м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/5282/14 26.06.14
За позовом Приватного акціонерного
товариства "Криворізька будівельна
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Основа"
про стягнення 165 861,18 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Бершадська Т.О.
від відповідача: не з'явилися.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Приватне акціонерне товариство
"Криворізька будівельна компанія"
(надалі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Основа"
(надалі-відповідач) про стягнення 162 861,48
грн., з яких - 135 178,44 грн. - основного
боргу та 30 682,74 грн. - штрафних санкцій.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань щодо оплати
виконаних робіт за договором №8/02-2009
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.03.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 17.04.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
17.04.2014 р. судове засідання не відбулося
через участь судді Бондарчук В.В. на
загальних зборах суддів
Господарського суду міста Києва
відповідно до Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» та Закону
України «Про відновлення довіри до
судової влади в Україні».
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.04.2014 р. призначено розгляд
справи на 15.05.2014 р. за участю
представників сторін, яких зобов'язано
надати суду певні документи.
15.05.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник відповідача
подав клопотання про відкладення
розгляду справи через підготовку
зустрічного позову, а також клопотання
про залучення третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача за
зустрічним позовом ПАТ «Подільський
Розгляд справи відкладався через
нез'явлення повноважних представників
відповідача та неналежне виконання
ними вимог суду.
Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
26.05.2014 р., у зв'язку із перебуванням
судді Бондарчук В.В. у відпустці, справу
№910/5282/14 передано на розгляд судді
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.05.2014 р. суддею Марченко О.В.
прийнято справу до свого провадження
та призначено розгляд справи на 26.06.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
02.06.2014 р., у зв'язку із поверненням судді
Бондарчук В.В. з відпустки, справу
№910/5282/14 передано на розгляд судді
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.06.2014 р. суддею Бондарчук В.В.
прийнято справу до свого провадження
та призначено розгляд справи на 26.06.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
26.06.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник відповідача
подав клопотання про відкладення
розгляду справи та надання часу
сторонам для примирення.
Розглянувши подане клопотання про
відкладення розгляду справи, суд
розцінює вказане чергове клопотання
таким, що спрямоване на необґрунтоване
затягування розгляду справи, тому
відмовляє у його задоволенні з підстав
Також 26.06.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник позивача
подав виправлений розрахунок
Розглянувши поданий розрахунок, суд
відхиляє останній, оскільки суми, що
зазначені до стягнення в розрахунку
значно перевищують суми, заявлені до
стягнення з відповідача, при цьому,
позивачем не подавалися заяви про
збільшення розміру позовних вимог.
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, проте був
повідомлений про час та місце судового
засідання належним чином, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи повідомленням про вручення
поштового відправлення.
Приймаючи до уваги, що представник
відповідача був належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, враховуючи, що матеріали
справи містять достатньо документів
для розгляду справи по суті, суд вважає,
що неявка у судове засідання
представників відповідача не є
перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 26.06.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2008 р. між Закритим акціонерним
товариством "Криворізька будівельна
компанія" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Основа" укладено
договір № 8/02-2009, умовами якого
передбачено, що позивач зобов'язався
виконати роботи з будівництва, монтажу
і встановлення обладнання на об'єкті -
споруді клінкерного холодильника на
території ВАТ "Подільський цемент" за
адресою Хмельницька обл.,
Кам'янець-Подільський р-н, с. Гуменці за
переліком, наведеним в п. 3.1 Договору, а
відповідач зобов'язався прийняти та
оплатити виконані роботи.

Назву Закритого акціонерного
товариства "Криворізька будівельна
компанія" було змінено на Приватне
акціонерне товариство "Криворізька
будівельна компанія" на виконання
положень Закону України «Про
акціонерні товариства».

Згідно п. 8.1. договору, роботи за цим
договором вважатимуться завершеними в
повному обсязі та переданими
відповідачу після підписання
позивачем і відповідачем остаточного
акту приймання робіт і підписання
відповідачем остаточної довідки про
вартість виконаних робіт та витрат
(форма КБ-3).

Вартість послуг Підрядника визначена в
п. 24.2 договору в сумі 5 440 283, 45 грн. (з ПДВ)
та відповідним п. 24.3. Договору
передбачено, що відповідач
зобов'язується здійснити платежі
підряднику за цим договором протягом 20
днів з моменту виставлення рахунків на
оплату.

Відповідно до п. 24.3.2. договору рахунки
на подальші проміжні платежі загальної
ціни договору виставляються щомісячно
на підставі підписаних актів
здачі-приймання виконаних робіт за
відповідний період, за вирахуванням
сплаченого авансового платежу плюс 10%
до нього.

Пунктом 24.3.3. договору передбачено, що:

- рахунок на оплату 5% загальної ціни
договору виставляється після
підписання остаточного і вирішального
акту приймання виконаних робіт (форма
КБ-3) згідно з умовами цього контракту;

- рахунок на оплату 5% залишку загальної
вартості робіт виставляється через 18
місяців після підписання остаточного
акту виконаних робіт (форма КБ-3), або з
останнім платежем за умови надання
банківської гарантії.

Як вбачається з матеріалів справи,
Господарським судом міста Києва
розглядалася справа №5011-53/15132-2012 за
позовом Приватного акціонерного
товариства "Криворізька будівельна
компанія" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Основа" про
стягнення 343 423,85 грн., предметом
розгляду якої була заборгованість
відповідача у вигляді перших 5
відсотків вартості робіт, порядок
оплати яких визначається пунктом 24.3.3.
договору.

Так, рішенням Господарського суду
міста Києва від 24.12.2012 р. у справі
№5011-53/15132-2012, яке залишене без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 04.02.2013 р., було
встановлено, що факт виконання
підрядником робіт за Договором
відповідачем не заперечений та не
спростований. Претензій щодо якості
виконаних робіт та передавання
супровідної документації ані
Генпідрядником - ТОВ "Основа", ані
Замовником під час приймання робіт та
введення об'єкта будівництва в
експлуатацію, заявлено не було.

Акт готовності об'єкту до експлуатації
№ 3 від 14.10.2011 року було складено у
формі, що її затверджено Постановою КМУ
№ 461 від 13.04.2011 року, та підписано усіма
заінтересованими сторонами, у тому
числі Генпідрядником та Субпідрядними
організаціями.

Як пояснив позивач та надав відповідні
докази, останнім виставлено до сплати
відповідачу рахунки в період з 28.05.2009 р.
по 24.02.2011 р. на загальну суму 6 703 432,82 грн.
та здійснено оплату за виконані роботи
з утриманням гарантійного фонду в
розмірі 10 % з кожного платежу
відповідно до умов Договору.

Крім того, вказаним вище судовим актом
було стягнуто з відповідача 335 294,12 грн.
основного боргу за договором №8/02-2009
від 01.10.2008 р.

Отже, частиною 3 статті 35 ГПК України
передбачено, що обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Таким чином, факт виконання позивачем
підрядних робіт на загальну суму 6 703
432,82 грн. є встановленим у рішенні
Господарського суду міста Києва від
24.12.2012 р. у справі №5011-53/15132-2012, а тому не
доводиться у даній справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
рахунок №00221 на суму 235 178,44 грн. від
11.09.2013 р. на оплату 5% залишку загальної
вартості робіт, що виставляється через
18 місяців після підписання остаточного
акту виконаних робіт, було направлено
позивачем у вересні 2013 р., та отримано
відповідачем 16.09.2013 р., що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (копія
в матеріалах справи).

При цьому, відповідач виставлений
рахунок оплатив частково на суму 100 000,00
грн. лише 12.12.2013 р., в результаті чого за
останнім утворилась заборгованість у
сумі 135 178,44 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що відповідач неналежним
чином виконує зобов'язання щодо оплати
виконаних підрядних робіт на суму 135
178,44 грн. Крім того, позивач просить
стягнути з відповідача 25 289,74 грн. - пені
та 5 393,00 грн. - 3 % річних за період з 03.05.2013
р. по 17.03.2014 р.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між
сторонами договору №8/02-2009 від 01.10.2008 р.,
суд дійшов висновку, що за своєю
правовою природою він і є договором
підряду.

Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Судом встановлено, що позивач виконав
свої зобов'язання за договором
належним чином, виконав всі
передбачені договором підрядні роботи
на суму 6 703 432,82 грн., та виставив рахунок
№00221 на суму 235 178,44 грн. від 11.09.2013 р. на
оплату 5% залишку загальної вартості
робіт, що виставляється через 18 місяців
після підписання остаточного акту
виконаних робіт, який відповідач
отримав 16.09.2013 р.

Однак відповідач оплатив виставлений
позивачем рахунок частково, на суму 100
000,00 грн., в результаті чого заборгував
останньому 135 178,44 грн., доказів
зворотного суду не надав.

Як встановлено ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи строки оплати
встановлені договором №8/02-2009 від 01.10.2008
р., обов'язок відповідача оплатити
виконані позивачем підрядні роботи в
розмірі 135 178,44 грн. настав з моменту
отримання рахунку №00221 на суму 235 178,44
грн. та повинен бути виконаний протягом
20 днів, тобто до 06.10.2013 р.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
відповідач не надав суду жодних
доказів належного виконання свого
зобов'язання щодо оплати виконаних
робіт та не спростував заявлених
позовних вимог, суд дійшов висновку, що
відповідачем було порушено умови
договору №8/02-2009 від 01.10.2008 р. та
положення ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, а тому підлягають
задоволенню вимоги позивача про
стягнення з відповідача 135 178,44 грн.
заборгованості.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 25 289,74 грн. - пені та 5 393,00
грн. - 3 % річних за період з 03.05.2013 р. по
17.03.2014 р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинення ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведено, що ним вжито усіх
належних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230
ГК України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 ГК України встановлено,
що штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

За таких обставин, оскільки сторони в
договорі не визначили розмір штрафник
санкцій у вигляді пені за порушення
виконання грошових зобов'язань
відповідачем, суд приходить до
висновку, що розмір пені, з урахуванням
положень ч. 6 ст. 231 ГК України,
визначається обліковою ставкою
Національного банку України до суми
невиконаного грошового зобов'язання.

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. Діючим господарським
законодавством не передбачена
можливість нарахування пені більше ніж
за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору не містять
вказівки на встановлення іншого строку
припинення нарахування пені, ніж
встановленого в ст. 232 Господарського
кодексу України, то нарахування
штрафних санкцій припиняється зі
сплином 6 місяців.

Суд перевірив наданий позивачем
розрахунок пені та 3% і встановив, що
позивачем невірно визначено момент
виникнення прострочення відповідачем
виконання грошового зобов'язання, а
нарахування пені проведено понад
облікову ставку Національного банку
України.

За розрахунком суду, обґрунтованою
визнається сума пені в розмірі 5 092,97
грн., а сума 3% річних у розмірі 2 350,59 грн.,
які розраховані за період з 07.10.2013 р. по
17.03.2014 р.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню в частині
стягнення заборгованості у розмірі 135
178,44 грн., пені у сумі 5 092,97 грн. та 3%
річних у розмірі 2 350,59 грн.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста
Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Криворізька
будівельна компанія" задовольнити
частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Основа" (03150, м. Київ,
вул. Ковпака, буд. 17, ідентифікаційний
код - 13669489), з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання судового рішення, на
користь Приватного акціонерного
товариства "Криворізька будівельна
компанія" (50005, Дніпропетровська обл., м.
Кривий Ріг, вул. Каховська, буд. 33,
ідентифікаційний код - 31123365) 135 178 (сто
тридцять п'ять тисяч сто сімдесят
вісім) грн. 44 коп. - заборгованості, 5 092
(п'ять тисяч дев'яносто дві) грн. 97 коп. -
пені, 2 350 (дві тисячі триста п'ятдесят)
грн. 59 коп. - 3% річних, та 2 832 (дві тисячі
вісімсот тридцять дві) грн. 44 коп. -
судового збору.

3. В іншій частині у задоволенні
позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 01.07.2014 р.

Суддя
Бондарчук
В.В.