ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" червня 2014 р.
Справа № 918/667/14

Господарський суд Рівненської області
в складі судді Качура А.М. розглянувши
матеріали справи за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю Торговий
дім "Євро-Захід" (м.Рівне, вул Тиха)

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельне підприємство
"Агропереробка" (Рівненська область,
Рівненський р-н., с. Велика Омеляна, вул.
Ярослава Гашека, 120)

про стягнення 15 536 грн. 86 коп.

Представники:

від позивача : Нулік О.І. (дов. від 27.05.2014
року)

від відповідача : Орел Ю.М. (дов. №2 від
17.12.2013 року)

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених
статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено
відповідно до статті 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю Торговий дім
"Євро-Захід" звернувся до
господарського суду Рівненської
області з позовом до відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельне підприємство
"Агропереробка" про стягнення 15 536 грн. 86
коп., з яких: 13 000,00 грн. сума основного
боргу, 1 300,00 грн. сума штрафних санкцій, 1
005,00 грн. пеня, 231,86 грн. 3% річних.

19.06.2014 року представником відповідача
подано до суду відзив на позовну заяву,
відповідно до змісту якого останній
позовні вимоги в сумі 15 536,00 грн. визнає.

В судовому засіданні представник
позивача підтримує позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнає.

Вивчивши подані письмові докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
місцевий господарський суд прийшов до
висновку, що позов підлягає до
задоволення.

При винесенні рішення суд дослідив
зокрема такі обставини.

25 липня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю Торговий
дім "Євро-Захід" (далі - позивач,
постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
виробничо-торгівельне підприємство
"Агропереробка" (далі - відповідач,
покупець) було укладено договір
поставки №9/2013 (далі - Договір, а.с.10-11).

За умовами Договору постачальник
зобов'язується в порядку та на умовах
визначених цим договором передати
покупцю продукцію згідно видаткових
накладних (далі товар), а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
замовлений ним товар.

Відповідно до пункту 1.2. договору ціна,
кількість, асортимент (номенклатура) та
загальна вартість товару, що підлягає
поставці, зазначаються у
специфікаціях, рахунках - фактурах та
видаткових накладних, які є невід'ємною
частиною даного договору.

Як передбачено пунктом 4.3. договору
покупець зобов'язаний розрахуватися за
поставлений товар протягом семи днів з
моменту його отримання. Плата за товар
може бути здійснена завчасно.

Пунктом 8.1. договору встановлено, що
даний договір набуває чинності з
моменту його підписання сторонами і
діє до 31 грудня 2013 року, а в частині
взаєморозрахунків - до повного
розрахунку між сторонами.

Як підтверджується матеріалами справи,
зокрема видатковими накладними
№РН-0000030 від 21 серпня 2013 року, №РН-0000041
від 19 вересня 2013 року та №РН-0000050 від 15
жовтня 2013 року позивач поставив
відповідачу товар на загальну суму 50
695,27 грн.

В свою чергу відповідач частково
розрахувався за поставлений товар в
сумі 37 695,27 грн., вказані обставини
підтверджуються наявними в матеріалах
справи банківськими виписками, таким
чином неоплаченим залишається
поставленим товар на суму 13 000,00 грн.,
доказів погашення вказаної
заборгованості відповідач суду не
надав, натомість факт наявності
зазначеної заборгованості визнав.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є право відношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статті 11 Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України
передбачено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

У відповідності до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
визначено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Згідно із статті 526 ЦК України та статті
193 Господарського кодексу України (далі
- ГК України), зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За приписами частини 1 статті 612 ЦК
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

При цьому, з урахуванням положень
статтей 509, 525, 526 ЦК України, статті 193 ГК
України, суд приходить до висновку про
наявність у відповідача обов'язку
виконати належним чином зобов'язання
по оплаті отриманого від позивача
товару та відсутність у відповідача
права на односторонню відмову від
такого зобов'язання.

Зобов'язання по оплаті отриманого від
позивача товару в сумі 13 000,00 грн.
відповідач належним чином не виконав, а
тому позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

За змістом пункту 5.2 договору за
прострочення платежу покупець сплачує
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми простроченого
платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 5.3 договору у разі
порушення покупцем строку платежу,
встановленого п. 4.3 цього договору
більше ніж на 20 календарних днів
постачальник має правло стягнути з
покупця крім пені, штраф у розмірі 10
відсотків від суми простроченого
платежу.

За прострочення платежу, позивач
керуючись пунктами 5.2 та 5.3 договору
нарахував відповідачу 1 005,00 грн. пені та
1 300,00 грн. штрафу.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно
статті 549 ЦК України, - є грошова сума
або інше майно, які боржник повинен
передати кредиторові в разі порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

Частиною 6 статті 232 ГК України
визначено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

А тому, нарахування пені слід проводити
починаючи з дати, яка є наступною після
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, чого позивачем враховано не
було.

Сторони погодили в тексті Договору, що
покупець здійснює оплату отриманого
товару у термін 7 днів з моменту його
отримання (пункт 4.3 Договору).

Щодо нарахованої позивачем пені за
прострочення виконання зобов'язання за
договором №9/2013 від 25 липня 2013 року, суд
перевіривши розрахунок наданий
позивачем не може погодитися з
періодами прострочення виконання
зобов'язання, зокрема по видатковій
накладній №РН-0000030 від 21 серпня 2013 року
нарахування пені слід починати з 29.08.2013
року, по видатковій накладній №РН-0000041
від 19 вересня 2013 року нарахування пені
слід починати з 27.09.2013 року та по
видатковій накладній №РН-0000050 від 15
жовтня 2013 року нарахування пені слід
починати з 23.10.2013 року, здійснивши
перерахунок нарахованої пені, суд
вважає, що загальна сума пені за
прострочення виконання грошового
зобовязання за договором складає 1061,18
грн, проте, оскількі позивачем
заявлено до стягнення пеня в сумі 1005,00
грн. суд вважає, що до задоволення
підлягає пеня в сумі 1005,00 грн.

Також суд перевірив наданий позивачем
розрахунок штрафу в сумі 1 300,00 грн.
вважає наданий розрахунок законним та
обґрунтованим.

Частиною 2 статті 625 ЦК України
визначено, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача
проценти річних в розмірі 231,86 грн.

Розрахунки позивача по нарахуванню
відсотків річних судом перевірено,
визнано законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене вище, докази
надані позивачем на підтвердження
заявлених вимог, суд дійшов висновку що
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю Торговий дім
"Євро-Захід" про стягнення з Товариства
з обмеженою відповідальністю
виробничо-торгівельне підприємство
"Агропереробка" 15 536 грн. 86 коп., з яких: 13
000,00 грн. сума основного боргу, 1 300,00 грн.
сума штрафу, 1 005,00 грн. пені, 231,86 грн. 3%
річних є законним, обґрунтованим,
відповідачем не спростованим а відтак
таким, що підлягає до задоволення з
покладенням на відповідача витрат по
сплаті судового збору.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельне підприємство
"Агропереробка" (35360, Рівненська
область, Рівненський р-н., с. Велика
Омеляна, вул. Ярослава Гашека, 120, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю Торговий
дім "Євро-Захід" (33028, м.Рівне, вул Тиха 7,
офіс 3, ) 13 000,00 грн.
основного боргу, 1 300,00 грн. штрафу, 1 005,00
грн. пені, 231,86 грн. 3% річних та 1 827,00 грн. -
витрат по оплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

повне рішення складено 20.06.2014 року

Суддя
Качур А.М.