РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2014 р.
Справа № 902/347/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Демидюк О.О.

судді
Огороднік К.М. ,

судді
Бригинець Л.М.

при секретарі Головченко Д.М.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача
Вінницького національного аграрного
університету на рішення
господарського суду Вінницької
області від 20.05.14 року у справі №902/347/14

Позивач: Комунальне підприємство
"Вінницяоблтеплоенерго"

Відповідач: Вінницький національний
аграрний університет

про стягнення 849493,27 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Вінницької області №902/347/14 від 20.05.2014
року (суддя Говор Н.Д.) позовні вимоги
задоволено частково, стягнуто з
Вінницького національного аграрного
університету на користь Комунального
підприємства "Вінницяоблтеплоенерго"
804308,88 грн. боргу за спожиту теплову
енергію та холодну воду, що йде на
підігрів, 4964,72 грн. пені, 20360,80 грн. 3%
річних, 16989,86 грн. судового збору.

Рішення мотивоване тим, що відповідач є
бюджетною установою, має обмежені
бюджетні кошти, на 2013 рік з бюджету на
комунальні послуги з бюджету не було
виділено коштів, що підтверджується
Помісячним планом використання
бюджетних коштів на 2013 рік Вінницького
національного аграрного університету.

Не погоджуючись з рішенням відповідач
оскаржив його в апеляційному порядку. У
своїй апеляційній скарзі відповідач
просить суд скасувати рішення
місцевого господарського суду про
стягнення заборгованості у сумі 804308,88
грн., та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
в частині стягнення 24822,59 грн. пені.
Апелянт посилається на те, що
законодавчо не врегульований розмір
можливого зменшення штрафних санкцій,
а тому зменшення штрафних санкцій
судом могло б сягати більших розмірів.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду №902/347/14 від 13.06.2014
року прийнято до провадження
апеляційну скаргу відповідача
Вінницького національного аграрного
університету на рішення
господарського суду Вінницької
області від 20.05.14 року у справі №902/347/14

Позивач 01.07.2014 року подав відзив на
апеляційну скаргу (вх. (13099/14), в якому
просить рішення місцевого
господарського суду залишити без змін
а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники сторін в судове засідання
02.07.2014 року не з'явились. Причини своєї
неявки суду не повідомили. Явка
представників сторін в судове
засідання не вимагалась. Сторони у
справі були належним чином повідомлені
про місце, дату та час судового
засідання, що підтверджується наявними
в матеріалах справи повідомленнями про
вручення поштового відправлення.
Судова колегія вважає,
що неявка представників не
перешкоджатиме перегляду рішення
господарського суду Вінницької
області від 20.05.14 року у справі №902/347/14.

Колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду,
вивчила та дослідила матеріали справи
та наявні в ній докази, розглянула
матеріали апеляційної скарги та додані
до неї документи, відзив на апеляційну
скаргу, перевірила правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, та дійшла
висновку, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Вінницької
області від 20.05.14 року у справі №902/347/14
без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
28.01.2013 року Комунальне підприємство
"Вінницяоблтеплоенерго" (в договорі
"Постачальник") та Вінницький
національний аграрний університет (в
договорі "Споживач") уклали договір №
Т-8/146 купівлі-продажу теплової енергії
(далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору
Постачальник бере на себе зобов'язання
продавати та постачати Споживачеві те
плову енергію в обумовлених договором
обсягах, а Споживач зобов'язується
приймати та оплачувати спожиту теплову
енергію за встановленими тарифами і в
терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 2.1. Договору
Постачальник постачає до
теплоспоживаючих установок (систем)
Споживача за адресою: м. Він ниця, вул.
Сонячна, 1, 2, 3, 3-а, 3-б, 5, 13; пров. Комарова,
11., а Споживач приймає теплову енергію у
гарячій воді за температурним графіком
теплової мережі на період дії договору
в обсягах згідно з додатком №1 до цього
договору та в межах наступних
приєднаних максимальних теплових
годинних навантажень.

Згідно з п. 5.1 Договору Обсяги
споживання теплової енергії
визначаються за приладами обліку
гуртожитків №1, 2, 4; ж. б. вул. Сонячна,
13.Житловий будинок за адресою Сонячна,
13, - окремих приладів для обліку
теплової енергії на опалення та г.в.п.
на будинку немає, нарахування будуть
проводитись згідно дислокації, яка
надається Споживачем що місячно.

Відповідно до п. 6.1 Договору розрахунки
за теплову енергію, що споживається,
проводяться виключно в грошовій формі
від повідно до встановлених тарифів. У
разі зміни тарифів та порядку
розрахунків нові тарифи і порядок
розрахунків є обов'язковим для
виконання Сторонами з моменту введення
їх в дію та не будуть вважатися зміною
істотних умов цього договору.

Згідно з п. 6.3 Договору Споживач до 5-го
числа місяця споживання проводить
попередню оплату споживання теплової
енергії у розмірі 50% вартості обсягів
споживання передбачених на цей місяць
договором.

Відповідно до п. 6.4 Договору по
закінченню розрахункового періоду
Споживач зобов'язаний прийняти від
Постачальника Акт здачі-прийняття
виконаних робіт (додаток №4) та
підписати його на протязі 5 діб, після
чого один підписаний та завірений
печаткою примірник повернути
Постачальнику. Не підписаний без
обґрунтованих пояснень протягом 5 діб
Акт вважається таким, що, набрав
чинності. Прийняти від постачальника
рахунок на оплату зазначених у Акті
здачі-прийняття виконаних робіт
(додаток №4) обсягів поставленої
теплової енергії та оплатити її
протягом 5 діб.

Відповідно до п. 6.5 Договору у разі
непідписання акту здачі-прийняття
виконаних робіт Споживачем, без
надання Постачальни ку викладених в
письмовій формі обґрунтованих
заперечень по акту або неповернення
Споживачем, підписаного акту здачі-при
прийняття виконаних робіт у 5-ти денний
термін, акт вважається визнаним
Споживачем та є підтвердженням
кількості спожитої Споживачем у
розрахунковому місяці теплової

Відповідно до п. 7.1.3 Договору Споживач
несе відповідальність за не проведення
своєчасних розрахунків за теплову
енергію, протягом 3-х днів (для установ,
які фінансуються з бюджетів, з часу
отримання Споживачем цільових
бюджетних коштів) Споживачу,
нараховується пеня - в розмірі
облікової ставки Національного банку
України за кожен день прострочення.

Позивач відповідно до положень
Договору поставив відповідачу теплову
енергію та холодну воду, що йде на
підігрів за період з 01.01.2013 по 31.12.2013
року на загальну суму 2309143,06 грн., що
підтверджується актами про визначення
обсягів реалізованої теплової енергії,
актами здачі-прийняття виконаних
робіт, рахунками-фактурами (а. с. 13-102).

Відповідач свої зобов'язання по
оплаті за поставлену теплову енергію
та холодну воду, що йде на підігрів
виконав частково в сумі 1504834,18 грн., що
стверджується банківськими виписками
(а.с. 103-117).

Таким чином заборгованість
відповідача перед позивачем згідно
Договору станом на день прийняття
рішення судом становить 804308,88 грн.

Відповідно до п. 7.1.3 Договору Споживач
несе відповідальність за не проведення
своєчасних розрахунків за теплову
енергію, протягом 3-х днів (для установ,
які фінансуються з бюджетів, з часу
отримання Споживачем цільових
бюджетних коштів) Споживачу,
нараховується пеня - в розмірі
облікової ставки Національного банку
України за кожен день прострочення.

Місцевим господарським судом
встановлено, що позивачем правомірно
нараховано пеню в сумі 24823,59 грн.

Враховуючи, що відповідач є бюджетною
установою, має обмежені бюджетні кошти,
а також ступінь виконання зобов'язання
боржником, місцевий господарський суд
зменшив належну до стягнення з
відповідача пеню до суми 4964,72 грн.

Колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
погоджується з такими висновками
місцевого господарського суду з огляду
на наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України та
статтею 193 ГК України - зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК
України - боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом, при цьому статтею 525 ЦК
України встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частина 1 статті 546 ЦК України
передбачає, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

Частиною 6 статті 232 ГК України
визначено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачає, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не
звільняється за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів вважає, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача 804308,88 грн.
боргу за спожиту теплову енергію та
холодну воду, що йде на підігрів, 24823,59
грн. пені, 20360,80 грн. 3% річних є законними
та обґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що
законодавчо не врегульований розмір
можливого зменшення штрафних санкцій
колегія суддів вважає безпідставними,
з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
83 ГПК України, яка кореспондується зі
статтею 233 ГК України, господарський
суд, приймаючи рішення, має право у
виняткових випадках зменшувати розмір
неустойки (штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання.

При цьому судом повинно бути взято до
уваги: ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Судова колегія вважає, що посилання
скаржника, викладені ним в апеляційній
скарзі, є необґрунтованими,
документально не підтвердженими,
такими, що не ґрунтуються на нормах
чинного законодавства, висновків суду
першої інстанції не спростовують, а
відтак, скаржник, в порушення вимог ст.33
ГПК України, не довів тих обставин, на
які він посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що вирішуючи спір по
суті заявлених вимог, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку, дійшов правильних
висновків щодо прав та обов'язків
сторін, які ґрунтуються на належних та
допустимих доказах, й ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому у суду
апеляційної інстанції відсутні
підстави для його скасування чи зміни
та задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати за розгляд апеляційної
скарги у зв'язку з відмовою в її
задоволенні на підставі ст.49 ГПК
України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, Рівненський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Вінницької області від 20.05.14 року у
справі №902/347/14 - залишити без змін, а
апеляційну скаргу відповідача
Вінницького національного аграрного
університету на рішення
господарського суду Вінницької
області від 20.05.14 року у справі №902/347/14 -
залишити без задоволення.

2. Справу №902/347/14 повернути до
господарського суду Вінницької
області.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно з Розділом
XII-1 Господарського процесуального
кодексу України.

Головуючий суддя
Демидюк О.О.

Суддя
Огороднік К.М.

Суддя
Бригинець Л.М.