м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2014р.м.Київ№ 33/18114:39

За позовом Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
міста Києва

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автоленд»

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юмана»

про визнання недійсною договору та
стягнення 148 612,08 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Рибак А.Ю. (представник за
довіреністю №97 від 25.09.2013р.);

від відповідача 1: не з'явились;

від відповідача 2: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна податкова інспекція у
Солом'янському районі м. Києва (надалі
також - позивач) звернулася до суду з
позовною заявою про визнання недійсним
Договору купівлі-продажу №03-01 від
03.01.2003р., укладеного між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Автоленд»
(надалі також - відповідач-1) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Юмана» (надалі також
- відповіда-2), а також про стягнення з
відповідача-2 на користь відповідача-1,
а потім з відповідача-1 на корить
державного бюджету суму коштів в
розмірі 148 612,08 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
укладений між сторонами договір є
таким, що укладений з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства при наявності умислу у
однієї з сторін, а діяльність ТОВ
«Юмана» є такою, що здійснюється з
порушенням вимог законодавства.

Відповідачем-1 надано до матеріалів
справи відзив, відповідно до змісту
якого, позивачем не обґрунтовано в
позові в чому полягає факт, що
оскаржувана угода порушує інтереси
держави в галузі оподаткування та
формування бюджету, а також не надано
доказів, які засвідчують факт
порушення оскаржуваною угодою
інтересів держави в галузі
оподаткування та формування бюджету з
боку відповідача-1.

Відповідачем-2 відзиву на позовну заяву
до матеріалів справи не надано.

Ухвалою від 11.04.2005р. суддею Лосєвим А.М.
було порушено провадження в справі
№33/181 та призначено її до розгляду на
18.05.2005р.

В судовому засіданні 18.05.2005р. розгляд
справи було відкладено до 30.05.2005р.

В судовому засіданні 30.05.2005р. розгляд
справи №33/181 було відкладено до 22.06.2005р.

В судовому засіданні 22.06.2005р.
провадження в справі №33/181 було
зупинено до розгляду Верховним Судом
України цивільної справи за позовом
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа Печерська районна
державна адміністрація м. Києва про
визнання недійсним установчих
документів ТОВ «Юмана».

Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва
Іванової Л.Б. №37 від 04.10.2005р. справа
№33/181 була передана для прийняття до
свого провадження судді Морозову С.М. у
зв'язку з призначенням судді Лосєва А.М.
на посаду судді Київського
апеляційного господарського суду.

Листом №06-37.1/2168 від 23.07.2010р. суддя
Морозов С.М. звернувся до сторін
процесу з проханням повідомити суд в
разі якщо відпали обставини, що
зумовили зупинення провадження у
справі.

Від Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі м. Києва надійшов
лист, відповідно до змісту якого,
повідомляється, що відпали обставини,
які зумовили зупинення провадження у
справі, але на підтвердження
зазначених обставин позивачем доказів
не надано.

Листом №06-37.1/2790 від 16.09.2010р. сторін було
повідомлено про необхідність надання
до суду належним чином засвідчених
копій судових рішень Верховного суду
України та Апеляційного суду Київської
області від 05.10.2005р.

Відповіді на запит суду, від сторін не
отримано.

Судом встановлено, що відповідно до
відомостей Державного підприємства
«Інформаційно-ресурсний центр»
відповідач-2 () не
знайдений.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.10.2013р. провадження в справі
було поновлено та призначено справу до
розгляду на 22.10.2013р., крім того,
здійснено перехід до розгляду справи в
порядку адміністративного
судочинства.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.10.2013р. у зв'язку з неявкою
представників відповідачів в судове
засідання, розгляд справи було
відкладено до 05.11.2013р., а також,
здійснено заміну позивача Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м. Києва його правонаступником
Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі Головного
управління міндоходів у м. Києві.

В судове засідання 05.11.2013р.
представники сторін не з'явились,
розгляд справи було відкладено до
19.11.2013р.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.11.2013р. позовну заяву
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління міндоходів у м. Києві до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АвтоЛенд»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юмана» про визнання
недійсним договору та стягнення суми в
розмірі 148 612,08 грн. залишено без
розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.02.2014р.
ухвалу Господарського суду міста Києва
від 19.11.2013р. у справі №33/181 скасовано, як
таку, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі, справу
направлено для продовження розгляду до
Господарського суду міста Києва.

12.03.2014р. вказана справа надійшла до
Господарського суду міста Києва для
продовження розгляду.

Ухвалою від 13.03.2014р. справа №33/181 була
призначена до розгляду на 01.04.2014р.

В судове засідання 01.04.2014р.
представники відповідачів не
з'явились, клопотань до суду не
надіслали.

Ухвалою від 01.04.2014р. провадження в
справі було зупинено до 15.04.2014р.

В судове засідання 15.04.2014р.
представники відповідача-2 не
з'явились, провадження в справі було
зупинено до на строк до 13.05.2014р.

В судовому засіданні 13.05.2014р.
провадження в справі було поновлено.

В судове засідання 13.05.2014р. представник
від відповідача-2 не з'явився,
провадження в справі було зупинено на
строк до 10.06.2014р.

В судовому засіданні 10.06.2014р.
провадження в справі було поновлено.

В судове засідання 10.06.2014р.
представники відповідачів не
з'явились, провадження в справі було
зупинено на строк до 24.06.2014р.

В судовому засіданні 24.06.2014р.
провадження в справі було поновлено.

Представником позивача було
подано до суду клопотання про
витребування у Фастівського
міськрайонного суду Київської області
копію рішення Верховного суду Укарїни,
прийнятого за результатом розгляду
цивільної справи за позовом ДПІ у
Печерському районі м. Києва ДПС до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Печерська
районна державна адміністрація м.
Києва - про визнання недійсними
установчих документів ТОВ «Юмана».

Відповідно до ч. 2 ст. 79 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка заявляє клопотання перед
судом про витребування від інших осіб
письмових доказів, повинна зазначити:
який письмовий доказ вимагається,
орган чи особу, у яких він знаходиться,
та обставини, які може підтвердити цей
доказ.

Судом встановлено, що заявлений до
витребування доказ, судом було
зобов'язано надати позивача з 13.03.2014р.

Обов'язок з доказування (доведення) тих
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення, у відповідності до ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, покладено на сторону, яка на ці
обставини посилається.

З огляду на довготривале ненадання
позивачем витребуваних судом доказів,
що фактично призвело до затягування
розгляду справи, судом ухвалено
відмовити в задоволенні вищевказаного
клопотання представника позивача,
оскільки зазначений доказ повинен був
бути наданий останнім до матеріалів
справи, в якості обґрунтування
заявлених в даній справі позовних
вимог, а на суд не покладено обов'язку з
доказування вимог заявлених позивачем.

В судовому засіданні 24 червня 2014р.
було оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини в адміністративній
справі, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2003 року між ТОВ «Автоленд»
(покупець за Договором) та ТОВ «Юмана»
(продавець за Договором) було укладено
Договір купівлі-продажу №03-01 (надалі -
Договір, спірний Договір), згідно якого
відповідач-2 зобов'язується поставити
та передати відповідачу-1 товар, а
відповідач-1 зобов'язується прийняти
товар та оплатити його на умовах даного
Договору.

Виконання Договору підтверджується
накладними, наявними в матеріалах
справи, в яких міститься печатка
відповідача-1 та підпис уповноважених
згідно довіреностей осіб, що свідчить
про отримання товару від відповідача-2,
а також податковими накладними:

- №101 від 07.02.2003р. на суму 22 150,45 грн.;

- №105/1 від 10.02.2003р. на суму 10 54,79 грн.;

- №109 від 11.02.2003р. на суму 15 912,00 грн.;

- №150 від 17.03.2003р. на суму 11 185,56 грн.;

- №170 від 21.03.2003р. на суму 27 364,92 грн.;

- №284/1 від 23.04.2003р. на суму 21 591,91 грн.;

- №306/1 від 28.04.2003р. на суму 39 902,45 грн.

Позивач вказує, що оспорюваний Договір
має бути визнаний недійсним з підстав
передбачених ст. 49 Цивільного кодексу
України.

Згідно із п. 1 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України
(далі по тексту - ЦК України), ЦК України
набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України, ЦК
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності ЦК України,
положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

За таких обставин, враховуючи, що
виникнення і припинення оспорюваних
правовідносин між відповідачами
відбулось у період дії Цивільного
кодексу УРСР мають бути застосовані
відповідні положення цього кодексу.

Відповідно до ст. 49 ЦК України
недійсною є угода, укладена з метою, що
суперечить інтересам держави та
суспільства.

Вирішуючи спір про визнання угоди
недійсною, суд повинен з'ясувати
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і
настання відповідних юридичних
наслідків.

До угод, укладених з метою, завідомо
суперечною інтересам держави і
суспільства, зокрема, належать угоди,
спрямовані на приховування фізичними
та юридичними особами доходів від
оподаткування.

Із наданих суду доказів вбачається, що
позивачем не доведено належним чином в
чому саме полягала завідомо суперечна
інтересам держави і суспільства мета
укладання угоди і чи була вона
спрямована на приховування від
оподаткування доходів, а також
наявність в діях відповідачів у формі
умислу.

Позовні вимоги ДПІ у Солом'янському
районі міста Києва в справі №33/181 не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Рішенням Фастівського районного суду
міста Києва від 26.03.2004р. визнані
недійсними первинні та
фінансово-господарські документи ТОВ
«Юмана» в тому числі договір про
продовження діяльності ТОВ «Юмана»,
зміни до статуту, свідоцтво про
державну реєстрацію та свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану
вартість, з тих підстав, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, які є співзасновниками даного
товариства та давали свої документи
для реєстрації підприємства і в якості
засновників не виступали,
фінансово-господарської діяльності не
проводили.

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 05.10.2004р. рішення
Фастівського районного суду міста
Києва від 26.03.2004р. було скасовано та
вирішено в позові відмовити повністю.
Рішенням обґрунтоване тим, що

Ухвалою апеляційного суду
дніпропетровської області від 11.09.2007р.
Рішення Апеляційного суду Київської
області від 05.10.2004р. залишено без змін.

Тобто, з огляду на встановлені факти,
фінансово-господарська діяльність ТОВ
«Юмана» здійснювалась у відповідності
до вимог норм законодавства.

Згідно статті 29 ЦК України юридична
особа набуває цивільних прав і приймає
на себе обов'язки через свої органи, що
діють у межах прав, наданих їм законом
або статусом, яким визначається і
порядок обрання або призначення цих
органів.

Органи юридичної особи - це призначені
або обрані посадові особи. Таким чином
наявність прямого умислу та корисливої
мети на ухилення від сплати податків
може бути встановлено виключно у
фізичних осіб. Фізична особа (посадова
особа) визнається винною тільки судом
загальної юрисдикції.

Окрім того, відповідно до чинного
законодавства, у випадку, якщо угода
підписана особою, яка немає
відповідних повноважень, то така угода
може бути визнана судом недійсною лише
у випадку, якщо юридична особа, від
імені якої діяв не уповноважений
представник, в подальшому не схвалила
дану угоду (ч. 1 ст. 63 ЦК УРСР). В даному
випадку факт визнання укладеної угоди
юридичною особою підтверджений
матеріалами справи (товар за договором
поставлений, податки сплачені). Доказів
того, що угода підписана не
уповноваженою особою до суду не надано.

Відповідно до наданих на судовий запит
документів, судом встановлено, що ТОВ
«Юмана» () зареєстроване
в ДПІ у Шевченківському районі міста
Києва.

Як вбачається з позовної заяви позивач
вважає доказом спрямованості умислу
щодо укладення спірної угоди - визнання
недійсними в установленому законом
порядку установчих документів ТОВ
«Юмана».

Однак, в матеріалах справи містяться
докази, відповідно до яких, вимога
позивача про скасування державної
реєстрації ТОВ «Юмана» відхилена.

Окрім того, з огляду на те, що позивачем
до матеріалів справи не надано рішення
Верховного суду України, відповідно до
п. 22 роз'яснень Вищого арбітражного
суду України №02-5/334 від 12.09.1996р. «Про
деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних із створенням
реорганізацією та ліквідацією
підприємств» (із змінами та
доповненнями), саме лише визнання
господарським судом недійсними
установчих документів підприємства
та/або рішення про створення
підприємств, а також прийняття
господарським судом рішення про
скасування державної реєстрації
суб'єкта підприємницької діяльності не
є підставою для того, щоб вважати
недійсними угоди, укладені таким
підприємством з іншими підприємствами
чи організаціями до моменту виключення
його з державною реєстру.

Позивач не довів суду обставини, на які
він посилається, не визначив в позовній
заяві і не обґрунтував: чим саме
порушено інтереси держави в цілому, які
конкретні нормативні акти, що
визначають соціально-економічні
основи держави не дотримано; чи був
намір та прямий умисел порушити вимоги
закону, а якщо був, то у якої саме особи;
не визначив і не обґрунтував розмір
шкоди або збитків заподіяних державі,
шляхом ухилення від сплати податків та
заподіяння її саме укладанням спірного
договору, не доведено факту несплати
податків відповідачами згідно спірної
угоди.

За таких обставин, позовні вимоги в
справі №33/181 про визнання недійсним
Договору купівлі-продажу №03-01 від
03.01.2003р. є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Оскільки вимога позивача про стягнення
з відповідача-2 на користь
відповідача-1, а потім з відповідача-1 на
корить державного бюджету суми коштів
в розмірі 148 612,08 грн. є похідною від
вимоги про визнання недійсним Договору
купівлі-продажу №03-01 від 03.01.2003р., то
відсутність підстав для задоволення
вимоги про визнання недійсним Договору
купівлі-продажу №03-01 від 03.01.2003р.
виключає можливість задоволення
позову в частині стягнення з
відповідача-2 на користь відповідача-1,
а потім з відповідача-1 на корить
державного бюджету суми коштів в
розмірі 148 612,08 грн.

Керуючись статтями 9, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Цивільним кодексом України,
Господарський суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повна постанова складена 26.06.2014р.

Суддя
С.М.
Морозов