ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2014 р.
Справа № 914/425/14

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді
Матущака О.І.

суддів
Дубник О.П.

Скрипчук О.С.

розглянувши апеляційну скаргу
Львівського міського комунального
підприємства "Львівтеплоенерго" м.
Львів

на рішення
господарського суду Львівської
області від 28.03.2014р.

у справі № 914/425/14

за позовом
Львівського міського комунального
підприємства "Львівтеплоенерго" м.
Львів

до відповідача
товариства з обмеженою
відповідальністю "Бойки" м. Львів

про
стягнення 9 972,97 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: Кіндрат Б.Я. - за
довіреністю б/н від 23.10.2013 р.;

відповідача: Соколовська В.В. -
директор згідно наказу №11-к від 15.05.2008
р.; Чукас О.Т. - за довіреністю № 6 від
03.01.2014 р.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Львівської області у даній справі
(суддя Кітаєва С.Б.) від 28.03.2014 р. в
задоволенні позовних вимог про
стягнення суми 9 972,97 грн.
заборгованості за період з 01.05.2011 р. по
30.09.2011 р. за надані послуги
теплопостачання, відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що заявлена до
стягнення сума становить вартість
приєднаного теплового навантаження в
той час, коли у зазначений період
теплова енергія позивачем відповідачу
взагалі не постачалася. Враховуючи
рішення Львівської міської ради № 930
від 02.09.2008 р. "Про затвердження тарифів
на теплову енергію для опалення та
гарячого водопостачання, враховуючи
економічно обґрунтовані витрати на їх
виробництво, транспортування та
постачання", яким затверджено
двоставковий тариф на гаряче
водопостачання та теплову енергію для
опалення, такий тариф складається з
плати за одиницю фактично спожитої
теплової енергії грн./Гкал та плати за
приєднане теплове навантаження за 1
кв.м. опалювальної площі в місяць
впродовж року (грн./кв.м).

У примітці із позначкою "*" додатку до
вказаного рішення органу місцевого
самоврядування зазначено, що тариф
розраховано на 1 кв.м з річної плати за
одиницю приєднаного теплового
навантаження.

Крім цього, у рішенні суду першої
інстанції зазначені численні
неналежні докази та численні
обставини, які прямого та
безпосереднього відношення до суті
спору, не мають.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
відповідачем подано апеляційну скаргу
у якій просить його скасувати і
прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити у повному об'ємі
враховуючи наступне.

Відповідно до п.9 Порядку формування
тарифів на виробництво,
транспортування, постачання теплової
енергії та послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 10.07.2006 р. № 955,
підприємства застосовують
двоставкові тарифи на теплову енергію,
затверджені в установленому порядку.

Враховуючи повноваження, надані ст. 73
Закону України «Про місцеве
самоврядування», рішенням виконавчого
комітету Львівської міської ради № 1189
від 20.10.2006 р. встановлено двоставковий
тариф для споживачів теплової енергії,
яка використовується на підставі
договорів, у тому числі розмір плати за
одиницю фактичного спожитої теплової
енергії та розмір річної плати за
одиницю приєднаного теплового
навантаження. Тому, враховуючи
зазначене, а також те, що договір на
теплопостачання розірвано за спільною
згодою сторін з 01.10.2011 р., апелянт
вважає, що така заборгованість за
вказаний вище період з 01.05.2011 р. по
30.09.2011 р. виникла на підставі умов
договору, чинних підзаконних
нормативно-правових актів, тому
необґрунтовано відхилена судом першої
інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач просить оскаржуване
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення в основному з підстав,
якими обґрунтовано таке рішення та
звертає увагу апеляційного суду на те,
що теплопостачання позивачем з березня
2010 р. не здійснюється у зв'язку із
відключенням від тепломережі через
заборгованість, що не заперечується
самим позивачем а нараховування
двоставкового тарифу без фактичного
отримання теплової енергії є
протиправним та таким, що суперечить
нормам чинного законодавства.

Представники сторін у судовому
засіданні підтримали доводи,
заперечення та клопотання, викладені
відповідно у апеляційній скарзі та
відзиві на таку.

Розглянувши наявні у справі матеріали,
давши належну оцінку доводам
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представника позивача у
судовому засіданні, колегія суддів
апеляційного господарського суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню а
оскаржуване рішення суду першої
інстанції залишенню без змін, з огляду
на наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та перевірено апеляційним,
13.12.2004 р. між сторонами у справі
укладено договір № 3939/Ш про постачання
теплової енергії в гарячій воді,
відповідно до умов розділу 1 якого,
позивач взяв на себе зобов'язання
постачати відповідачу теплову енергію
в гарячій воді у потрібних йому
обсягах, а відповідач у свою чергу
зобов'язався отримувати та оплачувати
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені Договором.

Відповідно до п.п. 10.1.,10.4. договору
термін його дії встановлено до 01.10.2005 р.
Договір вважається пролонгованим на
кожний наступний рік, якщо за місяць до
закінчення терміну його дії жодна із
сторін не заявить про його припинення.

Як встановлено судом першої інстанції
та не заперечується сторонами дію
договору було пролонговано.

Відповідно до п. 2.1. договору, теплова
енергія постачається споживачу (в
даному випадку відповідачу) в обсягах
згідно з додатком № 1 до договору у
вигляді гарячої води на такі потреби:
опалення та вентиляцію -в період
опалювального сезону; гаряче
водопостачання - протягом року згідно
графіка, затвердженого органами
місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 5.1 договору облік
споживання теплової енергії
проводиться за приладами обліку при їх
наявності, а при їх відсутності -
розрахунковим способом.

Споживач до 15-го числа місяця,
наступного за звітним, сплачує
енергопостачальній організації
вартість фактично спожитої теплової
енергії згідно п.6.3. договору.

Згідно п.5.3 договору, споживач, що має
прилади обліку щомісячно подає до
енергопостачальної організації звіт
про фактичне споживання теплової
енергії. Дата зняття споживачем
показів приладів обліку є 25-е число
поточного місяця.

Судом першої інстанції правомірно
встановлено, що з початку укладення
договору про постачання теплової
енергії в гарячій воді від 13.12.2004 р., між
енергопостачальною організацією та
споживачем було підписано акти про
включення системи теплоспоживання від
13.12.2004р. (опалювальний період 2004/2005р.р.);
від 21.10.2005р. (опалювальний період 2005/2006);
від 26.10.2006р. (опалювальний період
2006/2007р.р.); від 22.10.2007р. (опалювальний
період 2007/2008р.р.); від18.11.2008р.
(опалювальний період 2008/2009 р.р.) та від
27.11.2009р. (опалювальний період 2009/2010р.р.),
однак акту про включення системи
теплопостачання в опалювальний період
2010/2011р.р. між енергопостачальною
організацією та споживачем підписано
не було, що гне заперечується
сторонами.

Вказаними актами підтверджувалися
факти включення у відповідному
опалювальному сезоні системи
теплоспоживання виключно на опалення в
приміщеннях ТзОВ „Бойки" за адресою П.
Панча, 7а у м. Львові.

Виходячи із розрахунку позовних вимог,
сума основного боргу в розмірі 8726,40
грн., це зобов'язання відповідача по
оплаті послуг теплопостачання
виключно у вигляді двоставкового
тарифу лише за приєднане теплове
навантаження, передбачене рішенням
Львівської міської ради № 930 від 02.09.2008
р. "Про затвердження тарифів на теплову
енергію для опалення та гарячого
водопостачання, враховуючи економічно
обґрунтовані витрати на їх
виробництво, транспортування та
постачання" за період з 01.05.2011 р. по
30.09.2011 р. Споживання теплової енергії у
вказаний період відсутнє, плата за
спожиту теплову енергію не
нараховувалася, що не заперечується
сторонами як у засіданнях апеляційного
суду, так і засіданнях суду першої
інстанції та поданих ними письмових
поясненнях.

У зв'язку із порушенням строків
проведення розрахунків у зазначеній
сумі, позивачем заявлено відповідно і
вимогу про стягнення на підставі п. 7.2.3.
договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України суми
645,52 грн. пені та 601,05 грн. 3 % річних.

Беручи до уваги встановлене вище,
апеляційним судом приймається до уваги
те, що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 28
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", п. 1 ст. 7
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги", встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги належить до
повноважень органів місцевого
самоврядування.

Частинами 2, 3 ст. 31 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
встановлено, що виконавці/виробники
здійснюють розрахунки економічно
обґрунтованих витрат на виробництво
житлово-комунальних послуг і подають
їх на затвердження органам місцевого
самоврядування в установленому
законодавством порядку. Органи
місцевого самоврядування затверджують
ціни/тарифи на житлово-комунальні
послуги в розмірі економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво.

Рішенням Львівської міської ради № 930
від 02.09.2008 р. "Про затвердження тарифів
на теплову енергію для опалення та
гарячого водопостачання, враховуючи
економічно обґрунтовані витрати на їх
виробництво, транспортування та
постачання" затверджено двоставковий
тариф на гаряче водопостачання та
теплову енергію для опалення, який
складається з плати за одиницю
фактично спожитої теплової енергії
грн./Гкал та плати за приєднане теплове
навантаження за 1 кв.м. опалювальної
площі в місяць впродовж року (грн./кв.м).

У примітці із позначкою "*" додатку до
рішення Львівської міської ради № 930
від 02.09.2008 р. зазначено, що тариф
розраховано на 1 кв.м з річної плати за
одиницю приєднаного теплового
навантаження.

Згідно положень п. 6.2. Порядку
формування тарифів на теплову енергію,
її виробництво, транспортування та
постачання, затвердженого постановою
Національної комісії регулювання
електроенергетики від 17.02.2011 р. № 242
двоставковий тариф на теплову енергію
визначає грошовий вираз двох окремих
частин: умовно-змінної як вартості
одиниці (1 Гкал) спожитої теплової
енергії та умовно-постійної як
абонентської плати за одиницю
(Гкал/год) теплового навантаження,
застосування яких забезпечує плановий
річний дохід від реалізації на рівні
суми планової річної повної
собівартості та відповідного
планового річного прибутку, що
забезпечується застосуванням
одноставкового тарифу, розрахованого
відповідно до вимог розділів I - V цього
Порядку.

Пунктами 6.6, 6.7 порядку визначено, що до
умовно-змінної частини тарифу
включаються планові прямі витрати на
технологічне паливо і технологічну
електроенергію для виробництва
теплової енергії власними котельними,
покупну теплову енергію, встановлену
НКРЕ повну планову собівартість
теплової енергії, виробленої власними
теплоелектроцентралями, тепловими і
атомними електростанціями,
когенераційними установками та
відповідна частина планового прибутку.

До умовно-постійної частини тарифу
включаються решта витрат планової
повної собівартості виробництва,
транспортування та постачання
теплової енергії, крім перелічених у
пункті 6.6 цього розділу і віднесених до
умовно-змінних витрат, та відповідна
частина планового прибутку.

Із аналізу вищенаведених положень
підзаконних нормативно-правових актів,
судом першої інстанції правомірно
зроблено висновок про те, що плата за
приєднане теплове навантаження є
складовою ціни, яку споживач
зобов'язаний сплатити
теплопостачальній організації за
надані йому послуги теплопостачання.

Оскільки протягом 2011 р. позивачем
теплова енергія відповідачу як у
вигляді опалення так і у вигляді
гарячого водопостачання не надавалася,
правомірно прийшов до висновку про
відсутність заборгованості та
відповідно підстав для нарахування і
стягнення пені та 3% річних.

При цьому, апеляційним судом також
звертається увага на те, що позивач
помилково посилається на рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради № 1189 від 20.10.2006 р. якими
попередньо встановлювався
двоставковий тариф на послуги
теплопостачання, оскільки у самому
рішенні Львівської міської ради № 930
від 02.09.2008 р. "Про затвердження тарифів
на теплову енергію для опалення та
гарячого водопостачання, враховуючи
економічно обґрунтовані витрати на їх
виробництво, транспортування та
постачання" зазначено, що у зв'язку із
його прийняттям, припиняється дія
вказаного вище рішення виконавчого
комітету.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували обґрунтованість вимог,
заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд прийшов до висновку,
що прийняте судом першої інстанції та
оскаржуване позивачем рішення,
прийняте із дотриманням норм чинного
законодавства та у відповідності до
обставин справи, тому підстав для його
зміни чи скасування, колегія суддів,не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський
суд:

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Львівської області 28.03.2014 р. у справі

№ 914/425/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному
порядку.

3. Матеріали справи повернути до
господарського суду Львівської
області.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 24.06.2014 р.

Головуючий-суддя
Матущак О.І.

Судді
Дубник О.П.

Скрипчук О.С.