ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.05.2014р.
Справа
№905/184/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Шилової О.М.,

при секретарі судового засідання
Цакадзе М.А.

розглянув матеріали справи

за позовом Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія

«КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», м.Київ

до Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова

компанія АСКА», м.Донецьк

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, на стороні

відповідача: ОСОБА_2, м.Луцьк

про стягнення 22561грн. шкоди в
порядку регресу

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи: не викликався.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

20.05.2014р. з 11-35год. до 11-40год.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
«Українська страхова компанія «КНЯЖА
ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», м.Київ
звернулось до господарського суду
Донецької області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецьк про стягнення
22561грн. шкоди в порядку регресу.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 13.01.2014р. до участі у справі
залучено третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - ОСОБА_2 (а.с.1).

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на: Комплексний Договір
добровільного страхування
транспортного засобу (КАСКО) водія та
пасажирів від нещасних випадків (НВ)
№06/02-200026214 від 16.08.2011р.; Довідки ДАІ;
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 16.02.2012р. у
справі №3-0308/542/12 (3-0308/2122/12); страхові
акти №132743692-1 від 05.03.2012р. та №132743692-2 від
07.06.2012р.; розрахунок розміру страхового
відшкодування №132743692-1 від 05.03.2012р. та
№132743692-2 від 07.06.2012р.; заяву про подію, що
сталася з застрахованим ТЗ від 30.01.2012р.;
лист - звернення від 18.05.2012р.; Звіт №20/12
про оцінку автомобіля від 10.02.2012р. з
додатками; акт виконаних робіт №АР-9
від 03.02.2012р.; платіжні доручення №22962
від 30.03.2012р. та №26975 від 12.06.2012р.; заяви
(претензії) на виплату страхового
відшкодування (в порядку регресу) №12-967
від 25.02.2013р. та від 11.03.2013р. тощо.

Протягом розгляду справи позивач
надав:

1) з клопотанням №12-967 від 18.02.2014р. -
зокрема, копії платіжних доручень на
підтвердження сплати страхових
платежів за Договором №06/02-200026214 від
16.08.2011р. (а.с.122-135);

2) заперечення на відзив Вих.№12-967 від
16.04.2014р., в яких просив суд задовольнити
позовні вимоги та судове засідання
провести без участі представника
позивача (а.с.171-172);

3) лист №12-967 від 14.05.14р., в якому просив
розгляд справи провести без участі
свого представника, задовольнити
позовні вимоги (а.с.177).

Протягом розгляду справи відповідач
надав:

1) клопотання №2801/17 від 13.02.2014р. про
відкладення розгляду справи (а.с.119);

2) з клопотанням №529/17 від 20.03.2014р. - копію
Полісу №АА/5010394, яким забезпечено
транспортний засіб OPEL ASTRA, д.н.з. НОМЕР_1
(а.с.139-140);

3) відзив №601/17 від 31.03.2014р. з додатками, в
якому просив відмовити у задоволенні
позовних вимог (а.с.144-168);

08.02.2014р. на адресу суду від третьої
особи ОСОБА_2 надійшли пояснення б/н від
04.02.2014р. з додатком (а.с.96-98).

18.02.2014р. на адресу господарського суду
від Луцького міськрайонного суду
Волинської області з супровідним
листом №0308/2122/12/4684/14 від 06.02.2014р.
надійшли копії матеріалів
адміністративної справи відносно
ОСОБА_2 (а.с.104-116).

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 20.02.2014р.
справу передано на розгляд судді
Соболєвої С.М. у зв'язку з перебуванням
судді Шилової О.М. у відпустці
(а.с.118). Розпорядженням голови
господарського суду Донецької області
від 28.02.2014р. справу передано на розгляд
судді Шилової О.М. у зв'язку з виходом
останньої з відпустки (а.с.137).

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 20.03.2014р.
справу передано на розгляд судді
Мирошниченка Я.С. у зв'язку з
перебуванням судді Шилової О.М. на
лікарняному (а.с.138).
Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 06.05.2014р.
справу передано на розгляд судді
Зекунова Е.В. у зв'язку з перебуванням
судді Мирошниченка Я.С. у відпустці
(а.с.173).

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 14.05.2014р.
справу передано на розгляд судді
Шилової О.М. у зв'язку з її виходом з
лікарняного (а.с.176).

Розглянувши наявні у матеріалах
справи документи, всебічно і повно
з'ясувавши всі обставини справи,
оцінивши за своїм внутрішнім
переконанням докази, які мають
значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

16.08.2011р. між Приватним акціонерним
товариством «Українська страхова
компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»,
(Страховик, позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Ліхтер
Бетон Україна» (Страхувальник) було
укладено Комплексний Договір
добровільного страхування
транспортного засобу (КАСКО) водія та
пасажирів від нещасних випадків (НВ)
№06/02-200026214 (далі - Договір страхування,
а.с.8-10). Згідно з п.п.4, 5 Договору
страхування позивачем застрахований
транспортний засіб марки SKODA SUPERB CLASSIC,
реєстраційний номер НОМЕР_2 (надалі -
застрахований автомобіль) на умовах
«Повне КАСКО». За ризиком «ДТП»
Договором встановлена безумовна
франшиза Страховика 0,5% від страхової
суми, яка в свою чергу складає 145000грн.
(п.9.1., п.13.1). Договором страхування
вигодонабувачем визначено
Страхувальника. Договір діє з 00-00год.
28.08.2011р. по 24-00год. 27.08.2012р. включно (п.14).

З матеріалів адміністративної справи
№3-0308/542/12 (3-0308/2122/12) вбачається, що
27.01.2012р. на пр.Перемоги у м.Луцьку
відбулась дорожньо-транспортна
пригода (надалі - ДТП) за участю
застрахованого автомобіля під
керуванням ОСОБА_5 та автомобіля OPEL ASTRA,
д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 В
результаті ДТП обидва автомобілі
отримали пошкодження (а.с.105-110).

Наявність вини ОСОБА_2 у порушенні п.16.13.
Правил дорожнього руху України, що
спричинило пошкодження автомобілів,
підтверджена постановою Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 16.02.2012р. у справі №3-0308/542/12
(3-0308/2122/12). В суді ОСОБА_2 вину у скоєнні
правопорушення визнав повністю (а.с.112).

Згідно зі Звітом про оцінку
застрахованого автомобіля №20/12 від
10.02.2012р. (далі - Звіт, а.с.26-42),
матеріальний збиток, заподіяний
власнику застрахованого автомобіля
внаслідок ДТП, складає 14907,67грн. та
фактично є вартістю відновлювального
ремонту транспортного засобу з
урахуванням коефіцієнта фізичного
зносу « 0,5031» (а.с.29, зворотній бік). З
доданої до Звіту ремонтної калькуляції
№20/12 від 23.02.2012р. (а.с.32-33) вбачається, що
розрахована експертом вартість
відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля склала
24656,82грн. З п.п.3.1, 3.3, 3.4 Звіту вбачається,
що коефіцієнт фізичного зносу
застосований експертом на підставі
приписів підп.«б» п.7.39 Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів, затв.
спільним Наказом Міністерства юстиції
України та Фонду державного майна
України №142/5/2092 від 24.11.2003р., оскільки
застрахований автомобіль мав сліди
відновлювального ремонту кузова
(а.с.28-29).

Повна дійсна вартість ремонтних робіт
з відновлення застрахованого
автомобіля згідно з Актом виконаних
робіт №АР-9 від 03.02.2012р. склала 23286грн.
(а.с.48) та була сплачена Страхувальником
позивача.

Позивач на підставі Договору
страхування та заяви Страхувальника
від 30.01.2012р. (а.с.11-13) склав Страховий акт
№132743692-1 від 05.03.2012р. (а.с.44), з розрахунку
до якого вбачається, що відповідно до
підп.23.8.2. Договору страхування позивач
розрахував аванс страхового
відшкодування - 70% суми збитків без
урахування нормативу зношеності
запасних частин (на підставі ремонтної
калькуляції до Звіту) та з суми авансу
(17259,77грн.) вирахував 725грн. власної
безумовної франшизи (а.с.45). На підставі
страхового акту №132743692-2 від 07.06.2012р.
(а.с.52-53) позивач здійснив доплату
страхового відшкодування у розмірі
6026,23грн. з посиланням на Акт виконаних
робіт №АР-9 від 03.02.2012р. (а.с.54).
Платіжними дорученнями №22962 від
30.03.2012р. на суму 16534,77грн. та №26975 від
12.06.2012р. на суму 6026,23грн. позивач
виплатив Страхувальнику страхове
відшкодування в загальній сумі 22561грн.
(а.с.46, 55).

Аналіз Договору страхування, положень
ст.ст.22, 1192 Цивільного кодексу (далі - ЦК)
України та ст.ст.9, 20, 25 Закону України
„Про страхування", ст.42 та абз.5 ч.1 ст.44
Господарського кодексу України
дозволяє зробити висновок, що страхову
виплату було здійснено позивачем
правомірно.

Відповідно до ст.1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, яка
отримала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за спричинені
збитки. Аналогічне положення
встановлене ст.27 Закону України "Про
страхування".

Аналіз приписів ч.ч.1, 2 ст.1166, ч.ч.2, 5
ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України дозволяє
дійти висновку про те, що у випадку
заподіяння шкоди внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
обов'язок з її повного відшкодування
покладається на винну особу - тобто у
даному випадку на ОСОБА_2

З наданої відповідачем копії Полісу
№АА/5010394 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (далі - Поліс №АА/5010394, а.с.140)
вбачається, що на дату ДТП (27.01.2012р.) ПрАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА» забезпечило
цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_6 у зв'язку з використанням
автомобіля OPEL ASTRA, д.н.з. НОМЕР_1 (надалі -
забезпечений автомобіль) з лімітом
відшкодування за майнову шкоду 50000грн.
та франшизою 500грн. Період дії полісу: з
00-00 06.08.2011р. до 05.08.2012р. включно. Поліс
№АА/5010394 є договором І типу.

Зі змісту п.15.1. ч.1 ст.15 Закону України
„Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон) в редакції, що
діяла на момент укладення Полісу
№АА/5010394, вбачається, що до договорів
страхування цивільно-правової
відповідальності I типу відносяться
договори, укладені на умовах
страхування відповідальності за шкоду,
заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх
осіб внаслідок експлуатації
транспортного засобу, визначеного в
договорі страхування, будь-якою особою,
яка експлуатує його на законних
підставах.

Суд виходить з того, що ОСОБА_2
правомірно керував автомобілем марки
OPEL ASTRA, д.н.з. НОМЕР_1 під час ДТП від
27.01.2012р. (а.с.96), оскільки з матеріалів
справи не вбачається підстав вважати
керування неправомірним, і іншого
відповідачем не доведено.

На підставі викладеного суд доходить
до висновку, що на момент скоєння ДТП
автомобіль марки OPEL ASTRA, д.н.з. НОМЕР_1,
згідно з приписами п.п.1.4., 1.7. ч.1 ст.1
Закону вважався забезпеченим
відповідачем транспортним засобом, а
ОСОБА_2- особою, відповідальність якої
застрахована.

Таким чином, з урахуванням приписів
ст.993 Цивільного кодексу України, ч.3
ст.18, ст.27 Закону України „Про
страхування", ст.ст.22, 28, 29 Закону особою,
відповідальною за завдані позивачу
виплатою ним страхового відшкодування
збитки, є ПрАТ «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» (в межах Полісу
№АА/5010394).

Отже, позивач отримав право вимоги до
ПрАТ «Українська акціонерна страхова
компанія АСКА» саме в межах умов Полісу
№АА/5010394, який і є підставою для
звернення позивача до суду з даним
позовом.

Матеріали справи не містять доказів
відшкодування відповідачем сплаченого
позивачем страхового відшкодування на
час розгляду даної справи.

Позивач заявив до стягнення в порядку
регресу 22561грн. шкоди, яка фактично є
повною дійсною вартістю
відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля згідно з
Актом виконаних робіт №АР-9 від 03.02.2012р.
(без врахування зносу) за вирахуванням
суми безумовної франшизи позивача.

Зазначена сума не перевищує ліміт
відповідальності ПрАТ «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА»,
проте суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково з
огляду на наступне.

За приписами ст.1 Закону України «Про
страхування» страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України
„Про страхування", яка кореспондується
зі статтею 354 Господарського кодексу
України та статтею 979 Цивільного
кодексу України, договір страхування -
це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Страховим випадком, за умовами ч.2 ст.8
Закону України "Про страхування", є
подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Так, відповідно до підп.27.4.5. Договору
страхування виплата страхового
відшкодування здійснюється без
врахування зносу запасних частин та
деталей по ТЗ до 1 (одного) року
експлуатації, якщо інше не передбачено
п.17.1. Договору (а.с.10, зворотній бік)

Відповідно до п.17.1. Договору виплата
страхового відшкодування здійснюється
без вирахування експлуатаційної
зношеності запасних частин і деталей,
що підлягають заміні (а.с.8).

В той же час зі Звіту вбачається, що за
приписами Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів під час
розрахунку завданої застрахованому
позивачем автомобілю шкоди підлягав
врахуванню фізичний знос автомобіля
(а.с.28-29).

Суд вважає, що умови Договору позивача
з потерпілою особою не
розповсюджуються на відповідача та не
відносяться до його зобов'язань.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону у разі
настання страхового випадку страховик
відповідно до лімітів своєї
відповідальності відшкодовує оцінену
шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну
третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Суд зазначає, що положення ст.27 Закону
України «Про страхування» та ст.1191 ЦК
України передбачають, що для
страховика, який виплатив страхове
відшкодування, право вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток,
обмежене розміром виплаченого
страхового відшкодування - а не
вказують на можливість включення до
обсягу стягуваної в порядку регресу
суми всіх понесених страховиком під
час здійснення ним підприємницької
діяльності збитків або витрат.

При цьому відповідно до приписів п.12.1
ст.12 Закону розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цієї норми.

Враховуючи, що укладеним відповідачем
з ОСОБА_6 Полісом №АА/5010394 встановлена
безумовна франшиза у розмірі 500грн.,
зазначена сума франшизи не підлягає
стягненню з відповідача.

З огляду на викладене стягненню з
відповідача підлягає страхове
відшкодування в сумі 14407,67грн.,
розрахованій наступним чином:

14907,67грн. (розрахована експертом
вартість матеріального збитку з
урахуванням коефіцієнта фізичного
зносу без врахування ВТВ та ПДВ) - 500грн.
(безумовна франшиза відповідача) =
14407,67грн.

Викладені у відзиві вих.№601/17 від
31.03.2014р. (а.с.144-146) заперечення
відповідача про недотримання
позивачем строків подання заяви на
виплату страхового відшкодування
судом до уваги не приймаються з огляду
на наступне.

Приписи п.37.1.4. ст.37 Закону, на які
містяться посилання у відзиві, не
підлягають застосуванню до
правовідносин між сторонами у даній
справі з огляду на таке.

Згідно з п.1 Оглядового листа Вищого
господарського суду України №01-06/15/2014
від 14.01.2014р. «Про деякі питання практики
вирішення спорів, що виникають з
правовідносин страхування» страховик,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування,
має право звернутися до суду з вимогою
про стягнення суми виплаченого
страхового відшкодування, і таке право
взагалі не пов'язане з попереднім
зверненням з аналогічною вимогою до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток, або до особи, у якої
застраховано її цивільно-правову
відповідальність.

Суд також зазначає, що норми ст.ст.35, 37
Закону „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" не можуть бути застосовані до
позивача, оскільки зазначеними нормами
врегульовано порядок отримання
потерпілим чи іншою прирівняною до
нього особою (наприклад, спадкоємцем
потерпілого, особою, що перебувала на
утриманні потерпілого тощо) страхового
відшкодування, в той час як позивач має
право на відшкодування збитків в
порядку регресу на підставі приписів
ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України
„Про страхування".

Решта викладених у відзиві вих.№601/17
від 31.03.2014р. доводів відповідача
спростовується наявними у матеріалах
справи документами, на які містяться
посилання у даному рішенні.

Судові витрати розподіляються на
підставі приписів абз.3 ч.1 ст.49
Господарського процесуального кодексу
України.

На підставі викладеного, згідно
зі ст.22, 979, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192
Цивільного кодексу України; ст.ст.42, 44
(абз.5 ч.1), 228, 354 Господарського кодексу
України; ст.ст.1, 8, 9, 16, 18, 20, 25, 27 Закону
України „Про страхування" №85/96-ВР від
07.03.1996р.; ст.ст.1 (п.п.1.4., 1.7. ч.1), 12, 15 (п.15.1.
ч.1), 22, 28, 29 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" №1961-IV від 01.07.2004р.; п.7.39
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів,
затв. спільним Наказом Міністерства
юстиції України та Фонду державного
майна України №142/5/2092 від
24.11.2003р.;керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43, 44,
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА
ІНШУРАНС ГРУП», м.Київ до Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА»,
м.Донецьк про стягнення 22561грн. шкоди в
порядку регресу - задовольнити
частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» (83052, м.Донецьк,
пр-т Ілліча, буд.100; ) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»
(04050, м.Київ, вул.Глибочицька, 44; п/р
№6896 в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», МФО
320627, ) 14407,67грн. шкоди в
порядку регресу, 1098,71грн. судового
збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення може бути оскаржене до
Донецького апеляційного
господарського суду в порядку,
передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 20.05.2014р. оголошено
і підписано вступну та резолютивну
частини рішення.

Повне рішення складене та
підписане 26.05.2014р.

Суддя
О.М. Шилова

надруковано 4 примірники:

1 - до справи, 2 - сторонам

1 - третій особі