ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2014 р.
Справа № 5015/3554/12

Господарський суд Львівської області у
складі головуючого судді Р.Матвіїва,
судді М.Петрашка та судді А.Мазовіти
при секретарі судового засідання
Д.Зубкович розглянув матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Індар", м. Київ;

до відповідача 1: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Пластфарма", м. Львів;

до відповідача 2: Приватного
акціонерного товариства "По
виробництву інсулінів "Індар", м. Київ;

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача 2: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Індар", м. Вінниця;

про: стягнення 5 410 750 грн. 00 коп.

У судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача: не з'явився;

відповідача 1: не з'явився;

відповідача 2: не з'явився;

третьої особи: не з'явився.

Обставини розгляду справи. Ухвалою
господарського суду від 27.08.2012 року
порушено провадження у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Індар» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пластфарма» та
Приватного акціонерного товариства
«По виробництву інсулінів «Індар» про
стягнення 5 410 750 грн. 00 коп. Розгляд
справи призначено на 17.09.2012 року.

У судовому засіданні 17.09.2012 року
представник позивач позовні вимоги
підтримав, подав клопотання про
відкладення розгляду справи.
Представник відповідача позов
заперечив повністю, подав відзив на
позов, клопотання про відкладення
розгляду справи. Судом відкладено
розгляд справи на 28.09.2012 року.

У судовому засіданні 28.09.2012 року
представник позивач позовні вимоги
підтримав. Представник відповідача 2
позов заперечив повністю, подав відзив
на позов, клопотання про направлення
матеріалів справи за підсудністю в
господарський суд м. Києва, документи
для долучення до матеріалів справи.
Представник відповідача 1 в судове
засідання не з'явився. Розгляд справи
відкладено на 10.10.2012 року.

У судовому засіданні 10.10.2012 року
здійснювалась технічна фіксація
судового процесу. Представник позивача
підтримав позовні вимоги, надав усні
пояснення по справі. Клопотання про
передачу справи за підсудністю
заперечив повністю. Представник
відповідача в судове засідання не
з'явився, причини неявки не повідомив.
Від третьої особи надійшла телеграма з
клопотанням про відкладення розгляду
справи. Судом відкладено розгляд
справи на 23.10.2012 року.

Ухвалою суду від 23.10.2012 року зупинено
провадження у справі до вирішення
Господарським судом м. Києва питання
про прийняття кредиторських вимог
позивача у справі № 5011-44/14344-2012 про
банкрутство Приватного акціонерного
товариства «По виробництву інсулінів
«Індар», порушеній 17.10.2012 року за заявою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Портфарм».

Ухвалою суду від 15.11.2012 року поновлено
провадження у даній справі та
призначено розгляд справи на 17.12.2012
року.

У зв'язку з неявкою представників
сторін у судове засідання судом
відкладено розгляд справи на 17.01.2013
року.

Ухвалою суду від 17.01.2013 року призначено
колегіальний розгляд справи та
відкладено розгляд справи на 19.02.2013
року.

У зв'язку з хворобою судді С.Кітаєвої,
автоматизованою системою
документообігу суду здійснено заміну
члена колегії суддів судді С. Кітаєвої
на суддю Р. Кидисюка. Розгляд справи
відкладено судом на 26.03.2013 року.

Ухвалою суду від 26.03.2013 року зупинено
провадження у справі до вирішення
Господарським судом м. Києва справи №
910/1943/13 за позовом Приватного
акціонерного товариства «По
виробництву інсулінів «Індар» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Індар» та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Індар» про визнання недійсним
договору про відступлення права
вимоги.

Ухвалою суду від 16.12.2013 року поновлено
провадження у справі та призначено
розгляд справи на 04.02.2014 року.

У судове засідання 04.02.2014 року сторони
явки представників не забезпечили. Від
представника відповідача 2 надійшло
клопотання про перенесення судового
засідання. Представник позивача подав
клопотання про продовження строку
розгляду справи. Судом задоволено
подане клопотання та відкладено
розгляд справи на 13.03.2014 року.

У судове засідання 13.03.2014 року
представники позивача та відповідача 1
не з'явилися. Представник відповідача 2
подав клопотання про залучення до
участі у справі Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Індар» у статусі третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача 2 та клопотання про
зупинення провадження у справі. Судом
задоволено подані клопотання та
зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 11.04.2014 року поновлено
провадження у справі та призначено
розгляд справи на 06.05.2014 року.

06.05.2014 року у зв'язку з відпусткою
суддів Н.Мороз та Р.Кидисюка згідно з
розпорядженнями керівника апарату
суду № 229 та № 230 щодо призначення
повторного автоматичного розподілу
справи здійснено заміну членів колегії
суддів на суддю М.Петрашка та суддю
А.Мазовіту.

У судовому засіданні 06.05.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав. Відповідач 1 та третя особа
явки представників не забезпечили,
причин неявки не повідомили.
Представник відповідача 2 подав
клопотання про зупинення провадження у
справі. Судом відкладено розгляд
справи на 20.05.2014 року.

У судовому засіданні 20.05.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав. Відповідач 1 та третя особа
явки представників не забезпечили,
причин неявки не повідомили.
Представник відповідача 2 подав
клопотання про приєднання доказів до
матеріалів справи, клопотання про
зупинення провадження у справі, про
відвід колегії суддів. Заява про відвід
колегії суддів судом відхилена.
Розгляд справи відкладено на 03.06.2014
року.

У судовому засіданні 03.06.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав. Відповідачі та третя особа
явки представників не забезпечили. Від
представника відповідача 2 надійшла
телеграма про відкладення розгляду
справи. Судом відкладено розгляд
справи на 17.06.2014 року.

У судове засідання 17.06.2014 року сторони і
третя особа явки представників не
забезпечили. Від представника позивача
надійшло клопотання про розгляд справи
без його участі. Представником
відповідача 2 подано клопотання про
зупинення провадження у справі. Від
представника третьої особи надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи. Судом відмовлено у задоволенні
клопотань про зупинення провадження у
справі.

У судовому засіданні 17.06.2014 року судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Відповідно до п. 9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.).

Представникам сторін, що брали участь у
судовому засіданні, роз'яснено зміст
ст. ст. 20, 22 Господарського
процесуального кодексу України щодо
їхніх прав та обов'язків, зокрема про
право заявляти відводи судді.

Суть спору. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Індар» (надалі по
тексту рішення - позивач, новий
кредитор) звернулося до суду з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пластфарма» (надалі
по тексту рішення - відповідач 1,
продавець, поручитель) та Приватного
акціонерного товариства «По
виробництву інсулінів «Індар» (надалі
по тексту рішення - відповідач 2,
покупець згідно з договором) з вимогою
про стягнення 5 410 750 грн. 00 коп.
Заборгованість виникла у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем 2
договірних зобов'язань.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Індар» (первісний кредитор) відступив
на користь позивача право вимоги за
зобов'язаннями між первісним
кредитором та відповідачем 2, що
виникли на підставі договору
купівлі-продажу. Крім цього, позивач та
відповідач 1 уклали договір поруки з
метою забезпечення виконання
зобов'язань відповідачем 2.

Покупцем умови договору
купівлі-продажу в частині оплати
прийнятого товару не виконані, що стало
підставою для вирішення спору в
судовому порядку.

Відповідач 2 проти позовних вимог
заперечив, про що зазначив у відзивах,
поданих 14.09.2012 року та 28.09.2012 року.
Зокрема, вважає порушенням вимог
законодавства дії позивача щодо
ненадіслання претензії або вимоги
відповідачу 2 в досудовому порядку,
непроведення звірки
взаєморозрахунків; стверджує про
відсутність заборгованості перед ТзОВ
«Індар», про наявність заборгованості
позивача перед відповідачем 2 у розмірі
5 285 103 грн. 77 коп., про відсутність
доказів переходу права вимоги від
первісного кредитора до нового та про
припинення договору поруки.

У процесі розгляду справи суд
встановив наступне. 20.07.2011 року
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Індар» та Приватне акціонерне
товариство «По виробництву інсулінів
«Індар» уклали договір купівлі-продажу
№ 2007-1 (надалі по тексту рішення -
договір), відповідно до п. 1 якого
продавець зобов'язався передати у
власність покупця субстанцію інсуліну
людини (надалі по тексту рішення -
товар), а покупець зобов'язався
прийняти та оплатити його на умовах
даного договору. Кількість та ціна
товару вказується у специфікації, яка є
невід'ємною частиною даного договору.

Сторони договору визначили, що
передача товару здійснюється від
продавця до покупця після підписання
сторонами даного договору та у
відповідності з документами щодо
купівлі-продажу (п. 2 договору).

Договором (п. 3) покупець та продавець
визначили ціну товару та умови оплати.
Так ціна товару в специфікації
вказується у гривнях. Покупець
здійснює оплату протягом 20 робочих
днів після отримання товару шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок продавця.

Відповідно до п. 7.1 договору останній
набирає чинності з моменту його
підписання і діє до моменту виконання
сторонами своїх зобов'язань.

Договір підписаний представниками
сторін та скріплений печатками.

Специфікацією № 1 до договору № 2007-1
визначено загальну суму товару 20 466 750
грн. Додатком № 1 до договору № 2007-1 від
21.07.2011 року сторони внесли зміни до
специфікації № 1 та визначили загальну
суму товару в розмірі 7 292 750 грн.

На виконання умов договору Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Торговий дім «Індар» поставило
Приватному акціонерному товариству
«По виробництву інсулінів «Індар»
визначений договором товар на суму 5 410
750 грн., що підтверджується видатковою
накладною № ТД-0000265 від 29.07.2011 року та
довіреністю № 228289 від 29.07.2011 року,
виданою ОСОБА_1 на отримання цінностей
від Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Індар».

Отриманий товар покупцем протягом 20
робочих днів оплачено не було.

16.02.2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Індар» та Товариство з обмеженою
відповідальністю «Індар» уклали
договір відступлення права вимоги,
відповідно до п. 1 якого в порядку та на
умовах, встановлених даним договором,
первісний кредитор відступає, а новий
кредитор набуває право вимоги за
зобов'язанням між первісним кредитором
та Приватним акціонерним товариством
«По виробництву інсулінів «Індар», яке
виникло за договором № 2007-1 від 20.07.2011
року в сумі 5 410 750 грн. Відступлене
право вимоги складає собою право
первісного кредитора на погашення
боржником заборгованості за договором
в сумі 5 410 750 грн., а також право
пред'являти до боржника вимоги про
стягнення пені за прострочення
виконання зобов'язання, завдані
порушенням зобов'язання за договором. З
моменту підписання даного договору всі
права та обов'язки первісного
кредитора за основним договором
повністю переходять до нового
кредитора.

Згідно з пп. 2.1.1 договору про
відступлення права вимоги первісний
кредитор зобов'язався у дводенний
строк з моменту підписання цього
договору передати новому кредитору
оригінали документів, що підтверджують
право вимоги до боржника з оформленням
акту прийому-передачі, а новий кредитор
зобов'язався прийняти від первісного
кредитора всі документи, що
підтверджують право вимоги за
договором та сплатити первісному
кредитору кошти за відступлене право
вимоги в порядку, визначеному п. 1.3
даного договору.

Матеріалами справи підтверджено
наявність акту приймання-передачі
документів до договору про
відступлення права вимоги від 16.02.2012
року, згідно з яким новому кредитору
передано оригінал договору № 2007-1 від
21.07.2011 року; видаткову накладну №
ТД-0000265 від 29.07.2011 року; довіреність №
228289 від 29.07.2011 року.

З метою забезпечення виконання
відповідачем 2 зобов'язань за договором
купівлі-продажу позивач та відповідач 1
уклали договір поруки від 17.02.2012 року.
Сторони договору поруки узгодили, що в
порядку та умовах, визначених цим
договором поручитель в обсязі 10 000 грн.
поручається перед новим кредитором за
виконання Приватним акціонерним
товариством «По виробництву інсулінів
«Індар» зобов'язань за договором № 2007-1
від 21.07.2011 року в сумі 5 410 750 грн. та
договором про відступлення права
вимоги від 16.02.2012 року, а саме погашення
заборгованості в сумі 5 410 750 грн.

Підставою для зупинення провадження у
даній справі був розгляд господарським
судом міста Києва справи № 910/1943/13 за
позовом Приватного акціонерного
товариства "По виробництву інсулінів
"Індар" до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Індар» та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Індар» про визнання недійсним
договору відступлення права вимоги на
суму 5 410 750 грн. від 16.02.2012 року. Рішенням
господарського суду міста Києва від
20.11.2013 року, залишеним без змін
Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 25.02.2014 року та
постановою Вищого господарського суду
України від 14.04.2014 року, у задоволенні
позовних вимог відмовлено повністю.

Дані факти матеріалами справи
підтверджується, сторонами не
заперечувались та документарно не
спростовувались.

Дослідивши представлені суду докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд вважає позовні вимоги
підставними, обґрунтованими та такими,
що підлягають до задоволення повністю
з огляду на наступне.

Як встановлено судом з матеріалів
справи, підставою виникнення взаємних
прав та обов'язків сторін у даній
справі є договір купівлі-продажу з
додатком № 1 до нього, договір
відступлення права вимоги, договір
поруки.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного
кодексу України).

Суд звертає увагу на правомірність
звернення Товариства з обмеженою
відповідальністю «Індар» до суду з
позовом, а твердження відповідача 2
стосовно відсутності відомостей, які б
підтверджували перехід права вимоги
від первісного кредитора до нового,
вважає безпідставним з огляду на
наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 617
Цивільного кодексу України первісний
кредитор у зобов'язанні повинен
передати новому кредиторові документи,
які засвідчують права, що передаються,
та інформацію, яка є важливою для їх
здійснення. Як встановлено судом вище,
на виконання умов договору
відступлення права вимоги (пп. .2.1.1)
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Індар» та
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Індар» склали та підписали акт
приймання-передачі документів до
договору відступлення права вимоги від
16.02.2012 року, що є належним доказом
підтвердження факту переходу прав
вимоги від первісного кредитора до
нового.

Договором відступлення права вимоги
сторони визначили обов'язок первісного
кредитора у двомісячний строк з
моменту підписання договору письмово
повідомити боржника про відступлення
права вимоги на користь нового
кредитора. Доказів такого повідомлення
представниками сторін не подано.
Представник відповідача 2 посилається
на ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України:
якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.
Проте, у даному випадку боржник,
незважаючи на його
повідомлення/неповідомлення первісним
кредитором про заміну кредитора у
зобов'язанні, не виконав зобов'язання
за договором ні на користь первісного
кредитора, ні на користь нового
кредитора. Відтак, застосування
вказаної норми до наявних
правовідносин є неможливим.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Як встановлено судом, рішенням
господарського суду міста Києва від
20.11.2013 року, залишеним без змін
Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 25.02.2014 року та
Постановою Вищого господарського суду
України від 14.04.2014 року, у задоволенні
позовних вимог Приватного
акціонерного товариства "По
виробництву інсулінів "Індар" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Індар» та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Індар» про визнання недійсним
договору відступлення права вимоги на
суму 5 410 750 грн. від 16.02.2012 року
відмовлено повністю, що також доводить
правомірність укладення і дійсність
договору відступлення права вимоги від
16.02.2012 року.

У відзиві відповідача 2 наводиться
твердження, що існує договір
відступлення права вимоги від 15.02.2011
року № 15/02-3, за яким Товариство з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Індар» відступило право вимоги за
договором купівлі-продажу № 0408-2 від
04.08.2011 року Товариству з обмеженою
відповідальністю «Індар», а цей
договір купівлі-продажу також
міститься в договорі про відступлення
права вимоги від 16.02.2012 року, що
свідчить про неправомірні дії сторін
договору (підписання різних договорів
про відступлення права вимоги стосовно
різних договорів купівлі-продажу).
Однак, такі твердження не відповідають
дійсності, оскільки з договору про
відступлення права вимоги від 16.02.2012
року вбачається, що передається право
вимоги лише за одним договором
купівлі-продажу на суму 5 410 750 грн., а
право вимоги за договором
купівлі-продажу № 0408-2 від 04.08.2011 року
передається згідно з договором про
відступлення права вимоги № 15/02-3 від
15.02.2011 року.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст. 655
Цивільного кодексу України).

У статті 610 Цивільного кодексу України
зазначається, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Частиною 1 статті
612 Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Матеріалами справи (видатковою
накладною, описаною вище) підтверджено
належне виконання продавцем умов
договору купівлі-продажу, а саме
поставку товару на суму 5 410 750 грн.,
натомість відсутні докази здійснення
покупцем оплати за поставлений товар.
Договором сторони визначили строк
оплати - 20 робочих днів після отримання
товару, тобто з 30.08.2011 року покупець
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання.

У відзиві на позовну заяву представник
відповідача 2 зазначає, що позивачем
порушено вимогу ст. ст. 5, 6
Господарського процесуального кодексу
України щодо досудового врегулювання
спірного питання, оскільки позивачем
не було направлено на адресу
відповідача 2 претензії чи вимоги про
погашення «начебто існуючої
заборгованості» та не проводилася
звірка взаємних розрахунків між
позивачем та відповідачем 2. Суд
відхиляє такі доводи представника
відповідача 2 у зв'язку з наведеним
нижче.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства та організації, чиї права
і законні інтереси порушено, з метою
безпосереднього врегулювання спору з
порушником цих прав та інтересів
звертаються до нього з письмовою
претензією. Однак, ч. 1 цієї ж статті
містить положення, відповідно до якого
підприємства та організації, що
порушили майнові права і законні
інтереси інших підприємств та
організацій, зобов'язані поновити їх,
не чекаючи пред'явлення претензії.
Аналогічне положення міститься і в ч. 1
ст. 222 Господарського кодексу України.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як зазначено в пп. 3.2 договору
купівлі-продажу, покупець здійснює
оплату протягом 20 робочих днів після
отримання товару. Більше того, навіть
припускаючи, що строк виконання
зобов'язання договором не був би
передбачений, загальні положення
частини другої статті 530 ЦК України не
можуть бути застосовані до спірних
правовідносин сторін, оскільки термін
виконання зобов'язання, що випливає з
правовідносин поставки
(купівлі-продажу), чітко встановлений
зазначеною спеціальною нормою права -
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього.

На спростування позиції відповідача 2
про необхідність надіслання претензії
суд наводить також положення п. 1
Рішення Конституційного Суду України у
справі за конституційним зверненням
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім "Кампус
Коттон клаб" щодо офіційного
тлумачення положення частини другої
статті 124 Конституції України (справа
про досудове врегулювання спорів) від
09.07.2002 р. N 15-рп/2002: «...право особи
(громадянина України, іноземця, особи
без громадянства, юридичної особи) на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.
Встановлення законом або договором
досудового врегулювання спору за
волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист". Це означає, що сьогодні
досудове врегулювання спорів сторони
застосовують по домовленості між
собою. Але навіть у такому випадку
сторони можуть одразу звернутися з
позовом до суду.» Також згідно з
абзацом 7 п. 3 мотивувальної частини
названого Рішення Конституційного
Суду України обрання певного засобу
правового захисту, в тому числі і
досудового врегулювання спору, є
правом, а не обов'язком особи, яка
добровільно, виходячи з власних
інтересів, його використовує. Вказана
позиція відображена і в Постанові
Вищого господарського суду України від
24.10.2006 р. у справі № 2/238.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач
2 зазначає, що у позивача наявна
заборгованість перед Приватним
акціонерним товариством "По
виробництву інсулінів "Індар" на суму 5
285 103 грн. 77 коп., що підтверджується
видатковими накладними та актом звірки
взаєморозрахунків (не підписаним
представниками всіх сторін). Проте,
такі доводи не беруться судом до уваги,
оскільки, по-перше, стягнення вказаної
суми заборгованості не є предметом
спору у даній справі, по-друге, подані
видаткові накладні оформлені не
належним чином (не містять печаток
підприємства одержувача), відсутні
довіреності на представника
одержувача товару та договори, на
підставі яких здійснювалася поставка
товару.

Враховуючи наявні в матеріалах справи
докази, суд вбачає достатні підстави
для стягнення з відповідача 2
заборгованості у сумі 5 410 750 грн. за
поставлений товар згідно з видатковою
накладною, яка є первинним обліковим
документом у розумінні Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" і яка відповідає
вимогам, зокрема, статті 9 названого
Закону і Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, а
заперечення відповідача 2
спростовуються наведеними вище
положеннями.

Суд звертає увагу на той факт, що
позовні вимоги заявлені позивачем до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пластфарма» як
поручителя та Приватного акціонерного
товариства «По виробництву інсулінів
«Індар» як боржника.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником (ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу
України).

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554
Цивільного кодексу України).

Договором поруки (пп. 2.2.1) сторони
визначили, що у випадку невиконання
боржником обов'язку за основними
договорами та договором про
відступлення права вимоги, поручитель
виступає солідарним боржником перед
новим кредитором і сплачує йому 10 000
грн. Підпунктом 2.2.2 договору поруки
передбачено, що у разі одержання вимоги
від нового кредитора поручитель
зобов'язаний повідомити про це
боржника, а у разі пред'явлення до нього
позову - подати клопотання про
залучення до участі у справі боржника.
З наведеного положення випливає
альтернативне право позивача:
звертатися до поручителя з вимогою чи
пред'являти позов. У матеріалах справи
відсутні докази надіслання поручителю
вимоги про невиконання боржником
зобов'язання та необхідність
виконувати умови договору поруки,
однак, відповідачами не заперечується,
не спростовується та не оспорюється не
вчинення позивачем таких дій.

Представник відповідача 2 вважає
договір поруки припиненим і таким, що
не може застосовуватись для
обґрунтуванням позовних вимог,
оскільки такий договір не відповідає
змісту своєї юридичної природи, так як
розмір забезпечення, визначний
сторонами, є неспіврозмірно малим по
відношенню до загальної суми грошових
зобов'язань та до кожного договору
зокрема. Судом відхиляються наведені
твердження як необґрунтовані та
безпідставні, враховуючи наступні
нормативні положення.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі (ч. ч. 1-3 ст. 553 Цивільного кодексу
України).

Згідно зі ст. 555 Цивільного кодексу
України поручитель має право висунути
проти вимоги кредитора заперечення,
які міг би висунути сам боржник, за
умови, що ці заперечення не пов'язані з
особою боржника. Поручитель має право
висунути ці заперечення також у разі,
якщо боржник відмовився від них або
визнав свій борг.

У матеріалах справи відсутні докази,
які б свідчили про наявність у
поручителя заперечень стосовно
пред'явленого до нього позову.

Крім цього, необґрунтованим та
незрозумілим є твердження про
припинення дії договору поруки,
оскільки відповідно до п. 5 договору
поруки даний договір вступає в силу з
моменту його підписання сторонами та
діє два роки, тобто до 17.02.2014 року.
Позовні вимоги заявлено 23.08.2012 року,
тобто у межах дії договору поруки.

Представником відповідача 2
неодноразово подавалися клопотання
про зупинення провадження у справі.
Розглядаючи та вирішуючи їх, суд
виходить з наступного.

Як зазначено в п. 3.16 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 року «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» статтею 79 ГПК
встановлено вичерпний перелік підстав
зупинення провадження у справі.
Зупинення провадження у справі з інших
підстав є неправомірним. Зокрема,
відповідно до частини першої статті 79
ГПК господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.
При цьому пов'язаною з даною справою є
така інша справа, у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (частини друга -
четверта статті 35 ГПК). Під
неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Судом встановлено, що підставами для
зупинення провадження у даній справі,
представник відповідача 2 вважає
розгляд господарським судом
Вінницької області справи № 902/235/14 за
позовом Приватного акціонерного
товариства «По виробництву інсулінів
«Індар» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Індар» та до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Індар» про визнання
недійсним договору про відступлення
права вимоги та розгляд заяви
Приватного акціонерного товариства
«По виробництву інсулінів «Індар» про
визнання недійсним договору про
відступлення права вимог у справі №
5/30/2012/5003. Однак, у матеріалах справи
наявні докази, що підтверджують
дійсність договору про відступлення
права вимоги від 16.02.2012 року. Відтак,
враховуючи достатність належних
доказів, що дають змогу вирішити спір
по суті,неодноразове зупинення
провадження у даній праві, суд не
вважає за доцільне задовольняти подані
клопотання про зупинення провадження у
справі.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Судові витрати у відповідності до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України суд покладає на відповідачів
пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 35, 43, 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задоволити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пластфарма" (03150, м.
Київ, вул. Тельмана, будинок 1/32, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Індар" (02099,
м. Київ, вул. Зрошувальна, будинок 5, ) 10 000 грн. 00 коп. та 643 грн. 80
коп. в рахунок відшкодування
сплаченого судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "По виробництву інсулінів
"Індар" (02099, м. Київ, вул. Зрошувальна,
будинок 5, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Індар" (02099, м. Київ,
вул. Зрошувальна, будинок 5, ) 5 400 750 грн. 00 коп. та 63 736 грн. 20 коп. в
рахунок відшкодування сплаченого
судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили, в порядку
статті 116 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91 -
93 Господарського процесуального
кодексу України.

Повне рішення складене та підписане
24.06.2014 року.

Головуючий суддя
Матвіїв Р.І.

Суддя
Мазовіта А.Б.

Суддя
Петрашко М.М.