ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

24 червня 2014 р. Справа №
902/451/14

Господарський суд Вінницької області в
складі

головуючого судді Яремчука Ю.О.,

при секретарі судового засідання
Німенко О.І.,

розглянувши в приміщенні суду справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" ( вул. Щорса,
36-Б, м. Київ, 01133; 04080, м. Київ, вул.
Фрунзе,39)

до: Відкритого акціонерного товариства
"Козятинська швейна фабрика" (вул.
Матросова, буд. 80, м. Козятин,
Козятинський р-н, Вінницька обл., 22100)

про стягнення заборгованості 481 880,68
грн. за кредитним договором

представники сторін:

від позивача : не з?явився

від відповідача : Навроцький С. П. - за
довіреністю

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство "Дельта
Банк" 09.04.2014 року звернулося в
господарський суд Вінницької області з
позовом відкритого акціонерного
товариства "Козятинська швейна
фабрика" про стягнення заборгованості
481 880,68 грн. за кредитним договором

Ухвалою суду від 11.04.2014 року порушено
провадження за вказаним позовом у
справі № 902/451/14 з призначенням до
розгляду в судовому засіданні.

24.04.2014 року від відповідача супровідним
листом б/н від 24.04.2014 року до суду
надійшов відзив на позовну заяву
слідуючого змісту: ВАТ «Козятинська
швейна фабрика» 14.02.2013 року ліквідовано
у зв'язку з перетворенням у ТОВ
«Козятинська швейна фабрика», про що
внесені відповідні зміни до державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців за №0000446.При
цьому, 15.09.2008 року головою правління ВАТ
Савенко О.І. з банком АТ «УкрСиббанк», в
особі начальника відділення № 201 м.
Вінниці було укладено кредитний
договір № 0, терміном на один рік.
ВАТ отримав споживчий кредит на суму
17500.00 євро. Відповідно до підпункту 1.2.2.
вказаного договору позичальник у будь-
якому випадку зобов'язаний був
повернути кредит в повному обсязі в
термін, не пізніше 14 вересня 2009 року,
якщо тільки не застосовується інший
термін повернення кредиту. Погашення
кредиту та відсотки за використані
кошти проводилось банком шляхом
списання коштів з поточного рахунку
підприємства.20.10.2011 року, в терміни
завершення позовної давності АТ
«УкрСиббанк» звернулось до
Вінницького районного суду Вінницької
області з позовом про стягнення
заборгованості за даною кредитною
угодою солідарно з ВАТ та поручителя
Савенко О.І. на суму 34 598,63 євро.25.10.2011
року Вінницьким районним судом
винесена ухвала про відкриття
провадження у справі № 2-1843/11.Під час
слухання справи за клопотанням
представника «УкрСиббанк» у
відповідності до договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08.12.2011 року, укладеного
«УкрСиббанк» з ПАТ «Дельта-Банк»,
Вінницьким районним судом було
залучено в якості позивача
представника АТ «Дельта Банк». У
зв'язку з повторною неявкою
представника ПАТ «Дельта Банк» в
судове засідання Вінницьким районним
судом позов АТ «УкрСиббанк», позивачем
якого став ПАТ «Дельта Банк» залишено
без розгляду.

Враховуючи вищевикладане, на підставі
ст. 257, ч. 4 ст. 267 ЦК України, відповідач
просить відмовити в задоволенні
позивних вимог в повному обсязі у
зв?язку із спливом позовної давності.

Для надання додаткових доказів по
справі ухвалою суду від 28.05.2014 року
продовжено строк вирішення спору на 15
днів та відкладено розгляд справи на
24.06.2014 року.

23.06.2014 року від представника
відповідача до суду надійшло письмове
пояснення тотожне за змістом до
відзиву на позовну заяву. Зокрема, у
поясненні вказується, що перебіг
позовної давності починається з 15.09.2009
року до 15.09.2011 року. В матеріалах справи
наявні докази того, що відповідно до
договору купівлі-продажу прав вимоги
за кредитами від 08.12.2011 року, укладеного
«УкрСиббанк» з ПАТ «Дельта-Банк»
проведена заміна сторін у
зобов'язаннях. Тобто, на час заміни
сторін, а саме 08.12.2011 року термін
позовної давності сплив. При цьому,
відповідно до ст. 262 ЦК України заміна
сторін у зобов'язані не змінює порядку
обчислення та перебігу позовної
давності.

За вказаних обставин, відповідач
просить відмовити у задоволенні
позовних вимог, у зв?язку із спливом
позовної давності.

На визначену дату 24.06.2014 року з'явився
представник відповідача.

Позивач правом участі свого
представника в судовому засіданні не
скористався, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, що підтверджується
протоколом судового засідання від
28.05.2014 року та повідомленнями про
вручення поштового відправлення вх. №
08-65/3972/2014 від 10.06.2014 року, вх. № 08-65/3973/2014
від 10.06.2014 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що вжив всі залежні від нього заходи
для повідомлення позивача належним
чином про час і місце розгляду судової
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

Відсутність представника позивача в
судовому засіданні не перешкоджає
розгляду справи по суті за наявними
документами.

Водночас, судом встановлено, що від
позивача по факсу 24.06.2014 року надійшла
заява із проханням відкласти розгляд
справи на іншу дату, в зв?язку з
відрядженням регіонального
представника та неможливістю надати
іншого представника.

Суд розглянувши подану заяву зазначає
слідуюче.

Згідно п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" № 18
від 26 грудня 2011 року, у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Доказів щодо відрядження представника
та неможливості залучення іншого
представника позивачем не надано.

З огляду на викладене та зважаючи на
належне повідомлення позивача щодо
розгляду справи, а також беручи до
уваги строк вирішення спору, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення заяви про
відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні, представник
відповідача позовні вимоги не визнав.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, надавши юридичну оцінку
поданих до справи доказів, суд з'ясував
слідуюче.

15.09.2008 року між акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»
(банк) та відкритим акціонерним
товариством «Козятинська швейна
фабрика» (позичальник) укладено
кредитний договір № 0 такого
змісту.

Банк зобов'язується надавати
позичальнику, а позичальник
зобов'язується прийняти, належним
чином використовувати і повернути
банку кредит у формі поновлюваної
кредитної лінії в іноземній валюті в
сумі ліміту кредитної лінії, що
дорівнює 17 500 євро 00 еврц у порядку і на
умовах, визначених цим договором.
Вказана сума кредиту дорівнює
еквіваленту 119 434,40 грн. за курсом
Національного банку України (далі - НБУ)
на день укладання цього договору (п. 1.1).

Термін кредитування: надання кредиту
здійснюється у наступний термін: 15
вересня 2008 року. Позичальник у
будь-якому випадку зобов'язаний
повернути кредит у повному обсязі в
термін, не пізніше 14 вересня 2009 року,
якщо тільки не застосовується інший
термін повернення кредиту,
встановлений на підставі додаткової
угоди сторін або до вказаного терміну
(достроково) відповідно до умов розділу
11 цього договору на підставі будь-якого
з п.п. 2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 5.11, 7.4 договору
(п.п. 1.2, 1.2.1).

Позичальник зобов'язується повернути
основну суму кредиту та сплачувати
плату за користування кредитом у
вигляді процентів, комісій, а також
сплатити штрафні санкції та здійснити
інші грошові платежі згідно умов
договору на рахунок № 929 в АКІБ
"УкрСиббанк". Кредит вважається
повернутим в момент зарахування
грошової суми в повному обсязі на
зазначений у цьому пункті рахунок
Банку (п. 1.2.2).

Цільове призначення (мета) кредиту:
поповнення оборотних коштів (п. 1.4).

Кредит надається шляхом: зарахування
банком коштів на поточний рахунок
позичальника № 2300 (МФО 351005) для
подальшого використання за цільовим
призначенням; або оплати банком
платіжних документів позичальника за
рахунок кредитних коштів, наданих
відповідно до умов договору та в
порядку, окремо обумовленому сторонами
в письмовій формі (п. 1.5).

Банк зобов'язується: надати кредит
позичальнику відповідно до умов цього
договору (п. 3.1).

Позичальник зобов'язується:
використовувати кредит на зазначені у
цьому договорі цілі та здійснювати
повернення отриманого кредиту, сплату
нарахованих процентів, комісій та
інших платежів у порядку та терміни,
встановлені договором. Належним чином
виконувати інші зобов'язання за
договором (п.п. 4.1, 4.2).

Строк дії даного договору
встановлюється з дати його укладання і
до повного погашення суми кредиту,
плати за кредит та пені у разі її
нарахування (п. 9.5).

Позичальник, для погашення своїх
грошових зобов'язань, які виникають з
договору, доручає банку здійснювати
договірне списання коштів на користь
банку в порядку, у сумах та у строки, що
визначені у договорі, зі своїх поточних
рахунків в національній/іноземній
валюті, відкритих в банку, а саме: з
будь-яких рахунків позичальника в
банку, в тому числі з тих, що будуть
відкриті в банку в майбутньому, - для
погашення простроченої заборгованості
за договором (п. 10.1.1).

Додатком № 1 до вказаного кредитного
договору узгоджено тарифи банку.

В подальшому, 08.12.2011 року між публічним
акціонерним товариством «УкрСиббанк»
(продавець) та публічним акціонерним
товариством «Дельта банк» (покупець)
укладено договір купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами, згідно якого
продавець погоджується продати
(відступити) права вимоги за кредитами
та передати їх покупцеві, а покупець
погоджується придбати права вимоги за
кредитами та прийняти їх та сплати ціну
купівлі.

Пунктом 2.3 даного договору
купівлі-продажу, сторони визначили, що
права вимоги за кредитами переходять
від продавця до покупця (далі -
передача) та з урахуванням інших
зобов?язань продавця та покупця,
викладених у цьому договорі,
зобов?язання продавця передати права
вимоги за кредитами покупцеві є
виконаним з моменту підписання
продавцем та покупцем акту
приймання-передачі прав вимоги за
кредитами у дату закриття.

Згідно цього договору «дата закриття»
означає 19 грудня 2011 року.

19.12.2011 року між публічним акціонерним
товариством «УкрСиббанк» та публічним
акціонерним товариством «Дельта банк»
підписано та скріплено печатками акт
приймання-передачі прав вимоги за
кредитами згідно договору
купівлі-продажу від 08.12.2011 року (а.с. 120).

В даному акті продавець та покупець
обумовили, що передача прав вимоги за
кредитами набуває чинності
безпосередньо з моменту підписання
цього акту.

За змістом додаткової угоди № 1 від
19.12.2011 року до договору купівлі-продажу
від 08.12.2011 року, сторони домовились п. 1.1
договору викласти в наступній редакції
: акт приймання-передачі прав вимоги за
кредитами означає акт у письмовій
формі, який документально підтверджує
фактичну передачу прав вимоги за
кредитами від продавця до покупця, який
буде підписаний між продавцем та
покупцем в цілому за формою наведеною в
додатку ІІІ до цього договору разом із
додатком до нього за формою, наведеною
в додатку Х до цього договору.

Також продавцем та покупцем узгоджено
перелік прав вимоги за кредитами (а.с.
123-124).

Відповідно до акту прийому-передачі
документації від 03.02.2012 року за
договором купівлі-продажу від 08.12.2011
року публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» та публічне акціонерне
товариство «Дельта банк» передбачили
передачу та прийняття документів щодо
стягнення заборгованості боржників,
зокрема, з ВАТ «Козятинська швейна
фабрика» за кредитним договором №
0 (а.с. 20).

З врахуванням встановлених обставин,
суд дійшов таких висновків.

Частина 1 ст. 16 ЦК України визначає,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

В силу п. 2.5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" № 18
від 26 грудня 2011 року, будь-які подані
учасниками процесу докази (в тому
числі, зокрема, й стосовно інформації у
мережі Інтернет) підлягають оцінці
судом на предмет належності і
допустимості. Вирішуючи питання щодо
доказів, господарські суди повинні
враховувати інститут допустимості
засобів доказування, згідно з яким
обставини справи, що відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Що ж до належності
доказів, то нею є спроможність
відповідних фактичних даних містити
інформацію стосовно обставин, які
входять до предмета доказування з
даної справи. Суд обґрунтовує своє
рішення лише тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, 15.09.2008 року між
акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк» та відкритим
акціонерним товариством «Козятинська
швейна фабрика» укладено кредитний
договір № 0.

В подальшому, право вимоги стосовно
стягнення кредитних коштів за даним
договором, перейшло від публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до публічного акціонерного товариства
«Дельта банк» згідно договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08.12.2011 року.

Також передача прав вимоги за
кредитним договором № 0,
підтверджується актом прийому
передачі документації від 03.02.2012 року
за договором купівлі-продажу від 08.12.2011
року.

У відзиві на позовну заяву та
письмовому поясненні, відповідач
зазначив, що термін позовної давності
щодо звернення позивача із позовом у
даній справі сплинув, а тому просить
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В силу п. 2.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України " Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів " № 10 від 29 травня
2013 року, за змістом частини першої
статті 261 ЦК України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

У відзиві на позовну заяву, відповідач
підтвердив отримання кредиту за
вказаним договором в сумі 17 500,00 євро.

За змістом ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу
України, строком є певний період у часі,
зі спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Згідно ст. 253 Цивільного кодексу
України, перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

В силу ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

За змістом ст. 257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1, ч.5 ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких
не визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Відповідно до п. 4.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України "
Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів " № 10
від 29 травня 2013 року, у зобов'язальних
правовідносинах, в яких визначено
строк виконання зобов'язання, перебіг
позовної давності починається з дня,
наступного за останнім днем, у який
відповідне зобов'язання мало бути
виконане.

Якщо договором чи іншим правочином
визначено різні строки виконання
окремих зобов'язань, що з нього
виникають (наприклад, у зв'язку з
поетапним виконанням робіт або з
розстроченням оплати), позовна
давність обчислюється окремо стосовно
кожного з таких строків. Позовна
давність за позовами, пов'язаними з
простроченням почасових платежів
(проценти за користування кредитом,
орендна плата тощо), обчислюється
окремо за кожним простроченим
платежем.

За зобов'язаннями, строк виконання яких
не визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання (абзац другий
частини п'ятої статті 261 ЦК України)

Згідно п. 1.2.2 вказаного вище кредитного
договору, позичальник у будь-якому
випадку зобов'язаний повернути кредит
у повному обсязі в термін, не пізніше 14
вересня 2009 року, якщо тільки не
застосовується інший термін
повернення кредиту, встановлений на
підставі додаткової угоди сторін або
до вказаного терміну (достроково)
відповідно до умов розділу 11 цього
договору на підставі будь-якого з п.п.
2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 5.11, 7.4 договору.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
конкретною датою, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення кредиту.

Також суду звертає увагу на зміну
кредитора у правовідносинах щодо
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Відповідно до ст. 262 ЦК України, заміна
сторін у зобов'язанні не змінює порядку
обчислення та перебігу позовної
давності.

Отже, заміна первісного кредитора - ПАТ
"УкрСиббанк" новим кредитором - ПАТ
"Дельта банк" за договором
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08.12.2011 року, не змінює
порядку обчислення та перебігу
позовної давності - строку, у межах
якого позивач міг звернутися з вимогою
про стягнення з відповідача
заборгованості на підставі кредитного
договору.

Тобто, як встановлено судом, право
пред'явити вимогу про сплату
заборгованості за кредитним договором
у ПАТ "Дельта банк" виникло після дати
повернення кредиту, а саме 15.09.2009 року, а
тому строк позовної давності згідно з
приписами частини 5 статті 261
Цивільного кодексу України для
звернення до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу у
позивача закінчився 15.09.2012 року, в той
час як позовна заява позивачем подана
до суду 09.04.2014 року, тобто з пропуском
строку позовної давності.

Згідно ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

З огляду на вказане та беручи до уваги
клопотання відповідача про
застосування строків позовної
давності, які викладенні у відзиві та
поясненні, суд приходить до висновку,
що на момент звернення позивача з
позовною заявою в даній справі, ним
пропущено строк позовної давності,
внаслідок чого заявлений позивачем
позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати з розгляду даної справи
відповідно до положень ст. 49 ГПК
України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4-3, 4-5, 32-34, 43, 49, 82, 84, 85, 115
ГПК України, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 26 червня 2014 р.

Суддя Яремчук
Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу ( вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133;
04080, м. Київ, вул. Фрунзе,39)