ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 рокуСправа № 912/2042/13
Господарський суд Кіровоградської
області у складі колегії суддів:
головуючого судді Наливайко Є.М.,
суддів Тимошевської В.В. та Поліщук Г.Б.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи № 912/2042/13

за позовом прокурора Ульяновського
району Кіровоградської області в
інтересах держави в особі Головного
управління Дерземагенства у
Кіровоградській області

та Кіровоградської обласної державної
адміністрації

до відповідачів:

1) Ульяновської районної державної
адміністрації,

2) фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про визнання незаконними та скасування
розпоряджень, визнання недійсним
договору, визнання недійсним
державного акта та скасування його
реєстрації, повернення земельної
ділянки

за участю представників:

від прокурора - Макаренко О.І., прокурор
відділу прокуратури м. Кіровограда
посвідчення № 023072 від 21.11.2013 р.;

від позивача (Головного управління
Держземагенства у Кіровоградській
області) - участі не брали;

від позивача (Кіровоградської обласної
державної адміністрації) - Мукашов Д.В.,
довіреність №01-25/23/1 від 26.03.2014;

від відповідача І - участі не брали;

від відповідача ІІ - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Прокурором Ульяновського району
подано позов в інтересах держави,
уповноваженими органами якої
виступають Головне управління
Держземагентства у Кіровоградській
області та Кіровоградська обласна
державна адміністрація, у якому
прокурор просить суд:

- поновити пропущений процесуальний
строк для звернення до господарського
суду з позовом;

- визнати незаконним та скасувати
розпорядження Ульяновської районної
державної адміністрації про надання
згоди на розробку проекту відведення
земельної ділянки ПП ОСОБА_1 під
будівництво пункту по ремонту паливних
апаратур на території
Великотроянівської сільської ради від
03.06.2003 № 357-р;

- визнати незаконним та скасувати
розпорядження Ульяновської районної
державної адміністрації про
затвердження матеріалів по оцінці та
продажу земельної ділянки та продажу
її у власність приватному підприємцю
ОСОБА_1 від 25.01.2005 № 18-р;

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
08.03.2005, укладений між Ульяновською
районною державною адміністрацією та
приватним підприємцем ОСОБА_1;

- визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії КР № 014690 площею 665 кв.м.,
кадастровий номер :02:000:7503 та
скасувати його державну реєстрацію;

- зобов'язати приватного підприємця
ОСОБА_1 повернути земельну ділянку
площею 665 кв.м. вартістю 12764,00 грн.,
розташовану на території
Великотроянівської сільської ради
державі в особі головного управління
Держземагенства у Кіровоградській
області.

Прокурор обґрунтовує заявлені позовні
вимоги тим, що Ульяновська районна
державна адміністрація перевищила
свої повноваження, передбачені чинним
законодавством. На думку прокурора,
враховуючи, що пункт по ремонту
паливних апаратур є об'єктом, який не
пов'язаний з обслуговуванням жителів
територіальної громади, повноваження
щодо передачі землі для таких потреб
відноситься до компетенції
Кіровоградської обласної державної
адміністрації.

Збудований відповідачем - 2 об'єкт
здійснює послуги з обслуговування та
ремонту транспортних засобів та їх
складових частин, а його розташування
на км 245+787 автодороги Київ - Одеса
виключає його використання жителями
територіальної громади.

Крім того, прокурор убачає порушення
вимог земельного законодавства з боку
райдержадміністрації у
непослідовності її дій відносно
спірної земельної ділянки, а саме:
розпорядженням від 03.06.2003 №357-р надано
згоду на розробку проекту відведення
земельної ділянки відповідачу - 2 під
будівництво вищезазначеного об'єкту з
метою передачі у довгострокову оренду
терміном на 25 років, а вже
розпорядженням від 25.01.2005 №18-р
затверджуються матеріали по оцінці і
продажу земельної ділянки та сам
продаж у власність підприємцю ОСОБА_1
земельної ділянки загальною площею 665,0
кв.м.

Оскільки спірна земельна ділянка
вибула з власності держави всупереч
вимогам чинного законодавства та поза
волею належного розпорядника, прокурор
вважає, що наявні всі правові підстави
для витребування її із незаконного
володіння та повернення державі у
відповідності до вимог статей 387, 388 ЦК
України.

Державний акт на право власності на
зазначену земельну ділянку, виданий на
підставі незаконних розпорядження
райдержадміністрації та договору
купівлі-продажу, прокурор вважає таким,
що підлягає визнанню недійсним, а його
державна реєстрація скасуванню.

Ульяновська районна державна
адміністрація у відзиві на позов (т.1,
а.с. 60-63) просить відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю,
так як вважає доводи прокурора
необґрунтованими та такими, що не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Так, відповідач - 1 не погоджується з
висновком прокурора щодо неможливості
віднесення пункту по ремонту паливних
апаратур, під будівництво якого
надавалася земельна ділянка
оскаржуваними розпорядженнями, до
об'єктів, які пов'язані з
обслуговуванням жителів
територіальної громади. Прокурор
відносить даний пункт по ремонту
паливних апаратур до об'єктів сервісу
на землях дорожнього господарства,
визначення яких надано у Порядку
видачі дозволів на розміщення,
будівництво, реконструкцію та
функціонування об'єктів сервісу на
землях дорожнього господарства та згод
і погодження на об'єкти зовнішньої
реклами вздовж автомобільних доріг
загального користування,
затвердженому наказом Державної
служби автомобільних доріг України від
29.09.2005 № 414 (надалі - Порядок). Відповідач
- 1 вважає, що прокурор помилково
посилається на визначення терміну
"об'єкт сервісу", наданому у
вищезазначеному нормативному акті, так
як на момент прийняття оскаржуваних
розпоряджень вказаний Порядок не був
прийнятий та введений в дію.

Поряд з цим, у відзиві на позов,
відповідач - 1 вказує, що прокурором
неправильно обрано законодавство в
обґрунтування позовних вимог. Норми
законодавства, на які посилається
прокурор, не діяли на момент прийняття
оскаржуваних розпоряджень, якими
спірна земельна ділянка передавалася
спочатку в оренду, а потім і у
власність. Тому, на думку відповідача -
1, господарський суд при вирішенні
даного спору не може застосовувати
норми Земельного кодексу України, на
які посилається прокурор, так як ці
норми поширюються на правовідносини,
що виникли після набрання ними
чинності. Також у своєму відзиві на
позов, відповідач - 1 зауважує на те, що
при прийнятті оскаржуваних
розпоряджень Ульяновська районна
державна адміністрація діяла виключно
в межах норм діючого законодавства.

Відповідач - 2 також просить
господарський суд відмовити у
задоволенні позовних вимог прокурора,
мотивуючи це у своєму відзиві на позов
від 27.01.2014 (т.1, а.с.65-69) посиланням на
безпідставне застосування прокурором
норм Порядку, який затверджений
наказом Державної служби
автомобільних доріг України після
прийняття Ульяновською районною
державною адміністрацією оскаржуваних
розпоряджень та втратив чинність
відповідно наказу Міністерства
інфраструктури України від 16.11.2012 №688,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22.11.2012 за №1953/22265, тобто
є таким, що не регулює відповідні
правовідносини на момент розгляду
даного спору. Відповідач - 2 наполягає
на законності прийнятих відповідачем -
1 розпоряджень та укладення сторонами
договору купівлі - продажу земельної
ділянки, стверджуючи про їх
відповідність нормам чинного на момент
їх прийняття та укладення
законодавства. При цьому, вважає
помилковим посилання прокурора в
обґрунтування позовних вимог на норми
земельного законодавства, у редакції,
що набрали чинності з 14.09.2009. Відповідач
- 2 звертає увагу господарського суду на
положення статті 58 Конституції України
та частини 2 статті 5 ЦК України
відносно дії законів та інших
нормативно-правових актів у часі.

Крім того, відповідачем - 2 подана заява
від 28.01.2014 про застосування позовної
давності та відмову у зв'язку з цим у
задоволенні позову повністю.
Одночасно, відповідач - 2 у цій же заяві
спростовує поважність причин
пропущення позовної давності
прокурором та позивачами, вказуючи на
обставини, які на його думку,
підтверджують, що позивачу-1, як
правонаступнику Державного комітету
України із земельних ресурсів, було
відомо про передачу спірної земельної
ділянки в оренду та подальшого її
продажу відповідачу - 2, а саме:
затвердженням 21.03.2004 заступником
начальника обласного головного
управління земельних ресурсів
А.Д.Буяновим Висновку державної
землевпорядної експертизи від 21.08.2004
№4441. Позивач - 2 про наявність спірних
розпоряджень знав або міг дізнатися із
Зведеного висновку комплексної
державної інвестиційної експертизи на
проект будівництва пункту по ремонту
паливної апаратури на автодорозі Київ -
Одеса км. 245+787 (східна сторона) на
території Великотроянівської
сільської ради Ульяновського району
Кіровоградської області від 26.08.2003
№91К/2003-П, який затверджувався
начальником комунального підприємства
"Кіровоградська обласна служба
Укрінвестекспертизи" Кіровоградської
обласної державної адміністрації. З 30
грудня 2004 фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 публічно надавала послуги з
обслуговування транспортних засобів
на зазначеному об'єкті, із чого
прокуратура Ульяновського району
могла довідатися про правовий статус
як вказаного об'єкту, так і земельної
ділянки, на якій він розміщується.

07.02.2014 представником прокуратури
подано заяву за №05/3-519вих-13 про зміну
предмета позову. Користуючись правами,
наданими сторонам статтями 22, 29 ГПК
України, представник прокуратури
просить господарський суд:

- визнати незаконним та скасувати
розпорядження Ульяновської
райдержадміністрації про надання
згоди на розробку проекту відведення
земельної ділянки в оренду підприємцю
ОСОБА_1 під будівництво пункту по
ремонту паливних апаратур на території
Великотроянівської сільської ради від
03.06.2003 №357-р;

- визнати незаконним та скасувати
розпорядження Ульяновської
райдержадміністрації про затвердження
проекту відведення та надання
земельної ділянки підприємцю ОСОБА_1 в
оренду із земель загального
користування на території
Великотроянівської сільської ради від
12.08.2003 №501-р;

- визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки площею 665 кв.м. на
території Великотроянівської
сільської ради від 16.04.2004, укладений між
Ульяновською районною державною
адміністрацією та приватним
підприємцем ОСОБА_1;

- визнати незаконним та скасувати
розпорядження Ульяновської
райдержадміністрації про затвердження
матеріалів по оцінці та продажу
земельної ділянки та продаж її у
власність приватному підприємцю
ОСОБА_1 від 25.01.2005 №18-р;

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
08.03.2005, укладений між Ульяновською
районною державною адміністрацією та
приватним підприємцем ОСОБА_1;

- визнати недійсним державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії КР №014690 площею 665 кв.м.
кадастровий номер :02:000:7503 та
скасувати його державну реєстрацію.

Заявою від 18.03.2014 за №05/3-298
представником прокуратури
Кіровоградської області подано заяву
про зміну предмета позову, згідно якої
до Ульяновської райдержадміністрації
та фізичної особи - підприємця заявлено
вимоги:

- визнати незаконним та скасувати
розпорядження Ульяновської
райдержадміністрації про надання
згоди на розробку проекту відведення
земельної ділянки в оренду підприємцю
ОСОБА_1 під будівництво пункту по
ремонту паливних апаратур на території
Великотроянівської сільської ради від
03.06.2003 №357-р;

- визнати незаконним та скасувати
розпорядження Ульяновської
райдержадміністрації про затвердження
проекту відведення та надання
земельної ділянки в оренду приватному
підприємцю ОСОБА_1 на території
Великотроянівської сільської ради від
12.08.2003 №501-р;

- визнати недійсним договір оренди
землі від 16.04.2004, укладений між
Ульяновською районною державною
адміністрацією та приватним
підприємцем ОСОБА_1 щодо земельної
ділянки площею 665 кв.м. на території
Великотроянівської сільської ради.

Аналогічну за змістом заяву про зміну
предмета позову від 31.03.2014 за № 2-571 вих-14
подав прокурор Ульяновського району.

Розглянувши та оцінивши зміст
вищезазначених заяв про зміну предмета
спору, господарський суд встановив, що
заявами від 07.02.2014, 18.03.2014 та 31.03.2014
прокурором доповнено позов двома
новими вимогами, а саме:

- визнати незаконним та скасувати
розпорядження Ульяновської
райдержадміністрації про затвердження
проекту відведення та надання
земельної ділянки приватному
підприємцю ОСОБА_1 в оренду із земель
загального користування на території
Великотроянівської сільської ради від
12.08.2003 №501-р;

- визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки площею 665 кв.м. на
території Великотроянівської
сільської ради від 16.04.2004, укладений між
Ульяновською райдержадміністрацією та
приватним підприємцем ОСОБА_1

Водночас у заяві від 07.02.2014 виключено
одну вимогу, яка заявлялася у позові,
відносно зобов'язання приватного
підприємця ОСОБА_1 повернути земельну
ділянку площею 665 кв.м. вартістю 12764,00
грн., розташовану на території
Великотроянівської сільської ради
державі в особі головного управління
Держземагенства у Кіровоградській
області. У заявах від 18.03.2014 та від 31.03.2014
прокурором виключено чотири вимоги,
які заявлені були ним у позові від
29.03.2013, за яким господарським судом
порушено провадження у даній справі.

Отже, господарський суд не може
розглядати зазначені заяви як заяви
про зміну предмета позову з наступних
підстав.

Відповідно до вимог статті 22
Господарського процесуального кодексу
України позивач, а у відповідності до
приписів статті 29 цього кодексу і
прокурор, який бере участь у справі, має
право до початку розгляду
господарським судом справи по суті
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Зазначені заяви прокурора
господарський суд не може розглядати
як заяви про зміну предмета позову,
оскільки в них йдеться про доповнення
позовних вимог, що є предметом спору,
новими вимогами про визнання
незаконним та скасування
розпорядження, а також про визнання
недійсним ще одного договору, тобто
фактично йдеться про подання ще одного
позову.

Однак, доповнення позову додатковими
вимогами не передбачене статтею 22
Господарського процесуального кодексу
України.

З огляду на викладене, враховуючи
положення пунктів 3.11., 3.12. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції №18 від 26.12.2011 з
послідуючими змінами, господарський
суд не приймає до розгляду заяви
прокурора про зміну предмета позову
від 07.02.2014, 18.03.2014 та від 31.03.2014.

Крім того прокурором у заяві від 07.02.2014
виключена одна вимога, а у заявах від
18.03.2014 та 31.03.2014 виключено чотири вимоги,
які пред'являлися у позові. Враховуючи,
що ні прокурор, ні позивачі не
відмовилися від цих вимог у
встановленому процесуальним
законодавством порядку, господарський
суд розглядає по суті раніше заявлені
позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач - 1 у своїх письмових
поясненнях від 11.02.2014 та від 24.02.2014
підтримав позовні вимоги прокурора у
даній справі, оскільки вбачає в діях
відповідачів порушення інтересів
держави в особі Головного управління
Держземагенства у Кіровоградській
області, просить позов задовольнити в
повному обсязі. Розгляд справи просить
здійснювати за відсутності його
представника.

Позивач - 2 поясненнями від 11.02.2014 року
підтримав позовні вимоги прокурора,
зазначаючи, що виходячи із змісту
статті 122 Земельного кодексу України
Ульяновською районною державною
адміністрацією перевищені
повноваження відносно розпорядження
землями державної власності при
наданні їх у користування приватному
підприємцю ОСОБА_1.

Представник прокуратури та позивача - 2
у судовому засіданні 19.06.2014 позовні
вимоги підтримали.

19.06.2014 року від представника головного
управління Держземагенства у
Кіровоградській області надійшло
клопотання, відповідно до змісту якого
позивач - 1 просить суд розгляд справи
здійснювати за його відсутності.

Представники відповідачів І та ІІ в
судове засідання не з'явились. Про час
та місце проведення судового засідання
повідомлені належним чином.

Розглянувши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення прокурора та
представника позивача - 2 та оцінивши
подані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.06.2003 головою Ульяновської районної
державної адміністрації (надалі -
Ульяновська РДА) прийняте
розпорядження №357-р "Про надання згоди
на розробку проекту відведення
земельної ділянки ПП ОСОБА_1 під
будівництво пункту по ремонту паливних
апаратур на території
Великотроянівської сільської ради" (т.
1, а.с. 11).

12.08.2003 головою Ульяновської РДА
прийнято розпорядження № 501-р "Про
затвердження проекту відведення та
надання земельної ділянки приватному
підприємцю ОСОБА_1 із земель
загального користування на території
Великотроянівської сільської ради" (т.
1, а.с. 58). Зазначеним розпорядженням
затверджено проект відведення
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1,
земельної ділянки загальною площею 665,0
кв. м, із земель загального
користування Великотроянівської
сільської ради Ульяновського району
Кіровоградської області, для
будівництва та обслуговування пункту
по ремонту паливних апаратур та надано
в оренду цю земельну ділянку.

Цим же розпорядженням зобов'язано
фізичну особу-підприємця ОСОБА_1
сплатити втрати
сільськогосподарського виробництва,
пов'язані з вилученням
сільськогосподарських угідь для
будівництва та обслуговування пункту
по ремонту паливних апаратур в розмірі
5956,00 грн. на спеціальні рахунки:
обласної ради - 25%, районної ради - 15%,
сільської ради - 60% та доручено
заступнику голови районної державної
адміністрації ЯрчевськомуВ.Д. укласти
договір оренди вищевказаної земельної
ділянки.

Розпорядження №501-р стало підставою
для укладення між Ульяновською РДА
(орендодавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар)
договору оренди земельної ділянки від
16.04.2004 (т.1, а.с.70-71), за умовами якого
орендар отримав в строкове платне
користування (оренду) строком на 5 років
земельну ділянку площею 665,0кв.м для
будівництва та обслуговування пункту
по ремонту паливних апаратур. Цей
договір зареєстровано в
Кіровоградській філії Державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру" в книзі державної
реєстрації договорів оренди землі
16.04.2004 за №45.

30.12.2004 розпорядженням №710-р
розпорядженням голови Ульяновської
районної державної адміністрації
оформлено за приватним підприємцем
ОСОБА_1 право власності на об'єкт
нерухомості: пункт по ремонту паливної
апаратури, який розташований на
автомагістралі Київ-Одеса км 245+787
Ульяновського району Кіровоградської
області (т.1, а.с.57).

На підставі даного розпорядження
приватному підприємцю ОСОБА_1 видано
Свідоцтво про право власності на пункт
по ремонту паливної апаратури, яке
зареєстроване в Ульяновському
комунальному міжміському бюро
технічної інвентаризації (реєстровий
запис №254/1 від 30.12.2004) (т.1, а.с.76). Дана
обставина також підтверджена Архівною
довідкою №15 від 27.01.2014 Ульяновського
комунального міжміського бюро
технічної інвентаризації (т.1, а.с. 98).

Розпорядженням Ульяновської РДА від
25.01.2005 № 18-р "Про затвердження
матеріалів по оцінці та продажу
земельної ділянки та продаж її у
власність ПП ОСОБА_1." затверджено
матеріали по оцінці та продажу ПП
ОСОБА_1 земельної ділянки площею
665,0кв.м., продано ПП ОСОБА_1 земельну
ділянку загальною площею 665,0 кв.м., що
використовується в комерційних цілях
за рахунок земель загального
користування Великотроянівської
сільської ради, розташованої за
адресою: автомагістраль Київ-Одеса км
245+787 (східна сторона) на території
Великотроянівської сільської ради та
доручено заступнику голови районної
державної адміністрації Ярчевському
В.Д. укласти з ПП ОСОБА_1. договір
купівлі-продажу вищевказаної
земельної ділянки (т.1, а.с. 12).

На підставі даного розпорядження між
Ульяновською РДА (продавець) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(покупець) укладено договір
купівлі-продажу № 192 земельної ділянки
від 08.03.2005 (т.1, а.с.10), за умовами якого
продавець передає у власність покупця,
а покупець приймає у власність
земельну ділянку площею 665,0 кв.м,
розташовану на території
Великотроянівської сільської ради для
будівництва та обслуговування пункту
по ремонту паливних апаратур.

На підставі даного договору
купівлі-продажу ФОП ОСОБА_1 07.03.2007
отримано державний акт на право
власності на земельну ділянку серії КР
№ 014690 площею 665,0кв. м кадастровий номер
:02:000:7503.

Господарський суд враховує, що із
вищезазначених актів прокурором
оскаржуються розпорядження №357-р від
03.06.2003, № 18-р від 25.01.2005, договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
08.03.2005 № 192 та державний акт від 07.03.2007.

За наслідками дослідження всіх
обставин справи, аналізу норм чинного
законодавства, яке підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
господарський суд дійшов висновку, що
вимоги прокурора не підлягають
задоволенню в силу наступного.

Статтею 3 Земельного кодексу України
(тут і надалі в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що земельні
відносини регулюються Конституцією
України, цим Кодексом, а також
прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 17 Земельного кодексу
України, до повноважень місцевих
державних адміністрацій у сфері
земельних відносин належить
розпорядження землями державної
власності в межах, визначених цим
Кодексом.

Відповідно до статті 116 Земельного
кодексу України, громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Пунктом 12 розділу X "Перехідні
положення" Земельного кодексу України
визначено, що до розмежування земель
державної і комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями в межах населених пунктів, крім
земель, переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Згідно наявної в матеріалах справи
технічної документації, спірна
земельна ділянка знаходиться за межами
населених пунктів на території
Великотроянської сільської ради
Ульяновського району Кіровоградської
області.

Вирішуючи питання стосовно визначення
повноважень обласних і районних
державних адміністрацій необхідно
зауважити, що серед прав на землю
Земельний кодекс України у розділі III
виділяє: право власності на землю
(глава 14), право користування землею
(глава 15), право земельного сервітуту
(глава 16).

До права користування землею кодекс
відносить право постійного
користування земельною ділянкою
(стаття 92), право оренди земельної
ділянки (стаття 93), право концесіонера
на земельну ділянку (стаття 94).

Відповідно до частини 1 статті 124
Земельного кодексу України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

В свою чергу стаття 122 Земельного
кодексу України, на яку посилається
прокурор в обґрунтування позовних
вимог (в редакції на момент прийняття
спірного розпорядження), визначає
повноваження органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування по
наданню земельних ділянок юридичним
особам виключно у постійне
користування. І не стосується
повноважень цих органів щодо передачі
в оренду земельної ділянки. Отже, дана
норма Земельного кодексу не може бути
застосовано до правовідносин щодо
надання земельної ділянки в оренду, до
того ж і не юридичній особі.

Дійсно, вказаною статтею повноваження
обласних і районних державних
адміністрацій різняться. Частина 3 цієї
статті обмежує права районних
державних адміністрацій щодо надання
ними земельних ділянок із земель
державної власності за межами
населених пунктів, зокрема, для
будівництва об'єктів, пов'язаних з
обслуговуванням жителів
територіальної громади (шкіл, закладів
культури, лікарень, підприємств
торгівлі тощо).

Проте, враховуючи, що оскаржуваним
розпорядженням №357-р від 03.06.2003
вирішувалися питання стосовно
передачі відповідачу - 2 (фізичній
особі - підприємцю) земельної ділянки в
оренду, вимоги статті 122 Земельного
кодексу України прокурором
безпідставно застосовані в
обґрунтування заявлених позовних
вимог щодо перевищення відповідачем -1
своїх повноважень.

Крім того, норми земельного
законодавства, чинні на момент
виникнення правовідносин між
відповідачами у даній справі, не
містять приписів виключної
компетенції обласних державних
адміністрацій щодо передачі
громадянам і юридичним особам в оренду
земельних ділянок за межами населених
пунктів для будівництва об'єктів, які
використовуються для обслуговуванням
жителів територіальної громади.

Отже, на момент прийняття спірного
розпорядження №357-р від 03.06.2003, порядок
передачі земельних ділянок в оренду
встановлювався статтею 124 Земельного
кодексу України.

Частиною 3 вказаної статті Земельного
кодексу України передбачена
особливість передачі в оренду
земельних ділянок громадянам і
юридичним особам. Це стосується
випадків передачі таким особам
земельної ділянки із зміною їх
цільового призначення та із земель
запасу під забудову і полягає у
здісненні такої передачі за проектами
відведення в порядку, встановленому
статтями 118, 123 цього кодексу.

При цьому слід зауважити, що при
передачі в оренду земельних ділянок
положення статей 118, 123 Земельного
кодексу України враховуються виключно
лише щодо встановленого порядку
передачі за проектами відведення.
Вирішальним у тому, норму якої статті
застосовувати, є суб'єкт звернення:
Якщо громадянин - необхідно
застосовувати положення статті 118
Земельного кодексу України, у випадку
звернення із заявою юридичної особи -
застосовуються положення статті 123
цього кодексу.

Враховуючи, що суб'єктом звернення із
заявою про надання в оренду земельної
ділянки у даному спорі є фізична особа -
суб'єкт підприємницької діяльності,
господарський суд вважає що для даних
правовідносин слід застосовувати
статтю 118 Земельного кодексу України.

За приписами частини 7 статті 118
Земельного кодексу України у
кореспонденції з положеннями статті 124
згаданого кодексу, відповідна місцева
державна адміністрація розглядає
заяву і в разі згоди на передачу
земельної ділянки в оренду надає
дозвіл на розробку проекту її
відведення.

Саме такий дозвіл на розробку проекту
відведення земельної ділянки площею 665
кв.м за рахунок земель загального
користування Великотроянівської
сільської ради в оренду на 25 років для
будівництва та обслуговування пункту
по ремонту паливних апаратур власників
автотранспортних засобів району
надано відповідачу - 2 розпорядженням
голови Ульяновської районної
державної адміністрації №357-р від
03.06.2003.

Необхідність розроблення проекту
відведення земельної ділянки у разі
зміни її цільового призначення
узгоджується і з положеннями частини 5
статті 15 Закону України "Про оренду
землі" №161-XIV від 6 жовтня 1998 року (у
редакції чинній на момент прийняття
оскаржуваного розпорядження).

Доказом того, що при передачі в оренду
земельної ділянки змінювалося її
цільове призначення є Проект
відведення земельної ділянки (т.2, а.с.
99-141) та лист відділу Держземагенства в
Ульяновському районі Кіровоградської
області від 31.01.2014 №247 (т.2, а.с.13).

З огляду на вищевикладені обставини
спростовується твердження прокурора
стосовно того, що районна державна
адміністрація може набути
повноваження по відведенню земельних
ділянок для будівництва в порядку п. "в"
частини 3 статті 122 Земельного кодексу
України лише попередньо встановивши,
опрацювавши, дослідивши рівень потреби
в обслуговуванні жителів
територіальної громади Ульяновського
району на об'єкті, для будівництва
якого відводиться земельна ділянка, та
стану їх задоволення в разі її
відведення.

Господарський суд вважає
неправомірним посилання прокурора в
обґрунтування заявлених вимог на
визначення поняття "пункту по ремонту
паливних матеріалів", що надано у
Порядку видачі дозволів на розміщення,
будівництво, реконструкцію та
функціонування об'єктів сервісу на
землях дорожнього господарства та згод
і погоджень на об'єкти зовнішньої
реклами вздовж автомобільних доріг
загального користування,
затвердженому наказом Державної
служби автомобільних доріг України від
29.09.2005 №414 (надалі - Порядок).

Як уже зазначалося, для спірних
правовідносин не має значення чи
пов'язаний об'єкт, для будівництва
якого надається земельна ділянка в
оренду, з обслуговуванням жителів
територіальної громади. Крім того,
вказаний Порядок набрав чинності після
прийняття Ульяновської
райдержадміністрації розпорядження
№357-р від 03.06.2003 та розпорядження 18-р від
25.01.2005 і втратив чинність на підставі
наказу Міністерства інфраструктури
України від 16.11.2012 №688, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України від
22.11.2012 за № 1953/22265, до звернення
прокурора із даним позовом до
господарського суду.

Таким чином, приймаючи розпорядження
від 03.06.2003 №357-р "Про надання згоди на
розробку проекту відведення земельної
ділянки ПП ОСОБА_1 під будівництво
пункту по ремонту паливних апаратур на
території Великотроянівської
сільської ради" відповідач - 1 діяв в
межах повноважень визначених чинним
законодавством, отже підстави для
визнання незаконним та скасування
оскаржуваного розпорядження відсутні.

Що стосується позовної вимоги про
визнання незаконним та скасування
розпорядження Ульяновської районної
державної адміністрації від 25.01.2005
№18-р "Про затвердження матеріалів по
оцінці та продажу земельної ділянки та
продаж її у власність ПП ОСОБА_1."
господарський суд враховує наступне.

Громадяни України відповідно до вимог
статті 81 Земельного кодексу України, у
редакції чинній на момент прийняття
оскаржуваного розпорядження, набували
права власності на земельні ділянки на
підставі, зокрема, придбання за
договором купівлі - продажу.

Положеннями частини 1 статті 116
Земельного кодексу України (в
редакції, чинній станом на 25.01.2005),
встановлено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим
Кодексом.

Відповідно до статті 127 Земельного
кодексу України (в редакції чинній на
час прийняття оскаржуваного
розпорядження) органи державної влади
та органи місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень
здійснюють продаж земельних ділянок
державної чи комунальної власності
громадянам та юридичним особам, які
мають право на набуття земельних
ділянок у власність, а також іноземним
державам відповідно до цього Кодексу.

Продаж земельних ділянок державної та
комунальної власності громадянам та
юридичним особам здійснюється на
конкурентних засадах (аукціон,
конкурс), крім викупу земельних
ділянок, на яких розташовані об'єкти
нерухомого майна, що є власністю
покупців цих ділянок.

Статтею 128 Земельного кодексу України
(в редакції чинній на час прийняття
оскаржуваного розпорядження) продаж
громадянам і юридичним особам
земельних ділянок державної та
комунальної власності для потреб,
визначених цим Кодексом, провадиться
місцевими державними адміністраціями,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим або органами місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.

Громадяни та юридичні особи,
зацікавлені у придбанні земельних
ділянок у власність, подають заяву
(клопотання) до відповідного органу
виконавчої влади або сільської,
селищної, міської ради. У заяві
зазначаються бажане місце
розташування земельної ділянки,
цільове призначення та її розмір.

До заяви додається:

а) державний акт на право постійного
користування землею або договір оренди
землі;

б) план земельної ділянки та документ
про її надання у разі відсутності
державного акта;

в) свідоцтво про реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності.

Рада міністрів Автономної Республіки
Крим, місцева державна адміністрація
або сільська, селищна, міська рада у
місячний термін розглядає заяву і
приймає рішення про продаж земельної
ділянки або про відмову в продажу із
зазначенням причин відмови.

Враховуючи, що станом на 25.01.2005 року
земельна ділянка загальною площею
665кв.м, яка знаходиться за адресою:
автомагістраль Київ - Одеса км 245+787 на
території Великотроянівської
сільської ради, перебувала у
користуванні (оренді) фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 на підставі
розпорядження голови Ульяновської
районної державної адміністрації від
12.08.2003 № 501-р (т.1 а.с.58) та договору оренди
земельної ділянки від 16.04.2004 (т.1, а.с.
70-75), а також на ній розташовувався
об'єкт нерухомого майна - пункт по
ремонту паливної апаратури, що
підтверджується Свідоцтвом про право
власності на нього від 30.12.2004 (т.1, а.с.76),
у відповідача - 2 були всі підстави для
набуття права власності на зазначену
земельну ділянку, а у відповідача - 1
повноваження щодо продажу її вказаному
суб'єкту права власності на землю.

Розпорядження Ульяновської районної
державної адміністрації від 12.08.2003
№501-р, договір оренди земельної ділянки
від 16.04.2004, укладений між відповідачами
і зареєстрований у встановленому
законом порядку, та Свідоцтво про
право власності на пункт по ремонту
паливної апаратури від 30.12.2004 на момент
розгляду спору є законними (дійсними), в
судовому порядку не скасовані.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Алтей" було
виготовлено матеріали по оцінці та
продажу земельної ділянки приватного
підприємця ОСОБА_1 наданої під
розміщення пункту по ремонту паливних
апаратур.

Вказані матеріали пройшли державну
землевпорядну експертизу, що
підтверджується висновком державної
експертизи землевпорядної
документації від 21.08.2004 № 4441 (т.1, а.с.
183-237).

Спірним розпорядженням №18-р від 25.01.2005
зазначені матеріали затверджено,
продано відповідачу - 2 вказану
земельну ділянку за ціною, визначеною
на підставі матеріалів по оцінці та
продажу земельної ділянки.

З огляду на вищезазначене,
господарський суд не убачає підстав
для визнання незаконним та скасування
розпорядження Ульяновської районної
державної адміністрації від 25.01.2005
№18-р "Про затвердження матеріалів по
оцінці та продажу земельної ділянки та
продаж її у власність ПП ОСОБА_1.", а отже
вимоги прокурора в цій частині є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Безпідставність вимог прокурора щодо
вище згаданої вимоги підтверджується
також наявним в матеріалах даної
справи актом перевірки дотримання
вимог земельного законодавства від
17.06.2013, яка проводилась
Держсільгоспінспекцією в
Кіровоградській області, відповідно до
якого вказано, що при видачі, зокрема, і
розпорядження голови Ульяновської РДА
№ 18-р від 25.01.2005 про затвердження ПП
ОСОБА_1 матеріалів по оцінці та продажу
земельної ділянки загальною площею 665,0
кв. м, наданої під розміщення пункту по
ремонту паливних апаратур, на
території Великотроянівської
сільської ради та продажу ПП. ОСОБА_1
зазначеної земельної ділянки порушень
земельного законодавства не виявлено
(т. 1, а.с. 14-16), тобто відповідач - 1 при
прийнятті вказаного розпорядження
діяв в межах та у порядку, визначеному
чинним законодавством.

Господарський суд не бере до уваги
твердження прокурора щодо порушення
вимог земельного законодавства з боку
райдержадміністрації, яке полягає у
непослідовності її дій відносно
спірної земельної ділянки, а саме:
розпорядженням від 03.06.2003 №357-р надано
згоду на розробку проекту відведення
земельної ділянки відповідачу - 2 під
будівництво вищезазначеного об'єкту з
метою передачі у довгострокову оренду
терміном на 25 років, а вже
розпорядженням від 25.01.2005 №18-р
затверджуються матеріали по оцінці і
продажу земельної ділянки та сам
продаж у власність підприємцю ОСОБА_1
земельної ділянки загальною площею 665,0
кв.м. Дане твердження спростовується
наявністю розпорядження Ульяновської
районної державної адміністрації від
12.08.2003 №501-р, договору оренди земельної
ділянки від 16.04.2004, укладеного між
відповідачами і зареєстрованого у
встановленому законом порядку.
Зазначені дії відповідача - 1
передували прийняттю розпорядження №
18-р та укладенню договору
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки.

На підставі вказаного розпорядження
між Ульяновською РДА та ПП ОСОБА_1
укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки № 192 від 08.03.2005,
посвідчений нотаріально (запис в
реєстрі №192) .

На замовлення фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, товариством з
обмеженою відповідальністю "Алтей"
було виготовлено технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та виготовлення
державного акта на право власності на
земельну ділянку ПП ОСОБА_1 для
будівництва та обслуговування пункту
по ремонту паливних апаратур за
адресою: Ульяновський район,
Великотроянівська сільська рада, біля
автошляху Київ-Одеса км 245+787 (східна
сторона).

Зазначена технічна документація із
землеустрою пройшла державну
експертизу, що підтверджується
висновком державної експертизи
землевпорядної документації від 18.08.2005
№ 3367 (т.1, а.с. 109-145).

Згідно з положеннями частини 4 статті 35
Закону України "Про державну
експертизу землевпорядної
документації" позитивні висновки
державної експертизи щодо об'єктів
обов'язкової державної експертизи є
підставою для прийняття відповідного
рішення органами виконавчої влади чи
органами місцевого самоврядування,
відкриття фінансування робіт з
реалізації заходів, передбачених
відповідною документацією.

На підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 8.03.2005,
відповідачу -2 видано Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії КР №014690, який зареєстровано в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за №5.

Відповідно до частини 1 статті 203
Цивільного кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Згідно частини 1 статті 215 цього кодексу
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Обґрунтовуючи свої вимоги в частині
визнання недійсним спірного договору
купівлі-продажу землі, прокурор
посилається на те, що такий договір
укладений на підставі розпорядження,
яке не відповідає вимогам чинного
земельного законодавства.

Проте, господарським судом
встановлено, що розпорядження
Ульяновської РДА №18-р від 25.01.2005
прийнято відповідно до норм чинного
законодавства, а тому підстави для
визнання його недійсним відсутні.

Враховуючи те, що позовні вимоги про
визнання недійсним спірного договору
купівлі-продажу землі є похідними від
вимог про визнання недійсним
розпорядження, у задоволенні яких слід
відмовити, спірний договір купівлі -
продажу землі не підлягає визнанню
недійсним з підстав, зазначених
прокурором в позовній заяві.

Оскільки відсутні підстави для
визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки № 192
від 08.03.2005, укладеного між Ульяновською
РДА та ПП ОСОБА_1., відсутні правові
підстави для повернення земельної
ділянки площею 6650 кв.м державі в особі
Головного управління Держземагентства
в Кіровоградській області.

Прокурором Ульяновського району також
заявлено вимогу про визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії КР № 014690 площею
665кв.м, кадастровий номер :02:000:7503
та скасування його державної
реєстрації.

Дослідивши державний акт серії КР №
014690 на право власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку, розташовану за
адресою: Кіровоградська область,
Ульяновський район, Великотроянівська
сільська рада, біля автошляху
Київ-Одеса км 245+787 (східна сторона),
кадастровий номер :02:000:7503, який
зареєстровано 06.03.2007 року в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №5,
господарський суд зазначає наступне.

Із змісту статті 81 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
видачі спірного державного акта)
слідує, що громадяни України набувають
права власності на земельні ділянки,
зокрема, і на підставі придбання за
договором купівлі-продажу.

Відтак, суд робить висновок, що право
власності на земельну ділянку площею
665,0кв.м, розташовану за адресою:
Кіровоградська область, Ульяновський
район, Великотроянівська сільська
рада, біля автошляху Київ-Одеса км 245+787
(східна сторона), кадастровий номер
:02:000:7503, на підставі договору
купівлі-продажу № 192 від 08.03.2005 перейшло
до ПП ОСОБА_1

Статтею 125 Земельного кодексу України
(в редакції, чинній на момент видачі
спірного державного акта) визначено, що
право власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Частиною 1 статті 126 Земельного кодексу
України (в тій же редакції) передбачено,
що право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

З приписів Земельного кодексу України
слідує, що державні акти про право
власності на земельну ділянку є
документами, що посвідчують відповідне
право.

Акт серії КР № 014690 на право власності
на земельну ділянку, посвідчує право
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку
площею 665,0 кв.м, яка придбана за
договором купівлі-продажу.

Отже, оскільки, державний акт серії КР
№ 014690 від 06.03.2007 на право власності на
земельну ділянку видано ПП ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу № 192
від 08.03.2005, а даний договір є дійсним, то
у господарського суду відсутні правові
підстави визнавати вказаний державний
акт недійсним та скасовувати його
державну реєстрацію.

З огляду на викладене у задоволенні
позову слід відмовити повністю.

Вищезазначені обставини підтверджують
не доведеність прокурором фактів
порушення прав і охоронюваних законом
інтересів позивача 2 - Кіровоградської
обласної державної адміністрації у
даній справі.

В частині позову прокурора
Ульяновського району в інтересах
позивача 1 - Головного управління
Держземагентства у Кіровоградській
області господарський суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Положенням про Державне агентство
земельних ресурсів України,
затвердженим Указом Президента
України від 08.04.2011 року №445, Державне
агентство земельних ресурсів України
передає відповідно до закону
безпосередньо або через визначені в
установленому порядку територіальні
органи земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або у
користування для всіх потреб.

Як вбачається із технічної
документації, спірна земельна ділянка
належить до земель промисловості,
транспорту, зв'язку, оборони,
енергетики та іншого призначення.

З наведеного слідує, що права та
охоронювані законом інтереси позивача
1 - Головного управління
Держземагентства у Кіровоградській
області не порушені.

Стосовно заяви відповідача 2 про
застосування позовної давності
господарський суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до п. 2.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
року №10 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів", за
змістом частини першої статті 261 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі, коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

Враховуючи наведені вище обставини та
висновки господарського суду щодо
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог прокурора та порушення
прав позивачів, господарський суд не
вбачає підстав щодо врахування заяви
відповідача- 2 про застосування
позовної давності у даному спорі.

На підставі статті 49 Господарського
процесуального України, господарський
суд судовий збір покладає на позивачів.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Стягнути з Головного управління
Держземагенства у Кіровоградській
області (25006, м. Кіровоград, вул.
Тимірязєва, 84, ідентифікаційний код
38802868) на користь Державного бюджету
України (р/р 3002 в Головному
Управлінні Державної казначейської
служби України у Кіровоградській
області, МФО 823016, код 38037409, отримувач
коштів УК у м. Кіровограді (м.
Кіровоград) 22030001) - 3 441,00 грн. судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Стягнути з Кіровоградської обласної
державної адміністрації (25022, м.
Кіровоград, пл. Кірова, 1,
ідентифікаційний код 00022543) на користь
Державного бюджету України (р/р 3002
в Головному Управлінні Державної
казначейської служби України у
Кіровоградській області, МФО 823016, код
38037409, отримувач коштів УК у м.
Кіровограді (м. Кіровоград) 22030001) - 2 294,00
грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Кіровоградської
області

Повне рішення складено 24.06.2014.

Головуючий суддя
Є. М. Наливайко

Суддя
В.В. Тимошевська

Суддя
Г.Б. Поліщук