ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 р. Справа № 909/479/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Неверовська Л.
М. , при секретарі судового засідання
Войцеховська Х.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"КВАДР", вул. Госпітальна, 12, м.
Київ, 01203;

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

про стягнення 35823 грн. 67 коп., з яких 30866
грн. 72 коп. основного боргу, 603 грн. 80 коп.
3 % річних, 927 грн. пені, 2160 грн. 67 коп.
штрафу, 1265 грн. 48 коп. інфляційних
нарахувань.

за участю представників сторін:

Від позивача: Рішко М. М. - представник,
довіреність (№ б/н від 24.01.14);

Від відповідача: представники не
з'явилися.

ВСТАНОВИВ: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"КВАДР" звернулося до господарського
суду Івано-Франківської області з
позовом до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення 35823 грн. 67 коп., з
яких 30866 грн. 72 коп. основного боргу, 603
грн. 80 коп. 3 % річних, 927 грн. пені, 2160 грн.
67 коп. штрафу, 1265 грн. 48 коп. інфляційних
нарахувань.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав викладених в позовній заяві,
просить суд позов задовольнити.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору №03г/09-13 (готельні послуги
для резидентів України) від 02.08.13 в
частині оплати за надані послуги.

За неналежне виконання відповідачем
договірних зобов'язань, позивачем
нараховано 603 грн. 80 коп. 3 % річних, 927
грн. пені, 2160 грн. 67 коп. штрафу, 1265 грн. 48
коп. інфляційних нарахувань.

Відповідач явку представника в судове
засідання не забезпечив, відзив на
позов не подав, про поважність причини
своєї неявки суду не повідомив.
Враховуючи ту обставину, що
відповідача було належним чином
повідомлено про час і місце розгляду
справи, останнього не було позбавлено
конституційного права на захист
охоронюваних законом інтересів. У
разі неможливості забезпечення явки
представника в судове засідання,
сторона у справі не позбавлена права
надавати свої вимоги і заперечення у
письмовому вигляді. Разом з тим, у
відповідності із ст.22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами, вживати
заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи.

З огляду на те, що явка сторін не
визнавалась обов'язковою, будь-яких
клопотань про відкладення розгляду
справи не надходило, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами відповідно до статті 75
Господарського процесуального кодексу
України, без участі відповідача, якого
належно повідомлено про час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представника позивача,
всебічно та повно з'ясувавши обставини,
на яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши в сукупності всі
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

02.08.13 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"КВАДР" та фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 укладено договір №03г/09-13
(готельні послуги для резидентів
України).

У відповідності до п. 1. договору,
позивач зобов'язується за заявкою
відповідача за плату, у порядку та
строки, передбачені умовами даного
договору надавати готельні послуги та
інші послуги, замовлені відповідачем
на базі майнового комплексу "Президент
Готель" клієнтам, інформацію про яких
надає відповідач.

Згідно п. 3.3 договору, за групи клієнтів
відповідач безготівково сплачує 75 %
передплати суми замовлених послуг
протягом 3 банківських днів з моменту
виставлення попереднього рахунку
позивачем, але не пізніше двотижневого
строку до моменту заїзду групи
клієнтів, а остаточний розрахунок
відповідач здійснює не пізніше ніж за 3
банківські дні до надання послуг, якщо
сторони не узгодять інше в додатках до
договору.

Згідно п. 3.9. договору, після виконання
заявки відповідача позивач надає акт
наданих послуг, відповідач перевіряє
правильність акту протягом 5 робочих
днів з дня його отримання та підписує
або дає письмово обґрунтовану відмову.
У випадку, якщо протягом визначеного
строку відповідач не поверне
підписаний акт та не надасть письмову
обґрунтовану відмову, акт наданих
послуг вважається підписаним та таким,
що прийнятий відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач надав відповідачу обумовлені
договором послуги (згідно заявки
№198/08-2013) за період з 03.09.13 по 09.09.13, що
підтверджується підписаним та
скріпленим печатками сторін актом
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№6418 від 09.09.13 на загальну суму 59988 грн. 13
коп.

В порушення договірних зобов'язань,
відповідач за надані позивачем послуги
своєчасно та в повному обсязі не
розрахувався, внаслідок чого утворився
борг в сумі 30866 грн.

Згідно ст. 11 Цивільного Кодексу України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, зокрема із
правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

На підставі положень Цивільного
Кодексу України суд робить висновок
про те, що між сторонами виникло
цивільно-правове зобов'язання.

Відповідно до ст. 509 Цивільного Кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться в ст.ст.
179, 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 901 Цивільного
Кодексу України, за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ст. 903 Цивільного Кодексу
України, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач свої зобов'язання перед
позивачем щодо оплати за надані
позивачем послуги своєчасно та в
повному обсязі не виконав, станом на
дату судового засідання основний борг
відповідача перед позивачем становить
30866 грн.

Відповідачем не подано жодних
документальних доказів, які б
спростовували доводи позивача щодо
неналежного виконання зобов'язань по
оплаті боргу.

З огляду на встановлені судом
обставини справи, вимога позивача про
стягнення з відповідача основного
боргу за отримані послуги згідно
договору №03г/09-13 (готельні послуги для
резидентів України) від 02.08.13 в розмірі
30866 грн. є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, що прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Господарським судом встановлено факт
прострочення грошового зобов'язання
відповідачем, здійснено перевірку
поданого позивачем розрахунку
інфляційних втрат та 3 % річних.

З огляду на обґрунтованість позовних
вимог в цій частині та правильність
поданого розрахунку, позовні вимоги
про стягнення 603 грн. 80 коп. 3 % річних та
1265 грн. 48 коп. інфляційних нарахувань
підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 218 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки (ст. 611 Цивільного Кодексу
України).

Ст. 230 Господарського кодексу України
встановлено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 4.1. договору сторони
встановили, що за прострочення строків
оплати наданих послуг відповідач
сплачує позивачу пеню в розмірі 0,1 % від
вартості послуг за кожен календарний
день прострочення, а за прострочення
понад 30 днів додатково стягується
штраф в розмірі 7 % вказаної вартості
послуг.

На підставі вказаного пункту договору
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань позивач просить стягнути 927
грн. пені, 2160 грн. 67 коп. 7 % штрафу.

У відповідності до ст. 1 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону встановлено, що розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Таким чином, сторонами в договорі може
бути визначено будь-який розмір пені,
однак, при стягненні в судовому порядку
він не може перевищувати розмір, який
встановлений законодавством як
граничний (подвійна облікова ставка
Національного банку України).

Отже, нарахування позивачем пені в
розмірі 0,1 % (що становить більше
розміру подвійна облікова ставка НБУ)
від суми заборгованості згідно пункту
4.1. договору суперечить положенням
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань".

З огляду на вимоги частини 1 статті 4-7
Господарського процесуального кодексу
України щодо прийняття судового
рішення за результатами обговорення
усіх обставин справи та частини 1 ст.
43 Господарського процесуального
кодексу України стосовно всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності, суд повинен перевірити
обґрунтованість і правильність
здійсненого позивачем нарахування
таких сум, і в разі, якщо їх обчислення
помилкове - зобов'язати позивача
здійснити перерахунок відповідно до
закону чи договору або зробити це
самостійно.

Зважаючи на викладене, суд самостійно
здійснив перерахунок пені у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно розрахунку пені здійсненого
судом, сума пені, що підлягає стягненню
становить 329 грн. 81 коп., в решті
позовних вимог в частині стягнення
пені слід відмовити.

З огляду на обґрунтованість розрахунку
7 % штрафу, позовні вимоги про стягнення
2160 грн. 67 коп. штрафу підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.33 ГПК кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Вказаною нормою
обов'язок доказування покладений на
сторони процесу. Доказування полягає у
поданні доказів сторонами та доведенні
їх переконливості суду.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, враховуючи
встановлені господарським судом
обставини, позов слід задовольнити
частково, стягнути з відповідача 30866
грн. 72 коп. основного боргу, 603 грн. 80 коп.
3 % річних, 1265 грн. 48 коп. інфляційних
нарахувань, 329 грн. 81 коп. пені, 2160 грн. 67
коп. штрафу. В решті позовних вимог -
відмовити.

У відповідності до статті 49 ГПК
України, витрати по сплаті судового
збору слід покласти на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 202, 509, 526, 610, 611, 612, 625,
629, 901, 903 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 193, 218, 230 Господарського кодексу
України, Законом України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ст. ст.
33, 43, 49, 75, ст. 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"КВАДР" до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення 35823 грн. 67 коп.
задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"КВАДР", вул. Госпітальна, 12, м. Київ, 01203
(ідентифікаційний код 35929323)
30866 (тридцять тисяч вісімсот шістдесят
шість) грн. 72 коп. основного боргу, 603
(шістсот три) грн. 80 коп. 3 % річних, 1265
(одну тисячу двісті шістдесят п'ять)
грн. 48 коп. інфляційних нарахувань, 329
(триста двадцять дев'ять) грн. 81 коп.
пені, 2160 (дві тисячі сто шістдесят) грн.
67 коп. штрафу, 1796 (одну тисячу сімсот
дев'яносто шість) грн. 54 коп. судового
збору, про що видати наказ після
набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 23.06.14

Суддя
Неверовська Л. М.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Озарко Л. Р. 23.06.14