КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р. справа№
5011-19/18998-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Вершуті
О.П.

за участю представників: позивача-1 -
Перегонцев І.А.

позивача-2 -
Могир О.Ю.

відповідача-1 -
Сімонова Є.О.

відповідача-2 -
не з'явились

третьої особи -
не з'явились

прокуратури -
Пантюхов О.В.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк»

на рішення Господарського суду м. Києва
від 03.04.2014 р.

у справі № 5011-19/18998-2012 (судді - Головіна
К.І., Літвінова М.Є., Мудрий С.М.)

за позовом Вінницького прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі:

1. Державного концерну «Укроборонпром»;

2. Державного підприємства «45
експериментальний механічний завод»

до 1. Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк»;

2. Приватного підприємства
«БНВ-Електро»

третя особа ОСОБА_6

про визнання недійсним договору
іпотеки реєстраційний № 2659 від 24.09.2007 р.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2012 року Вінницький прокурор з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі Державного концерну
«Укроборонпром» та Державного
підприємства «45 експериментальний
механічний завод» звернувся з позовом
до Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» та Приватного
підприємства «БНВ-Електро» про
визнання недійсним договору іпотеки
реєстраційний № 2659 від 24.09.2007 р.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 03.04.2014 р. у справі № 5011-19/18998-2012
позовні вимоги Вінницького прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням
Господарського суду м. Києва від 03.04.2014
р. у справі № 5011-19/18998-2012, Публічне
акціонерне товариство «Універсал
Банк» подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати оскаржуване рішення
суду та прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
відповідач-1 зазначає, що підстави для
задоволення позову та визнання
недійсним договору іпотеки
реєстраційний № 2659 від 24.09.2007 р.
відсутні, оскільки позивачі звернулися
з позовом про визнання недійсним цього
договору, стороною якого вони не є.

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 28.04.2014 р.,
визначено наступну колегію суддів:
головуючий суддя - Буравльов С.І., судді:
Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.04.2014 р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 5011-19/18998-2012, а розгляд справи
призначено на 22.05.2014 р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014 р. у
справі № 5011-19/18998-2012 у зв`язку з неявкою
представників відповідачів та третьої
особи, було відкладено розгляд справи
до 17.06.2014 р.

В засідання суду, призначене на 17.06.2014
р., представники відповідача-2 та
третьої особи повторно не з`явивилися,
хоча були належним чином повідомлені
про час і місце розгляду скарги, що
підтверджується зворотними
повідомленнями про вручення поштових
відправлень.

Будь-яких доказів поважності причин
відсутності зазначених представників
суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначених
представників не перешкоджає розгляду
скарги. Подальше відкладення призведе
до затягування та порушення строків
розгляду скарги, а тому постанова
приймається за наявними в справі
матеріалами, яких достатньо для
повного та об'єктивного розгляду.
Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
прокуратури, позивачів, та
відповідача-1, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

24.09.2007 р. між ВАТ «Універсал Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Банк
Універсальний» (далі - відповідач-1,
банк), та ОСОБА_6 (далі - тетя особа,
позичальник) був укладений кредитний
договір № 15/04/988к-07 (далі - кредитний
договір).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору
банк надає позичальнику грошові кошти
(кредит) у тимчасове платне
користування на наступних умовах: сума
кредиту - 252 500,00 грн., термін кредиту - 132
місяці, дата погашення кредиту - 23.09.2018
р., процентна ставка - 17,45 % річних.

Згідно з п. 3.1 кредитного договору
позичальник зобов'язується належно
оформити договір іпотеки, в
забезпечення повернення кредиту,
процентів, а також неустойки та
штрафних санкцій, передбачених цим
договором, витрат, понесених банком у
випадку звернення стягнення на
заставлене майно, та/або при
необхідності договір поруки і договір
страхування заставленого майна. Під
«належним оформленням» вказаних
договорів, сторони розуміють
підписання позичальником та/або іншими
третіми особами договору, нотаріальне
посвідчення (за угодою сторін або
згідно до законодавства), іншу
передбачену законодавством процедуру
реєстрації відносин. При укладені
договору страхування майна на термін
менший ніж встановлений в п. 1.1 даного
договору позичальник зобов'язаний за
10-ть днів до закінчення дій терміну
страхування застрахувати майно на
новий термін.

24.09.2007 р. між Відкритим акціонерним
товариством «Банк Універсальний»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Банк
Універсальний» (далі -
заставодержатель), та Приватним
підприємством «БНВ-Електро» (далі -
іпотекодавець) був укладений договір
іпотеки (майнової поруки), що
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_7 та зареєстрований за № 2659 (далі -
договір іпотеки).

Відповідно до п. 1.1 договору іпотеки
даний договір забезпечує вимоги
іпотекодержателя, що випливають з
кредитного договору, а також будь-яких
додаткових договорів до нього,
укладеного між боржником та
іпотекодежателем, за умови якого
останній зобов'язаний до 23.09.2008 р.
повернути іпотекодержателю кредит у
розмірі 252 500,00 грн, проценти за
користування кредитними коштами,
комісії, неустойки та інші штрафні
санкції, а також інші платежі,
передбачені кредитним договором та/або
даним договором, в тому числі витрати
понесені іпотекодержателем у випадку
звернення стягнення на предмет
іпотеки, витрат на утримання і
збереження предмета іпотеки, витрат на
страхування предмета іпотеки, збитків,
завданих порушенням умов кредитного
договору та/або даного договору.

Згідно з п. 1.2.1 договору іпотеки в
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором іпотекодавець
надав в іпотеку належні йому на праві
власності будівлі: склад цеху № 4
літерою № 4 загальною площею 7031,1 кв.м,
гараж електричного транспорту літерою
№ 3 загальною площею 992,1 кв.м,
місцезнаходження яких АДРЕСА_1.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю
на підставі рішення постійно діючого
третейського суду при товарній біржі
«Товарна Універсальна Біржа «Сальдо»
Вінницької області, зареєстрованого
Комунальним підприємством «Вінницьке
обласне об'єднання бюро технічної
інвентаризації» 10 вересня 2007 р., справа
№ 001-10/09-07 М, за реєстровим номером № 905,
в реєстровій книзі № 17.

Балансова вартість предмета іпотеки
відповідно до довідки-характеристики,
виданої КП «ВООБТІ», становить 3 131 851,00
грн, сторони оцінили предмет іпотеки на
час укладення договору у 12 000 000, 00 грн.
Предмет іпотеки залишається у
володінні (користуванні) іпотекодавця
на строк дії цього договору (п.п. 1.3, 1.4
договору іпотеки).

Згідно з п. 6.2 договору іпотеки цей
договір набирає чинності з моменту
його нотаріального посвідчення.
Обтяження іпотекою підлягає державній
реєстрації у встановленому чинним
законодавством порядку.

Як передбачено п. 6.3 договору іпотеки,
цей договір діє до повного виконання
зобов'язань за кредитним договором.

Встановлено, що майно, яке є предметом
іпотеки, належало Державному
підприємству «45
експериментально-механічний завод»,
однак постановою Замостянського
районного суду м. Вінниці від 27.06.2007 р. у
справі № 2-а-3593 визнано неправомірною
відмову РВ Фонду ДМУ у Вінницькій
області в передачі на приватизацію
орендованого майна, визнано право
власності на вказане майно за ТОВ
«Енергоінтеграція-Україна» та
зобов'язано органи БТІ здійснити
державну реєстрацію права власності на
придбане майно.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Вінниці від 29.08.2007 р. було затверджено
мирову угоду, укладену між директором
Виробничо-комерційного підприємства
«Мотор» ЛТД Козюбердою С.О. та ТОВ
«Енергоінтеграція-Україна», за умовами
якої останнє в рахунок погашення
заборгованості передало у власність
Виробничо-комерційному підприємству
«Мотор» ЛТД, окрім іншого, вищевказане
майно.

10.09.2007 р. Постійно діючий третейський
суд при Товарній біржі «Товарна
універсальна біржа «Сальдо» затвердив
мирову угоду, відповідно до якої
Виробничо-комерційне підприємство
«Мотор» ЛТД в рахунок погашення
заборгованості передало у власність ПП
«БНВ-Електро» будівлі склад цеху № 4
літерою № 4 загальною площею 7031,1 кв.м,
гараж електричного транспорту літерою
№ 3 загальною площею 992,1 кв.м,
місцезнаходження яких АДРЕСА_1.

Постановою Замостянського районного
суду м. Вінниці у справі № 2-а-3593 від
18.10.2007 р. було скасовано постанову
Замостянського районного суду м.
Вінниці від 27.06.2007 р. за нововиявленими
обставинами та відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_9 до
Регіонального відділення Фонду
державного майна України у Вінницькій
області, ДП МО «45
експериментально-механічний завод»
про визнання відмови в передачі на
приватизацію протиправною, визнання
права власності та зобов'язання
вчинити певні дії.

Нововиявлені обставини були
встановлені рішенням Господарського
суду Вінницької області від 17.06.2008 р. у
справі № 6/17-08 за позовом Першого
заступника прокурора Вінницької
області в інтересах держави в особі
Міністерства оборони України до ПП
«БНВ-Електро», за участю третьої особи -
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Вінницькій
області, про усунення перешкод в
користуванні майном.

Так, вказаним рішенням було повернуто
державі в особі Міністерства оборони
України спірне майно, а саме: будівлю
складу № 4 літ. № 4 загальною площею 7031,1
кв.м., гаражу електричного транспорту
літерою № 3 загальною площею 992,1 кв.м.,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, та
право власності на нього визнано за
державою в особі Міністерства оборони
України.

15.09.2008 р. на виконання рішення
Господарського суду Вінницької
області від 17.06.2008 р. у справі № 6/17-08
Комунальним підприємством «Вінницьке
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації» було видано
реєстраційне посвідчення на вказані
об'єкти нерухомого майна та право
власності на них зареєстровано за
Державою в особі Міністерства оборони
України.

Також вищевказані факти були
встановлені постановою Київського
апеляційного господарського суду від
25.01.2012 р. у справі № 37/229.

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Отже незаконність переходу права
власності на будівлі складу за літ. № 4
загальною площею 7031,1 кв.м, гаражу
електричного транспорту за літерою № 3
загальною площею 992,1 кв.м, розташованих
за адресою: АДРЕСА_1, на користь ТОВ
«Енергоінтеграція-Україна», ВКП
«Мотор» ЛТД, ПП «БНВ-Електро»
доказуванню в даній справі не
підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що іпотека - це вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
законом.

Згідно зі ст. 3 вказаного Закону іпотека
виникає на підставі договору, закону
або рішення суду. До іпотеки, яка
виникає на підставі закону або рішення
суду, застосовуються правила щодо
іпотеки, яка виникає на підставі
договору, якщо інше не встановлено
законом.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону
України «Про іпотеку», предметом
іпотеки можуть бути один або декілька
об'єктів нерухомого майна за таких
умов, зокрема: нерухоме майно належить
іпотекодавцю на праві власності або на
праві господарського відання, якщо
іпотекодавцем є державне або
комунальне підприємство, установа чи
організація.

Враховуючи те, що ПП «БНВ-Електро» не
було власником предмету іпотеки, тому
оспорюваний договір іпотеки від 24.09.2007
р. за реєстровим номером № 2659,
укладений між ПАТ «Банк Універсальний»
та ПАТ «БНВ-Електро» суперечить
зазначеним нормам закону.

У матеріалах справи відсутні докази
того, що позивачі надали дозвіл на
передачу ПП «БНВ-Електро» за договором
іпотеки від 24.09.2007 № 2659 спірного
нерухомого майна і права власності на
це майно.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Як передбачено ч. 4 п. 2.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 29.05.2013 р. № 11 «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»,
вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Враховуючи те, що ПП «БНВ-Електро» не
мало права власності на нерухоме майно
- будівлі складу за літ. № 4 загальною
площею 7031,1 кв.м., гаражу електричного
транспорту за літерою № 3 загальною
площею 992,1 кв.м, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, діяло від власного
імені та не мало в силу закону права на
розпорядження цим майном, тому договір
іпотеки від 24.09.2007 р. № 2659 підлягає
визнанню недійсним з підстав,
встановлених ч. 1 ст. 203, ст. 215 ЦК України.

Судова колегія погоджується з
висновком місцевого суду про
обґрунтованість вимог Вінницького
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері в інтересах
Державного концерну «Укроборонпром»
та Державного підприємства «45
експериментальний механічний завод»,
права яких були порушені оспорюваним
договором іпотеки, у зв'язку з чим
позовні вимоги про визнання договору
іпотеки реєстраційний № 2659 від 24.09.2007 р.
підлягають задоволенню.

Стосовно доводів ПАТ «Універсал Банк»
про неправомірність оспорювання
позивачами вищевказаного договору, які
не є сторонами цього договору, колегія
зазначає, що відповідно до положень
Цивільного кодексу України вимагати в
судовому порядку визнання правочину
недійсним можуть як сторони цього
правочину, так і інші заінтересовані
особи, якщо вчиненням такого правочину
порушено їх права.

Щодо посилань скаржника на наявність
підстав для залишення цього позову без
розгляду, оскільки позивачі не надали в
судове засідання оригінал
оспорюваного договору іпотеки, який
неодноразово витребовувався місцевим
судом, колегія зазначає наступне.

Встановлено, що у матеріалах справи
міститься копія договору іпотеки від
24.09.2007 р. за реєстровим № 2659.

Місцевим господарським судом
неодноразово надсилатися судові
запити про направлення на адресу суду
належним чином завіреної копії
договору іпотеки від 24.09.2007 р. за
реєстровим № 2659.

У відповідь, Листом від 23.01.2013 р.
Приватний нотаріус ОСОБА_7 повідомила
про неможливість надання належним
чином завіреної копії вказаного
договору іпотеки, оскільки оригінал
цього договору було вилучено згідно з
протоколом обшуку від 25.01.2008 р. ст. о/у
УДСБЕЗ УМВС України у Вінницькій
області ст. лейтенантом міліції
Ракітною М.В.

Також, Листом № 3/573 від 18.02.2013 р.
Управління МВС України у Вінницькій
області підтвердило вилучення
оригіналу договору іпотеки від 24.09.2007 р.
за реєстровим № 2659 у зв'язку з
проведенням обшуку у приватного
нотаріуса ОСОБА_7 на виконання
доручення слідчого по кримінальній
справі № 07270939.

Дослідивши копію договору іпотеки від
24.09.2007 р. № 2659, у колегії суддів не
виникло сумнівів щодо недостовірності
або підробки вказаного документу,
також сторони у справі не заперечували
проти факту укладення вказаного
договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
суду про те, що позовні вимоги про
визнання недійсним договору іпотеки
реєстраційний № 2659 від 24.09.2007 р. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги наведеного
не спростовують та відхиляються
колегією суддів як необґрунтовані.

З огляду на вказані обставини,
ґрунтуючись на матеріалах справи,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що рішення Господарського суду м. Києва
від 03.04.2014 р. прийнято з повним та
всебічним дослідженням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
ГПК України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» без задоволення, рішення
Господарського суду м. Києва від 03.04.2014
р. у справі № 5011-19/18998-2012- без змін.

2. Матеріали справи № 5011-19/18998-2012
повернути до Господарського суду м.
Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам,
прокуратурі та третій особі.

Головуючий суддя
С.І. Буравльов

Судді
В.В. Андрієнко

В.В. Шапран