ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 червня 2014 року Справа № 16/17

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіВовка
І.В.,суддів:Грека Б.М., Селіваненка В.П.,
Стратієнко Л.В., Черкащенка
М.М.,розглянувши заявуприватного
підприємства "Аверс-Плюс"про перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 12.02.2014у
справі№ 16/17за позовомпублічного
акціонерного товариства
"Полікомбанк"доприватного
підприємства "Аверс-Плюс"за
участювідділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
областіпростягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

08.09.2013 Приватне підприємство
"Аверс-Плюс" звернулось до
господарського суду Чернігівської
області зі скаргою на дії відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про:

- визнання незаконними дій відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області в частині
передачі майна, яке належить
приватному підприємству "Аверс-Плюс" та
знаходиться по вул. Бородіна, 7 в м.
Ніжині Чернігівської області:
зважувального пристрою 1982 р.в. вартістю
6741 грн., талі електричної 1985 р.в.
вартістю 3276 грн., котла МЗС - 2446 1979 р.в.
вартістю 18900 грн., талі електричної 1988
р.в. вартістю 3276 грн., шприца вакуумного
1993 р.в. вартістю 21420 грн., дробарки 1973
р.в. вартістю 19440 грн., кутера 1981 р.в.
вартістю 21420 грн., машини П6ФШУ 1988 р.в.
вартістю 12150 грн., парового котла 416-09 1991
р.в. вартістю 7560 грн., автоклава АВ-2 1989
р.в. вартістю 6615 грн., насоса ЕМ-100-65 1995
р.в. вартістю 7460,24 грн., шприца
наповнення вакуумного 1985 р.в. вартістю
9450 грн., автоклава 1995 р.в. вартістю 6615
грн., волчка 1989 р.в. вартістю 26730 грн.,
фаршмішалки 1987 р.в. вартістю 14175 грн.,
машини шпиговочної 1982 р.в. вартістю 22050
грн., столу обвалочного 1997 р.в. 2835 грн.,
машини шпиговочної 1987 р.в. вартістю 22050
грн., шприца вакуумного 1988 р.в. вартістю
9450 грн., машини шпиговочної 1989 р.в.
вартістю 22050 грн., підвісної
транспортної лінії (70 м.) 1993 р.в.
вартістю 9135 грн., фаршмішалки 1989 р.в.
вартістю 14175 грн., талі електричної 1992
р.в. вартістю 3276 грн.;

- визнання недійсною постанови
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області від 03.07.2013.

18.09.2013 Приватне підприємство
"Аверс-Плюс" звернулось до
господарського суду Чернігівської
області зі скаргою на дії відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про:

- визнання незаконними дій відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області в частині
передачі майна, яке належить ПП
"Аверс-Плюс" та знаходиться по вул.
Бородіна, 7 в м. Ніжині Чернігівської
області: електротельфера 1987 р. в.
вартістю 1575 грн., електротельфера 1987
р. в. вартістю 1575 грн., зварювального
апарату 1985р. в. вартістю 994,14 грн.,
елеватора для вигрузки тушонки 1995 р. в.
вартістю 730 грн.;

- визнання недійсною постанови
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області від 03.09.2013.

Ухвалою господарського суду
Чернігівської області від 07.10.2013 у
справі № 16/17, залишеною без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 27.11.2013,
відмовлено у задоволенні скарг
приватного підприємства "Аверс-Плюс".

Постановою Вищого господарського
суду України від 12.02.2014 у даній справі
ухвалу господарського суду
Чернігівської області від 07.10.2013 та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 27.11.2013 залишено
без змін.

Приватне підприємство "Аверс-Плюс"
звернулося із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
12.02.2014 у справі № 16/17, у якій просить
зазначену постанову скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду касаційної інстанції.

Заяву з посиланням на постанову
Вищого господарського суду України від
08.07.2013 у справі № 18/3395/11 мотивовано
неоднаковим застосуванням Вищим
господарським судом України одних і
тих самих норм матеріального права, а
саме: частини першої статті 16
Цивільного кодексу України, частини
другої статті 20 Господарського
кодексу України, пунктів 3.2, 3.3, 3.6, 3.7
Порядку реалізації арештованого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 15.07.1999 №42/5,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України вважає за
необхідне відмовити в допуску справи
до провадження Верховного Суду України
з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини
першої статті 11116 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) заява про перегляд судових
рішень господарських судів може бути
подана на підставі неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 частини першої статті
11116 ГПК України) матиме місце в разі,
коли суд (суди) касаційної інстанції у
розгляді двох чи більше справ за
подібних предмета і підстав позову,
змісту позовних вимог та встановлених
судом фактичних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

Як вбачається зі змісту постанови
Вищого господарського суду України від
12.02.2014 у справі № 16/17, про перегляд
якої просить заявник, Вищий
господарський суд України погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо відсутності підстав для
задоволення скарг на дії відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби з огляду на те, що судами
попередніх інстанцій встановлено, що: -
оголошення про проведення аукціону
було тричі розміщено (з урахуванням
уцінки майна) на відповідному веб-сайті
з інформацією про майно, що
реалізується; - спірні постанови від
03.07.2013 та від 03.09.2013 містять перелік
нереалізованого майна за ціною, що
відповідає початковій вартості; -
стягувачу передано майно, яке належить
відповідачу відповідно до вимог статті
62 Закону України "Про виконавче
провадження"; - ні Законом України "Про
виконавче провадження", ні Інструкцією
про проведення виконавчих дій, ані
Порядком реалізації арештованого
майна не передбачено обов'язку органу
ДВС повідомляти боржника про час
проведення аукціону або проведення
торгів на комісійних засадах, про
проведення уцінки майна.

Водночас у постанові від 08.07.2013 у справі
№ 18/3395/11, на яку посилається заявник,
суд касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
про обґрунтованість позовних вимог та
визнання недійсними прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна (предмета
іпотеки) та аукціонів з реалізації
рухомого майна позивача, проведених
відповідачем-1 з огляду на істотні
порушення правил проведення прилюдних
торгів/аукціонів, встановлених
положеннями Закону України "Про
іпотеку", Тимчасовим положенням про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації прилюдних торгів та
Порядком реалізації арештованого
майна. Зазначеного висновку, Вищий
господарський суд України дійшов
виходячи із встановлених судами
попередніх інстанцій обставин справи
стосовно того, що: - відповідачем-1 не
виконано належним чином приписів
частини третьої статті 43 Закону
України "Про іпотеку" щодо
опублікування за місцезнаходженням
предмета іпотеки принаймні у двох
місцевих друкованих засобах масової
інформації повідомлення про
проведення прилюдних торгів з
реалізації предметів іпотеки; - в
матеріалах справи відсутні належні
докази того, що позивач був
проінформований в установленому
Законом порядку про дату, час та місце
проведення прилюдних торгів та
початкову ціну продажу майна, що є
порушенням права позивача бути
присутнім на торгах і суперечить
принципу прозорості проведення торгів,
визначеному частиною першою статті 45
Закону України "Про іпотеку"; - в
матеріалах справи відсутні відповідні
акти, які б свідчили про те, що належне
позивачу рухоме майно, яке підлягало
продажу на аукціоні, було передане
організатору торгів; - дані, які
відображені відповідачем-1 у
протоколах про проведення прилюдних
торгів та аукціонів не відповідають в
повній мірі дійсним обставинам
проведення торгів та аукціонів.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

За таких обставин відсутні підстави
для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити приватному підприємству
"Аверс-Плюс" у допуску справи №16/17 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяІ. Вовк Судді Б. Грек
В. Селіваненко Л. Стратієнко М.
Черкащенко