Господарський суд Чернігівської
________________________________________________________________________
________________________________________________
РІШЕННЯ

01 липня 2014 року
справа №927/873/14

за позовом: прокурора Носівського
району,

вул. Вокзальна, 4, м.
Носівка, Чернігівська область, 17100, в
інтересах

держави

в особі: Українського
державного фонду підтримки
фермерських господарств,

вул. О. Теліги, 8, кімн. 58А,
м. Київ, 04112,

в особі: Чернігівського
відділення Українського державного
фонду підтримки

фермерських
господарств,

пр. Миру, 14, м. Чернігів,
14000,

до відповідача: фермерського
господарства „Нектар",

вул. Ройченка, 16, м.
Носівка, Чернігівська область, 17100,

про стягнення 10538,77 грн.

Суддя
Блохіна Ж.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

за участю: Лазоренко М.М. - старшого
прокурора відділу прокуратури міста
Чернігова, посвідчення №015041 від 05.02.2013
року.

В судовому засіданні 01.07.2014р.
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення на підставі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурором Носівського району в
інтересах держави в особі Українського
державного фонду підтримки
фермерських господарств в особі
Чернігівського відділення
Українського державного фонду
підтримки фермерських господарств
подано позов до фермерського
господарства „Нектар" про стягнення
10000 грн. неповернутої фінансової
допомоги, отриманої відповідачем
згідно договору №1 від 09.04.2009 року про
надання фінансової підтримки
фермерському господарству, 179,18 грн.
пені, 330,00 грн. інфляційних нарахувань
та 29,59 грн. 3% річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання, а
всього 10538,77 грн.

Прокурор в судовому засіданні
підтримує позовні вимоги в повному
обсязі та просить їх задовольнити.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився. Позивач заяв та
клопотань не надіслав; про дату, час та
місце проведення судового засідання
повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Відповідач заяв,
клопотань та відзиву на позов не
надіслав, про дату, час та місце
проведення судового засідання
повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Отже, позивач та відповідач не
скористалися своїми правами,
передбаченими ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
зокрема, правом на приймання участі у
господарських та іншими.

Враховуючи, що явка сторін в судове
засідання не визнавалась обов'язковою,
суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представників
позивача та відповідача, на підставі
ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України, за наявними в справі
матеріалами.

Розглянувши подані матеріали,
вислухавши пояснення прокурора,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
оцінивши докази, що мають юридичне
значення для розгляду справи по суті,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2009 року між позивачем та
відповідачем укладено договір №1 про
надання фінансової підтримки
фермерському господарству (далі -
Договір).

Згідно розділу 1 договору позивач
зобов'язується надати фінансову
підтримку на поворотній основі
відповідачу в сумі 50000 грн., а
відповідач зобов'язується використати
її за цільовим призначенням і
повернути фінансову підтримку у
визначений даним договором строк.

Розділом 2 договору передбачено, що на
підставі довідки, виданої конкурсною
комісією від 06 квітня 2009 року фінансова
підтримка надається для поновлення
облігових коштів, придбання техніки,
виробництва та переробки
сільськогосподарської продукції.

Згідно п.п. 3.2.1 п. 3.2 договору позивач
зобов'язаний надати у безготівковому
порядку платіжним дорученням шляхом
переказу зазначену в договорі суму
фінансової підтримки на поворотній
основі на поточний рахунок
фермерського господарства, відкритий у
банківській установі.

Відповідач зобов'язаний у місячний
термін з моменту отримання коштів
надати позивачу документи, що
підтверджують цільове використання
коштів фінансової підтримки на
поворотній основі (п.п.3.4.1 п. 3.4
договору).

Відповідно до п.п. 3.4.3 п. 3.4 договору
відповідач зобов'язаний повернути
кошти фінансової підтримки до
Чернігівського відділення
Укрдержфонду згідно з встановленим
графіком:

- до 20 квітня 2010 року в сумі 10000 грн.;

- до 20 квітня 2011 року в сумі 10000 грн.;

- до 20 квітня 2012 року в сумі 10000 грн.;

- до 20 квітня 2013 року в сумі 10000 грн.;

- до 09 квітня 2014 року в сумі 10000 грн.

Прокурором заявлені позовні вимоги за
неповернення коштів фінансової
підтримки, строк по поверненню яких
передбачений до 09 квітня 2014 року.

Згідно п. 4.1 договору фінансова
підтримка надається відповідачу з
кінцевим терміном повернення до 09
квітня 2014 року та повертається згідно
зі встановленим графіком, окрім
випадків зміни умов договору або
розірвання договору позивачем в
односторонньому порядку.

На виконання умов договору позивач
перерахував відповідачу 50 000 грн.
фінансової підтримки, що
підтверджується копією платіжного
доручення №2 від 24.04.2009 року, яке
міститься в матеріалах справи.

Відповідач не виконав свої
зобов'язання в повному обсязі та в
строк, передбачений умовами договору.

Позивачем направлялись відповідачу
листи №53-25/16 від 27.03.2014 року та №53-25/23
від 16.04.2014 року з вимогою сплатити
заборгованість.

Станом на день звернення з даним
позовом до суду доказів повернення
фінансової підтримки в сумі 10000 грн.,
термін сплати якої передбачений до
09.04.2014 року, відповідач не надав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 193
Господарського кодексу України (далі
ГКУ):

"Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином".

Статтею 525 Цивільного кодексу
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 Цивільного
кодексу України договір позики
укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Суд доходить висновку про те, що за
своєю правовою природою договір,
укладений між сторонами, є договором
позики, а тому до спірних правовідносин
застосовуються вищевикладені норми
права.

Оскільки матеріалами справи
підтверджується факт отримання
відповідачем від позивача фінансової
підтримки, виходячи з вищевикладених
норм законодавства та договору, у
відповідача виникло зобов'язання
повернути надану фінансову підтримку в
строки, передбачені договором.

Отже, позивачем правомірно заявлено до
стягнення борг по поверненню наданої
фінансовою підтримки в сумі 10000 грн.,
термін оплати якої передбачений до
09.04.2014 року.

Відповідно до п. 5.2 договору сторони
домовилися, що за несвоєчасне
повернення коштів фінансової
підтримки відповідач сплачує позивачу
пеню за кожен день неповернення коштів,
яка обчислюється від суми
простроченого платежу, у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діє у
період прострочення. Пеня
нараховується за весь період
прострочення: з дати виникнення
обставин, що є підставою для
застосування пені, до дати повного
повернення коштів фінансової
підтримки включно.

Враховуючи, що відповідачем не
сплачено суму фінансової підтримки в
сумі 10000 грн. у термін, визначений
умовами договору, а саме до 09 квітня 2014
року, позивачем на підставі п. 5.2
договору нараховано відповідачу пеню
за період прострочення платежу з 10.04.2014
року по 15.05.2014 року в сумі 179,18 грн.

Частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції та 3% річних за весь
час прострочення.

Згідно п. 5.1 договору у випадку
прострочення терміну виконання
зобов'язання по поверненню коштів
фінансової підтримки, відповідач
зобов"язаний сплатити позивачу суму
заборгованості з урахуванням
встановленого Державним комітетом
статистики України індексу інфляції за
весь період прострочення платежу.

Позивачем нараховано та пред'явлено до
стягнення суму боргу з урахуванням 3%
річних з простроченої суми за період з
10.04.2014 року по 15.05.2014 року в сумі 29,59 грн.
та інфляційних нарахувань за квітень
2014 року в сумі 330,00 грн.

Для всебічного, повного і об'єктивного
розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності суд
повинен перевірити обґрунтованість і
правильність здійсненого позивачем
нарахування пені та трьох відсотків
річних і в разі, якщо обчислення
помилкове - зобов'язати позивача
здійснити перерахунок відповідно до
закону чи договору або зробити це
самостійно.

Господарський суд Чернігівської
області здійснив перевірку розрахунку
пені, трьох відсотків річних та
інфляційних нарахувань, заявлених до
стягнення позивачем, та дійшов
висновку про правомірність їх
нарахування.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню повністю в сумі 10538,77 грн., а
саме з відповідача підлягає стягненню
10000 грн. боргу, 179,18 грн. пені, 29,59 грн. 3%
річних та 330,00 грн. інфляційних
нарахувань.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та
з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Відтак, судовий збір покладаються на
відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства
„Нектар" (вул. Ройченка, 16, м. Носівка,
Чернігівська область, р/р у
Носівському відділенні Банку
„Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805,
ідентифікаційний код 21409006) на користь
Українського державного фонду
підтримки фермерських господарств
(вул. О. Теліги, 8, кімн. №58А, м. Київ) в
особі Чернігівського відділення
Українського державного фонду
підтримки фермерських господарств (пр.
Миру, 14, м. Чернігів, р/р 0996 в ГУДКУ
в Чернігівській області, МФО 853592,
ідентифікаційний код 21402205) 10 000 грн.
боргу, 179,18 грн. пені, 29,59 грн. 3% річних та
330,00 грн. інфляційних нарахувань.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

3. Стягнути з Фермерського господарства
„Нектар" (вул. Ройченка, 16, м. Носівка,
Чернігівська область, р/р у
Носівському відділенні Банку
„Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805,
ідентифікаційний код 21409006) до
державного бюджету (р/р 3002,
отримувач - УДКСУ у м. Чернігові
Державний бюджет, МФО 853592,
ідентифікаційний код 38054398, Банк -
ГУДКСУ у Чернігівській області,
призначення платежу: „Судовий збір,
код 03500068 пункт 2.1", код бюджетної
класифікації 22030001) 1827,00 грн. судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 04.07.2014 року.

Суддя
Ж.В. Блохіна