ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р.Справа № 922/1466/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання
Кісельовій С.М.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м.
Харків до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прогрес", м. Харків
про внесення змін до договору за
участю представників:

позивача - Макарцева С.В. (дов. №08-11/5945/2-13
від 30.12.2013 р.)

відповідача - Кот Т.В. (дов. №б/н від
19.05.2014 р.)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська міська рада,
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовом про
внесення змін до договору оренди землі
від 12.01.2005 р. за №7502/05 шляхом визнання
укладеною додаткової угоди. А також
просить суд стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Прогрес"
(надалі - Відповідач) судовий збір за
подання позовної заяви.

Від Позивача заяв та клопотань не
надійшло. У судовому засіданні позовні
вимоги підтримує та просить суд
задовольнити їх у повному обсязі.

Від Відповідача надійшов відзив на
позовну заяву, де просить суд відмовити
у задоволенні позовним вимог в повному
обсязі, який підтримує у судовому
засіданні.

Судом виконано процесуальний обов'язок
щодо повідомлення учасників процесу
про дату, час та місце розгляду справи
відповідно до вимог пункту 2.6.
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
погодженої листом Вищого
господарського суду України від 19.02.2013
р. та затвердженої наказом Державної
удової адміністрації України від 20.02.2013
р. № 28, а тому суд вважає можливим
розглядати справу за наявними в ній
матеріалами, як це передбачено статтею
75 Господарського процесуального
кодексу України.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02
- 5/289 із змінами "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України").

Крім того, в інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
14.08.2007р. № 01-8/675 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2007 року" (пункт
15) зазначено, що відповідно до пункту 2
частини другої статті 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити, зокрема,
місцезнаходження сторін (для юридичних
осіб).

У пункті 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. N 01-8/123 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" зазначено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому
числі Господарський процесуальний
кодекс України (надалі - ГПК України), не
зобов'язує й сторону у справі, зокрема
позивача, з'ясовувати фактичне
місцезнаходження іншої сторони
(сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно із статтею 93
Цивільного кодексу України (надалі - ЦК
України) та зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу.

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 ГПК України обов'язок
доказування і подання доказів
покладено на сторони, суд згідно за
статтею 75 ГПК України розглядає справу
за наявними матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
вислухавши присутніх представників
сторін, всебічно і повно дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

12.01.2005 року на підставі рішення
Харківської міської ради від 28.04.2004
року № 59/04 «Про продаж земельних
ділянок несільськогосподарського
призначення юридичним особам України»
між Харківської міською радою
(орендодавець) та ТОВ «Прогрес»
(орендар) був укладений договір оренди
земельної ділянки, який зареєстрований
у Харківській регіональній філії
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельним ресурсах» в книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі (книга №4) від 12 січня 2005 року за
№7502/05.

Відповідно до п.1.2 договору оренди
земельної ділянки №7502/05 від 12 січня 2005
року в оренду передавалася земельна
ділянка загальною площею 0,0928 га
(ділянки 2,4,5) за адресою: м. Харків, вул.
Гвардійців Широнінців, 83-А.

Пунктом 8 договору оренди земельної
ділянки №7502/05 від 12 січня 2005 року було
передбачено, що земельна ділянка
надається в оренду строком до 01.07.2028
року.

В п. 5 сторони визначили, що нормативна
грошова оцінка: земельної ділянки №2
площею 0,0587 га згідно з довідкою №2351/04
від 06.10.2004 року становить 560014 гривень;
земельної ділянки №4 площею 0,0297 га
згідно з довідкою №2350/04 від 06.10.2004 року
становить 283346 гривень; земельної
ділянки №5 площею 0,0044 га згідно з
довідкою №2349/04 від 06.10.2004 року
становить 41977 гривень.

Відповідно до п.9 договору оренди
земельної ділянки №7502/05 від 12 січня 2005
року розмір орендної плати в місяць: -
за земельну ділянку №2 площею 0,0587 га
становить 2249,39 гривень; - за земельну
ділянку №4 площею 0,0297 га становить: 2004
рік: 491,99 гривень; 2005 рік: 620,87 гривень; 2006
рік: 808,27 гривень; з 2007 року: 1171,40 гривень;
- за земельну ділянку №5 площею 0,044 га
становить: 2004 рік: 90,36 гривень; 2005 рік:
114,02 гривень; 2006 рік: 148,44 гривень; з 2007
року: 215,13 гривень.

Відповідно до п. 13 Договору розмір
орендної плати переглядається у разі:
а) зміни умов господарювання,
передбачених договором; б) зміни
розмірів земельного податку,
підвищення цін, тарифів; в) внаслідок
інфляції - щорічно; г) погіршення стану
орендованої земельної ділянки не з
вини орендаря, що підтверджено
документами; д) в інших випадках,
передбачених законом.

Відповідно до п. 36 договору оренди
земельної ділянки №7502/05 від 12 січня 2005
року зміна умов договору здійснюється
в письмовій формі за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору спір розв'язується
в судовому порядку.

Згідно позову позивач вказує, що
рішенням Харківської міської ради від
03.07.2013 р. № 1209/13 "Про затвердження
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земель м. Харкова
станом на 01.01.2013 року", рішенням
Харківської міської ради від 25.09.2013 р. №
1269/13 "Про затвердження "Порядку
впровадження нормативної грошової
оцінки земель м. Харкова станом на
01.01.2013 року" та рішенням № 960/12 від 19.12.2012
р., яким затверджено Порядок оформлення
договорів оренди землі у м. Харкові,
змінювалася базова вартість 1 кв.м.
земель м. Харкова, запроваджувався
порядок визначення розміру орендної
плати за користування земельними
ділянками та був передбачений порядок
оформлення договорів оренди землі у м.
Харкові.

Згідно із п. 2.1., п. 2.2. Порядку
впровадження нормативної грошової
оцінки земель міста Харкова станом на
01.01.2013 рік, затвердженого рішенням
Харківської міської ради від 25.09.2013
року №1269/13, Департамент земельних
відносин на підставі п. 4 ст. 33 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" є власником програмного
комплексу "Нормативна грошова оцінка
земель міста Харкова станом на 01.01.2013",
здійснює загальну координацію робіт з
визначення орендної плати за землю в
місті Харкові згідно з рішенням 25 сесії
Харківської міської ради 6 скликання
від 03.07.2013 року №1209/13 "Про затвердження
"Технічної документації з нормативної
грошової оцінки земель міста Харкова
станом на 01.01.2013", здійснює розрахунки
розміру орендної плати за землю та
безпосереднє виконання робіт з
укладання договорів оренди землі та
додаткових угод до них, веде моніторинг
виконання умов договорів оренди землі.

Управління Держземагентства у м.
Харкові Харківської області надає
інформацію про нормативну грошову
оцінку окремої земельної ділянки у
формі витягу з технічної документації
про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки згідно з чинним
законодавством.

Відповідно до п. 3.1., п. 3.2. зазначеного
Порядку зміна нормативної грошової
оцінки земель є підставою для внесення
змін до договору оренди землі. Зміни до
договору оренди землі оформлюються
додатковою угодою. Підготовка
додаткової угоди здійснюється
Департаментом земельних відносин
відповідно до Порядку укладання
договорів оренди землі у м. Харкові.

На підставі вищевказаних рішень
Харківської міської ради
Департаментом земельних відносин
Харківської міської ради було:

- одержано витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку, відповідно до якого земельна
ділянка площею 0,0587 га за адресою:
Харківська область, м. Харків,
Московській район, вул. Гвардійців
Широнінців, 83-А відноситься до земель
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення;

- одержано витяг № 349/2 від 30.10.2013 р. з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки
відповідно до якого нормативна грошова
оцінка земельної ділянки площею 297 кв.м.
за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців
Широнінців, 83-А склала 524677 грн.;

- одержано витяг № 349/1 від 30.10.2013 р. з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки
відповідно до якого нормативна грошова
оцінка земельної ділянки площею 44 кв.м.
за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців
Широнінців, 83-А склала 78453грн.;

- одержано витяг № 349/3 від 30.10.2013 р. з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки
відповідно до якого нормативна грошова
оцінка земельної ділянки площею 578 кв.м.
за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців
Широнінців, 83-А склала 1036988 грн.;

- виконано розрахунок розміру орендної
плати за земельну ділянку комунальної
власності станом на 01.01.2013 року № 600/14
відповідно до якого розмір орендної
плати за земельну ділянки площею 44 кв.м.
за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців
Широнінців, 83-А становить 12% від
нормативної грошової оцінки та
становить 521,71 грн. - в місяць, а в рік -
6260,55 грн;

- виконано розрахунок розміру орендної
плати за земельну ділянку комунальної
власності станом на 01.01.2013 року № 601/14
відповідно до якого розмір орендної
плати за земельну ділянки площею 297
кв.м. за адресою: м. Харків, вул.
Гвардійців Широнінців, 83-А становить 12%
від нормативної грошової оцінки та
становить 3672,74 грн. - в місяць, а в рік -
44072,87 грн;

- виконано розрахунок розміру орендної
плати за земельну ділянку комунальної
власності станом на 01.01.2013 року № 602/14
відповідно до якого розмір орендної
плати за земельну ділянки площею 578
кв.м. за адресою: м. Харків, вул.
Гвардійців Широнінців, 83-А становить 12%
від нормативної грошової оцінки та
становить 7258,92 грн. - в місяць, а в рік -
87106,99 грн.

Для приведення розміру орендної плати
у відповідність до вимог чинного
законодавства щодо
нормативно-грошової оцінки земель та
укладення додаткової угоди до договору
оренди землі Департаментом земельних
відносин Харківської міської ради на
адресу відповідача було направлено
відповідний лист-пропозиція від
07.12.2013р. № 4348/0/225-13 про зміну договору
оренди земельної ділянки та
лист-пропозиція від 07.12.2013р. № 4244/0/225-13
про державну реєстрацію договору
оренди земельної ділянки та додаткової
угоди до договору оренди земельної
ділянки, яким було запропоновано
відповідачеві сплатити кошти: в
розмірі 51,00 грн. за проведення
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, в розмірі 120,00 грн. за надання
витягу з Державного реєстру прав та
внесення змін до Державного реєстру
прав, та надати оригінали платіжних
документів до міської ради.

Листом-пропозицією від 07.12.2013 року
№4348/0/225-13 Департамент земельних
відносин Харківської міської ради
направив відповідачу на розгляд та
погодження додаткову угоду до договору
оренди земельної ділянки та розрахунок
орендної плати.

При цьому судом встановлено, що згідно
позову позивач посилався на п.13
договору оренди землі відповідно до
якого розмір орендної плати
переглядається у тому числі "в інших
випадках, передбачених законом".

Проте, суд зазначає, що позивач не
зазначає в позовній заяві, яким саме
законом встановлено обов'язок
переглядати розмір орендної плати, та в
матеріалах справи відсутні докази
направлення позивачем відповідачу
витягу № 349/2 від 30.10.2013 р. з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки, витягу № 349/1
від 30.10.2013 р. з технічної документації
про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки та витягу № 349/3 від
30.10.2013 р. з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки, що є порушенням п.п. 1.1. Порядку
впровадження нормативної грошової
оцінки земель міста Харкова станом на
01.01.2013 р., затвердженого рішенням
Харківської міської ради від 25.09.2013 р. №
1269/13, яким передбачалося, зокрема, що
порядок регламентує процедуру надання
підприємствам інформації про
нормативну грошову оцінку земельних
ділянок для обчислення орендної плати
за земельні ділянки комунальної
власності.

В порушення п. 16.4. Порядку оформлення
договорів оренди землі у м. Харкові,
затвердженого рішенням Харківської
міської ради від 19.12.2012 року № 960/12
позивачем не було надано суду і довідку
державної податкової інспекції про
стан розрахунків з бюджетом за
використання земельної ділянки, копію
довідки (витягу) із Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію за певним орендарем права
власності на нерухоме майно,
розташоване на земельній ділянці та
інші документи.

Відповідно до витягу із Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку станом на 28.11.2013 р. щодо
земельної ділянки площею 0,0587 га за
адресою: м. Харків, вул. Гвардійців
Широнінців, 83-А, зазначена категорія
землі - землі промисловості,
транспорту, зв'язку, енергетики,
оборони та іншого призначення, а у
витягу Управління Держземагентства у
м. Харкові Харківської області № 349/3
про таку категорію нічого не значиться,
а вказується, що це землі комерційного
використання, а ця обставина прямо
впливає на встановлення коефіцієнту
для розрахунку.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши представників сторін,
повністю, всесторонньо, за своїм
внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
оцінивши надані сторонами докази та
надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам справи з
урахуванням фактичних та правових
підстав позовних вимог учасників
судового процесу, користуючись
принципом об'єктивної істини,
принципами добросовісності,
розумності та справедливості суд
вважає, що у задоволенні позовних вимог
Позивача слід відмовити у повному
обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Господарського
кодексу України (надалі - ГК України),
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених ГПК
України заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

На підставі ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків виникають є, зокрема,
договори та інші правочини.
Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що
сторони є вільними в укладені договору,
в виборі контрагента та визначенні
умов договору з урахуванням вимог
цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту. Загальні положення
про договір визначені статям 626-637 ЦК
України, а порядок укладення, зміна і
розірвання договору статями 638-647, 649,
651-654 ЦК України.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною.
Зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. У разі односторонньої відмови
від договору у повному обсязі або
частково, якщо право на таку відмову
встановлено договором або законом,
договір є відповідно розірваним або
зміненим. У разі зміни договору
зобов'язання сторін змінюються
відповідно до змінених умов щодо
предмета, місця, строків виконання
тощо. У разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняються. У
разі зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюються або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни.

Згідно статті 180 ГК України зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства. Господарський
договір вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

Частиною 2 статті 632 Цивільного кодексу
України визначено, що зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Аналогічне положення міститься в
частині 1 статті 651 ЦК України, згідно з
якою зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Частиною 2 вищезазначеної статті
передбачено можливість змінити
договір за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом, а також у зв'язку
з істотною зміною обставин (частина 4
статті 652 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України в
разі подання позову про зміну умов
договору суд встановлює одночасну
наявність таких чотирьох умов: 1) в
момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане; 2) зміна обставин зумовлена
причинами, які заінтересована сторона
не могла усунути після їх виникнення
при всій обачливості, яка він неї
вимагалася; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Доводити істотність зміни обставин має
сторона, що заявила відповідну вимогу
про зміну або розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України
позивачем не доведено, і позивач не
обґрунтовує свою правову позицію
порушенням договору з боку
відповідача. В даному випадку, з боку
орендаря договір виконується повністю
належним чином.

Отже, нормами чинного законодавства
передбачено можливість зміни умов
договору за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у конкретних випадках,
коли це прямо встановлено договором
або законом, або у зв'язку з істотною
зміною обставин.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про
оренду землі» орендна плата за землю -
це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що
розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди.

Статтею 23 Закону України «Про оренду
землі» встановлено, що орендна плата за
земельні ділянки, що перебувають у
власності фізичних та юридичних осіб,
переглядається за згодою сторін.

Згідно ст. 30 Закону України «Про оренду
землі», зміна умов договору оренди
землі здійснюється за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору оренди землі спір
вирішується в судовому порядку.

Відповідно до заперечень відповідача,
згоди на внесення змін до договору
оренди землі з боку орендаря не має.
Позивачем та наявними матеріалами
справи не доводиться, що зміна умов
договору встановлена законом.

Натомість, в типовому договорі оренди
землі, затвердженому Постановою
Кабінету Міністрів України № 220 від 3
березня 2004 року, не зазначено такої
підстави перегляду орендної плати як
зміна нормативної грошової оцінки.

Прикінцеві положення Закону України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» № 309-VІ від
03.06.2008 р., яким було внесено зміни до
Закону України «Про оренду землі»,
Розділи 19 (Прикінцеві положення) та 20
(Перехідні положення, в т.ч. Підрозділ 6.
Особливості справляння земельного
податку) Податкового кодексу України
обов'язку для орендодавців та
орендарів щодо перегляду умов вже
укладених договорів не встановлюють.

Відповідно до ч. 3 п. 3.2 Постанови
Пленуму ВГСУ від 29.05.2013р. № 12 «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про оренду (найм) майна»
у вирішенні відповідних спорів
необхідно з'ясовувати, чи
погоджувалися сторонами при укладенні
договору оренди умови щодо перегляду
орендної плати, в тому числі з підстави
внесення змін до методики розрахунку
орендної плати. Відповідний перегляд
орендної плати є обґрунтованим, якщо
господарський суд встановить факт
погодження сторонами при укладенні
договору оренди такої підстави
перегляду орендної плати як внесення
змін до методики розрахунку орендної
плати.

Згідно ст. 179 Господарського кодексу
України укладення господарського
договору є обов'язковим для сторін,
якщо він заснований на державному
замовленні, виконання якого є
обов'язком для суб'єкта господарювання
у випадках, передбачених законом, або
існує пряма вказівка закону щодо
обов'язковості укладення договору для
певних категорій суб'єктів
господарювання чи органів державної
влади або місцевого самоврядування.

За змістом наведених норм права,
передумовою для зміни умов договору
оренди землі є наявність взаємної
згоди сторін.

Умовами договору оренди землі від
12.01.2005р. сторони не погодили права
позивача на внесення змін до договору
оренди в частині збільшення розміру
орендної плати в односторонньому
порядку на підставі відповідного
рішення органу місцевого
самоврядування за відсутності
законодавчої зміни ставок земельного
податку.

Загальні підстави зміни або розірвання
договору саме у судовому порядку на
вимогу однієї зі сторін передбачено у
ч. 2 ст. 651 та у ст. 652 ЦК України; правові
наслідки зміни - у ст. 653 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 651, 652 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Зокрема, договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом, а
також у разі істотної зміни обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
договору.

Відповідно до ч.2 ст. 284 Господарського
кодексу України умови договору оренди
зберігають свою силу на весь строк дії
договору, а також у разі якщо після його
укладення законодавством встановлено
правила, що погіршують становище
орендаря.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
плату за землю» грошова оцінка
застосовується для економічного
регулювання земельних відносин при
укладенні цивільно-правових угод,
передбачених законодавством України.
Із цього випливає, що грошова оцінка
землі передує укладенню договорів
оренди, а тому затвердження
нормативної грошової оцінки землі
породжує правові наслідки для
договорів оренди, що укладатимуться у
майбутньому.

За змістом ст. 21 Закону України «Про
оренду землі», розмір та умови
визначення орендної плати, що
зазначені у договорі оренди, не можуть
суперечити чинному на час укладення
договору законодавству.

Позивач обґрунтовує свої вимоги
нормативно-правовими актами, що
набрали чинності після укладення
договору оренди між сторонами, тому
зміна розміру орендної плати можлива
лише за згодою сторін.

Відповідно до правового висновку,
викладеного у постанові Верховного
Суду України від 20.11.2012р. у справі №
3-52гс12, судам необхідно врахувати, що до
спірних правовідносин має
застосовуватися саме та редакція
закону, яка була чинною на момент їх
виникнення, оскільки згідно ст. 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Відповідно до ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України, якщо
цивільні відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, що втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав і обов'язків, що
виникли з моменту набрання ним
чинності.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
Харківська міська рада, як суб'єкт
владних повноважень, реалізує останні
шляхом прийняття рішень.

Також рада може виступати, як учасник
цивільно-правових та господарських
правовідносин шляхом укладання
різного виду угод.

Уклавши Договір оренди земельної
ділянки та Додаткову угоду до нього з
відповідачем, Харківська міська рада
набула статусу сторони договору та
взяла на себе зобов'язання за договором
оренди земельної ділянки, погодивши
відповідний розмір нормативної
грошової оцінки земельної ділянки, та
розмір орендної плати, змінити який за
відсутності передбачених умовами
договору та законом підстав для цього,
Харківська міська рада має змогу лише
як учасник цивільно-правових та
господарських правовідносин шляхом
укладання нової угоди, або шляхом
внесення змін до раніш укладеного
договору оренди земельної ділянки за
взаємною згодою з відповідачем.

За таких обставин, в зв'язку з
відсутністю передбачених
законодавством та умовами договору
підстав для зобов'язання укласти
додаткову угоду до Договору без
відповідного волевиявлення
відповідача неможливо.

Крім того, позивач просить прийняти
рішення, яким внести зміни до договору
оренди землі від 12.01.2005 року № 7502/05
шляхом визнання укладеною додаткової
угоди до вказаного договору оренди
землі у запропонованій редакції.

Такого способу захисту як визнання
укладеною додаткової угоди чи договору
ні ст. 20 Господарського кодексу України
ні ст. 16 Цивільного кодексу України не
передбачено.

Відповідно статей 55 Конституції
України, статей 15, 16 ЦК України кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи з загальних засад і змісту
законодавства України. Мотивувальна
частина рішення повинна містити
встановлені судом обставини, а також
оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і
відхиляючи інші докази, суд має це
обґрунтувати. Мотивувальна частина
рішення повинна мати також посилання
на закон та інші нормативні акти
матеріального права, на підставі яких
визначено права і обов'язки сторін у
спірних правовідносинах.

Статтею 129 Конституції України
зазначено, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкорюються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією з основних
засад судочинства.

За таких обставин, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами у порядку передбаченому
ст. 75 ГПК України.

Відповідно до статей 44-49
Господарського процесуального кодексу
України, у разі відмови у задоволенні
позовних вимог, витрати по сплаті
судового збору покладаються на
Позивача, оскільки спір доведено до
суду не з вини Відповідача.

На підставі статей 6, 8, 19, 55, 124, 129
Конституції України, статтями 6, 11, 15, 16,
509, 510, 525 - 527, 610, 626-647, 649, 651-654 Цивільного
кодексу України, статтями 179, 180
Господарського кодексу України,
керуючись статтями 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44-49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 27.06.2014 р.

Суддя І.П. Жигалкін