ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2014 року Справа №
904/1250/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя Герасименко І.М.
(доповідач)

судді: Кузнецова І.Л., Сизько І.А.

секретар судового засідання: Ревкова
Г.О.

за участю представників сторін:

представники сторін у судове засідання
не з'явились, про час та місце слухання
справи попереджені належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб",
м.Нікополь, Дніпропетровська область,

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 29.04.2014
року у справі №904/1250/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мегафарб",
м.Дніпропетровськ,

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб",
м. Нікополь, Дніпропетровська область,

про стягнення 925521, 20 грн.;

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мегафарб" звернулось
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб"
про стягнення 1 636 007, 15 грн. основної
заборгованості, 72 713, 95 грн. пені, 16 800, 10
грн. трьох відсотків річних.

В процесі розгляду справи, 19.03.2014р.
позивачем було подано до суду заяву про
зменшення позовних вимог, в якій він
просить стягнути з відповідача 1 136 007,
15грн. основної заборгованості, 72 713, 95
грн. пені, 16 800, 10 грн. трьох відсотків
річних, так як відповідачем після
подачі позову було частково оплачена
заборгованість у розмірі 500 000 грн.

Крім того, 28.04.2014р. позивач подав заяву
про зменшення позовних вимог, в порядку
ст. 22 ГПК України, в якій він зазначає,
що відповідачем 28.04.2014р. здійснено
часткову оплату основного боргу у
розмірі 300000 грн., а тому просить
стягнути відповідача суму основного
боргу у розмірі 836007, 15 грн., пеню у сумі
72713, 95 та три відсотки річних у розмірі
16800, 10 грн.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 29.04.2014р.
по справі №904/1250/14 (суддя -Ярошенко В.І.)
позов задоволено повністю з
врахуванням заяви про зменшення
позовних вимог. Стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Інтерпайп
Ніко Тьюб" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Мегафарб"
основний борг у розмірі 836007, 15 грн., пеню
у сумі 72713, 95 грн., три відсотки річних у
розмірі 16800, 10 грн. та 34510, 42 грн. витрат
по сплаті судового збору.

Не погодившись з рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 29.04.2014р. у справі № 904/1250/14,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що рішення
суду першої інстанції винесено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а також з
невідповідністю висновків, викладених
у рішенні місцевого господарського
суду, обставинам справи. Послався на те,
що позивач здійснив поставку товару,
але не виконав умови договору щодо
надання відповідачу товаросупровідних
документів, зазначених у п.3.3. Договору
в зв'язку з чим відповідач не міг
виконати свої зобов'язання щодо оплати
товару. Просить скасувати рішення
господарського Дніпропетровської
області від 29.04.2014р. у справі №904/1250/14 в
частині задоволених вимог.

В судове засідання
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду 03.07.2014р.
представники сторін не з'явились, про
час та місце слухання справи
попереджені належним чином, що
підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення поштового
відправлення-ухвали суду (а.с.184-185).
Враховуючи те, що неявка представників
учасників судового процесу не
перешкоджає розгляду справи по
апеляційній скарзі по суті;
апеляційний господарський суд
обмежений певними процесуальними
строками розгляду апеляційної скарги,
будь-які клопотання від учасників
процесу про продовження строків
розгляду апеляційної скарги,
відкладення розгляду справи не
надходили, враховуючи факт належного
сповіщення представників процесу про
час та місце судового засідання, що
підтверджується ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014 року (
а.с.172) зі штампом канцелярії суду про
розсилку згідно з Інструкцією з
діловодства в господарських судах
України, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу можливо розглянути
по суті в цьому судовому засіданні за
наявними матеріалами, за відсутності
представників сторін (ст.ст.75,99 ГПК
України)

Колегія суддів, дослідивши
докази по справі, в їх сукупності,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що 23.06.2011р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Мегафарб" (далі -
позивач, постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Інтерпайп
Ніко Тьюб" (далі - відповідач, покупець)
був укладений договір - ТФ № 702 поставки
товару (далі - договір).

Пунктом 1.1 Договору передбачено,
що постачальник зобов'язується
поставити, а покупець - прийняти та
оплатити змащувальні матеріали, які в
подальшому іменуються товар.
Найменування, асортимент,
номенклатура, сортамент, кількість,
ціна, умови і строки поставки товару
вказані в специфікаціях, оформлених у
вигляді додатків до даного договору,
які є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 1.2 договору, за
взаємною домовленістю сторін в процесі
виконання даного договору можуть бути
змінені конкретні дані (найменування,
асортимент, номенклатура, сортамент,
кількість, умови і строки поставки
товару), внесені в положення даного
договору і додатків до нього. Будь-які
зміни і доповнення повинні бути
оформлені у вигляді додаткових угод до
даного договору і підписані
уповноваженими представниками сторін,
після чого вони стають невід'ємною
частиною даного договору.

Датою поставки є дата підписання
сторонами акта прийому-передачі чи
товаросупроводжувального документа (п.
3.7 договору).

При цьому, пунктом 4.1 договору
встановлено, що покупець
розраховується за даним договором
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок постачальника
протягом 60 календарних днів з моменту
поставки товару/чи партії товару і
надання постачальником рахунку і
документів, відповідно пункту 3.3.
договору.

В пункті 10.1 договору сторони також
узгодили те, що даний договір набуває
чинності з моменту фактичного
підписання його повноважними
представниками сторін і діє до 31.12.2011р.,
а в частині невиконаних зобов'язань за
договором - до повного виконання
сторонами взятих на себе зобов'язань .

Крім того, додатковою угодою № 1 від
23.08.2011р. до договору сторони погодили
викласти п. 10.1 договору в наступній
редакції: "Даний договір набуває
чинності з моменту фактичного
підписання його повноважними
представниками сторін і діє до 31.12.2012р.,
а в частині невиконаних зобов'язань за
договором - до повного виконання
сторонами взятих на себе зобов'язань"
(а. с. 23).

В подальшому, додатковою угодою № 3 від
28.12.2012р. до договору, сторони дійшли
згоди щодо продовження строку дії
договору поставки товару № 702 від
23.06.2011р. до 31.12.2013р., змінивши п 10.1.
договору і виклавши його в наступній
редакції: "Даний договір набуває
чинності з моменту фактичного
підписання його повноважними
представниками сторін і діє до 31.12.2013р.,
а в частині невиконаних зобов'язань за
договором - до повного виконання
сторонами взятих на себе зобов'язань"
(арк. с. 24).

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов договору, позивач в
період з 22.01.2013р. по 02.07.2013р. та 30.09.2013р.
поставив товар, а відповідач - прийняв
його на підставі довіреностей, копії
яких містяться у матеріалах справи,
товар на загальну суму 4063696, 08 грн., що
підтверджується видатковими
накладними, підписаними обома
сторонами без зауважень(а. с. 26-81).

На момент звернення з даним позовом,
відповідач здійснив часткову оплату
поставленого товару у розмірі 2 427 688, 94
грн., відповідно до банківських виписок
(арк. с. 83-116).

Крім того, в період розгляду даної
справи в суді, відповідач здійснив
часткову оплату у розмірі 500000 грн., що
підтверджується копіями банківських
виписок, що містяться у матеріалах
справи (арк. с. 134-136), у зв'язку з чим
позивач звернувся до суду із заявою про
зменшення позовних вимог від 19.03.2014р. №
108МФ.

Також, відповідачем 31.03.2014р., 10.04.2014р. та
17.04.2014р. було здійснено часткову оплату
у розмірі 300000 грн., що підтверджується
банківськими виписками (арк. с. 148-153), та
про що позивач зазначає у заяві про
зменшення позовних вимог від 28.04.2014р.
вих. № 166.

Відповідно до матеріалів справи, є
неоплаченою вартість поставленого
товару у сумі 836007, 15 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 265 ГК України встановлено,
що за договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Зі змісту ст. 692 Цивільного кодексу
України вбачається те, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Слід врахувати, що відповідно до ст. 193
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) та ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
цивільні та господарські зобов'язання
мають бути виконані належним чином
відповідно до закону та договору.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

На час розгляду спору у господарському
суді, відповідачем не заперечено факт
отримання товару за накладними, копії
яких містяться в матеріалах справи
(а.с.58,60,62,66,68,70,73,75,76,79,81)та не надано
доказів повної оплати або повернення
переданого товару за вищевказаними
накладними на загальну суму 836007, 15 грн.
За вказаних обставин, суд обґрунтовано
та законно стягнув з відповідача суму
боргу 836007, 15 грн.

Колегія суддів не може погодитись з
посиланням відповідача в апеляційній
скарзі на те, що позивач здійснив
поставку товару, але не виконав умови
договору щодо надання відповідачу
товаросупровідних документів,
зазначених у п.3.3. Договору в зв'язку з
чим відповідач не міг виконати свої
зобов'язання щодо оплати товару. Так,
відповідно до ст.666 ЦК України, якщо
продавець не передав покупцеві
документи, що стосуються товару та
підлягають переданню разом з товаром
відповідно до договору
купівлі-продажу, покупець має право
встановити розумний строк для їх
передання. Зважаючи на те, що товар був
отриманий відповідачем без зауважень
,а в подальшому частково оплачений,
слід вважати, що відсутність
документів, передбачених п.3.3.договору
не доведена, тобто п. 3.3 договору
виконаний позивачем належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).Статтею 611
Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 7.5 договору, у випадку
несвоєчасного здійснення розрахунків
за даним договором, покупець сплачує
постачальнику суму боргу з врахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також пеню в
розмірі не більше подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла в період, за який
нараховувалася пеня, від несплаченої
суми за кожен день прострочення.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Судом було вірно враховано те, що
спеціальним законом, що регулює
договірні правовідносини між
платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
невчасне виконання грошових
зобов'язань, є Закон України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996 №543/96, відповідно до статті 3
якого, розмір пені за порушення
грошового зобов'язання розраховується
із суми простроченого платежу і не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Крім того, ч.6 ст. 232 Господарського
кодексу України передбачено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

У зв'язку з несвоєчасним виконання
відповідачем своїх зобов'язань щодо
оплати поставленого товару, що
доведено матеріалами справи, позивач
нарахував відповідачу пеню у розмірі
72713, 95 грн. і цей розрахунок перевірено
судом, тому сума пені обґрунтовано
стягнута з відповідача.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
процентів річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
якого полягає в отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

З матеріалів справи вбачається, що за
порушення відповідачем виконання
грошового зобов'язання позивачем
нараховані три відсотки річних в сумі
16800, 10 грн. Розрахунок було перевірено
судом і в зв'язку з тим, що факт
прострочення відповідачем грошового
зобов'язання доведено матеріалами
справи, вказана сума законно та
обґрунтовано стягнута з відповідача.

Витрати по сплаті судового збору, були
стягнуті судом у відповідності до ст. 49
ГПК України.

Таким чином, підстави для зміни
або скасування рішення суду,
передбачені статтею 104 ГПК України,
відсутні, а в задоволенні апеляційної
скарги необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Інтерпайп
Ніко Тьюб", м.Нікополь,
Дніпропетровська область, - залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 29.04.2014
року по справі №904/1250/14, - залишити без
змін.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України на
протязі 20 днів.

Повний текст постанови підписано
04.07.2014р.

Головуючий
І.М. Герасименко

Судді
І.Л. Кузнецова

І.А. Сизько