ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.07.2014 Справа № 920/982/14

за позовом: Виконувача обов'язків
Роменського міжрайонного прокурора в
інтересах держави в особі позивачів: 1.
Роменської міської ради, м. Ромни
Сумської області,

2. Головного управління міського
господарства Роменської міської ради,
м. Ромни, Сумської області

до відповідача: Дочірнього
підприємства «Аква-Сервіс» Приватного
підприємства «Еліпс», м. Ромни Сумської
області

про стягнення 1 318 195 грн. 50 коп. збитків

СУДДЯ ЛИХОВИД Б.І.

за участю представників сторін:

від позивачів: 1. не прибув

2. не прибув

від відповідача: Пасічник А.В.,
довіреність № 226 від 19.06.2014р.

Карнаухов І.М.,
довіреність № 224 від 19.06.2014р.

Агаханян А.А. (директор,
наказ № 27 від 01.03.2012р.),

прокурор: Іващенко А.М., посвідчення №
006023 від 26.09.12р.

у судовому засіданні брала участь
секретар судового засідання М.О.
Ейсмонт

Суть спору: виконувач обов`язків
прокурора у позовній заяві просить суд
стягнути з відповідача до місцевого
бюджету м. Ромни 1 318 195 грн. 50 коп.
збитків у вигляді упущеної вигоди,
завданих внаслідок неповернення майна
до комунальної власності.

Згідно клопотання № 03-24/1682 від 18.06.2014р.,
перший позивач просить суд здійснювати
розгляд справи без участі його
представника.

У дане судове засідання
представники відповідача подали
відзив б/н б/д на позовну заяву, в якому
заперечують проти позовних вимог,
зазначаючи, що в діях відповідача немає
складу цивільного правопорушення, яке
може бути підставою для стягнення
збитків у вигляді упущеної вигоди, а
право позивача порушено не було.

Прокурором 24.06.2014р. факсом та 27.06.2014р.
були надані суду заперечення №
107-2831вих14 від 23.06.2014р. на відзив, згідно
яких прокурор підтримує позовні вимоги
повністю.

У дане судове засідання представники
позивачів не прибули, додаткових
письмових пояснень у справі не подали.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважних
представників відповідача та
прокурора, оцінивши надані докази, суд
встановив:

17.08.2006р. між Головним управлінням
міського господарства Роменської
міської ради (другий позивач) та ДП
«Аква-Сервіс» ПП «Еліпс» (відповідач)
було укладено договір оренди основних
засобів водопровідного комплексу
(водопроводів, насосів, свердловин,
насосних станцій) та каналізаційного
комплексу (трубопроводів, насосів,
гідроелеваторів, мереж очисних споруд
тощо) (а. с. 10-12). В подальшому на
виконання даного договору укладались
додаткові угоди (а. с. 17, 19, 21, 23, 28, 30, 31, 33,
35). На виконання умов договору оренди
від 17.08.2006р. та додаткових угод до нього,
за актами приймання передавання
основних засобів, обладнання
водопровідного господарства було
передано відповідачу (а. с. 14, 16, 18, 20, 22, 25,
26, 27, 31, 34, 36).

Рішенням господарського суду
Сумської області від 07.09.2011р. у справі №
5021/966/2011, ухваленим за позовом
заступника прокурора Сумської області
в інтересах держави в особі Роменської
міської ради та Головного управління
міського господарства Роменської
міської ради до ДП «Аква-Сервіс» ПП
«Еліпс», розірвано вищевказаний
договір оренди від 17.08.2006р., зобов'язано
відповідача передати Головному
управлінню міського господарства
Роменської міської ради основні засоби
водопровідного комплексу, а також
стягнуто з відповідача на користь
міського бюджету м. Ромни
заборгованість з орендної плати (а. с.
37-39).

Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від
31.10.2011р. у справі № 5021/966/2011 вищевказане
рішення господарського суду Сумської
області від 07.09.2011р. скасовано в частині
стягнення з відповідача пені, в іншій
частині залишено без змін (а. с. 40-42).

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 11.02.2013р. у справі № 5021/966/2011
відстрочено виконання рішення
господарського суду Сумської області
від 07.09.2011р. щодо зобов`язання
відповідача передати за актом
приймання - передачі Головному
управлінню міського господарства
Роменської міської ради основні
засоби, які надавались відповідачу в
оренду на підставі договору оренди
основних засобів, укладеного 17.08.2006р.
між Головним управлінням міського
господарства Роменської міської ради
та відповідачем та додаткових угод до
нього до 01.12.2013р. Таким чином, з 16.02.2013 р.
по 20.08.2013 р. у відповідача не було
обов'язку повертати майно позивачу.

Ухвалою господарського суду
Сумської області від 20.08.2013р.
затверджено мирову угоду від 10.07.2013р.,
укладену між Головним управлінням
міського господарства Роменської
міської ради та ДП «Аква-Сервіс» ПП
«Еліпс», відповідно до якої основні
засоби водопровідного комплексу, які
необхідно було повернути у комунальну
власність за рішенням господарського
суду Сумської області від 07.09.2011р., на
визначений строк та за визначених умов
залишилися у користуванні ДП
«Аква-Сервіс» ПП «Еліпс» (а. с. 43-46) .

Відповідно до ст. 35 ГПК України,
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

07.02.2014р. Державною фінансовою
інспекцією в Сумській області було
проведено ревізію міського бюджету,
фінансово-господарської діяльності
виконавчого комітету Роменської
міської ради за період з 01.01.2011р. по
31.12.2013р., окремих питань з 01.01.2001р. по
31.12.2013р., за результатами якої було
складено Акт № 08-08/01 (а. с. 47-57).

Прокурор, в обґрунтування позовних
вимог, посилається на Акт ревізії від
07.02.2014р. та зазначає, що за період з
31.10.2011р. по 20.08.2013р., за умови надання в
оренду майна водопровідного комплексу
суб'єктам господарювання, яке не
повернуто позивачу відповідачем на
виконання рішення господарського суду
Сумської області від 07.09.2011р., із
урахуванням мінімальної орендної
ставки, місцевий бюджет м. Ромни міг би
додатково отримати 1318195 грн. 50 коп., у
зв`язку з чим прокурор вважає, що
внаслідок неповернення відповідачем
майна територіальній громаді м. Ромни
завдано збитків на вказану суму.

Прокурор, в обґрунтування позовних
вимог, посилається на ст. 22 Цивільного
кодексу України та зазначає, що
відповідач у період з 31.10.2011р. (дати
набрання законної сили рішення
господарського суду Сумської області
від 07.09.2011р.) до 20.08.2013р. (дати
затвердження судом мирової угоди)
використовував визначені у договорі
оренди від 17.08.2006р. основні засоби
водопровідного комплексу за
відсутності правових підстав,
позбавляючи Роменську міську раду
вільно розпоряджатися вказаним майном,
отримувати від цього відповідні доходи
та наповнювати місцевий бюджет.
Прокурор вважає, що за проміжок часу,
коли договір було розірвано, позивач
недоотримав кошти у розмірі 1318195 грн. 50
коп., які є упущеною вигодою.

Відповідно до ст. 22 ЦКУ, особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є доходи, які
особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не
було порушене (упущена вигода).

Загальні положення про
цивільно-правову відповідальність за
завдання позадоговірної майнової
шкоди втілено у статті 1166 ЦК України, у
відповідності до якої майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Отже, з огляду на положення статей 22, 1166
ЦК України, підставою для покладення
відповідальності у вигляді
відшкодування збитків є склад
цивільного правопорушення, до якого
входять наступні елементи:
противоправна поведінка, наявність
збитків, причинний зв'язок між
противоправною поведінкою та
спричиненням збитків, вина.
Відсутність хоча б одного елемента
складу правопорушення виключає
настання відповідальності у вигляді
відшкодування збитків.

Враховуючи приписи ст. 35 ГПК
України, доведеними для суду є факти
щодо існування обставин, що
унеможливлюють виконання відповідачем
рішення суду від 07.09.2011р. року. Ці
обставини полягають у тому, що:
розподіл одного єдиного та
технологічно не розподільного
майнового водопровідного комплексу м.
Ромни між двома суб'єктами створювало
неможливість використання
водопровідного комплексу, що
унеможливить забезпечити надання
послуг водопостачання споживачам
міста; на території м. Ромни відсутній
інший крім відповідача суб'єкт, який
мав би ліцензії та фактичну можливість
надавати споживачам м. Ромни послуги
водопостачання, а також відсутній
суб'єкт, який має необхідні дозвільні
документи для здійснення забору і
розподілу води (ухвала господарського
суду Сумської області по справі 5021/966/
2011 від 11.02.2013р.).

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», комунальні послуги -
результат господарської діяльності,
спрямованої на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.

У Законі України «Про місцеве
самоврядування в Україні» відсутні
такі повноваження органів місцевого
самоврядування, як здійснення
господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8
Господарського кодексу України,
держава, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування не є
суб'єктами господарювання.

Відповідно до Рішення Роменської
міської ради від 28.01.2004р., яке на час
розгляду справи, не змінено і не
скасовано, відповідача визнано
надавачем послуг з централізованого
водопостачання.

Отже, позивач самостійно не має
права користуватись майном, що було
передано в оренду відповідачу, а єдиним
суб'єктом господарювання на території
м. Ромни Сумської області, який може
користуватись обладнанням
водопровідного господарства, що було
передано в оренду згідно договору від
17.08.2006р., є відповідач.

Таким чином, суд приходить до
висновку про відсутність в діях
відповідача складу цивільного
правопорушення, котре може бути
підставою для стягнення з нього
збитків.

У вирішенні спорів про
відшкодування збитків у вигляді
упущеної вигоди суди повинні
дослідити, чи могли такі збитки бути
реально понесені кредитором та чи
вживав кредитор заходів щодо їх
відшкодування. Пред'явлення вимоги про
відшкодування неодержаних доходів
(упущеної вигоди) покладає на кредитора
обов'язок довести, що ці доходи (вигода)
не є абстрактними, а дійсно були б ним
отримані в разі використання
зазначених приміщень (п. 3 оглядового
листа від 14.01.2014 № 01-06/20/2014 «Про деякі
питання практики застосування
господарськими судами законодавства у
справах, в яких заявлено вимоги про
відшкодування збитків»)

Позивач повинен довести, що він міг
і повинен був отримати визначені
доходи, і тільки неправомірні дії
відповідача стали єдиною і достатньою
причиною, яка позбавила його
можливості отримати прибуток.

Позивач під час розрахунку розміру
упущеної вигоди посилається на Рішення
роменської міськради «Про Методику
розрахунку і порядку використання
плати за оренду комунального майна»
від 14.03.2008р., у якому Рада вказує про
необхідність використання методики
розрахунку орендної плати,
встановленої постановою КМУ «Про
Методику розрахунку орендної плати за
державне майно та пропорції її
розподілу» від 04.10.1995р.

При цьому, відповідно до п. 1
постанови КМУ «Про Методику розрахунку
орендної плати за державне майно та
пропорції її розподілу» від 04.10.1995р.,
методику розроблено з метою створення
єдиного організаційно-економічного
механізму справляння плати за оренду
цілісного майнового комплексу
державного підприємства, організації,
їх структурних підрозділів (філії,
цеху, дільниці) та окремого
індивідуально визначеного майна
державного підприємства, організації,
закріпленого за військовими частинами,
закладами, установами та організаціями
Збройних Сил, інших військових
формувань, органами, підрозділами,
закладами та установами
Держспецзв'язку, рухомого та
нерухомого військового майна (за
винятком озброєння, боєприпасів,
бойової та спеціальної техніки), а
також майна, що не ввійшло до
статутного фонду господарського
товариства, створеного у процесі
приватизації (корпоратизації). Тобто,
вказаний нормативний акт не діє по
відношенню до органів місцевого
самоврядування, у зв`язку з чим позивач
не мав використовувати постанову КМУ
«Про Методику розрахунку орендної
плати за державне майно та пропорції її
розподілу» від 04.10.1995р., а міг за
аналогією використати лише саму
методику розрахунку, викладену в
тексті постанови, а у такому разі
позивач самостійно визначає ставку
орендної плати.

Відповідно до п. 7 постанови КМУ
«Про Методику розрахунку орендної
плати за державне майно та пропорції її
розподілу» від 04.10.1995р., розмір річної
орендної плати у разі оренди іншого,
крім нерухомого, окремого
індивідуально визначеного майна,
встановлюється за згодою сторін, але не
менш як 10 відсотків вартості
орендованого майна за результатами
незалежної оцінки, а у разі, коли
орендарем є суб'єкт малого
підприємництва, - не менш як 7 відсотків
вартості орендованого майна за
результатами такої оцінки.

Як вбачається з матеріалів справи,
вказана у цьому пункті оцінка майна не
проводилась, отже не існує інформації
про одну з складових формули, на
підставі якої можна розрахувати розмір
орендної плати.

Суд вважає, що наведені позивачем
розрахунки є теоретичними,
побудованими на можливих очікуваннях
отримання певного доходу та не
підтверджені відповідними
документами.

Крім того, суд зазначає, що не можна
використовувати ставку у розмірі 10 % по
відношенню до відповідача, оскільки
він, у відповідності до ст. 55
Господарського кодексу України,
належить до суб'єктів малого
підприємництва.

Також, спеціальною нормою, а саме
частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо наймач не
виконує обов`язку щодо повернення речі,
наймодавець має право вимагати від
наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Статтею 32 ГПК України встановлено,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, так як
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин.

На підставі вищевикладеного,
враховуючи правову природу збитків,
суд дійшов висновку про відсутність у
даному випадку заподіяння
відповідачем збитків позивачу, у
зв`язку з чим визнає позовні вимоги
неправомірними, необґрунтованими та
відмовляє в їх задоволенні.

У відповідності до ст. ст. 44, 49 ГПК
України, Закону України «Про судовий
збір», судовий збір покладається на
позивачів.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш
И В :

1. У задоволенні позову - відмовити.

2. Стягнути з Роменської міської ради
(42000, Сумська область, м. Ромни, бульвар
Шевченка, 2, код 35425618) в дохід державного
бюджету (отримувач УДКС у м. Суми (м.
Суми), 22030001, код отримувача 37970593,
рахунок отримувача 3002, банк
отримувача ГУ ДКСУ в Сумській області,
код банку отримувача 837013) 13 181 грн. 96 коп.
судового збору.

3. Стягнути з Головного управління
міського господарства Роменської
міської ради (42000, Сумська область, м.
Ромни, вул. Луценка, 19, код 03352981) в дохід
державного бюджету (отримувач УДКС у м.
Суми (м. Суми), 22030001, код отримувача 37970593,
рахунок отримувача 3002, банк
отримувача ГУ ДКСУ в Сумській області,
код банку отримувача 837013) 13 181 грн. 96 коп.
судового збору.

Повне рішення складене 03.07.2014р.

СУДДЯ
Б.І.
ЛИХОВИД