ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2014 р.Справа № 916/577/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: : Величко Т.А.,

суддів Бойко Л.І., Таран С.В.

при секретарі: Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

від позивача - Клименко Б.В.;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради

на рішення господарського суду
Одеської області від 05.05.2014р.

по справі № 916/577/14

за позовом Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 51 502,62 грн. неустойки

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності
Одеської міської ради звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовними вимогами до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення
неустойки в сумі 51502,62 грн., нарахованої
відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України за
період з 01.03.2012 по 07.02.2013р.

Позовні вимоги обґрунтовані ст.. 17, 27 ЗУ
„Про оренду державного та
комунального майна", ст.. ст.. 526, 530, 624, 764,
782, 785 ЦК України та умотивовані
невиконанням відповідачем обов'язку
щодо повернення наймодавцю
орендованого майна - нежилого
приміщення підвального поверху
загальної площею 140 кв. м., що
розташоване в м. Одесі, АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 05.05.2014р. (суддя Брагіна Я.В.)
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради 42918,84грн.
неустойки, 1522,50грн. - витрат, пов'язаних
із сплатою судового збору. В частині
стягнення 8583,78грн. - неустойки -
відмовлено.

Судове рішення мотивоване доведеністю
позовних вимог, але при цьому
неустойка, передбачена ч. 2 ст. 785 ЦК
України, є штрафною санкцією і
відповідно до ст.. 185 ПК України не є
об'єктом оподаткування та нарахування
ПДВ. Позивач безпідставно включив до
складу неустойки суму податку на
додану вартість у розмірі 8583,78грн.
Згідно ст.. 785 ЦК України, якщо наймач не
виконує обов'язку щодо повернення речі,
наймодавець має право вимагати від
наймача оплати неустойки у розмірі
подвійної орендної плати за
користування річчю за час
прострочення, а тому вимоги в сумі
42914,84грн. підтверджується матеріалами
справи та відповідають вимогам чинного
законодавства.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з
висновками суду в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення неустойки в розмірі 8583,78 грн.,
позивач просить скасувати рішення в
цій частині, позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Доводи скаржника ґрунтуються на
допущених господарським судом
порушеннях норм матеріального права -
ст.. 170, 185, 188 ПК України. Неустойка, яку
просить стягнути позивач на підставі
ст.. 785 ЦК України, не передбачена
договором, а передбачена законом, що
робить її в розумінні податкового
законодавства компенсацією вартості
послуги, що надана (оренда приміщення)
та відповідно зумовлює збільшення бази
початкування ПДВ згідно вказаних норм
права.

Колегія суддів, перевіривши наявні
матеріали справи (фактичні обставини
справи) на предмет правильності їх
юридичної оцінки господарським судом
та заслухавши пояснення присутнього в
засіданні представника позивача,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню - не підлягає, виходячи з
такого.

Як свідчать матеріали справи і це
встановлено господарським судом,
04.02.2005р. між Представництвом по
управлінню комунальною власністю ОМР,
правонаступником якого є Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради згідно рішення №273 - VI від
31.01.2011р., та ФОП ОСОБА_3 був укладений
договір №11/р оренди нежитлового
приміщення.

Відповідно до п. 1.1 договору у строкове
платне користування було передане
нежитлове підвальне приміщення по
АДРЕСА_1 в м. Одесі загальною площею 140
кв. м. для ведення підприємницької
діяльності у сфері охорони здоров'я.
Строк дії договору - до 02.10.2005р.

Пунктом 2.2 договору визначено, що за
орендоване приміщення орендар сплачує
орендну плату в розмірі 624,76грн. без
урахування ПДВ, що є базовою ставкою
орендної плати за місяць.

Додатковими погодженнями до договору
оренди була змінена загальна площа
орендованого майна - до 193,1 кв. м.,
змінено методику розрахунку орендної
плати за договором, а термін дії
договору продовжено до 16.11.2011р.

03.02.2012р. позивач надіслав відповідачу
повідомлення за №01-15/52 з відмовою від
договору оренди з пропозицією передати
нежиле підвальне приміщення позивачу,
сплатити заборгованість по орендній
платі в строк до 23.02.2012р.

23.02.2012р. договір оренди було розірвано в
зв'язку з недобросовісним виконанням
відповідачем зобов'язань щодо оплати
орендної плати.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 07.05.2012р. у справі №5017/742/2012,
залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 01.11.2012р., ФОП ОСОБА_3 виселено з
нежитлового приміщення підвалу
загальної площею 193,1 кв. м., що
розташоване в м. Одесі, АДРЕСА_1 та
передано вказане приміщення
Департаменту комунальної власності
Одеської міської; стягнуто з ФОП ОСОБА_3
на користь Департаменту комунальної
власності Одеської міської 20545,34грн. -
заборгованості по орендній сплаті,
1125,1грн. - пені, 1106,66 грн. - неустойки.

В добровільному порядку відповідач не
передав нежиле приміщення, в зв'язку з
чим на виконання рішення
господарського суду його було виселено
з орендованого приміщення, що
підтверджується актом державного
виконавця Другого Приморського
відділу ДВС ОМУЮ Моргуна О.В. від
07.02.2013р.

З посиланням на ч. 2 ст. 785 ЦК України
Департамент комунальної власності
Одеської міської звернувся до
господарського суду з вимогою про
стягнення неустойки в сумі 51502,62грн. за
період з 01.03.2012р. по 07.02.2013р. відповідно
до наданого розрахунку. Вказана сума
дорівнює подвійній орендній платі за
користування приміщенням за час
прострочення повернення приміщення
Департаменту комунальної власності
Одеської міської, розрахована із ПДВ.

Господарський суд, приймаючи рішення
про часткове задоволення позовних
вимог вказав, що неустойка, передбачена
ч. 2 ст. 785 ЦК України, не може
розглядатися як компенсація вартості
наданих послуг, яка збільшує базу
оподаткування податком на додану
вартість, а є за своєю правовою
природою штрафною санкцією.

З обґрунтуванням висновків суду
погодитися можна.

Як підставно зазначив господарський
суд, умовами договору оренди сторони
визначили (п.2.2), що за орендоване
приміщення орендар зобов'язався
сплачувати орендну плату, що становить
624,86грн. без ПДВ та є базовою ставкою
орендної плати за місяць.

Розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначається шляхом
коригування розміру орендної плати за
минулий місяць на щомісячний індекс
інфляції, що друкується Мінстатом
України.

Відповідно до додаткового погодження
до договору оренди нежитлового
приміщення №11/Р від 04.02.2005 року, орендна
плата з 05.11.2009 року становить: 993,5 грн.,
індекс інфляції - 1,961 грн., ПДВ - 389,65 грн.,
всього - 2 337,9 грн. Тобто, базова ставка -
993,5 грн.

Відповідно до „Методики розрахунку
орендної плати за державне майно та
пропорції її розподілу", затвердженої
постановою КМУ від 04.10.1995р. №786 із
змінами, до розміру орендної плати не
входить ПДВ. А згідно ст.. 785 ЦК України,
якщо наймач не виконує обов'язки щодо
повернення майна, наймодавець має
право вимагати від наймача сплати
неустойки в розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

Відповідно до ст.. 185 ПК України,
об'єктом оподаткування ПДВ є операції
платника податку з постачання товарів
та послуг, місце постачання яких
знаходиться на іншій території
України.

Сума неустойки, передбачена ст.. 185 ЦК
України, не може розглядатися як
компенсація вартості наданих послуг,
яка збільшує базу оподаткування
податком на додану вартість, а за своєю
природою є незаконною санкцією,
оскільки в розумінні ст.. 549 ЦК України,
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми не виконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

За таких обставин, рішення
господарського суду є законним і
обґрунтованим і підлягає залишенню без
змін. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, а
зводяться до тлумачення норм права на
свою користь.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

суд
постановив:

Рішення господарського суду Одеської
області від 05.05.2014р. у справі №916/577/14 -
залишити без змін, апеляційну скаргу
без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може
бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст складено та підписано
26.06.2014 року.

Головуючий суддя
Т.А. Величко

Суддя
Л.І. Бойко

Суддя
С.В. Таран