ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2014 р.Справа № 27-29/97-10-2192

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді В.С.
Петрова

при секретарі Н.В.
Комендатенко

за участю представників:

від позивача - Хомич Р.В.,

від відповідача - Недяк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
Одесаобленерго" до Приватного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця" про стягнення
693877,27 грн., -

ВСТАНОВИВ:

В засіданнях суду 02.06.2014 р. та 10.06.2014 р.
оголошувалась перерва в порядку ч. 3 ст.
77 Господарського процесуального
кодексу України.

У травні 2010 року Відкрите акціонерне
товариство "Енергопостачальна
компанія Одесаобленерго" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом про стягнення солідарно із
Закритого акціонерного товариства
лікувально - оздоровчих закладів
професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця" та Закритого
акціонерного товариства "Санаторій
"Україна" заборгованості у розмірі
693877,27 грн., посилаючись на наступне.

У відповідності до договору про
постачання електричної енергії № 1840
від 20.07.2005 р. ВАТ "Енергопостачальна
компанія Одесаобленерго" постачало
електричну енергії на об'єкти ЗАТ
„Санаторій „Україна", а останнє
зобов'язувалось своєчасно оплачувати
за спожиту електричну енергію.

Так, заявник стверджує, що внаслідок
невиконання ЗАТ "Санаторій Україна"
своїх обов'язків за вказаним договором
у нього виникла заборгованість в сумі
694108,93 грн., яка була стягнута з ЗАТ
"Санаторій Україна" на користь ВАТ
"Одесаобленерго" за постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 21.02.2008 р. у справі № 29/164-07-3726.
Вказана заборгованість була лише
частково сплачена ЗАТ "Санаторій
"Україна" на суму 316,66 грн., у зв'язку з
чим залишок несплаченої
заборгованості становив 693792, 27 грн.

Також позивач вказує, що згідно
додаткового рішення господарського
суду Одеської області від 02.07.2008 р. по
справі № 4-29/259-04-7146 з ЗАТ „Санаторій
„Україна" стягнуто на користь позивача
судові витрати в сумі 85,00 грн. за
розгляд апеляційної та касаційної
скарг.

Відтак, на момент звернення позивача до
суду із заявленим позовом
заборгованість ЗАТ "Санаторій Україна"
на користь позивача склала 693877,27 грн.

Наразі позивач зазначає, що з підстав
неплатоспроможності ЗАТ „Санаторій
„Україна" ВАТ „Одесаобленерго"
звернулось до господарського суду із
заявою про порушення справи про
банкрутство ЗАТ „Санаторій „Україна".
Ухвалою рішення господарського суду
Одеської області від 26.09.2008 р. була
порушена справа № 2/192-008-3989 про
банкрутство ЗАТ „Санаторій „Україна".
Ухвалою господарського суду Одеської
області від 27.11.2008 . кредиторські вимоги
ВАТ „Одесаобленерго" були визнані у
повному обсязі.

Наразі позивач зазначає, що оскільки
ЗАТ "Санаторій „Україна", яке створено
ЗАТ "Укрпрофздоровниця" (60% статутного
капіталу), внаслідок
неплатоспроможності не може виконати
зобов'язання перед ВАТ
"Одесаобленерго", відповідно до п. 7 ст.
126 Господарського кодексу України
обов'язок щодо сплати зазначеної
заборгованості в сумі 693877,27 грн.
покладається на ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця", яке є засновником
дочірнього підприємства "Санаторій
"Україна", що в подальшому було
реорганізоване шляхом перетворення у
ЗАТ "Санаторій „Україна".

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 19.05.2010 р. порушено
провадження у справі № 29/97-10-2192 та
справу призначено до розгляду в
засіданні суду.

09.06.2010 року Відкрите акціонерне
товариство "Енергопостачальна
компанія Одесаобленерго" подало до
суду заяву про уточнення позовних
вимог, в якій просило стягнути з
Закритого акціонерного товариства
лікувально - оздоровчих закладів
професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця" заборгованість у
розмірі 693877,27 грн.

Під час розгляду справи судом було
з'ясовано, що загальними зборами
акціонерів ВАТ "Одесаобленерго" 25.04.2013
р. було прийнято рішення про внесення
змін до статуту
ВАТ "Одесаобленерго", зокрема щодо
зміни найменування позивача на
Публічне акціонерне товариство
"Енергопостачальна компанія
Одесаобленерго". Також судом з'ясовано,
що згідно даних Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців Закритим
акціонерним товариством
лікувально-оздоровчих закладів
професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця" було змінено
найменування на приватне акціонерне
товариство лікувально-оздоровчих
закладів професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця".

Рішенням господарського суду Одеської
області від 15.08.2013 року у справі №
27-29/97-10-2192 провадження у справі в
частині позовних вимог до Закритого
акціонерного товариства "Санаторій
„Україна" припинено на підставі п. 2 ст.
80 ГПК України; позов до Приватного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця" задоволено, а
саме: стягнуто з Приватного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця" на користь ПАТ "ЕК
Одесаобленерго" 693877,27 грн., 6938,77 грн.
державного мита, 236,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

28.08.2013 р. на виконання рішення
господарського суду Одеської області
від 15.08.2013 р. вказаним судом видано
відповідні накази.

Під час оскарження вказаного рішення в
апеляційному порядку ухвалою
Одеського апеляційного господарського
суду України від 07.11.2013 р. у справі №
27-29/97-10-2192 виключено ЗАТ "Санаторій
„Україна" з числа відповідачів та
залучено до участі у справі в якості
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 07.11.2013 року у
справі № 27-29/97-10-2192 рішення
господарського суду Одеської області
від 15.08.2013 року змінено, виключено п. 1
резолютивної частини, в іншій частині
рішення залишено без змін, також
стягнуто з Приватного акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця" 3469,37 грн. судового
збору за розгляд апеляційної скарги.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями, Приватне акціонерне
товариство лікувально-оздоровчих
закладів професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця" подало касаційну
скаргу, в якій просить постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 07.11.2013 року та рішення
господарського суду Одеської області
від 15.08.2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до місцевого
господарського суду.

Постановою Вищого господарського суду
України від 12.02.2014 р. постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 07.11.2013 року та рішення
господарського суду Одеської області
від 15.08.2013 року у справі № 27-29/97-10-2192
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до господарського суду
Одеської області.

На підставі автоматичного розподілу
справ між суддями справу № 27-29/97-10-2192
передано на розгляд судді
господарського суду Одеської області
Цісельському О.В.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 28.02.2014 р. справу № 27-29/97-10-2192
прийнято до провадження суддею
господарського суду Одеської області
Цісельським О.В., при цьому до участі у
справі залучено Закрите акціонерне
товариство "Санаторій „Україна" в
якості іншого відповідача, також
справу призначено до розгляду в
судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 02.04.2014 р. провадження у
справі № 27-29/97-10-2192 в частині вимог до
Закритого акціонерного товариства
"Санаторій Україна" припинено на
підставі п. 2 ст. 80 ГПК України у зв'язку
з наявністю постанови Одеського
апеляційного господарського суду від
21.02.2008 р. по справі № 29/164-07-3726.

З огляду на перебування судді
Цісельського О.В. на лікарняному за
12.05.2014 р. та закінченням строку розгляду
справи згідно з розпорядженням
керівника апарату суду від 12.05.2014 р.
було проведено повторний автоматичний
розподіл справи, у зв'язку з чим вказану
справу № 27-29/97-10-2192 передано на розгляд
судді господарського суду Одеської
області Петрову В.С.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 15.05.2014 р. справу № 27-29/97-10-2192
було прийнято до провадження судді
Петрова В.С. та розгляд справи
призначено в засіданні суду на 02.06.2014 р.

В засіданні суду 02.06.2014 р. представником
позивача було заявлено клопотання про
зупинення провадження у дані справі до
вирішення пов'язаної з нею справи №
2/192-08-3989 про банкрутство ЗАТ "Санаторій
„Україна".

Вказане клопотання судом залишено без
задоволення з огляду на те, що розгляд
справи № 2/192-08-3989 не виключає
можливість розгляду даної справи.

Відповідач під час нового розгляду
справи проти задоволення позову
заперечував, про що зазначено в
письмових поясненнях по справі (а.с. 93-95
т. 2).

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши та дослідивши всі
письмові докази, які містяться в
матеріалах справи, господарський суд
дійшов наступних висновків.

Рішенням Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця" № Р2-6 від 11.11.2003 р.
„Про створення закритого акціонерного
товариства „Санаторій „Україна"
вказане ЗАТ було створено шляхом
реорганізації дочірнього підприємства
„Санаторій „Україна" Закритого
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України.

28 квітня 2004 року відбулись установчі
збори закритого акціонерного
товариства „Санаторій „Україна", на
яких було прийнято рішення про
створення вказаного ЗАТ, затвердження
статуту, статутного фонду та з інших
питань щодо діяльності ЗАТ, про що
свідчить протокол № 1 установчих
зборів ЗАТ "Санаторій „Україна". З
вказаного протоколу вбачається, що ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" (попередня назва
відповідача) виступило засновником ЗАТ
"Санаторій „Україна", якому
розподілено акцій на суму пропорційну
60% в статутному фонді з правом
голосування на установчих зборах 60%
голосів від загальної кількості у 100%.
Зазначене відображено в п. 5.3. статуту
ЗАТ "Санаторій „Україна", згідно з яким
частка ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" в
статутному фонді ЗАТ "Санаторій
„України" становить 60%.

Отже, з моменту реєстрації ЗАТ
„Санаторій „Україна" (19.05.2004 р.) останнє
набуло прав юридичної особи.

Між ВАТ „Одесаобленерго"
(постачальник) та ЗАТ "Санаторій
„Україна" (споживач) було укладено
договір про постачання електричної
енергії № 1840 від 20.07.2005р., згідно з яким
постачальник зобов'язався постачати
електричну енергію на об'єкти
споживача, а останній в свою чергу мав
своєчасно оплачувати спожиту
електричну енергію.

Як вказує позивач, у 2006 році внаслідок
порушення споживачем Правил
користування електричною енергією у
ЗАТ "Санаторій „Україна" виникла
заборгованість в сумі 682757,86 грн., яку
було стягнуто із ЗАТ "Санаторій
„Україна" разом з судовими витратами
на суму 11351,07 грн. (всього 694108,93 грн.) на
користь ВАТ "Одесаобленерго" згідно з
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 21.02.2008 р. у
справі № 29/164-07-3726, що залишена без змін
Вищим господарським судом України.

Крім того, додатковим рішенням
господарського суду Одеської області
від 02.07.2008 р. по справі № 4-29/259-04-7146 з ЗАТ
"Санаторій „Україна" стягнуто на
користь ВАТ "Одесаобленерго" судові
витрати в сумі 85,00 грн. за розгляд
апеляційної та касаційної скарг. З
зазначених сум ЗАТ "Санаторій
„Україна" було погашено лише 316,66 грн., у
зв'язку з чим залишок несплаченої
заборгованості склав 693877, 27 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 26.09.2008 р. за заявою ВАТ
"Одесаобленерго" було порушено
провадження у справі № 2/192-08-3989 про
банкрутство ЗАТ "Санаторій „Україна".
Також під час розгляду вказаної справи
ухвалою господарського суду Одеської
області від 27.11.2008 р. позивача було
визнано кредитором з вимогами в сумі
693877, 27 грн.

Постановою господарського суду
Одеської області від 12.03.2013 р. у справі
№ 2/192-08-3989 ЗАТ "Санаторій „Україна"
визнано банкрутом. Проте, постановою
Вищого господарського суду України від
25.09.2013 р. вказану постанову ГСОО у
справі № 2/192-08-3989 скасовано, а справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції. Як вказує позивач, на
теперішній час справа про банкрутство
ЗАТ "Санаторій „Україна" перебуває на
стадії розпорядження майном.

Зі змісту позовної заяви випливає, що
оскільки відповідач володіє
контрольним пакетом акцій ЗАТ
"Санаторій „Україна", відповідно є
контролюючим підприємством відносно
ЗАТ „Санаторій „Україна".

Наразі, за ствердженнями позивача,
протягом 2005-2006 рр. ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" як контролююче
підприємство умисно залишило ЗАТ
„Санаторій „Україна" без активів, які
давали б змогу підприємству працювати
та одержувати прибуток для погашення
боргів. Тобто боржник був залишений без
активів та можливості виконати боргові
зобов'язання перед кредиторами, в т.ч.
перед позивачем, що призвело до
банкрутство ЗАТ „Санаторій „Україна".

П. 5 ст. 126 Господарського кодексу
України (в редакції від 16.01.2003р., що
діяла на момент створення та державної
реєстрації ЗАТ "Санаторій „Україна")
передбачав, що суб'єкт господарювання,
що володіє контрольним пакетом акцій
дочірнього підприємства (підприємств),
визнається холдинговою компанією.

Згідно з ч. 7 ст. 126 ГК України (в редакції
від 16.01.2003 р.), якщо дочірнє підприємство
з вини контролюючого підприємства
опиниться у стані неплатоспроможності
і буде визнано банкрутом, то
субсидіарну відповідальність перед
кредиторами дочірнього підприємства
нестиме контролююче підприємство.

Таким чином, за ствердженнями позивача,
оскільки ЗАТ „Санаторій „Україна"
опинився у стані неплатоспроможності з
вини контролюючого підприємства - ПрАТ
"Укрпрофоздоровниця", тому
відповідальність перед кредиторами
ЗАТ „Санаторій „Україна", яким,
зокрема, є позивач, має нести саме
відповідач як контролююче
підприємство.

Разом з тим слід зазначити, що стаття 126
Господарського кодексу України глави 12
цього Кодексу „Об'єднання
підприємств", на яку посилається
позивач, регламентує діяльність
асоційованих підприємств та
холдингових компаній. При цьому
положення ст. 126 вказаного Кодексу,
втратили чинність ще у 2006 році до
виникнення у ЗАТ „Санаторій „Україна"
заборгованості перед позивачем та до
порушення провадження у справі про
банкрутство ЗАТ „Санаторій „Україна".

Ч. 6, 7 статті 126 Господарського Кодексу
України (в редакції з 15.04.2006 р. згідно
Закону України від 15.03.2006 р. N 3528-IV,
чинній на момент порушення справи про
банкрутство ЗАТ „Санаторій „Україна"
та до внесення змін Законом від 24.07.2009 р.
N 1617-VI) передбачалось, якщо корпоративне
підприємство через дії або
бездіяльність холдингової компанії
виявиться неплатоспроможним та
визнається банкрутом, то холдингова
компанія несе субсидіарну
відповідальність за зобов'язаннями
корпоративного підприємства. Загальні
засади функціонування холдингових
компаній в Україні, а також особливості
їх утворення, діяльності та ліквідації
регулюються Законом України "Про
холдингові компанії в Україні" та
іншими нормативно-правовими актами.

В ч. 5 статті 126 Господарського Кодексу
України (в редакції з 15.04.2006 р. згідно
Закону України від 15.03.2006 р. N 3528-IV)
визначалось, що холдингова компанія -
це відкрите акціонерне товариство, яке
володіє, користується, а також
розпоряджається холдинговими
корпоративними пакетами акцій (часток,
паїв) двох або більше корпоративних
підприємств (крім пакетів акцій, що
перебувають у державній власності).

Однак, як свідчать матеріали справи,
відповідач не відноситься до
асоційованих підприємств та
холдингових компаній. Так, до набрання
чинності Законом України „Про
акціонерні товариства" відповідач був
закритим акціонерним товариством, що в
силу закону виключало можливість
виступати холдинговою компанією.

15.03.2006 р. Верховною Радою України було
прийнято Закон України „Про
холдингові компанії в Україні" № 3528-IV,
в ст. 1 якого визначені поняття
„корпоративне підприємство" і
„холдингова компанія". Так,
корпоративне підприємство -
господарське товариство, холдинговим
корпоративним пакетом акцій (часток,
паїв) якого володіє, користується та
розпоряджається холдингова компанія;
холдингова компанія - акціонерне
товариство, яке володіє, користується
та розпоряджається холдинговими
корпоративними пакетами акцій (часток,
паїв) двох або більше корпоративних
підприємств.

Холдингові компанії згідно ст. 3
вказаного Закону можуть утворюватися:

а) органами, уповноваженими управляти
державним майном, державними органами
приватизації самостійно або разом з
іншими засновниками шляхом об'єднання
у статутному капіталі холдингових
корпоративних пакетів акцій (часток,
паїв);

б) іншими суб'єктами на договірних
засадах.

Холдингова компанія набуває статусу
юридичної особи з дня її державної
реєстрації в Державному реєстрі
холдингових компаній України, який є
невід'ємною частиною Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців. Державна
реєстрація холдингових компаній
проводиться державним реєстратором у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України відповідно до Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців" та інших
нормативно-правових актів.

Докази реєстрації відповідача як
холдингової компанії в матеріалах
справи відсутні.

На теперішній час відповідач виступає
в якості приватного акціонерного
товариства, що також виключає
можливість бути холдинговою компанією
в силу діючих положень законодавства.
Адже за приписами діючої ч. 5 статті 126
Господарського Кодексу України
холдингова компанія - публічне
акціонерне товариство, яке володіє,
користується, а також розпоряджається
холдинговими корпоративними пакетами
акцій (часток, паїв) двох або більше
корпоративних підприємств (крім
пакетів акцій, що перебувають у
державній власності).

Більш того, наведені позивачем у позові
правові підстави заявлених позовних
вимог, зокрема, положення ч. 6, 7 ст. 126 ГК
України в редакції, чинній до 15.04.2006 р.,
суд вважає необґрунтованими, оскільки
вказані положення втратили свою
чинність до моменту виникнення у ЗАТ
„Санаторій „України" заборгованості
перед позивачем, право на стягнення
якої позивач реалізував у 2007 році. До
того ж суд вважає безпідставними
доводи позивача про доведення саме з
вини відповідача до банкрутства ЗАТ
„Санаторій „Україна", оскільки наявні
в матеріалах справи докази не
підтверджують вказані доводи позивача.

З огляду на викладене, суд не вбачає
правових підстав виникнення обов'язку
у Закритого акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця" нести субсидіарну
відповідальність перед кредиторами
ЗАТ "Санаторій „Україна", а відтак і
покладення такого обов'язку на
відповідача.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані сторонами докази в
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства "Енергопостачальна
компанія Одесаобленерго" є
необґрунтованими, не відповідають
вимогам чинного законодавства, тому не
підлягають задоволенню.

У зв'язку з тим, що рішення відбулось не
на користь позивача, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати, понесені
позивачем при подачі позову,
відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України,

суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
Одесаобленерго" до Приватного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
професійних спілок України
"Укрпрофоздоровниця" про стягнення
693877,27 грн. відмовити.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та
підписано 23.06.2014 р.

Суддя
Петров В.С.