ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" липня 2014 р.Справа № 924/796/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

судді Заверуха С.В., розглянувши
матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" м. Київ

до Полонського підприємства теплових
мереж м. Полонне

про стягнення 3351,47 грн. пені, 1389,41 грн. 3%
річних, 1288,22 грн. інфляційні втрати, 5311,49
грн. 7% штрафу за порушення грошового
зобов'язання

Представники сторін:

позивача: Остапенко В.М. за довіреністю
№14-109 від 18.04.14р.

відповідача: Грохольська Н.М. за
довіреністю від 11.06.2014р.

Повне рішення складено 01.07.2014р.

Суть спору: позивач - ПАТ "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
м. Київ до господарського суду про
стягнення 3351,47 грн. пені, 1389,41 грн. 3%
річних, 1288,22 грн. інфляційні втрати, 5311,49
грн. 7% штрафу за порушення грошового
зобов'язання.

В обґрунтування позову зазначає, що
28.08.12р. між ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"
(Постачальник) та Полонське ПТМ
(Покупець) був укладений договір
№12/823ТЕ-34 купівлі - продажу природного
газу.

На виконання умов договору Позивач
поставив протягом жовтня - грудня 2012р.,
а Відповідач прийняв природний газ на
загальну суму 100693,19 грн., що
підтверджується актами приймання -
передачі природного газу від 31.10.12р.,
30.11.12р., 31.12.12р.

Відповідач в свою чергу свої
зобов'язання за договором виконав, але
з простроченням строків передбачених
умовами договору.

Згідно п. 6.1. Договору Оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% оплати
вартості обсягів газу в термін до 14
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Оскільки, Відповідачем не виконані
умови договору щодо оплати отриманого
природного газу, тому він зобов'язаний
сплатити на користь Позивача
інфляційні витрати у розмірі 1288,22грн.,
пеню в сумі 3351,47 грн., штраф у розмірі
5311,49 грн. та 3% річних від простроченої
суми, розмір яких складає 1389,41 грн.

Представник позивача в судове
засідання з'явився та наполягає на
задоволені позовних вимог в повному
об'ємі.

Представник відповідача в судовому
засіданні та у відзиві на позов просить
суд, з посиланням на скрутне
матеріальне становище, зменшити розмір
заявленого штрафу та пені на 70%. На
підтвердження скрутного матеріального
становища подав суду копії звіту про
фінансові результати за 1 квартал 2014р.,
балансу на 31.03.2014р., договору №125/30 від
12.02.2014р. про організацію
взаєморозрахунків, довідку про
заборгованість бюджетних організацій,
розрахунку обсягу заборгованості з
різниці в тарифах на теплову енергію,
що надана населенню, копію рішення
виконавчого комітету від 28.10.2011 р. про
визнання підприємства виконавцем
послуг з вивезення твердих побутових
відходів, довідку про заборгованість
Полонської міської ради за виконані
роботи.

Судом під час розгляду матеріалів
справи встановлено.

Згідно Довідки АБ №236500 з ЄДРПОУ
публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" зареєстроване як
юридична особа за адресою: м. Київ, вул.
Б. Хмельницького, буд. 6, код 20077720.

За даними Головного управління
регіональної статистики станом на
07.03.2014р. в ЄДРПОУ значиться Полонське
підприємство теплових мереж,
місцезнаходження: Хмельницька область,
м. Полонне, вул. Лесі Українки,93, код
14151398.

28.08.2012р. між ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (Продавець)
та Полонським підприємством теплових
мереж (Покупець) був укладений договір
№ 12/823-ТЕ-34 купівлю - продажу природного
газу.

Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у 2012 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити цей природний газ
(надалі - газ), на умовах цього Договору.

Згідно з п.1.2. Договору газ, що
продається за цим договором,
використовується Покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що
Продавець передає Покупцеві з 01 серпня
2012 року по 31 грудня 2012 року газ обсягом
до 93,0 тис. куб. м. (двісті сімдесят тисяч
куб. м), у тому числі по місяцях
кварталів (тис. куб. м): - жовтень 10,0; -
листопад 30,0; - грудень 53,0.

Зі змісту п. 3.1. Договору вбачається, що
право власності на газ переходить від
Продавця до Покупця в пунктах
приймання-передачі. Після переходу
права власності на газ Покупець несе
всі ризики і приймає на себе всю
відповідальність, пов'язану з правом
власності на газ.

Покупець до 20 числа місяця, що передує
місяцю поставки газу, надає Продавцю
належним чином оформлену заявку на
планові обсяги споживання газу на
наступний місяць, підписану
уповноваженою особою. Плановий обсяг
поставки підтверджується Продавцем та
доводиться до відома газотранспортних
підприємств в електронному вигляді
оператором ЄГТСУ на відповідний місяць
поставки (п.3.1.2. Договору).

Відповідно до п. 3.3. Договору приймання -
передача газу, переданого Продавцем
Покупцеві у відповідному місяці
продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу Покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного
за місяцем продажу газу, Покупець
зобов'язується надати Продавцеві
підписані та скріплені печатками
Покупця та газотранспортного
підприємства три примірники акта
приймання - передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
Покупцеві та газотранспортному
підприємству по одному примірнику
оригіналу акта, підписаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою, або надати в
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акта. Акти є підставою для
остаточних розрахунків між Сторонами
(п. 3.4. Договору).

Згідно п. 4.1 договору, кількість газу,
яка подається покупцеві, визначається
за показами комерційних вузлів газу
покупця з урахуванням вимог наказу
Мінпаливенерго від 15.07.2010 р. №288 "Про
затвердження методики визначення
обсягів природного газу, які
використовуються для виробництва
теплової енергії для населення в разі,
якщо суб'єкти господарювання
здійснюють постачання теплової
енергії різним категоріям".

Пункт 5.1. Договору зазначає, що ціна
(граничний рівень ціни) на газ та
послуги з його транспортування
установлюється НКРЕ.

Ціна за 1000 куб. м природного газу
становить 1091,00 грн. з урахуванням збору
у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та без урахування
податку на додану вартість. До сплати
за 1000 куб.м. природного газу - 1091,00 грн.,
крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ
- 1309,20 грн. (п.5.2. Договору).

Відповідно до п.6.1. Договору оплата за
газ здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Згідно з п.6.3. Договору в платіжних
дорученнях Покупець повинен
обов'язково зазначати номер договору,
дату його підписання та призначення
платежу без зазначення періоду, за який
здійснюється оплата. За наявності
заборгованості у Покупця за цим
договором Продавець має право
зарахувати кошти, що надійшли від
Покупця, як погашення заборгованості
за газ, поставлений в минулі періоди по
цьому договору, в порядку календарної
черговості виникнення заборгованості.

Кошти, які надійшли від Покупця, будуть
зараховані як передоплата за умови
відсутності заборгованості за цим
Договором.

У відповідності до п. 7.2. Договору у разі
невиконання Покупцем умов пункту 6.1.
цього Договору Продавець має право не
здійснювати поставку газу Покупцю або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів при
умові їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити Продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Пунктом 11.1. Договору визначено, що
договір набирає чинності з дати його
підписання уповноваженими
представниками Сторін та скріплення їх
підписів печатками Сторін, поширює дію
на відносини, що фактично склалися між
сторонами з 01.08.2012р. і діє в частині
поставки газу до 31.12.2012р., а в частині
розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписаний представниками
сторін та скріплений їх печатками.

На виконання умов договору Продавець у
жовтні - грудні 2012р. передав, а Покупець
отримав природний газ в обсязі 76,912 тис.
куб. м. на загальну суму 100693,19 грн., що
підтверджується актами
прийому-передачі природного газу від
31.10.12р. (16,289 тис.куб.м. на суму 21325,56 грн.),
від 30.11.12р. (29,767 тис.куб.м. на суму 38970,96
грн.), від 31.12.12р. (30,856 тис.куб.м. на суму
40396,67 грн.).

Однак, в порушення умов договору,
відповідач несвоєчасно здійснював
оплату за поставлений газ, що
підтверджується оборотною відомістю
(операції по підприємству Полонське
ПТМ) за період з 01.08.2012р. по 28.02.2014р.
Вказаний факт та зміст оборотної
відомості не заперечується самим
відповідачем, а тому судом під сумнів
не ставиться.

Станом на 27.05.2014р. заборгованість за
договором № 12/823-ТЕ-34 від 28.08.2012р.
погашена відповідачем повністю.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою за
поставлений природний газ, позивач на
підставі п.7.2. договору нарахував пеню в
розмірі 3351,47 грн. та 7% штрафу в сумі 5311,49
грн., а також відповідно до ст. 625 ЦК
України нарахував відповідачу 1288,22 грн.
інфляційних втрат, 1389,41 грн. 3 % річних.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в
сукупності, судом враховується
наступне:

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України майнові зобов'язання,
які виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

В силу зобов'язання боржник
зобов'язаний вчинити на користь
кредитора певну дію, в тому числі
сплатити борг, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173
ГК України).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар0 і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст.
193 ГК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, одностороння відмова від
виконання зобов'язання і одностороння
зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов'язання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання)
стаття 610 ЦК України визначає, як
порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Враховуючи умови уплати за газ
передбачені п. 6.1 договору та докази
часткової оплати, суд приходить до
висновку, що відповідач допустив
порушення умов договору 12/823-ТЕ-34 від
28.08.2012р.

Зокрема, відповідач зобов'язаний був
провести остаточний розрахунок за
отриманий природний газ в наступні
строки:

- за газ, отриманий в жовтні 2012 року
- до 14 листопада 2012 року;

- за газ, отриманий в листопаді 2012
року - до 14 грудня 2012 року;

- за газ, отриманий в грудня 2012 року
- до 14 січня 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач здійснював оплату за газ
частинами, розрахунок за газ в кожному
місяці проводився з порушенням
строків, визначених договором.

Суд враховує і те, що приписами частин 1
та 2 статті 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання, в тому числі
підприємці, повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до Закону, інших
правових актів, договору; кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони.

Отже, суд приходить до висновку, що
відповідач допустив порушення умов
договору 12/823-ТЕ-34 від 28.08.2012р. в частині
своєчасної оплати вартості природного
газу, тому наявні підстави для
нарахування Позивачем Відповідачу
пені, штрафу, інфляційних втрат та
річних.

Згідно розрахунку пені наявного в
матеріалах справи, розрахунок
останньої здійснений по кожному акту
окремо з врахуванням часткової оплати
суми боргу, зокрема: за зобов'язаннями
жовтня 2012р. за період з 14.11.2012р. по
21.12.2012р. сума пені складає 332,12 грн.; за
зобов'язаннями листопада 2012р. за період
з 14.12.2012р. по 19.02.2013р. - 476,67 грн.; за
зобов'язаннями грудня 2012р. за період з
14.01.2013р. по 01.04.2014р. - 2542,68 грн. Загалом
розмір пені складає 3351,47 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують па
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
відшкодування збитків та сплата
неустойки (штрафу, пені).

В силу п. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано. Згідно п. 7.2 договору у разі
невиконання відповідачем п. 6.1 договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити позивачу крім
суми заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБ України,
що діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок пені суд
встановив помилку в нарахуванні
останньої, а саме у визначеному
періоді, оскільки позивачем
враховувався фактичний день сплати
заборгованості, тоді як день фактичної
сплати суми заборгованості не
включається в період часу, за який
здійснюється стягнення інфляційних
нарахувань та пені. Така ж позиція
викладена в Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України №14 від
17.12.2013р. "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань".

За таких обставин, за розрахунком суду
пеня за період визначений позивачем,
складає 3291,64 грн., яка підлягає
стягненню з відповідача. В решті
частині щодо стягнення 59,83 грн. суд
відмовляє з підстав необґрунтованості.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення 7 % штрафу за прострочення
платежу понад 30 днів в розмірі 5311,49 грн.
Зокрема з врахуванням заборгованості в
сумі 21325,56грн., яка виникла за
зобов'язаннями жовтня 2012р. за період з
14.11.2012р. (кінцевий строк оплати) по
21.12.2012р. (здійснення оплати); з
врахуванням заборгованості в сумі 14156,21
грн., яка виникла за зобов'язаннями
листопада 2012р. за період з 14.12.2012р.
(кінцевий строк оплати) по 19.02.2012р.
(здійснення оплати); з врахуванням
боргу в сумі 40 396,67 грн., яка виникла за
зобов'язаннями грудня 2012р. за період з
14.01.2013р. (кінцевий строк оплати) по
01.04.2014р. (здійснення оплати).

Згідно з п. 7. 2 договору відповідач у
разі прострочення зобов'язань по
оплаті природного газу понад 30 днів
зобов'язується додатково сплатити
штраф у розмірі 7 відсотків від суми
простроченого платежу.

Згідно п. 1 ст. 230 ГК України штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до п. 4 ст. 231 ГК України у
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 2 інформаційного листа
ВГСУ "Про доповнення інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 15.03.2011 року №01-06/249 "Про
постанови Верховного Суду України,
прийняті за результатами перегляду
судових рішень господарських судів"
від 13.07.2012 року №01-06/908/2012 одночасне
стягнення з учасника господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання за договором, штрафу та
пені не суперечить статті 61
Конституції України, оскільки згідно
зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є
формами неустойки, а відповідно до
статті 230 ГК України - видами штрафних
санкцій, тобто не є окремими та
самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій (постанова від
27.04.2012р. №06/5026/1052/2011). Аналогічна правова
позиція зазначена у постанові ВСУ від
09.04.2012 року №20/246-08.

Нарахований позивачем відповідно до п.
7.2 договору штраф у розмірі 7 % вартості
неоплаченого товару в сумі 5311,49 грн.
підставний та обґрунтований.

Проте, відповідач у відзиві на позов
№505 від 27.06.2014р. та в судовому засіданні
просить суд врахувати, що він
добровільно у в повному обсязі сплатив
заборгованість за спожитий природний
газ, наявність значної дебіторської
заборгованості за надані
підприємством послуги, Полонське
підприємство теплових мереж
відноситься до підприємств, що
перебувають у скрутному матеріальному
становищі та зменшити на 70% суму пені та
штрафу, що нараховані позивачем.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та ст.
233 ГК України встановлено, що
господарський суд має право зменшити
розмір неустойки (штрафу, пені), якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно зі збитками
кредитора. При цьому, таке право суд
реалізує, як за клопотанням сторони,
так і за власною ініціативою.

Зазначена стаття кореспондується з ч.3
ст.551 ЦК України, згідно якої, розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Розглядаючи питання про стягнення сум
пені та штрафу, судами повинно бути
взято до уваги: причини неналежного
виконання зобов'язання, незначності
прострочення у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків,
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні, а також не лише майнові,
але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу (аналогічна
позиція у постанові ВГСУ від 31.10.2012 року
№5004/718/12).

Суд дослідивши наявність підстав,
передбачених ст. 233 Господарського
кодексу України, ст. 551 Цивільного
кодексу України для зменшення розміру
штрафних санкцій, приймаючи до уваги
обставини викладені та підтверджені
відповідачем у відзиві на позов від
27.06.2014р., враховуючи, майновий стан
відповідача та те, що порушення
відповідачем строків оплати були
незначними, відсутність основної суми
боргу, вважає за можливе зменшити
розмір нарахованої пені та 7% штрафу на
50% та стягнути пеню в сумі 1645,82 грн. (50 х
3291,64/ 100), 7% штрафу в розмірі 2655,75 грн. (50 х
5311,49 /100).

У зв'язку з цим у позові про стягнення
1645,82 грн. (3291,64 - 1645,82) пені та 2655,74 грн.
(5311,49 - 2655,75) штрафу слід відмовити.

Також, позивачем заявлено до стягнення
з відповідача три процента річних в
сумі 1389,41грн. та індекс інфляції в сумі
1288,22 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається,
що зобов'язання сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, є втратами, пов'язаними з
інфляційними процесами в державі за
час прострочення виконання
зобов'язання боржником, а три процента
річних є за своєю правовою природою
платою за користування коштами, що не
були своєчасно сплачені боржником.

Позивачем правомірно нараховано
інфляційні втрати в сумі 1288,22 грн.,
нараховані за листопад-грудень 2012р. в
сумі 21,28 грн. (сума боргу 21325,56 грн.), за
грудень 2012р. в сумі 77,94 грн. (сума боргу
38970,96 грн.), за січень-лютий 2013р. в сумі
14,13 грн. (сума боргу 14156,21 грн.), за
січень-лютий 2013р. в сумі 40,32 грн. (сума
боргу 40396,67 грн.), за березень
2013р.-березень 2014р. в сумі 1134,55 грн. (сума
боргу 33108,04 грн.).

Проаналізувавши поданий позивачем
розрахунок 3% річних, суд приходить до
висновку, що позивачем допущено
помилку при його здійсненні,
аналогічну помилці пені, тому за
розрахунком суду 3% складають 1380,04 грн. В
решті частині щодо стягнення 9,37 грн. 3%
суд відмовляє, оскільки останні
необґрунтовані.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищенаведене, позовні
вимоги позивача підлягають частковому
задоволенню та стягненню з відповідача
пені в сумі 1645,82 грн., 7% штрафу в розмірі
2655,75грн., 3% річних в сумі 1380,04 грн.,
інфляційні втрати в розмірі 1288,22 грн.

В решті частині позову про стягнення
стягнення 1705,65 грн. пені, 2655,75 грн.
штрафу та 9,37 грн. 3% річних суд
відмовляє.

Згідно ст. 49 ГПК України витрати по
оплаті судового збору покладаються на
сторони пропорційно правомірно
задоволеними позовним вимогам (99,39%).

При цьому, судом враховано п. 4.3.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
21.02.2013р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" у разі
коли господарський суд на підставі
пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір
неустойки (штрафу, пені), витрати
позивача, пов'язані зі сплатою судового
збору, відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" м. Київ до
Полонського підприємства теплових
мереж м. Полонне про стягнення 3351,47 грн.
пені, 1389,41 грн. 3% річних, 1288,22 грн.
інфляційні втрати, 5311,49 грн. 7% штрафу за
порушення грошового зобов'язання
задовольнити частково.

Стягнути з Полонського підприємства
теплових мереж (Хмельницька область, м.
Полонне, вул. Л.Українки, 93, код 14151398) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (м. Київ,
вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077720) 1645,82
грн. (одну тисячу шістсот сорок п'ять
гривень 82 коп.) пені, 2655,75 грн. (дві
тисячі шістсот п'ятдесят п'ять гривень
75 коп.) штрафу, 1380,04 грн. (одну тисячу
триста вісімдесят гривень 04 коп.) 3%
річних, 1288,22 грн. (одну тисячу двісті
вісімдесят вісім гривень 22 коп.)
інфляційних втрат, 1815,86 грн. (одну
тисячу вісімсот п'ятнадцять гривень 86
коп.) судового збору.

Видати наказ.

В решті частині позову про стягнення
1705,65 грн. пені, 2655,74 грн. штрафу та 9,37 грн.
3% річних відмовити.

Повне рішення складено 01.07.2014р.

Суддя
С.В.
Заверуха

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу, (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6),

3 - відповідачу, (Хмельницька обл.,
м. Полонне, вул. Л. Українки, 93).