ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.
Справа № 922/487/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Пелипенко Н.М., суддя Камишева Л.М.
, суддя Тихий П.В.

при секретарі Пляс Л.Ф.,

за участю представників:

позивача - Овчаренко Г.С., довіреність №
01-62юр/9989 від 17.12.2013 р.;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх. №
1215Х/1-28) на рішення Господарського суду
Харківської області від 07 квітня 2014
року у справі № 922/487/14

за позовом Акціонерної компанії
"Харківобленерго", м. Харків;

до Управління соціального захисту
населення Люботинської міської ради,
м. Люботин Харківської області;

про стягнення 18989,22 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року позивач - АК
"Харківобленерго" звернувся до
Господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
відповідача - Управління соціального
захисту населення Люботинської
міської ради про стягнення з
відповідача на користь позивача
невідшкодованих витрат від надання
товарної продукції (електроенергії)
громадянам пільгових категорій за
період: з 01.05.2011 р. по 31.12.2011 р. в сумі 18989,22
грн. Позовні вимоги обгрунтовані з
посиланням на невиконання
відповідачем вимог чинного
законодавства щодо компенсації
позивачу витрат з надання пільг певним
категоріям громадян, а саме:
пенсіонерам МВС та пенсіонерам
пожежної охорони.

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 07.04.2014 р. у
справі № 922/487/14 (суддя Ольшанченко В.І.)
позов задоволено повністю. Стягнуто з
відповідача на користь позивача
невідшкодовані витрати від надання
товарної продукції (електроенергії)
громадянам пільгових категорій за
період з 01.05.2011 р. по 31.12.2011 р. в сумі 18989,22
грн., з посиланням на обгрунтованість
позову.

Відповідач звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій вважає
рішення суду першої інстанції
неправомірним, прийнятим з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову. Зазначає, що
відповідач діяв в межах наданих йому
повноважень та проводив відшкодування
за надані пільги пенсіонерам МВС та
пенсіонерам пожежної охорони в межах
норм, встановлених Постановою Кабінету
Міністрів України від 01.08.1996 р. № 879
"Про встановлення норм користування
житлово-комунальними послугами
громадянами, які мають пільги щодо їх
оплати".

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 14.05.2014 р.
апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження, призначено до
розгляду на 03.06.2014 р.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 03.06.2014 р.
відкладено розгляд апеляційної скарги
на 17.06.2014 р., у зв'язку з відсутністю
представника відповідача в судовому
засіданні.

Представник апелянта в судове
засідання 17.06.2014 р. не з'явився, надіслав
лист (вх. № 4665 від 16.06.2014 р.), в якому
підтримує апеляційну скаргу в повному
обсязі, просить розглянути справу без
його участі.

Представник позивача у відзиві на
апеляційну скаргу (вх. № 4219 від 28.05.2014 р.)
та в судовому засіданні 17.06.2014 р.
заперечив проти доводів, викладених в
апеляційній скарзі відповідача, просив
відмовити у задоволенні апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції
залишити без змін. Посилається на те, що
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. у справі № 1-28/2008 було
визнано неконституційними положення
щодо застосування середніх норм
споживання, визначених в Постанові
Кабінету Міністрів України від 01.08.1996
р. № 879 "Про встановлення норм
користування житлово-комунальними
послугами громадянами, які мають
пільги щодо їх оплати", тому АК
"Харківобленерго" здійснювало
розрахунки витрат від наданих пільг
пенсіонерам МВС та пенсіонерам
пожежної охорони без обмеження
середніми нормами споживання, проте
відповідач вказані розрахунки до
відшкодування не приймав. Зазначає про
порушення відповідачем Порядку
фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій з державного
бюджету, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р.
№ 256.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача в судовому засіданні,
дослідивши доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, а також правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
прийшла до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач - АК "Харківобленерго"
являється постачальником товарної
продукції (електроенергії) споживачам
у м. Харкові та Харківській області.

Чинним законодавством України
передбачено надання окремим
категоріям громадян України пільг по
сплаті за житлово-комунальні послуги (в
т.ч. за електроенергію).

Зокрема, Законом України "Про міліцію",
Законом України "Про пожежну безпеку"
та Законом України "Про Державну
кримінально-виконавчу службу Україну"
гарантовано соціальний захист у
вигляді надання 50% пільгової знижки по
сплаті житлово-комунальних послуг
працівникам міліції та пожежної
безпеки.

Частиною 4 ст. 17 Закону України "Про
електроенергетику" (в редакції, яка
діяла під час виникнення спірних
правовідносин) визначено, що збитки
енергопостачальників від надання
пільг з оплати за спожиту електричну
енергію окремим категоріям побутових
споживачів відшкодовуються за рахунок
джерел, визначених законодавчими
актами, які передбачають відповідні
пільги.

Порядок відшкодування суми витрат,
понесених внаслідок постачання
електричної енергії пільговим
категоріям споживачів затверджено
Постановою Кабінету Міністрів України
від 04.03.2002 р. № 256 "Про затвердження
Порядку фінансування видатків
місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій з державного
бюджету".

Відповідно до п. 2 Порядку фінансування
видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету, головні
розпорядники коштів місцевих бюджетів
здійснюють розрахунки з
постачальниками послуг на підставі
отриманих від них щомісячних звітів
щодо послуг, наданих отримувачам, які
мають право на відповідні пільги.

Згідно п. 3 цього Порядку, головними
розпорядниками коштів місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення є
керівники головних управлінь,
управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів
місцевих держадміністрацій,
виконавчих органів рад, до компетенції
яких належать питання праці та
соціального захисту населення (надалі -
головні розпорядники коштів).

У даному випадку головним
розпорядником коштів являється
Управління соціального захисту
населення Люботинської міської ради
(відповідач у справі).

В п. 5 Порядку фінансування видатків
місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій з державного
бюджету, встановлено обов'язок
головного розпорядника коштів
місцевих бюджетів щомісячно готувати
інформацію про фактично нараховані
суми та акти звіряння розрахунків за
надані послуги з підприємствами -
надавачами відповідних послуг.

Крім того, відповідно до п. 6 вказаного
Порядку, у разі виникнення додаткових
зобов'язань головні розпорядники
коштів місцевих бюджетів надсилають
щомісяця до 18 числа фінансовим органам
райдержадміністрацій, виконкомів
міських рад (міст республіканського
Автономної Республіки Крим і обласного
значення) уточнену інформацію про
фактично нараховані у поточному місяці
суми.

Отже, як правомірно зазначає суд першої
інстанції, відповідач як головний
розпорядник коштів місцевих бюджетів,
повинен був надіслати уточнену
інформацію щодо необхідності
компенсування пільг, наданих
енергопостачальником відповідним
категоріям громадян до фінансових
органів райдержадміністрацій,
виконкомів міських рад, які готують
уточнені реєстри.

Проте відповідач не виконав вимоги п. 6
Порядку фінансування видатків
місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій з державного
бюджету, чим порушив права позивача.

Забезпечення єдиного державного
обліку фізичних осіб, які мають право
на пільги за соціальною ознакою згідно
із законами України (пільговики),
здійснюється за допомогою Єдиного
державного автоматизованого реєстру
осіб, які мають право на пільги,
створеного на підставі Положення про
Єдиний державний автоматизований
реєстр осіб, які мають право на пільги,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.01.2003 р. № 117

Згідно п. 2, 3, 10, 11 цього Положення,
підприємства та організації, що
надають послуги (енергопостачальники),
щомісяця до 25 числа подають
уповноваженому органу (управлінню
праці та соціального захисту
населення) на паперових та електронних
носіях розрахунки щодо вартості
послуг, наданих пільговикам у минулому
місяці за формою "2-пільга".
Уповноважений орган щомісяця звіряє
інформацію, що міститься в Реєстрі, з
інформацією, яка надходить від
підприємств та організацій, що надають
послуги, та складає акти звіряння
розрахунків за надані пільговиками
послуги згідно з формою "3-пільга";
Управління праці та соціального
захисту населення районних, районних у
містах Києві та Севастополі
держадміністрацій, структурні
підрозділи з питань праці та
соціального захисту населення
виконавчих органів міських рад,
організують збирання, систематизацію і
зберігання інформації щодо
пільговиків та забезпечують її
автоматизоване використання для
контролю за відомостями, які подаються
підприємствами та організаціями, що
надають послуги, для розрахунків за
надані пільговикам послуги.

Також, згідно з пунктом 12 вказаного
Положення, Мінпраці затверджує форми
"1-пільга", "4-пільга", "5-пільга", "6-пільга",
"7-пільга", форму "2-пільга" - за
погодженням з Мінпаливенерго, Мінбудом
і Мінтрансзв'язку, а форму "3-пільга" - з
Мінфіном.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 04.10.2007
р. № 535, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 12.10.2007 р. за № 1172/144439 (із
змінами і доповненнями) затверджено
форму розрахунків "2-пільга".

Форму складання акта звіряння
затверджено наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 28.03.2003 р. № 83 за погодженням з
Мінфіном та Держкомстатом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу не відшкодовані витрати від
надання товарної продукції
(електроенергії) громадянам пільгових
категорій за період з 23.05.2008 р. по 31.12.2011
р. станом на 01.06.2012 р. в сумі 64163,69 грн.,
яка складається з 45174,47 грн. за період з
23.05.2008 р. по 30.04.2011 р. та 18989,22 грн. за
період з 01.05.2011 р. по 31.12.2011 р., що
підтверджується наданими позивачем
двосторонніми актами звіряння
розрахунків за надані пільги Ветеранам
ВС, Ветеранам ОВС, та іншим пільгам за
соціальною ознакою між Люботинським
РВЕ та головним розпорядником коштів
місцевого бюджету, Управлінням праці
та соціального захисту населення
Люботинської міської ради станом по
формі « 3-пільга» (а.с.18-30).

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач зазначає, що він правомірно
не приймав до відшкодування здійснені
позивачем розрахунки витрат від
надання електроенергії пенсіонерам
МВС та пенсіонерам пожежної хорони без
урахування норм на пільгове споживання
енергії, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 01.08.1996 р.
№ 879 "Про встановлення норм
користування житлово-комунальними
послугами громадянами, які мають
пільги щодо їх оплати".

Колегія суддів апеляційної інстанції
не погоджується з таким твердженням
відповідача, виходячи за наступного .

Постановою Кабінету Міністрів України
від 01.08.1996 р. № 879 "Про встановлення норм
користування житлово-комунальними
послугами громадянами, які мають
пільги щодо їх оплати", затверджено
норми користування
житлово-комунальними послугами, в
межах яких надаються передбачені
чинним законодавством пільги на оплату
житлово-комунальних послуг.

Так, вказаною постановою встановлено,
що споживання електричної енергії на
комунально-побутові потреби надаються
у розмірі 75 кВт год. на сім'ю з
однієї-двох осіб на місяць, у т.ч., якщо
обидва члени сім 'ї мають право на
знижку, і додатково 15 кВт год. на
кожного іншого члена сім'ї, а також
осіб, які не належать до членів сім'ї
пільговика, але зареєстровані і
проживають у зазначеному житловому
приміщенні (будинку) і мають право на
знижку плати, але не більш як 150 кВт год.
на місяць.

На підставі Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 р. та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" у Закон України "Про
міліцію", Закон України "Про пожежну
безпеку" та Закон України "Про Державну
кримінально-виконавчу службу Україну"
внесено зміни, а саме: ч. 4 ст. 22 Закону
України "Про міліцію" викладено в
редакції: "працівникам міліції та
членам їх сімей надається 50-процентна
знижка по оплаті жилої площі,
комунальних послуг, а також палива в
межах норм, встановлених
законодавством"; ч. 6 ст. 22 Закону
України "Про пожежну безпеку" викладено
в редакції: "Особовому складу державної
пожежної охорони та членам їх сімей
надається 50-процентна знижка плати за
жилу площу, комунальних послуг, а також
палива в межах норм, встановлених
законодавством"; та ст. 24 Закону України
"Про Державну кримінально-виконавчу
службу Україну" доповнено положенням:
"пільги, компенсації та гарантії,
передбачені цим Законом, надаються за
рахунок і в межах бюджетних
асигнувань".

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. у справі № 1-28/2008 за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті 65 розділу І,
пунктів 61, 62, 63, 66 розділу ІІ, пункту 3
розділу ІІІ Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів" і 101 народного
депутата України щодо відповідності
Конституції (конституційності)
положень статті 67 розділу І, пунктів 1-4,
6-22, 24-100 розділу ІІ Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів" (справа щодо
предмета та змісту закону про
Державний бюджет України) було визнано
неконституційними положення пунктів
36-100 розділу ІІ Закону України "Внесення
змін до деяких законодавчих актів
України" Закону України "Про державний
бюджет на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України".

Крім того, вищевказаним рішенням
Конституційного Суду України чітко
визначено, що Конституція України не
надає закону про Державний бюджет
вищої юридичної сили стосовно інших
законів.

Відповідно до п. 5 резолютивної частини
Рішення Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. у справі № 1-28/2008, положення
Закону України "Про державний бюджет на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", які
визнано неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення.

Таким чином, положення вищевказаних
законів стосовно введення «середніх
норм споживання» при наданні пільг та
житлових субсидій на оплату певних
комунальних послуг конкретним
категоріям громадян визнані
неконституційними з 22.05.2008 р.

Відповідно до ст. 147 Конституції
України, Конституційний Суд України є
єдиним органом конституційної
юрисдикції в Україні. Конституційний
Суд України вирішує питання про
відповідність законів та інших
правових актів Конституції України і
дає офіційне тлумачення Конституції
України та законів України.

Згідно ст. 150 Конституції України,
рішення Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на
території України, остаточними і не
можуть бути оскаржені.

В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 01.11.1996 р. № 9 "Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя" зазначено, що
оскільки Конституція України, як
зазначено у її ст. 8, має найвищу
юридичну силу, а її норми є нормами
прямої дії, суди при розгляді
конкретних справ мають оцінювати зміст
будь-якого закону чи іншого
нормативно-правового акта з точки зору
його відповідності Конституції
України і в усіх необхідних випадках
застосувати Конституцію як акт прямої
дії.

Рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
визнаних неконституційними.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету
Міністрів України від 01.08.1996 р. № 879 «Про
встановлення норм користування
житлово-комунальними послугами
громадянами, які мають пільги щодо їх
оплати» (зі змінами та доповненнями,
Міністерство палива та енергетики
України в межах своїх повноважень
надає роз'яснення щодо визначення
обсягів пільгового споживання
електричної енергії громадянам, які
згідно із законами України мають право
на пільгове споживання електричної
енергії.

В матеріалах справи міститься лист
Департаменту з питань
електроенергетики Міністерства палива
та енергетики України від 12.08.2008 р. №
32-01/6-2125, в якому у відповідь на
звернення позивача від 28.07.2008 р. №
01-62юр/4556 про надання роз'яснень щодо
надання пільг на оплату спожитої
працівниками міліції та пенсіонерами
МВС електричної енергії,
повідомляється, що після 22.05.2008 р. обсяг
пільгового споживання електроенергії
для працівників міліції та пенсіонерів
МВС не обмежується середніми нормами
споживання (крім випадку пільгового
споживання електричної енергії на
освітлення). Крім того, працівники
міліції та пенсіонери МВС мають право
на одержання пільг незалежно від
середньомісячного сукупного доходу
сім'ї (а.с. 17).

Таким чином, відповідач безпідставно
посилається на Постанову Кабінету
Міністрів України від 01.08.1996 р. № 879 "Про
встановлення норм користування
житлово-комунальними послугами
громадянами, які мають пільги щодо їх
оплати".

Крім того, згідно розділу ІІІ
Прикінцевих положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", розділ ІІ
цього закону («Внесення змін до деяких
законодавчих актів України») діє з
01.01.2008 р. до 31.12.2008 р. Тобто введення
середніх норм споживання мали діяти
лише протягом 2008 бюджетного року, а з
01.01.2009 р. передбачені законодавством
50-відсоткові знижки пільговим
категоріям надаються без будь-яких
обмежень.

На підставі зазначеного колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про
правомірність проведення АК
«Харківобленерго» розрахунків за
спожиту електроенергію пенсіонерам
МВС та пенсіонерам пожежної охорони у
період з 23.05.2008 р. по 31.12.2011 р. без
застосування норм на пільгове
споживання електроенергії.

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 16.06.2011 р.,
залишеним без змін Постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 29.08.2011 р. у
справі № 5023/3939/11 задоволено позов АК
"Харківобленерго" до Управління
соціального захисту населення
Люботинської міської ради, стягнуто
з відповідача на користь позивача
невідшкодовані витрати за період з
23.05.2008 р. по 01.05.2011 р. в сумі 45174,47 грн.

Згідно ч. 2 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України, факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори) під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Дослідивши матеріали справи та
перевіривши наданий позивачем
розрахунок суми позову, колегія суддів
апеляційної інстанції встановила, що в
матеріалах справи відсутні докази
відшкодування відповідачем витрат
позивача від надання товарної
продукції (електроенергії) громадянам
пільгових категорій за період з 01.05.2011
р. по 31.12.2011 р. в сумі 18989,22 грн., у зв'язку
з чим позовні вимоги про стягнення з
відповідача суми невідшкодованих
витрат від надання товарної продукції
(електроенергії) громадянам пільгових
категорій за період з 01.05.2011 р. по 31.12.2011
р в розмірі 18989,22 грн. підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п. 5 ст. 54 Господарського
процесуального кодексу України,
позивач зобов'язаний викласти в
позовній заяві обставини, на яких
ґрунтуються його вимоги, надати докази,
що підтверджують позов.

На підставі викладеного, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що місцевий господарський суд,
приймаючи оскаржуване рішення,
повністю дослідив обставини, які мають
значення для справи, правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для скасування рішення та задоволення
апеляційної скарги відповідача
відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
33, 54, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду
Харківської області від 07 квітня 2014
року у справі № 922/487/14 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
Господарського Суду України через
Харківський апеляційний господарський
суд.

Повний текст постанови складений та
підписаний 23.06.2014 р.

Головуючий суддя
Пелипенко Н.М.

Суддя
Камишева Л.М.

Суддя
Тихий П.В.