ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.Справа № 922/1559/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання
Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом приватного
сільськогосподарського підприємства
"Світанок", с. Першотравневе
Борівського району Харківської
області, до державного підприємства
"Дослідне господарство "Елітне"
Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр'єва
Національної академії аграрних наук
України", с. Радгоспне Харківського
району Харківської області, про
стягнення 17811,46 грн. за участю
представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПСП "Світанок", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
відповідача, ДП "ДГ Елітне" Інституту
рослинництва ім. В.Я. Юр'єва
Національної академії аграрних наук
України", про стягнення 17811,46 грн., в т.ч.
попередня оплата в сумі 16000,00 грн.,
інфляційні втрати в сумі 665,60 грн., 3%
річних у сумі 249,86 грн., пеня за
прострочення поставки товару в сумі
896,00 грн. Позивач просить також покласти
на відповідача судові витрати.

Позивач у судове засідання не з'явився,
через канцелярію суду надав заяву про
зміну позовних вимог, згідно якої
просить суд стягнути з відповідача
інфляційні втрати в сумі 1214,40 грн.,
проценти за користування коштами в
сумі 278,79 грн., пеню за порушення строків
поставки в сумі 896,00грн., а також
стягнути з відповідача витрати по
сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач
вправі до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог за
умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Подана позивачем заява фактично є
заявою про зменшення основної суми
заборгованості та про збільшення вимог
в частині стягнення інфляційних втрат
та процентів за користування коштами.

Дана заява направлена на адресу
відповідача.

Подана позивачем заява відповідає
вимогам ГПК України, а тому приймається
судом та розгляд справи продовжується
з її урахуванням, при цьому суд також
враховує, що заява про зміну позовних
вимог не обґрунтовується додатковими
доказами, а лише збільшується період
нарахувань, тобто така заява не містить
посилань на обставини, які не були
зазначені в позовній заяві, а отже не
потребується надання відповідачу
додаткового часу для ознайомлення з
такою заявою.

Позивачем через канцелярію суду також
надані письмові пояснення, в яких
позивач просить розглядати справу за
відсутності його представника.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
ухвалою суду, отримання якої
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення, про
причини неявки відповідач не
повідомив.

Відповідач через канцелярію суду
14.05.2014р. надав відзив на позов, в якому
проти позову заперечує, просить
розглянути справу за відсутності
відповідача. У відзиві на позов
відповідач зазначає, що передав
позивачу два примірники договору з
підписом повноважної особи та
відтиском печатки підприємства
відповідача, однак відповідач не
отримав примірник договору з підписом
та печаткою підприємства позивача, а за
таких обставин договір № 127-с від
05.08.2013р. є неукладеним. Відповідач
вказує, що суму 16000,00 грн. повернув
позивачу, в задоволенні позову просить
відмовити в повному обсязі.

Суд вважає, що нез'явлення сторін не
перешкоджає розгляду справи, у зв'язку
з чим справа розглядається за наявними
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

05.08.2013р. між ДП "ДГ Елітне" Інституту
рослинництва ім. В.Я. Юр'єва
Національної академії аграрних наук
України" (продавець, відповідач) та ПСП
Агрофірма "Світанок" (покупець, позивач)
був укладений договір купівлі-продажу
№ 127-С, за умовами якого відповідач
зобов'язався продати товар, а позивач,
відповідно, зобов'язався прийняти цей
товар та оплатити його відповідно до
умов договору.

Згідно з п. 1.2 Договору товаром є
насіння озимої пшениці, с. Подолянка,
еліта, в кількості 5000 кг загальною
вартістю з ПДВ 16000,00 грн.

Пунктами 2.1 та 2.2. Договору передбачено,
що покупець зобов'язується оплатити
товар протягом 5 банківських днів, а
продавець зобов'язується передати
товар протягом 30 днів з моменту оплати.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до положень ст. 181 ГК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.
Проект договору може бути
запропонований будь-якою з сторін. У
разі якщо проект договору викладено як
єдиний документ, він надається другій
стороні у двох примірниках. Сторона,
яка одержала проект договору, у разі
згоди з його умовами оформляє договір
відповідно до вимог частини першої
цієї статті і повертає один примірник
договору другій стороні або надсилає
відповідь на лист, факсограму тощо у
двадцятиденний строк після одержання
договору.

Суд зазначає, що до матеріалів справи
наданий текст договору № 127-с від
05.08.2013р., який підписаний повноважними
представниками сторін та скріплений
печатками сторін, з умов договору
вбачається, що сторонами досягнуто
згоди щодо усіх суттєвих умов.
Відповідач в своїх запереченнях проти
позову визнає той факт, що з його боку
договір є підписаним.

Матеріали справи не містять доказів
того, що позивачем не повернутий
підписаний примірник договору
відповідачу. Зокрема, відповідач не
звертався до відповідача з листами
щодо того чи підписаний договір чи ні,
при цьому 05.08.2013р. відповідач виставив
рахунок на оплату саме того товару та
на суму, які обумовлені умовами
договору № 127-с від 05.08.2013р.

Суд зазначає, що відсутність на
підприємстві примірника договору ще не
свідчить про те, що договір є
неукладеним.

За таких обставин суд не приймає
заперечення відповідача стосовно того,
що договір № 127-с від 05.08.2013р. є
неукладеним.

05.08.2013р. відповідачем на адресу
позивача виставлений рахунок № 165 на
оплату насіння на 16000,00 грн.

Платіжним дорученням № 755 від 06.08.2013р.
позивач перерахував на користь
відповідача кошти в сумі 16000,00 грн. в
якості оплати за насіння згідно
рахунку № 165 від 05.08.2013р.

Таким чином, відповідач зобов'язаний
був передати позивачу товар в строк до
06.09.2013р., що не було зроблено
відповідачем.

Листом № 30 від 19.09.2013р. позивач просив
відповідача повернути кошти в сумі
16000,00 грн.

Листом № 354 від 30.09.2013р. відповідач
повідомив позивача про те, що на даний
час він не має можливості повернути
кошти, розрахунок буде проведено після
реалізації даної партії озимої пшениці
або з реалізації ярих культур.

Відповідач визнав наявність
заборгованості в сумі 16000,00 грн. станом
на 01.12.2013р., підписавши акт звірки
взаєморозрахунків.

Позивачем також направлена на адресу
відповідача претензія № 1 за вих. 20 від
06.02.12014р., в якій позивач просить
перерахувати кошти в сумі 16000,00 грн. На
дану претензію отримана відповідь за
вих. № 69 від 24.02.2014р., в якій відповідач
зобов'язався погасити заборгованість
за наступним графіком : до 31.03.2014р. - 8000,00
грн., до 30.04.2014р. - 8000,00 грн.

Згідно платіжного доручення № 201 від
08.05.2014р. сума коштів у розмірі 16000,00 грн.
була перерахована відповідачем
позивачу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

В силу ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК
України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 663 ЦК України
продавець зобов'язаний передати товар
покупцеві у строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо зміст
договору не дає змоги визначити цей
строк, - відповідно до положень статті
530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 664 ЦК України
обов'язок продавця передати товар
покупцеві вважається виконаним у
момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження
покупця, якщо товар має бути переданий
покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права
вбачається, що умовою її застосування є
неналежне виконання продавцем свого
зобов'язання зі своєчасного передання
товару покупцю. Відповідач своєчасно
не виконав свої зобов'язання щодо
передачі товару позивачу.

Позивач скористався своїм правом щодо
вимоги повернення суми попередньої
оплати, направивши лист № 30 від 19.09.2013р.
Матеріали справи не містять доказів, що
підтверджують дату отримання
відповідачем вказаного листа, але в
матеріалах справи наявна відповідь на
даний лист за вих. № 354 від 30.09.2013р., а за
таких обставин суд вважає, що
відповідачем саме 30.09.2013р. отриманий
лист позивача № 30 від 19.09.2013р. та у
відповідача 30.09.2013р. виник обов'язок по
поверненню коштів позивачу.

Позивач просить стягнути з відповідача
пеню в сумі 896,00 грн. за несвоєчасну
поставку товару.

Відповідно до п. 4.3 Договору за
порушення строків поставки продавець
несе відповідальність у вигляді пені в
розмірі 0,1 % від суми договору за кожен
день прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у
разі якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України чи
за рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: за порушення строків
виконання зобов'язання стягується пеня
у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів
(робіт, послуг), з яких допущено
прострочення виконання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад
тридцять днів додатково стягується
штраф у розмірі семи відсотків
вказаної вартості.

Згідно наданого позивачем розрахунку
ним нарахована пеня за порушення
строків поставки товару за період з
06.09.2013р. по 31.10.2013р., однак, як
встановлено судом, з 30.09.2013р. у
відповідача виник обов'язок повернути
позивачеві суму попередньої оплати,
отже за порушення строку поставки
товару вірним є нарахування пені в сумі
400,00 грн. за період прострочення з
06.09.2013р. по 30.09.2013р., дана сума пені
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Нарахування пені в сумі 496,00 грн. за
порушення строку поставки товару за
період з 01.10.2013р. по 31.10.2013р. є
неправомірним, не відповідає вимогам
чинного законодавства, а тому суд
відмовляє в задоволенні позовних вимог
в цій частині.

Позивач також просить суд стягнути з
відповідача інфляційні втрати в сумі
1214,40 грн., що нараховані відповідно до
ст. 625 ЦК України.

Крім того позивач просить стягнути з
відповідача проценти за користування
грошовими коштами в сумі 278,79 грн. Як
вбачається з наданого розрахунку такі
проценти нараховані в розмірі 3% річних,
тобто нарахування процентів за
користування чужими грошовими коштами
фактично є 3% річних, що нараховані
також відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Однак стягнення суми попередньої
оплати, перерахованої за договором на
поставку товару із застосуванням права
передбаченого ч. 2 ст. 693 ЦК України не
вважається грошовим зобов'язанням у
розумінні ст. 625 ЦК України, а тому на
вказану суму не можуть нараховуватись
інфляційні втрати та 3% річних.

За порушення своїх зобов'язань
продавець несе відповідальність,
передбачену частиною третьою статті 693
ЦК України, коли на суму попередньої
оплати нараховуються проценти
відповідно до статті 536 цього Кодексу
від дня, коли товар мав бути переданий,
до дня фактичного передання товару
покупцеві або повернення йому суми
попередньої оплати. Договором може
бути встановлений обов'язок продавця
сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Дана правова позиція викладена
Верховним Судом України у постанові
від 15.10.2013 року у справі № 5011-42/13539-2012 та
відповідно до вимог статті 111-28 ГПК
України є обов'язковою для всіх судів
України.

Аналіз наведених норм права надає суду
підстави для висновку про те, що
заявлені позивачем вимоги в частині
стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 278,79 грн. та інфляційних втрат у
розмірі 1214,40 грн. є неправомірними та
необґрунтованими, у зв'язку з чим в їх
задоволенні суд відмовляє.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Умовами Договору № 127-с від 05.08.2013р. не
передбачений розмір процентів, які
можуть нараховуватись на суму
попередньої оплати, крім того такий
розмір не встановлений і чинним
законодавством стосовно спірних
правовідносин.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України судові витрати повністю
покладаються на відповідача, оскільки
спір виник внаслідок його неправильних
дій.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 32-34, 43-44, 49, 75, 82-85
ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державне підприємство
"Дослідне господарство "Елітне"
Інституту рослинництва ім. В.Я.Юр'єва
Національної академії аграрних наук
України" (62408, Харківська область,
Харківський район, с. Радгоспне, вул.
Насіннєва, буд. 19, код 05460373) на користь
приватного сільськогосподарського
підприємства "Агрофірма "Світанок" (63813,
Харківська область, Борівський район,
с. Першотравневе, вул. Кооперативна,
буд. 2, код 00850968) пеню в сумі 400,00 грн.,
витрати по оплаті судового збору в сумі
1827,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Повне рішення складено 23.06.2014 р.

Суддя В.О. Яризько