ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.Справа № 922/1762/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання
Федоровой К.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Автомобільний дом
"Соллі-Плюс", с. Циркуни до СП "Фрегат"
ТОВ, м. Харків про стягнення коштів за
участю представників сторін:

позивача - Швець Р.П., дов. б/н від 28.05.14 р.;

відповідача - Подольська Т.В., дов. 15/14
від 15.05.14 р.;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Автомобільний дом
"Соллі-Плюс" звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом, в якому просить
стягнути з відповідача - Спільного
підприємства "Фрегат" товариства з
обмеженою відповідальністю
заборгованість в сумі 21314,43 грн. та 1827,00
грн. судового збору, мотивуючи свої
вимоги неналежним виконанням
відповідачем його зобов'язань щодо
оплати виконаних позивачем робіт за
калькуляціями №AW99005498 від 22.07.10 р. та №
AW99006507 від 29.09.10 р.

02.06.14 р. відповідач через канцелярію
суду надав письмовий відзив, в якому
проти задоволення позову заперечував
посилаючись на порушення позивачем
строків позовної давності. Крім того,
відповідач вважає що надані позивачем
документи, а саме калькуляції та
рахунки фактури не мають юридичної
сили, оскільки вони не відповідають
вимогам до первинних документів, які
закріплені в Законі України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Господарський суд Харківської області,
своєю вмотивованою ухвалою від 02.06.14 р.,
в задоволенні заяви відповідача про
застосування строків позовної
давності відмовив та відклав розгляд
справи на 17.06.14 р.

Представник позивача в судовому
засіданні 17.06.14 р. підтримав свої
позовні вимоги, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання 17.06.14 р. підтримав свій
відзив, через канцелярію суду надав
додаткові документи.

Суд, дослідивши надані документи,
долучив їх до матеріалів справи.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступне.

22.07.10 р., на підставі замовлення
відповідача, позивачем були виконані
роботи з ремонту автомобіля Мерседес
Бенц S 500 L державний номер - НОМЕР_1.

На виконання ремонтних робіт була
складена калькуляція №AW99005498 від 22.07.10
р. на суму 9314,43 грн. (а.с. 11-12), яка
підписана обома повноважними
представниками сторін та містить в
собі акт приймання-передачі виконаних
робіт, про що свідчить підпис з боку
постачальника "Здав" та підпис з боку
одержувача "Отримав". Сама калькуляція
має назву "на виконання робіт по
ремонту автомобіля".

Повноважний представник відповідача -
ОСОБА_4, на підставі довіреності №3 від
22.06.10 р. (а.с. 13-14), виданої СП "Фрегат" ТОВ
на його ім'я, підписав вищезазначену
калькуляцію та отримав
відремонтований автомобіль.

За виконання робіт на суму 9314,43 грн.,
позивачем був виставлений
рахунок-фактура №СП-1680 від 22.07.10 р. (а.с.
15), який частково сплачений
відповідачем на суму 8000,00 грн., що
підтверджується відповідною
роздруківкою карткового рахунку (а.с.
16). Решту грошових коштів в сумі 1314,43
грн. за цим обслуговуванням
відповідачем не сплачено.

Окрім того, 29.09.10 р., на підставі
замовлення відповідача, позивачем були
виконані роботи з ремонту автомобіля
Мерседес Бенц S 500 L державний номер -
НОМЕР_1.

На виконання ремонтних робіт була
складена калькуляція № AW99006507 від 29.09.10
р. на суму 22737,74 грн. (а.с. 17), яка
підписана обома повноважними
представниками сторін та містить в
собі акт приймання-передачі виконаних
робіт, про що свідчить підпис з боку
постачальника "Здав" та підпис з боку
одержувача "Отримав". Сама калькуляція
має назву "на виконання робіт по
ремонту автомобіля".

Повноважний представник відповідача -
ОСОБА_4, на підставі довіреності №8 від
29.09.10 р. (а.с. 18-19), виданої СП "Фрегат" ТОВ
на його ім'я, підписав вищезазначену
калькуляцію та отримав
відремонтований автомобіль.

За виконання робіт на суму 22737,74 грн.,
позивачем був виставлений
рахунок-фактура №СП-1803 від 29.09.10 р. (а.с.
20), який частково сплачений
відповідачем на суму 2737,74 грн., що
підтверджується відповідною
роздруківкою карткового рахунку (а.с.
21). Решту грошових коштів в сумі 20000,00
грн. за цим обслуговуванням
відповідачем не сплачено.

Таким чином, загальна сума виконаних
позивачем ремонтних робіт за
калькуляціями №AW99005498 від 22.07.10 р. та №
AW99006507 від 29.09.10 р. становить 32051,87 грн.

Проте, відповідач свої зобов'язання з
оплати виконаних позивачем робіт не
виконав в повному обсязі, здійснивши
часткову оплату в сумі 10737,74 грн.

12.01.12 р. позивач звернувся з вимогою №6
(а.с. 22) до відповідача, в якій просив у
семиденний строк після отримання цієї
вимоги сплатити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Автомобільний дом
"Соллі-плюс" борг за виконані роботи з
ремонту автомобіля в сумі 21314,43 грн.
Вимога була надіслана листом з описом
вкладення та оголошеною цінністю (а.с.
24).

Але відповідач ніяким чином на вказану
вимогу не відреагував, грошові кошти в
в сумі 21314,43 грн. не сплавтив.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає
договір як домовленість двох або
більше сторін, що спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору. Договір
укладається шляхом пропозиції однієї
сторони укласти договір (оферти) і
прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною.

Згідно ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір
може бути укладений у будь-якій формі,
якщо вимоги щодо форми договору не
встановлені законом.

Статтею 640 Цивільного кодексу України
(ч. 1) передбачено, що договір є
укладеним з моменту одержання особою,
яка направила пропозицію укласти
договір, відповіді про прийняття цієї
пропозиції.

На підставі ч. 1 ст. 641 ЦК України,
пропозицію укласти договір (оферту)
може зробити кожна із сторін
майбутнього договору. Пропозиція
укласти договір має містити істотні
умови договору і виражати намір особи,
яка її зробила, вважати себе
зобов'язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 642 Цивільного
кодексу України, відповідь особи, якій
адресована пропозиція укласти договір,
про її прийняття (акцепт) повинна бути
повною і безумовною. Якщо особа, яка
одержала пропозицію укласти договір, у
межах строку для відповіді вчинила дію
відповідно до вказаних у пропозиції
умов договору (відвантажила товари,
надала послуги, виконала роботи,
сплатила відповідну суму грошей тощо),
яка засвідчує її бажання укласти
договір, ця дія є прийняттям
пропозиції, якщо інше не вказане в
пропозиції укласти договір або не
встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу
України, допускається укладення
господарських договорів у спрощений
спосіб, тобто шляхом обміну листами,
факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що між позивачем та
відповідачем були укладені договори на
виконання робіт з ремонту автомобіля,
оскільки сторони діяли у спосіб,
передбачений чинним законодавством
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного
кодексу України, за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 4 ст. 882 ЦК України, передання
робіт підрядником і прийняття їх
замовником оформляється актом,
підписаним обома сторонами. У разі
відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною.

Виконання робіт позивачем
підтверджується калькуляціями №AW99005498
від 22.07.10 р. та № AW99006507 від 29.09.10 р., які
були підписані уповноваженими
представниками сторін, та містять в
собі акт приймання-передачі виконаних
робіт, про що свідчить підпис з боку
постачальника "Здав" та підпис з боку
одержувача "Отримав". Сама калькуляція
має назву "на виконання робіт по
ремонту автомобіля". Крім того,
виконання робіт позивачем
підтверджуються поясненнями
відповідача, які містяться в його
відзиві.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Стаття 525 Цивільного кодексу України
встановлює, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вже було зазначено, позивачем, на
виконання вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України,
була направлена претензія на адресу
відповідача з вимогою про сплату
заборгованості в сумі 21314,43 грн.

Проте, станом на момент розгляду
справи, відповідач 21314,43 грн.
заборгованості не сплатив та не надав
суду жодних доказів, які б
спростовували суму заявленого боргу чи
підтверджували б оплату
заборгованості.

Отже, враховуючи вищевикладене,
відповідач визнається судом таким, що з
19.01.12 р. прострочив виконання
зобов'язання з оплати виконаних
позивачем робіт, за калькуляціями
№AW99005498 від 22.07.10 р. та № AW99006507 від 29.09.10
р.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, передбачених законом, а
також відмова від виконання або
відстрочка виконання з мотиву, що
зобов'язання другої сторони за іншим
договором не було виконано належним
чином, не допускаються.

Посилання відповідача на
невідповідність спірних калькуляцій
вимогам до первинних документів,
закріплених в Законі України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України", судом не
приймаються, виходячи з наступного.

Так відповідач зазначає, що в
калькуляціях відсутня вірна назва та
реквізити відповідача, що в свою чергу
позбавляє можливості ідентифікувати
підприємства, якими укладені ці
калькуляції. Проте, в тому ж відзиві
відповідач визнає, що роботи з ремонту
автомобіля Мерседес Бенц S 500 L
державний номер - НОМЕР_1 виконувались
позивачем на підставі двох
домовленостей. Таким чином, виконання
позивачем вищезазначених робіт
відповідачем не заперечується.
Визначена позивачем вартість цих робіт
відповідачем заперечується, проте, як
вже було зазначено, повноважний
представник відповідача - ОСОБА_4, що
діяв на підставі довіреностей № 3 від
22.06.10 р. та №8 від 29.09.10 р., виданої СП
"Фрегат" ТОВ на його ім'я, підписав
спірні калькуляції без зауважень та
отримав відремонтований автомобіль.

Враховуючи підписання спірних
калькуляцій повноважним представником
відповідача - ОСОБА_4, суд визнає
калькуляції №AW99005498 від 22.07.10 р. та №
AW99006507 від 29.09.10 р. належними доказами
виконання позивачем робіт на суму 32051,87
грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, а також те, що
відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
і порядку укладеного між сторонами
договору та згідно з вимогами закону,
суд визнає вимогу позивача щодо
стягнення з відповідача 21314,43 грн.
заборгованості, належно обґрунтованою,
доведеною матеріалами справи та такою,
що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 525, 526, 530, 612, 638, 639, 640, 641, 642, 837, 882
Цивільного кодексу України, ст.ст. 181, 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Спільного підприємства
"Фрегат" товариства з обмеженою
відповідальністю (61176, м. Харків, вул.
Корчагінців, буд. 36, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автомобільний дом
"Соллі-Плюс" (62441, Харківська область,
Харківський район, с. Циркуни,
відділення "Кутузівка", буд. 32-а; ) заборгованість в сумі 21314,43
грн., витрати з оплати судового збору в
розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття, оформленого відповідно
до вимог ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.06.2014 р.

Суддя Т.В. Інте