ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 р.
Справа № 923/670/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Ємленінової З.І. при
секретарі Бєловій О.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 м. Каховка Херсонської області

до приватного підприємства "БІЗОН-ТЕХ
2006" м. Запоріжжя

про визнання договору недійсним

за участю представників сторін:

від позивача - не прибули

від відповідача - уповноважена особа
Васильєв Ю.Л.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(позивач) звернувся з позовом про
визнання недійсним договору від 05.03.2012
року № КХ-П, укладеного між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та приватним
підприємством "БІЗОН-ТЕХ
2006"(відповідач).

Відповідач позовні вимоги не
визнає, обґрунтовуючи свої заперечення
тим, що між сторонами укладався та
виконувався договір поставки від
05.03.2012 року за № КХ-П-3.

Він зазначає, що рішенням
господарського суду Херсонської
області від 25.03.2014року по справі
№923/75/14 за позовом відповідача до
позивача про стягнення боргу та
збитків у зв'язку з невиконанням
обов'язків за договором №КХ-П-3 від
05.03.2012року, яке набрало законної сили,
встановлено факт укладення між
сторонами спірного договору,
отримання позивачем товару від
відповідача та його часткова оплата.
Крім того, при розгляді справи №923/75/14
позивач визнав наявність
господарських правовідносин між
сторонами, визнав також позовні вимоги
та просив надати відстрочку виконання
судового рішення про стягнення боргу.

Відповідач також зазначає, що
відповідно до ст. 241 ЦК України навіть
якщо договір і підписано не позивачем,
але у наступному він був схвалений
позивачем, це свідчить про прийняття
його до виконання, а тому такий
правочин створює цивільні права та
обов'язки з моменту його вчинення, тому
правові підстави визнання договору
недійсним відсутні.

Позивач своїм правом на судовий захист
не скористався, в засідання суду
вдруге не з'явився і витребувані судом
документи не надав, незважаючи на те,
що був повідомлений про час розгляду
справи належним чином.

Ухвала про відкладення розгляду
справи від 03.06.2014року направлена
позивачу у встановленому порядку, що
підтверджується реєстром поштової
кореспонденції канцелярії суду та
списком згрупованих поштових
відправлень рекомендованих листів за
03.06.2014року. Доказів які б свідчили про
її неотримання до господарського
суду не надходило, отже позивача було
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду справи.

Будь-яких письмових заяв і клопотань
на день розгляду справи від позивача
щодо відкладення розгляду справи до
суду не надійшло. Подальше ж
відкладення розгляду справи призведе
до затягування судового процесу і є
порушенням приписів статті 22 ГПК
України, зокрема, стосовно обов'язку
сторін добросовісно користуватися
належними їм процесуальними правами,
виявляти взаємну повагу до прав і
охоронюваних законом інтересів
другої сторони.

За таких підстав, відповідно до статті
75 ГПК України суд вважає можливим
розглянути справу без участі
представника відповідача, за наявними
в ній доказами, яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Розглянувши клопотання позивача про
призначення почеркознавчої
експертизи, суд дійшов до висновку про
відхилення клопотання про призначення
судової експертизи з урахуванням
наступного.

Відповідно до вимог ст. 41 ГПК
України для роз'яснення питань, що
виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
спеціальних знань, господарський суд
призначає судову експертизу.

Суд вирішує клопотання про
призначення судової експертизи,
виходячи з мотивів заявленого
клопотання та необхідності
використання спеціальних знань для
встановлення обставин, що мають
значення для справи.

Відповідно до пункту 2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №4 від 23.03.2012року «Про деякі
питання практики призначення судової
експертизи» (зі змінами і доповненнями
внесеними Постановою Пленуму Вищого
господарського суду України №3 від
16.01.2013року) судова експертиза - це
дослідження експертом на основі
спеціальних знань матеріальних
об'єктів, явищ і процесів, які містять
інформацію про обставини справи, що
перебуває у провадженні суду. Судова
експертиза призначається лише у разі
дійсної потреби у спеціальних знаннях
для встановлення фактичних даних, що
входять до предмета доказування, тобто
у разі, коли висновок експерта не
можуть замінити інші засоби
доказування.

Належних доказів на обґрунтування
підстав призначення судової
експертизи позивач суду не надав.

Заслухавши пояснення відповідача щодо
виконання обов'язків за договором, а
також виходячи із тих обставин, які
підлягають доказуванню з урахуванням
предмета спору, яким є визнання
недійсним договору, який, за посиланням
позивача, він не підписував та
враховуючи усі обставини справи у їх
сукупності, суд дійшов до висновку
про відсутність потреби зупинення
провадження у справі та призначення
судової експертизи, оскільки питання,
в межах предмета доказування, які б
потребували спеціальних знань у суду
відсутні.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані до справи докази,
заслухавши представника відповідача,
суд -

в с т а н о в и в:

05 березня 2012року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивач) та
приватним підприємством "БІЗОН-ТЕХ 2006"
(відповідач) укладено договір поставки
пестицидів № КХ-П-3 за умовами якого
відповідач зобов'язався на умовах
визначених договором та
специфікаціями до нього передати у
власність позивача зазначений в
специфікаціях товар, а позивач
зобов'язався прийняти зазначений
товар та здійснити за нього розрахунки
у строки та на умовах, які визначені
договором.

Позивач просить визнати недійсним
зазначений договір на підставі ст.. 203,
215 ЦК України, посилаючись на те, що
він договір не підписував і товар, який
є предметом договору, не отримував.

Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного
Кодексу України, підставою недійсності
правочину є недотримання в момент
вчинення правочину стороною
/сторонами/ вимог, які встановлені
частинами першою - третьою,
п'ятою-шостою статті 203 цього Кодексу.
Також, вказаною статтею встановлено, що
якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Статтею 203 Цивільного Кодексу України
передбачено, що зміст правочину не може
суперечити актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Пунктом 2.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №11
від 29 травня 2013року «Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними» зазначено, що
при розгляді справ про визнання
правочинів недійсними суди залежно від
предмета і підстав позову повинні
застосовувати норми матеріального
права, якими регулюються відповідні
відносини, та на підставі цих норм
вирішувати справи.

Позивач просить визнати
недійсним спірний договір на підставі
ст.203, ст. 215 ЦК України, посилаючись на
те, що йому невідомо було про укладення
договору №КХ-П-3 від 05.03.2012року про
поставку пестицидів та додаткову
угоду. Договір він не підписував, товар
який є предметом договору від
відповідача не отримував, підпис на
договорі не його.

Однак, наданими до матеріалів
справи доказами підтверджується факт
існування між сторонами господарських
відносин, які виникли на підставі
договору поставки пестицидів № КХ-П-3
від 05.03.2012року.

Так, рішенням господарського суду
Херсонської області від 25.03.2014року по
справі №923/75/14 за позовом відповідача
до позивача про стягнення боргу та
збитків у зв'язку з невиконанням
обов'язків за договором №КХ-П-3 від
05.03.2012року, яке набрало законної сили,
встановлено факт укладення між
сторонами спірного договору,
отримання позивачем товару від
відповідача та його часткова оплата.
Крім того, при розгляді справи №923/75/14
позивач визнав наявність
господарських правовідносин між
сторонами, частково здійснив
розрахунки за отриманий товар
відповідно до умов договору №КХ-П-3
від 05.03.2012року, а також визнав позовні
вимоги та просив надати відстрочку
виконання судового рішення про
стягнення боргу.

Відповідно до ст.35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

З урахуванням вимог ст. 35 ГПК України,
факти встановлені рішенням
господарського суду Херсонської
області від 25.03.2014року по справі № 923/75/14
є преюдицією і не потребують
додаткового доказування.

Крім того, за приписами статі 241 ЦК
України правочин, вчинений
представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права і обов'язки особи, яку
він представляє, у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим,
зокрема, у разі, якщо особа, яку він
представляє, вчинила дії що свідчать
про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою,
яку представляють, створює, змінює і
припиняє цивільні права та обов'язки з
моменту вчинення цього правочину.

Пунктом 3.4 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
від 29.05.2013року №11 «Про деякі питання
практики вирішення господарськими
судами спорів про визнання недійсними
правочинів (господарських договорів)
також зазначено, що наступне
схвалення особою правочину, вчиненого
від її імені представником, який не
мав належних повноважень, унеможливлює
визнання такого правочину недійсним
(стаття 241 ЦК України).

Схвалення правочину особою, яку
представляють за правовою природою є
одностороннім правочином. Зазначений
правочин може бути вчинений у
письмовій формі шляхом направлення
листів, телеграм, телетайпограм, або
написання вказівки про схвалення
правочину. Схвалення правочину
можливе шляхом здійснення особою, яку
представляли, дій, що свідчать про
прийняття правочину до виконання, в
тому числі здійснення платежу,
передача майна, тощо.

Матеріалами справи
підтверджується вчинення позивачем
дій, які підтверджують факт виконання
договору поставки пестицидів №КХ-П-3
від 05.03.2012року.

Так, позивач, як покупець за спірним
договором, отримав від відповідача
пестициди на загальну суму 427173грн.22коп.
за відповідними видатковими
накладними, якими позивач засвідчив
факт передачі йому відповідачем
товару, здійснив оплату отриманого
товару в сумі 113035грн.00коп., що в
будь-якому разі свідчить про вчинення
позивачем дій прийняття договору
№КХ-П-3 від 05.03.2012року до виконання та
схвалення цього договору. Під час
розгляду господарським судом справи
№923/75/14 за позовом відповідача до
позивача про стягнення боргу та
збитків у зв'язку з невиконанням
обов'язків за договором №КХ-П-3 від
05.03.2012року, позивачем було частково
сплачено вартість отриманого за цим
договором товару на суму 200490грн.00коп.

Із змісту рішення місцевого суду по
вищезазначеній справі від 25.03.2014року
та постанови суду апеляційної
інстанції від 20.05.2014року вбачається, що
ОСОБА_1 подав відзив по справі, яким
визнав позовні вимоги про стягнення
314138грн.22коп, частково сплатив борг в
сумі 200490грн.00коп. під час розгляду
справи, просив припинити провадження у
справі в цій частині позову та надати
відстрочку виконання рішення про
стягнення решти боргу.

Вищезазначені факти, які уже
встановлені рішенням суду від
25.03.2014року, свідчать про визнання та
схвалення позивачем договору №КХ-П-3
від 05.03.2012року, що унеможливлює
визнання такого правочину недійсним
(стаття 241 ЦК України).

З урахуванням вищезазначених норм
закону, правові підстави визнання
недійсним договору №КХ-П-3 від
05.03.2012року відсутні.

Судові витрати по сплаті судового
збору відносяться на позивача.

В засіданні оголошувалася
вступна та резолютивна частина
рішення.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

в и р і ш и в :

1. Відмовити в задоволені
позовних вимог про визнання недійсним
договору від 05.03.2012року № КХ-П-3,
укладеного між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та приватним
підприємством "БІЗОН-ТЕХ 2006".

Рішення господарського суду
набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 25 червня 2014р.

Суддя
З.І. Ємленінова