КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2014 р. Справа№ 910/4273/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Чорної Л.В.

при секретарі Дмитрина Д.О.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сістек Укр"

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 12.05.2014

у справі №910/4273/14 (суддя - Марченко О.В.)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Сістек Укр", м. Київ,

до публічного акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Одесаобленерго",

про скасування рішення комітету з
конкурсних торгів від 01.11.2013 та

до Антимонопольного комітету України в
особі постійно діючої
адміністративної колегії з розгляду
скарг про порушення законодавства у
сфері державних закупівель, м. Київ,

про скасування рішення від 16.01.2014 №
42-р/пк-ск

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги ТОВ "Сістек
Укр" до публічного акціонерного
товариства "Енергопостачальна
компанія "Одесаобленерго" про
скасування рішення комітету з
конкурсних торгів публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Одесаобленерго" (далі - ПАТ "ЕК
"Одесаобленерго") від 01.11.2013 про розгляд
та оцінку кваліфікаційних пропозицій
щодо закупівлі кабелю силового 110 кВ
(код за ДК 016-2010-27.32.1 проводи та кабелі
електронні й електричні, інші); та до
Антимонопольного комітету України в
особі постійно діючої
адміністративної колегії з розгляду
скарг про порушення законодавства у
сфері державних закупівель, м. Київ про
скасування рішення постійно діючої
адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України з
розгляду скарг про порушення
законодавства у сфері державних
закупівель (далі - колегія АМК) від
16.01.2014 №42-р/пк-ск.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 12.05.2014 р. на підставі пункту 1
частини першої статті 80 ГПК України
провадження у справі було припинено.

Вищезазначена ухвала місцевого
господарського суду обґрунтована тим,
що з огляду на оскарження позивачем
рішення колегії АМК з приводу
здійснення закупівель за державні
кошти, які регулюються ЗУ «Про
здійснення державних закупівель», а
інша позовна вимога нерозривно
пов'язана з вимогою про скасування
рішення, то спір підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
ухвала Господарського суду м. Києва
прийнята з порушенням норм
процесуального права.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду
Хрипуна О.О. № 910/4273/14 від 05.06.2014 року
враховуючи те, що відповідно до
автоматичного розподілу справ між
суддями апеляційну скаргу по справі №
910/4273/14 передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Тищенко О.В.,
керуючись ст. ст. 4-6 , 69 Господарського
процесуального кодексу України, п. 3.1.7.
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженого
рішенням Ради суддів України від 26.11.2010
р. № 30, згідно п. 2.1 рішення зборів
суддів Київського апеляційного
господарського суду від 11.07.2012р.,
сформовано для розгляду апеляційної
скарги по справі № 910/4273/14 колегію
суддів у складі: головуючий суддя -
Тищенко О.В., судді Іоннікова І.А., Чорна
Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.06.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження для розгляду у наступному
складі суддів: головуючий суддя -
Тищенко О.В., судді - Іоннікова І.А.,
Чорна Л.В. та призначено розгляд скарги
на 18.06.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.06.2014 року
було задоволено клопотання
представників сторін та продовжено
розгляд справи на 15 календарних днів.

У судовому засіданні 18.06.2014 року в
порядку, передбаченому ст.. 77 ГПК
України, було оголошено перерву до
24.06.2014 року.

Апелянт в судовому засіданні
апеляційної інстанції вимоги
апеляційної скарги підтримав, просив
суд апеляційну скаргу задовольнити,
ухвалу Господарського суду м. Києва
від 12.05.2014 р. у справі № 910/4273/14
скасувати.

Представник відповідача-2 заперечував
проти доводів скаржника викладених в
апеляційній скарзі, просив суд
відмовити в її задоволенні та залишити
без змін оскаржуване рішення місцевого
господарського суду.

Представник відповідача-1 в судове
засідання 24.06.2014 року не з'явився,
будучи належним чином повідомленим про
час та місце проведення судового
засідання по розгляду апеляційної
скарги.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Явка в
судове засідання представників сторін
-це право, а не обов'язок, справа може
розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК
України у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду
справи є правом та прерогативою суду,
основною умовою для якого є не
відсутність у судовому засіданні
представників сторін, а неможливість
вирішення спору у відповідному
судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті
4 ГПК України, статті 17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" при розгляді справи частину 1
статті 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
колегія суддів зазначає, що право особи
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
кореспондується обов'язок
добросовісно користуватися наданими
законом процесуальними правами,
утримуватись від дій, що зумовлюють
затягування судового процесу, та
вживати надані процесуальним законом
заходи для скорочення періоду судового
провадження (пункт 35 рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Юніон Еліментарія Сандерс
проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від
07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи
є достатніми для всебічного, повного і
об'єктивного розгляду справи, судова
колегія визнала за можливе розглянути
апеляційну скаргу позивача у
відсутності представника
відповідача-1.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу,
також апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційних скарг,
наявні матеріали справи, перевіривши
правильність застосування
господарським судом м. Києва при
прийнятті оскарженої ухвали норм
процесуального права, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що
ухвала місцевого господарського суду
прийнята з вірним застосуванням норм
процесуального права, є обґрунтованою
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ГПК України
господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при
укладанні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів, у
тому числі щодо приватизації майна, та
з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного
житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні
стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на
послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства
не можуть бути встановлені за угодою
сторін;

спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та
віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких
відповідно до законів України та
міжнародних договорів України
віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів
Антимонопольного комітету України,
Рахункової палати з питань, віднесених
законодавчими актами до їх
компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між господарським
товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у тому числі
учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані
із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на
цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із
земельних відносин, в яких беруть
участь суб'єкти господарської
діяльності, за винятком тих, що
віднесено до компетенції
адміністративних судів.

Згідно з п. 3.1 постанови Пленуму ВГСУ
«Про деякі питання підвідомчості і
підсудності справ господарським
судам»від 24.10.2011 р. № 10 господарський
спір підвідомчий господарському суду,
зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта
господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше,
господарських відносин, врегульованих
Цивільним кодексом України,
Господарським кодексом України, іншими
актами господарського і цивільного
законодавства, і, по-друге, спору про
право, що виникає з відповідних
відносин;

- наявність у законі норми, що прямо
передбачала б вирішення спору
господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо
передбачала б вирішення такого спору
судом іншої юрисдикції.

Відповідно до ст. 21 ГПК України
сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємств та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.

З огляду на приписи частини третьої
статті 22 Закону України "Про судоустрій
і статус суддів", згідно з якими місцеві
господарські суди розглядають справи у
спорах, що виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх
підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12
ГПК господарські суди розглядають
справи в порядку позовного
провадження, коли склад учасників
спору відповідає приписам статті 1 ГПК,
а правовідносини, з яких виник спір,
мають господарський характер (п. 2
постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі
питання підвідомчості і підсудності
справ господарським судам»від 24.10.2011 р.
№ 10).

В даній справі позивачем та
відповідачем є юридична особи
(підприємства, установи та
організації), а отже склад учасників
даного спору відповідає приписам
статті 1 ГПК, що в свою чергу не зовсім
можливо сказати про предмет спору.

Як зазначено у п. 17 постанови Пленуму
ВГСУ «Про деякі питання підвідомчості
і підсудності справ господарським
судам»від 24.10.2011 р. № 10, до компетенції
господарських судів не відноситься
розгляд справ у спорах:

а) про оскарження рішень
(нормативно-правових актів чи актів
індивідуальної дії), ухвалених
суб'єктом владних повноважень, яким
останній зобов'язує суб'єкта
господарювання вчинити певні дії,
утриматись від вчинення певних дій або
нести відповідальність;

б) про оскарження суб'єктом
господарювання дій (бездіяльності)
органу державної влади, органу
місцевого самоврядування, іншого
суб'єкта владних повноважень, їхньої
посадової чи службової особи, що
випливають з наданих їм владних
управлінських функцій, якщо ці дії
(бездіяльність) не пов'язані з
відносинами, врегульованими
господарським договором;

в) між суб'єктами владних повноважень з
приводу їхньої компетенції у сфері
управління;

г) з приводу укладання та виконання
адміністративних договорів;

д) за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
законом.

Інші справи за участю господарюючих
суб'єктів та суб'єктів владних
повноважень не мають ознак справ
адміністративної юрисдикції і повинні
розглядатися господарськими судами на
загальних підставах.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
12 ГПК господарським судам підвідомчі,
зокрема, справи за заявами органів АМКУ
з питань, віднесених законодавчими
актами до їх компетенції.

У статті 60 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" передбачено,
що заявник, відповідач, третя особа
мають право оскаржити рішення органів
АМКУ повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення (частина
1); при цьому рішення адміністративної
колегії територіального відділення
АМКУ оскаржуються до господарських
судів Автономної Республіки Крим,
областей, міст Києва та Севастополя
(частина 2).

Закон України "Про захист економічної
конкуренції" містить спеціальні норми
щодо захисту економічної конкуренції
та загальні, що стосуються визначення
суб'єктом господарювання порядку
захисту в суді прав, порушених органами
АМКУ. З останнього питання
спеціальними є норми процесуального
законодавства, зокрема КАС і ГПК.

Таким чином, Закон України "Про захист
економічної конкуренції" не є
процесуальним законом і після набрання
чинності КАС не може визначати
підсудність справ за
публічно-правовими спорами за участю
органів АМКУ.

З огляду на викладене юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб з органами АМКУ як
суб'єктами владних повноважень щодо
оскарження їх рішень, дій чи
бездіяльності, які не віднесено ГПК до
розгляду господарськими судами за
правилами господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Згідно зі ч.3 ст. 19 КАС України (в
редакції на час прийняття оскаржуваної
ухвали) адміністративні справи з
приводу оскарження
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, міністерства чи
іншого центрального органу виконавчої
влади, Національного банку України чи
іншого суб'єкта владних повноважень,
повноваження якого поширюються на всю
територію України, крім випадків,
передбачених цим Кодексом,
адміністративні справи з приводу
оскарження рішень Антимонопольного
комітету України з розгляду скарг про
порушення законодавства у сфері
державних закупівель, адміністративні
справи, відповідачем у яких є
закордонне дипломатичне чи
консульське представництво України,
його посадова чи службова особа, а
також адміністративні справи про
анулювання реєстраційного свідоцтва
політичної партії, про заборону
(примусовий розпуск, ліквідацію)
політичної партії вирішуються
окружним адміністративним судом,
територіальна юрисдикція якого
поширюється на місто Київ.

Як вбачається з матеріалів справи,
одною з позовних вимог позивача є
оскарження рішення постійно діючої
адміністративної колегії АМК з
розгляду скарг про порушення
законодавства у сфері державних
закупівель від 16.01.2014 № 42-р/пк-ск, яка в
свою чергу регулюється Законом України
«Про здійснення державних закупівель».

Таким чином, позов в даній частині у
відповідності до положень ст. 19 КАСУ
повинен розглядатися саме в
адміністративному порядку.

У пункті 14 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 24.10.2011
№ 10 "Про деякі питання підвідомчості і
підсудності справ господарським судам"
зазначено, що необхідно мати на увазі,
що ГПК України не передбачено
можливості об'єднання в одне
провадження вимог, що підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства. Тому в разі подання
позову, в якому такі вимоги об'єднано,
господарський суд приймає позовну
заяву в частині вимог, що підлягають
розглядові господарськими судами, а в
іншій частині з посиланням на пункт 1
частини першої статті 62 ГПК України -
відмовляє у прийнятті позовної заяви.
Якщо у розгляді справи буде
встановлено, що провадження у
відповідній частині порушено
помилково, господарський суд припиняє
провадження у справі в цій частині
згідно з пунктом 1 частини першої
статті 80 ГПК України.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду, про необхідність припинення
провадження у цій справі на підставі
пункту 1 частини першої статті 80 ГПК
України по обом позовним вимогам, з
огляду на їх безпосередню пов'язаність
та неможливість вирішення одної без
надання одночасної правової оцінки
іншій.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
ухвала господарського суду м. Києва від
12.05.2014 року у справі № 910/4273/14 відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи,
прийнята з дотриманням норм
процесуального права, є законною і
обґрунтованою, підстав для її
скасування не вбачається, а тому
апеляційна скарга, з викладених у ній
підстав, задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відмову в задоволенні
апеляційних скарг, відповідно до вимог
ст.49 Господарського процесуального
кодексу України, судовий збір за
розгляд апеляційної скарги
покладається на позивача (апелянта).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
99, 101, 102 - 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сістек
Укр» залишити без задоволення, ухвалу
Господарського суду м. Києва від 12.05.2014
року у справі № 910/4273/14 залишити без
змін.

Матеріали справи № 910/4273/14 повернути до
Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
О.В. Тищенко

Судді
І.А. Іоннікова

Л.В. Чорна