ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

26 червня 2014 року
Справа № 11/30/2011

За позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача Луганського міського
комунального підприємства
"Теплокомуненерго", м. Луганськ

про стягнення 78 255 177 грн. 27 коп.

скарга на дії державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України

Суддя Шеліхіна Р.М.,

секретар судового засідання Потапенко
О.О.

У засіданні брали участь:

від позивача - не прибув;

від відповідача - Варака І.В.,
довіреність № 82-д від 03.07.2013;

від органу виконання - Комашко Г.В.,
довіреність № 4.4-03/4.4/1852 від 24.12.2013.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Луганської області від 02.06.2011 у справі
№11/30/2011 позов задоволений
повністю, стягнуто з Луганського
міського комунального підприємства
"Теплокомуненерго" на користь
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" заборгованість в
сумі 64 153 788 грн. 18 коп., пеню в сумі 5
003 655 грн. 84 коп., інфляційні
нарахування у розмірі 6 839 185 грн. 38
коп., 3% річних у розмірі 2254331 грн. 39 коп.,
борг за виконання робіт з примусового
припинення газопостачання в сумі 4216
грн. 48 коп., витрати зі сплати
державного мита у сумі 25500 грн. 00 коп.,
витрати на інформаційно -технічне
забезпечення судового процесу у сумі 236
грн. 00 коп.

На виконання рішення по справі №11/30/2011
був виданий відповідний наказ від
19.08.2011.

До господарського суду Луганської
області 10.06.2014 надійшла скарга № 15/42-4/1878
від 05.06.2014 Луганського міського
комунального підприємства
"Теплокомуненерго" на дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, якою скаржник просить
суд:

1. Визнати неправомірними дії
державного виконавця Кеда М.В. відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
щодо винесення постанови про стягнення
з боржника виконавчого збору у ВП №
28951502 від 24.04.2014.

2. Скасувати постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України у
ВП № 28951502 від 24.04.2014.

Подану скаргу відповідач обґрунтовує
тим, що 29.05.2014 була отримана постанова
про арешт коштів боржника від 24.04.2014,
винесеною при виконанні зведеного
виконавчого провадження № ЗВП 43113823 та
постанова про стягнення з боржника
виконавчого збору від 24.04.2014 ВП № 28951502 у
розмірі 1409717,26 грн. На думку
відповідача, постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору було
винесено з порушенням встановленого
законом строку, адже постанову про
відкриття виконавчого провадження
було винесено 16.09.2011, у зв'язку з чим,
боржнику (відповідачу) стало відомо про
порушення його прав 29.05.2014.

У зв'язку з арештом коштів на
розрахункових рахунках, підприємство
відповідача не може виконувати свої
господарські функції та виконувати
обов'язки перед робітниками по оплаті
праці, оскільки арештовані грошові
рахунки використовуються саме для
оплати заробітної плати та для
розрахунків з бюджетами, Пенсійним
фондом України та Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та центром зайнятості.

Клопотання про відновлення
пропущеного процесуального строку для
оскарження дій Державної виконавчої
служби відповідачем не заявлено.

Враховуючи викладене, суд вважає
скаргу такою, що підлягає залишенню без
розгляду, з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначаються Законом України
«Про виконавче провадження» (далі -
Закон).

Згідно зі ст. 121-2 Господарського
процесуального кодексу України скарги
на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Зі скаргою № 15/42-4/1878 від 05.06.2014 на дії
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
відповідач звернувся до
господарського суду Луганської
області 10.06.2014, посилаючись на
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору ВП № 28951502 від 24.04.2014,
тобто з пропуском встановленого
Законом строку для її подання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
"Про виконавче провадження" з метою
забезпечення електронного
документообігу в органах державної
виконавчої служби, ведення обліку
виконавчих проваджень, контролю за
дотриманням державними виконавцями
вимог законодавства під час
здійснення виконавчих дій, надання
оперативного доступу сторонам
виконавчого провадження до його
матеріалів Міністерство юстиції
України забезпечує функціонування
Єдиного державного реєстру виконавчих
проваджень.

Відповідно до п. 3.3 Положення про єдиний
державний реєстр виконавчих
проваджень, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 20.05.2003
№ 43/5, відомості про проведення
виконавчих дій вносяться до Єдиного
реєстру одночасно з виготовленням
документа, на підставі якого
вчиняється виконавча дія.

Згідно п. 5.2 даного положення право
доступу до виконавчого провадження
шляхом пошуку, перегляду, копіювання та
роздрукування всіх документів та
відомостей виконавчого провадження
мають сторони виконавчого провадження,
у якому вони беруть участь.

Відповідно до підпункту 9.7 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України» встановлений у ч. 1 ст. 121-2
Господарського процесуального кодексу
України десятиденний строк для подання
скарги є процесуальним і тому
відповідно до вимог ст. 53
Господарського процесуального кодексу
України може бути відновлений за
наявності поважних причин його
пропуску та на підставі заяви
скаржника, яка подається одночасно зі
скаргою або викладається в останній у
вигляді клопотання. Скарга, пропущений
строк подання якої не відновлений,
залишається без розгляду, про що з
посиланням на ст.ст. 53 і 121-2
Господарського процесуального кодексу
України судом без виклику сторін
виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було
подано з пропуском згаданого строку
без заяви про його відновлення, суд без
виклику сторін виносить ухвалу про
залишення скарги без розгляду, що не
перешкоджає повторному поданню скарги
із заявою про відновлення строку
такого подання.

При цьому у вирішенні питання про
відновлення пропущеного строку
подання скарги на бездіяльність органу
Державної виконавчої служби у вигляді
невжиття заходів з примусового
виконання судового рішення, поданої
більше як через десять днів після
закінчення визначеного законом строку
здійснення виконавчого провадження,
господарський суд має, як правило,
виходити з неможливості такого
відновлення. Наведене ґрунтується на
тому, що стягувач, який подав до
відповідного органу заяву про
відкриття виконавчого провадження та
не отримав у визначений законом строк
задоволення своїх вимог, вважається
обізнаним про ймовірність порушення
його прав у виконавчому провадженні
незалежно від того, чи отримав він від
державного виконавця певні
процесуальні документи та чи
ознайомлений він з матеріалами
виконавчого провадження.

У частині 2 статті 30 Законом України
«Про виконавче провадження» чітко
зазначено, що Державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, встановлений ст. 121-2
Господарського процесуального кодексу
України 10-денний строк для звернення зі
скаргою на дії відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, позивачем пропущений.

Статтею 53 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що за заявою сторони
господарський суд може визнати причину
пропуску встановленого законом
процесуального строку поважною і
відновити пропущений строк.

Відповідачем заяви (клопотання) про
відновлення пропущеного
процесуального строку до скарги не
додано.

З урахуванням викладеного вище, дану
скаргу слід залишити без розгляду.
Повернення скарги не перешкоджає
повторному зверненню з нею до
господарського суду в загальному
порядку після усунення допущенного
порушення.

Керуючись ст.ст. 53, 86, 121-2 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський

УХВАЛИВ:

Залишити скаргу № 15/42-4/1878 від 05.06.2014
Луганського міського комунального
підприємства "Теплокомуненерго" на дії
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
без розгляду.

Суддя
Р. Шеліхіна