ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.Справа № 916/423/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: : Величко Т.А.,

суддів Бойко Л.І., Таран С.В.;

при секретарі: Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

від позивача - Брушньовська І.І.;

від відповідача - ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради

на рішення господарського суду
Одеської області від 23.04.2014р.

по справі № 916/423/14

за позовом: Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення 29 172,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності
Одеської міської ради звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовними вимогами до ФОП ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості з орендної
плати в сумі 177,46грн. та неустойки в сумі
48683грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
рішенням господарського суду Одеської
області від 21.09.2011р. у справі №3/17-2692-2011
було розірвано договір оренди та
виселено ФОП ОСОБА_4 з не житлового
приміщення підвалу, загальною площею
135,2 кв. м. по АДРЕСА_1, стягнуто
заборгованість по орендній платі та
пеня. Вказане рішення залишено без змін
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 01.12.2011р.
Орендоване приміщення було звільнено
та передано за актом державного
виконавця 25.06.2012р.. За таких обставин
було зараховано відповідачу неустойку
в розмирі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення, яка за період з 04.10.2011р. до
25.06.2012р. складає 48683 грн. Також за період
з 01.07.2011р. по 03.10.2011р. заборгованість по
орендній платі складає 177,46грн.

Заявою про зменшення позовних вимог
Департамент комунальної власності
Одеської міської ради просив стягнути
заборгованість з орендної плати в сумі
5544,35грн. та неустойку в сумі 37949,24грн.,
посилаючись на допущену помилку при
проведенні розрахунків.

У відзиві на позовну заяву ФОП ОСОБА_4
визнала позов в частині стягнення
недоплаченої суми орендної плати в
розмірі 5544,35 грн. (за період з 01.07.2011р. по
01.12.2011р.). Позовні вимоги про стягнення
неустойки не визнає, з огляду на їх
безпідставність. Передбачений ст. 785 ЦК
України обов'язок орендаря негайно
повернути об'єкт оренди та сплатити
неустойку за час прострочення такого
повернення має місце в іншому випадку,
коли договір оренди припинено
закінченням строку його дії або з інших
підстав, передбачених ч. 2 ст. 291 ЦК
України. В даних правовідносинах мало
місце не припинення договору, а його
розірвання в судовому порядку, що
викликає можливість застосування
наслідків, передбачених ст.. 785 ЦК
України, в тому числі стягнення
неустойки з орендаря. ФОП ОСОБА_4 не
порушено вимоги та строки повернення
об'єкту оренди, що були встановлені
Департаментом (до 06.07.2013р.).

Рішення господарського суду Одеської
області від 23.04.2014р. (суддя Никифорчук
М.І.) позовні вимоги Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради задоволено частково.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь
позивача 5544,35 грн. - заборгованість з
орендної плати за період з 01.07.2011р. по
01.12.2011 та судовий збір в сумі 232,89грн. В
решті позовних вимог - відмовлено.

Судове рішення в частині відмови в
стягненні неустойки мотивоване тим, що
у зв'язку із розірванням договору
оренди за рішенням суду, стягнення
неустойки за прострочення строку
повернення орендованого майна з
посиланням на приписи ст.. 785 ЦК України
є неправомірним.

В апеляційній скарзі не погоджуючись з
висновками суду, скаржник просить
рішення господарського суду в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про стягнення неустойки в розмірі
37949,24грн. - скасувати, прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги в цій
частині задовольнити.

Доводи скаржника ґрунтуються на
допущених господарським судом
порушеннях норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт вважає невірним
протипоставляти поняття „припинення
договору" та „розірвання договору", а
тому наслідки передбачені ч. 2 ст. 785 ЦК
України повинні застосовуватися у
будь-якому випадку, у разі, якщо наймач
не виконує свого обов'язку щодо
повернення речі. В період з 01.12.2011р. по
25.06.2012р. ФОП ОСОБА_4 користувалася
об'єктом комунальної власності -
нежитловим приміщенням підвалу
загальною площею 135,2 кв. м. по АДРЕСА_1 -
без жодних правових та законних
підстав. Зобов'язання щодо повернення
майна передбачено законом і в наслідку
розірвання договору (п.1 ст. 27 ЗУ „Про
оренду державного та комунального
майна"). Департамент листом від 25.06.2012р.
№01-13/3449 надав відповідачу строк на
вивезення належного йому майна з
приміщення в добровільному порядку і
це не було строком на добровільне
виконання рішення суду. Позивач вважає
рішення господарського суду законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів, перевіривши наявні
матеріали справи (фактичні обставини
справи) на предмет правильності їх
юридичної оцінки господарським судом
та заслухавши пояснення присутніх в
засіданні представників сторін, дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню - підлягає, виходячи з
такого.

Як свідчать матеріали справи і це
встановлено господарським судом, за
договором оренди №105/52 від 20.11.2001р. ФОП
ОСОБА_4 надано в строкове платне
користування об'єкт комунальної
власності - нежитлове приміщення
підвалу загальною площею 135,2 кв. м. по
АДРЕСА_1 для використання під майстерню
з ремонту електро-побутової техніки із
строком дії (відповідно до додаткових
погоджень) - до 23.02.2012р.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 21.09.2011р. у справі №3/17-2692-2011,
залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 02.12.2011р., було розірвано
договір оренди та виселено ФОП ОСОБА_4 з
орендованого нею приміщення, стягнуто
заборгованість по орендній платі -
16396,56грн., 530,30грн. пені, 254,27грн. -
держмита та 236 грн. - витрат на ІТЗ
судового процесу.

Вказане рішення господарського суду
виконано ФОП ОСОБА_4, а саме:

- сплачено в повному обсязі
орендну плату та пеню - 16926,86грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№1 від 05.04.2012р.;

- сплачено в повному обсязі судові
витрати - платіжне доручення №2,3 від
05.04.2012р.

- 25.06.2012р. державним виконавцем
Приморського ВДВС ФОП ОСОБА_4 було
виселено із не житлового приміщення, що
підтверджується актом державного
виконавця від 25.06.2012р.

За період з 01.07.2011р. по 01.12.2011р. за
відповідачем рахувалася
заборгованість з орендної плати в сумі
5544,38грн. за стягненням якої, а також
неустойки в розмірі 37949,24 грн. - за
прострочку повернення орендованого
майна, в лютому 2014р. звернувся до
господарського суду Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради.

Господарський суд задовольнив позовні
вимоги в частині стягнення
заборгованості з орендної плати,
визнаної і відповідачем, відмовивши в
задоволенні вимог про стягнення
неустойки.

Як зазначив господарський суд,
стягнення неустойки з посиланням на
приписи ст.. 785 ЦК України у зв'язку із
розірванням договору оренди за
рішенням суду, є неправомірним.
Департамент 25.06.2012р. листом за №01-13/3449
звернувся до ФОП ОСОБА_4 з вимогою
повернути об'єкт оренди та
запропонував здійснити вивіз майна до
06.07.2012р.

Того ж дня, 25.06.2012р. було здійснено
примусове виселення ФОП ОСОБА_4 із
орендованого приміщення. Таким чином,
ФОП ОСОБА_4 не порушила вимог та строків
повернення об'єкту оренди, що були
встановлені Департаментом комунальної
власності Одеської міської ради та не
може нести відповідальність за
неправомірну поведінку.

За приписами ст.. 26 ЗУ „Про оренду
державного та комунального майна"
договір оренди припиняється у разі:
закінчення строку, на який його
укладено; приватизації об'єкта оренди
орендарем (за участю орендаря);
банкрутства орендаря; загибелі об'єкта
оренди; ліквідації юридичної особи, яка
була орендарем або орендодавцем.

За ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо
повернення речі, наймодавець має право
вимагати від наймача сплати неустойки
в розмирі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

Відповідно до ст. 27 ЗУ „Про оренду
державного та комунального майна" в
разі розірвання договору оренди,
закінчення строку його дії та відмови
від його продовження або банкрутства
орендаря він зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі оренди.

Пунктом 4.7 договору встановлено, що
після закінчення строку дії договору
чи у випаду його дострокового
розірвання, орендар зобов'язаний у 15-
денний термін повернути орендодавцю
приміщення за актом у належному стані,
не гіршому ніж на момент передачі його
в оренду, та відшкодувати
орендодавцеві збитки у разі погіршення
стану або втрати (повної або часткової)
об'єкта оренди.

Згідно ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу
України майново-господарськими
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу
України наймодавець має право
відмовитися від договору найму і
вимагати повернення речі, якщо наймач
не вносить плату за користування річчю
протягом трьох місяців підряд. У разі
відмови наймодавця від договору найму
договір є розірваним з моменту
одержання наймачем повідомлення
наймодавця про відмову від договору.

Згідно ст. 785 Цивільного кодексу
України у разі припинення договору
найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в
якому вона була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі. Якщо наймач
не виконує обов'язку щодо повернення
речі, наймодавець має право вимагати
від наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Відповідно до ст. 795 Цивільного кодексу
України передання наймачеві будівлі
або іншої капітальної споруди (їх
окремої частини) оформляється
відповідним документом (актом),який
підписується сторонами договору. З
цього моменту починається обчислення
строку договору найму, якщо інше не
встановлено договором. Повернення
наймачем предмета договору найму
оформляється відповідним документом
(актом), який підписується сторонами
договору. З цього моменту договір найму
припиняється.

Згідно п. 5.4 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 29
травня 2013 року № 12 „Про деякі питання
практики застосування законодавства
про оренду (найм) майна" застосовуючи
приписи статті 785 ЦК України у розгляді
справ зі спорів про стягнення
неустойки за прострочення виконання
зобов'язань з повернення об'єкта
оренди, господарським судам слід
звертати увагу на те, що неустойка,
стягнення якої передбачено частиною
другою статті 785 ЦК України, є
самостійною майновою відповідальністю
у сфері орендних правовідносин і
визначається як подвійна плата за
користування річчю за час
прострочення.

Крім того, слід враховувати, що
передбачені статтею 785 ЦК України
наслідки пов'язані з моментом
припинення договору оренди (найму).
Підстави припинення даного виду
договорів визначені в частині другій
статті 291 ГК України, згідно з якою
договір оренди припиняється, зокрема, у
разі закінчення строку, на який його
було укладено.

Водночас у розгляді справ зі спорів, що
виникають з договорів оренди будівель
або інших капітальних споруд,
господарські суди мають враховувати
умови договору та спеціальні норми
статті 795 ЦК України, в силу яких
договір найму припиняється з моменту
оформлення відповідних документів
(актів), що підтверджують повернення
наймачем предмета договору найму.

Враховуючи викладене, колегія суддів
зауважує, що єдиним допустимим доказом
належного виконання ФОП ОСОБА_4. свого
зобов'язання з повернення об'єкту
оренди-приміщення загальною площею 135,2
кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, переданого
відповідачу за договором оренди не
житлового приміщення № 105/52 від 20.11.2001
року, є відповідний акт, що підтверджує
повернення наймачем предмета договору
найму.

Матеріали справи не містять доказів
оформлення такого акту, як і не містять
доказів вимагання відповідачем
прийняття від нього орендодавцем
майна, яке було предметом договору, та
документального оформлення такого
прийняття згідно з частиною першою
статті 545, частиною другою статті 795
Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу
України у разі зміни або розірвання
договору зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни. Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Приймаючи до уваги встановлені судом
фактичні дані про розірвання договору
оренди №105/52 від 20.11.2001р. за рішенням
господарського суду, умови п. 4.7
договору, позивач вважає договір
оренди розірваним з 01.12.2011р.(постанова
ОГАС від 01.12.2011р. у справі №3/17-2192-2011) та
правильно нараховує неустойку за
неповернення об'єкту оренди за період з
01.12.2011р. до 25.06.2012р., вказуючи, що об'єкт
було повернуто тільки 25.06.2012р. згідно з
актом державного виконавця, який
складено при примусовому виконанні
рішення господарського суду Одеської
області від 23.09.2011р. у справі №3/17-2692-2011,
а період нарахування неустойки
обчислюється з 02.12.2011р. по 25.06.2012р.

З викладених підстав колегія суддів
вважає необґрунтованим відмову
господарського суду в стягненні
неустойки за прострочення виконання
зобов'язання з повернення об'єкта
оренди.

Та обставина, що договір оренди
розірвано в судовому порядку і в
судовому порядку виселено з
орендованого приміщення не дає підстав
вважати, що у ФОП ОСОБА_4 мала правові
підстави знаходитися в орендованому
приміщенні після розірвання договору
оренди і набрання судового рішення про
виселення законної сили.

Із урахуванням викладеного, рішення
господарського суду в частині відмови
в стягненні неустойки в сумі 37949,24 грн. -
підлягає скасуванню, позовні вимоги в
цій частині - задоволенню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

суд
постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради - задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської
області від 23.04.2014р. у справі №916/423/14 - в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог про стягнення неустойки в
розмірі 37949,24грн. скасувати, позовні
вимоги в цій частині - задовольнити.

Стягнути з ФОП ОСОБА_4 на користь
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради 37 949,24 грн. -
неустойки, 1 594 грн. 11 коп. - судового
збору за подання позовної заяви, 913 грн.
50 коп. - судового збору за апеляційне
провадження.

В решті рішення господарського суду
залишити без змін.

Доручити господарському суду Одеської
області видати відповідний наказ.

Постанова в порядку ст. 105
Господарського Процесуального Кодексу
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може
бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст складено та підписано
20.06.2014 року.

Головуючий суддя
Т.А. Величко

Суддя
Л.І. Бойко

Суддя
С.В. Таран