ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року Справа № 925/1331/13 Вищий
господарський суду України в складі
колегії

Овечкін В.Е. - головуючого, Чернов Є.В.,
Цвігун В.Л.за участю представників
публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" публічного
акціонерного товариства "АЗОТ"
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4
ОСОБА_5 ОСОБА_6 публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 08 квітня 2014
рокуу справі№ 925/1331/13 господарського
суду Черкаської областіза
позовомпублічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз"до третя
особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:публічного
акціонерного товариства "АЗОТ"
публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" закрите акціонерне
товариство
"Укргаз-Енерго"прозобов'язання
повернути безпідставне набуте майноВ С
Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 17.10.2013р. (суддя
Спаських Н.М.) у позові про
зобов'язання відповідача повернути до
Єдиної газотранспортної системи ПАТ
"Укртрансгаз" безпідставно набуте
майно - 87714,890 тис. куб. м. природного
газу відмовлено.

Суд дійшов висновку, що за умови
наявності між відповідачем та ЗАТ
"Укргаз-Енерго" договору від 28.12.2012 р. на
купівлю-продаж природного газу
підстави для твердження про
безпідставне отримання відповідачем
спірного газу відсутні.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 08.04.2014 р. (судді:
Коротун О.М., Гаврилюк О.М., Корсакова
Г.В.) рішення господарського суду суду
Черкаської області від 17.10.2013р.
залишено без зміни.

Публічне акціонерне товариство
"Укртрансгаз" в касаційній скарзі
просить постанову апеляційного
господарського суду та рішення
місцевого господарського суду
скасувати з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права,
позов про повернення безпідставно
набутого майна задовольнити.

Скаржник вважає, що судом порушено п.п.
5.8.1. п. 5.8. Порядку доступу та приєднання
до Єдиної газотранспортної системи
України, затвердженого постановою НКРЕ
від 19.04.2012 р. № 420, ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні", ст.ст. 15, 16, 1212, 1213
Цивільного кодексу України, доводячи,
що відповідач відібрав в січні 2013 р. з
газотранспортної системи позивача,
який є володільцем природного газу,
транспортування якого в загальному
потоці здійснюється мережами
останнього природній газ без правових
підстав, споживання природного газу
без виділених лімітів порушує права
позивача, який відповідає за переданий
в його систему транспортування
природній газ.

Розпорядженням секретаря четвертої
судової палати Вищого господарського
суду України від 16.06.2014 р. № 05-05/664 у
зв'язку з виходом з відпустки судді
Овечкін В.Е. для розгляду справи
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий - Овечкін В.Е., Чернов Є.В.,
Цвігун В.Л..

Вищий господарський суд України,
розглянувши доводи касаційної скарги,
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено місцевим судом 28 грудня
2012 року між Закритим акціонерним
товариством "Укргаз-Енерго" (продавець
за умовами договору) та Публічним
акціонерним товариством "Азот"
(покупець за умовами договору) було
укладено договір № 43-Х-13 на купівлю -
продаж природного газу (далі - договір),
відповідно до умов якого продавець
зобов'язується передати у власністю
покупцю у січні 2013 року природний газ, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити газ на умовах цього договору
(п. 1.1. договору).

Так само встановлено, що 31 січня 2013 року
між ЗАТ "Укргаз-Енерго" та ПАТ "Азот" був
укладений акт приймання-передачі
природного газу, згідно умов якого
третя особа передала, а відповідач
прийняв у 2013 року природний газ в
обсязі 87714 890 тис. куб. м. із посиланням
на умови договору 28 грудня 2012 року №
43-Х-13.

Таким чином, наявність зазначеного
договору спростовує доводи позивача
про відсутність будь яких інших угод,
на підставі яких відповідач міг би
набути природних газ у свою власність.

На час виникнення та виконання
договірних стосунків між відповідачем
та третьою особою діяв Порядок доступу
та приєднання до Єдиної
газотранспортної системи України,
затверджений Постановою Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики від
19.04.2012 N 420. Даним Порядком передбачено,
що процедура приймання-передачі
обсягів газу до/із ПСГ визначається
відповідними договорами, укладеними
між ГЗП та замовником ( п. 8.2.3).

У відповідності до п. 3.3. договору
приймання-передача газу продавцем
покупцеві оформляється актом
приймання-передачі газу, що і було
виконано між відповідачем та третьою
особою.

В свою чергу, доказів недійсності
договору у встановленому законом
порядку сторонами надано не було.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ст. 1213 Цивільного кодексу
України набувач зобов'язаний
повернути потерпілому безпідставне
набуте майно в натурі. У разі
неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Відповідно до ст. 387 ЦК України,
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Зазначений засіб захисту права
власності (віндикація) застосовується
в тому випадку, коли власник фактично
позбавлений можливості володіти й
користуватися належною йому річчю
(майном).

Позивачем за віндикаційним позовом
може бути неволодіючий власник
(фізичні і юридичні особи, держава і
територіальні громади в особі
уповноважених ними органів).

Таким чином, предмет віндикаційного
позову становить вимога неволодіючого
майном власника до незаконно
володіючого цим майном невласника про
повернення індивідуально-визначеного
майна з чужого незаконного володіння.
Підставою віндикаційного позову є
обставини, які підтверджують
правомірність вимог позивача про
повернення йому майна з чужого
незаконного володіння (це факти, що
підтверджують право власності на
витребуване майно, вибуття його з
володіння позивача, перебування його в
натурі у відповідача та ін.).

Як було вищевстановлено, позивач в
порушення вказаних норм права не надав
суду належних доказів на підтвердження
факту отримання відповідачем у січні
2013 року природного газу без достатньої
правової підстави, а також, що саме той
природний газ у розмірі 87714, 890 тис. куб.
м., який був закачаний відповідачем у
січні 2013 року належить позивачу на
праві власності.

Відповідно до вимог ст. 1117 ГПК України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Доводи скаржника про невірність
висновків господарського суду мотивів
застосування норм матеріального права
щодо встановлених обставин не
спростовують, зводяться до вимог
встановити інші обставини на підставі
відмінної від апеляційного
господарського суду оцінки доказів,
тому відхиляються з врахуванням
порядку розгляду касаційної скарги та
меж перегляду справи в касаційній
інстанції з огляду на норми ст.ст. 1115, 1117
ГПК України.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для зміни або
скасування оскаржуваних постанови
апеляційного господарського суду та
рішення, у зв'язку з чим скаргу залишає
без задоволення, а оскаржувані судові
рішення без змін.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст.ст. 107, 108, 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 08.04.2014 р. та
рішення господарського суду
Черкаської області від 17.10.2013р. у справі
№ 925/1331/13 господарського суду
Черкаської області залишити без змін,
а касаційну скаргу - без задоволення.

Головуючий, суддя
В. Овечкін

судді
Є. Чернов

В. Цвігун