України, іншими нормативно-правовими
актами не передбачено здійснення
одноразових або будь-яких інших
внесків на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста при укладені
договорів оренди землі. Поряд з тим,
місцевий суд вказав, що ч.1 ст. 40 ЗУ "Про
регулювання містобудівної діяльності"
передбачено обов'язок сплати внеску на
розвиток інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури міста, однак
лише при намірі забудови земельної
ділянки, проте у даному випадку
земельна ділянка не надавалась під
забудову. Крім того, судом встановлено,
що оспорюваний додаток №2 до договору
оренди землі від 28.12.2012 не вчинений у
формі правочину, а складений та
підписаний лише в односторонньому
порядку представниками Чернівецької
міської ради. Як наслідок, суд дійшов
висновку про обґрунтованість доводів
позивача та задоволення позовних вимог
в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу,
вважає рішення таким, що прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
просить його скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог. Апелянт
зазначає, що суд першої інстанції
проігнорував той факт, що пунктом 34
частини першої статті 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
встановлено, що вирішення відповідно
до Закону питань регулювання земельних
відносин.належить до виключної
компетенції міських рад. В межах своєї
компетенції Чернівецька міська рада
рішенням від 23.10.2008 № 715 затвердила
Положення про оренду та порядок
розрахунку орендної плати за земельні
ділянки у м. Чернівцях , до якого в
подальшому вносились зміни рішеннями
від 28.07.2011 № 221 та від 29.03.2012 № 467.( далі -
Положення), та Типову форму договору
оренди землі. Пунктом 4.9 Положення
передбачено, що орендар сплачує
одноразовий внесок на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста за фактичне
користування земельною ділянкою з дати
прийняття рішення сесії про надання
йому дозволу на складання проекту
відведення земельної ділянки в оренду
за рахунок земель запасу міста до дати
укладання Договору оренди землі.

Ці рішення міської ради не оскаржені та
не скасовані і в силу ст. 648 ЦК є
обов'язковими для сторін при укладенні
договору оренди землі

Крім того, скаржник посилається на
норми ст. 6 та ст. 627 ЦК України, якими
встановлено, що сторони є вільними в
укладенні договору, визначенні його
умов та вправі врегулювати в договорі
свої відносини, які не врегульовані
актами цивільного законодавства. На
думку скаржника, спірними пунктами
договору сторони на основі вільного
волевиявлення врегулювали відносини,
які не передбачені актами
законодавства, але відповідають
загальним засадам цивільного,
земельного законодавства, а також
актам органу місцевого самоврядування.

Скаржник вказує на те, що за договором
оренди землі земельна ділянка
надавалась в оренду не для здійснення
на ній будівництва, що цим договором і
Положенням не врегульовані питання
пайової участі забудовника у розвитку
інфраструктури населеного пункту, яка
визначена Законом України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», тому вважає
безпідставними висновки суду першої
інстанції про те, що спірні пункти
договору та Положення суперечать
названому Закону. Посилаючись на
правовий висновок Верховного Суду
України у спорі про визнання договору
недійсним від 25.12.2013 у справі № 6-94-цс-13
зазначає, що суд першої інстанції, не
встановивши факту порушення
охоронюваних законом інтересів
позивача, безпідставно та не
обґрунтовано задовольнив позов.

В додаткових поясненнях до апеляційної
скарги (вх. 01-04/2806/14 від 21.05.14) скаржник
зазначає, що обов'язок орендарів землі
щодо сплати одноразового внеску за
фактичне користування земельною
ділянкою до укладення договору оренду
землі був передбачений також рішенням
Чернівецької міської ради від 22.12.2005 №
922, згідно з пунктом 2 якого з моменту
прийняття рішення про надання заявнику
дозволу на складання проекту
відведення земельної ділянки в оренду
і до моменту укладання договору оренди
земельної ділянки, землекористувач
сплачує за окремим договором
Чернівецькій міській раді кошти за
користування ділянками у розмірах,
нарахованих на підставі довідки
міського управління земельних
ресурсів Держкомзему про грошову
оцінку земельної ділянки. В подальшому
рішенням Чернівецької міської ради від
23.10.2014 № 715 (п.4) визначено, що рішення 40
сесії Чернівецької міської ради IV
скликання від 22.12.2005 № 922 «Про порядок
вирішення питань, пов'язаних з
укладанням договорів оренди землі»
застосовується в частині, що не
суперечить цьому рішенню. Тобто,
рішенням Чернівецької міської ради від
23.10.2008 №715 не встановлено нового
обов'язку орендарів землі щодо сплати
одноразового внеску за фактичне
користування земельною ділянкою до
укладення договору оренду землі, а
лише змінено порядок оформлення
вказаного обов'язку.

У відзиві (вх.01-04/2448/14 від 07.05.14) на
апеляційну скаргу позивач спростовує
доводи апелянта та зазначає, що чинним
законодавством не передбачено
здійснення одноразових або будь-яких
інших внесків на розвиток
соціально-культурної,
інженерно-транспортної інфраструктури
міста в разі укладання договорів
оренди землі. Вважає, що укладаючи
договір оренди землі, міська рада в
частині сплати одноразового внеску
(пункти.11.1,12.4 договору) вийшла за межі
своєї компетенції Позивач зазначає, що
єдиним нормативним актом, який
передбачає зобов'язання щодо внесення
коштів на розвиток інфраструктури
населеного пункту, є Закон України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».. Посилаючись на
Прикінцеві положення цього Закону,
стверджує, що на дату укладання
договору оренди землі пункти 4.9 - 4.11
Положення про оренду та порядок
розрахунку орендної плати за земельні
ділянки у м.Чернівцях, затверджені
рішенням 33 сесії міської ради від 23.10.08
№715, не діяли, оскільки не були
приведені у відповідність до ЗУ «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та суперечили його нормам, а саме:
статті 40, якою регулюються відносини
щодо залучення, розрахунку розміру і
використання коштів пайової участі у
розвитку інфраструктури населеного
пункту. Позивач вважає, що положення
спірних пунктів договору: не
відповідають вимогам Земельного та
Податкового кодексів з точки зору
відсутності в орендаря до укладення
договору оренди земельної ділянки як
об'єкта цивільних прав.та об'єкта
оподаткування.

Крім того, звертає увагу суду на те, що
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.03.2004 №220 «Про затвердження
Типового договору оренди землі»
затверджено типовий договір оренди
землі, який не містить умов (зобов'язань
орендаря) щодо здійснення внесків на
розвиток соціально- культурної
інфраструктури м.Чернівців в разі
укладання договорів оренди землі.

В судове засідання 24.06.14 сторони
з'явилися та підтримали свої доводи

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, Львівський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Рішенням 30 сесії V скликання
Чернівецької міської ради від 17.07.2008 №
639 позивачу надано дозвіл на складання
проекту відведення земельної ділянки в
оренду по АДРЕСА_2.

Рішенням 30 сесії VІ скликання
Чернівецької міської ради від 29.11.2012 №
667 затверджено проект відведення
земельної ділянки та вирішено надати
позивачу в оренду земельну ділянку
площею 0,0165 га на АДРЕСА_2 .терміном на 10
років .

28.12.2012 Чернівецькою міською радою
(орендодавець) та фізичною-особою
підприємцем ОСОБА_2 (орендар) укладено
договір оренди землі № 8260, за умовами
якого в оренду передається земельна
ділянка площею 0,0165 га для
обслуговування нежитлового приміщення
на АДРЕСА_2, власником якого є ОСОБА_2
згідно із свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 03.07.2007.
Договір укладено на 10 років - до 28.12.2022.

В договорі вказано, що він укладений на
підставі Положення про оренду та
порядок розрахунку орендної плати за
земельні ділянки у м. Чернівцях,
затвердженого рішенням 33 сесії
Чернівецької міської ради V скликання
від 23.10.2008 № 715( зі змінами, внесеними
рішеннями від 28.07.2011 № 221 та від 29.03.2012 №
467) та рішення Чернівецької міської
ради від 29.11.2012 № 667.

Пунктом 11.1 договору передбачено, що
орендар сплачує одноразовий внесок у
сумі 79048,41 грн. на розвиток
соціально-культурної інфраструктури м.
Чернівці на розрахунковий рахунок
місцевого бюджету м. Чернівці. Даний
одноразовий внесок орендар сплачує до
31.12.2013.

Згідно з пунктом 12.4 договору у разі
несвоєчасної сплати одноразового
внеску на розвиток
соціально-культурної інфраструктури м.
Чернівці нараховується пеня в розмірі
0,1 % від нарахованої суми внеску за
кожний день прострочення платежу,
включаючи день оплати.

Відповідно до розрахунку суми
одноразового внеску на розвиток
соціально-культурної інфраструктури м.
Чернівці за період з 17.07.2008 по 27.12.2012
(додаток №2 до договору оренди землі №
8260 від 28.12.2012), сума внеску становить 79
048,41 грн.

Цей додаток №2 згідно із.13.4.2 договору є
його невід'ємною частиною.

Земельна ділянка передана орендарю по
акту прийому - передачі земельної
ділянки на місцевості в оренду для
обслуговування нежитлового приміщення
від 28.12.12.

22.10.13 за орендарем зареєстроване право
оренди земельної ділянки, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№ 12419363 від 07.11.2013.

Рішенням 33 сесії Чернівецької міської
ради V скликання від 23.10.2008 № 715
затверджено Положення про оренду та
порядок розрахунку орендної плати за
земельні ділянки у м. Чернівцях (далі -
Положення) та форму Типового договору
оренди землі.

Згідно з пунктом 4.9 Положення орендар
сплачує одноразовий внесок на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста за фактичне
користування земельною ділянкою з дати
прийняття рішення сесії про надання
йому дозволу на складання проекту
відведення земельної ділянки в оренду
за рахунок земель запасу міста до дати
укладання договору оренди землі.

Нарахування суми одноразового внеску
здійснюється відповідно до порядку
розрахунку річної орендної плати за
земельні ділянки Розрахунок
одноразового внеску оформляється
додатком №2 до договору оренди землі,
затвердженого цим рішенням (пункт 4.11
Положення).

В подальшому рішеннями міської ради
від 28.07.2011 № 221 та від 29.03.2012 № 467 до
Положення вносились зміни, зокрема, до
пункту 4.11, який доповнено абзацом
такого змісту: «В разі сплати
землекористувачем плати за землю за
надану в користування земельну ділянку
в період нарахування одноразового
внеску, його розмір може бути зменшено
на суму сплаченої плати за землю за
відповідний період».

До пункту 4.9 Положення зміни не
вносились.

Вказані рішення органу місцевого
самоврядування є чинними, недійсними у
судовому порядку не визнавалися.

Встановивши обставини справи, оцінивши
наявні в матеріалах справи докази та
доводи скаржника, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. (ст. 627 ЦК України).

Згідно із ст. 2 Закону України "Про
оренду землі" відносини, пов'язані з
орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим Законом, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства( ст. 13 Закону
України "Про оренду землі" ).

Договір оренди землі укладається у
письмовій формі і за бажанням однієї із
сторін може бути посвідчений
нотаріально. Типова форма договору
оренди землі затверджується Кабінетом
Міністрів України.( ст. 14 цього Закону).

Статтею 15 Закону України "Про оренду
землі" встановлено перелік істотних
умов договору оренди. Також
встановлено право сторін за їх згодою
зазначати інші умови, зокрема якісний
стан земельних угідь, порядок
виконання зобов'язань сторін, порядок
страхування об'єкта оренди, порядок
відшкодування витрат на здійснення
заходів щодо охорони і поліпшення
об'єкта оренди, проведення
меліоративних робіт, а також обставини,
що можуть вплинути на зміну або
припинення дії договору оренди, тощо.

Згідно із ст.628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

В силу ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Частиною 4 ст. 179 ГК передбачено право
сторін при укладенні господарських
договорів визначати зміст договору на
основі, зокрема, типового договору,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, чи у випадках, передбачених
законом, іншим органом державної влади,
коли сторони не можуть відступати від
змісту типового договору, але мають
право конкретизувати його умови.

Відповідно до частини першої статті 648
Цивільного кодексу України зміст
договору, укладеного на підставі
правового акта органу державної влади,
органу влади Автономної республіки
Крим, органу місцевого самоврядування,
обов'язкового для сторін (сторони)
договору, має відповідати цьому акту.

З аналізу названих норм законодавства
випливає, що договір оренди земельної
ділянки державної або комунальної
власності має містити істотні умови,
визначені законом, відповідати
типовому договору оренди землі,
затвердженому Кабінетом Міністрів
України, а також умови, визначені за
погодження сторін, які не суперечать
закону, при цьому, зміст договору, який
укладається на підставі правового
акта органу місцевого самоврядування,
обов'язкового для сторін (сторони)
договору, має відповідати цьому акту.

Частини правочину визнаються
недійсними (ст. 217 ЦК України) за
загальними правилами визнання
правочинів недійсними із
застосуванням передбачених законом
наслідків такого визнання (п. 2.11
постанови пленум Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними"
від 29.05.2013, № 11)

Частиною першою статті 203 ЦК України
встановлено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Як зазначено в частині першій статті 215
ЦК України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

.

Матеріалами справи підтверджено, що
договір оренди землі укладено на
підставі Положення про оренду та
порядок розрахунку орендної плати за
земельні ділянки у м. Чернівцях,
затвердженого рішенням 33 сесії
Чернівецької міської ради V скликання
від 23.10.2008 № 715 та рішення Чернівецької
міської ради від 29.11.2012 № 667 про надання
позивачу в оренду земельної ділянки.

Положенням (п.4.9) передбачено, що
орендар сплачує одноразовий внесок на
розвиток інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури міста за
фактичне користування земельною
ділянкою з дати прийняття рішення
сесії про надання йому дозволу на
складання проекту відведення
земельної ділянки в оренду за рахунок
земель запасу міста до дати укладання
договору оренди землі, який
розраховується відповідно до порядку
розрахунку річної орендної плати за
земельні ділянки та оформляється
додатком №2 до договору..

Відповідно до пункту 18 рішення міської
ради № 667 зобов'язано осіб, яким
надаються в оренду земельні ділянки,
укласти упродовж 45 календарних днів з
дня прийняття цього рішення з
Чернівецькою міською радою договори
оренди землі та сплатити кошти на
розвиток інфраструктури м. Чернівців
відповідно до умов договору.

Названі рішення міської ради прийняті
в межах повноважень, визначених ст.26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», вони не
скасовані, не визнані недійсними і є
чинними, відтак, в силу ст. 73 цього
Закону та ст144 Конституції України є
обов'язковими до виконання на
відповідній території .

Як вбачається із розрахунку суми
одноразового внеску (Додаток №2 до
договору оренди землі №8260), він
проведений на підставі та у
відповідності до Положення про оренду
та порядок розрахунку орендної плати
за земельні ділянки у м. Чернівцях,
затвердженого рішенням 33 сесії
Чернівецької міської ради V скликання
від 23.10.2008 № 715 . Сума внеску 79 048,41 грн.
визначена з урахуванням нормативної
грошової оцінки земельної ділянки та
нарахована за період з 17.07.2008 - з дати
прийняття рішення міською радою про
надання позивачу дозволу на складання
проекту відведення земельної ділянки в
оренду, по 27.12.2012 - до укладення договору
оренди землі. Така ж сума внеску - 79 048,41
грн. вказана у пункті п.11.1 договору,
яким встановлено обов'язок орендаря
сплатити цю суму внеску та строк
сплати - до 31.12.2013. Разом з тим, в
договорі (п.12.4) сторони передбачили
відповідальність за несвоєчасну
сплату внеску у вигляді пені в розмірі
0.1% від простроченої суми за кожен день
прострочення. Отже, ці умови договору
відповідають згаданому Положенню та не
суперечать закону, оскільки на
земельній ділянці знаходиться
нерухоме майно позивача (свідоцтво про
право власності на нерухоме майно від
03.07.2007) і ця земельна ділянка фактично
використовувалася позивачем. в період
з 17.07.2008 по 27.12.2012, за який нарахований
внесок. При укладенні договору позивач
не заперечував проти його умов,
зокрема, щодо сплати внеску на розвиток
інфраструктури міста за фактичне
користування земельною ділянкою з дати
прийняття рішення про надання йому
дозволу на складання проекту
відведення земельної ділянки в оренду
до дати укладання договору оренди
землі, строк сплати внеску,
відповідальність за його порушення,
протокол розбіжностей до договору не
надавав, що свідчить про згоду позивача
з умовами договору, вільне
волевиявлення на укладення договору на
таких умовах та відсутність порушення
прав позивача у зв'язку з укладенням
договору.

Посилання місцевого суду та позивача
на норми Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
є безпідставним, оскільки цей Закон
регулює містобудівну діяльність при
здійсненні забудови територій, а ст. 40
цього Закону регулює пайову участь
замовників, які мають намір щодо
забудови земельної ділянки, у розвитку
інфраструктури населеного
пункту.Проте, за договором оренди
землі позивачу надана земельна ділянка
в оренду для обслуговування
нежитлових приміщень, а не для
забудови, і внесок, передбачений
умовами договору, не є пайовою участю
забудовника у розвитку інфраструктури
населеного пункту, а є платою за
фактичне користування земельною
ділянкою до укладення договору оренди
землі.

З огляду на викладене апеляційний суд
погоджується з доводами скаржника та
вважає, що позивачем не доведено
недодержання сторонами в момент
укладення договору вимог, які
встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою та шостою статті 203 ЦК України
(частина перша ст.215 ЦК України) та не
доведено факту порушення прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача.

Інші доводи позивача не беруться до
уваги як необґрунтовані

Таким чином, апеляційний суд вважає
помилковим висновок місцевого суду про
невідповідність закону оспорюваних
частин договору та про наявність
підстав для визнання їх недійсними.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу вимог ст.ст. 33,34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Обставини, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є: неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий господарський суд визнав
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного
апеляційний суд вважає, що при
вирішенні спору місцевий суд неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, неправильно застосував
норми матеріального права, внаслідок
чого дійшов помилкового висновку про
задоволення позовних вимог. Відтак,
рішення місцевого суду належить
скасувати, прийняти нове рішення, яким
в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Судовий збір за розгляд апеляційної
скарги покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задоволити.

Рішення Господарського суду
Чернівецької області від 26.03.2014 у
справі № 926/1305/13 скасувати, прийняти
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, ідент. №. НОМЕР_1, адреса:
АДРЕСА_1 на користь Чернівецької
міської ради, ідент. код 04062216,
місцезнаходження: м. Чернівці, площа
Центральна,1 - 609 грн. судового збору за
розгляд апеляційної скарги.

3. Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого
господарського суду.

Постанова підписана 27.06.2014

Головуюча-суддя
Хабіб М.І.

Суддя
Галушко Н.А.

Суддя
Зварич О.В.