ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р.Справа № 922/951/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання
Ямщикової М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "НІАН" до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 361 087,18 грн. за участю
представників сторін:

позивача - не з"явився;

відповідача - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

18.03.14 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "НІАН" (м. Киів)
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
про стягнення з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 ( м. Харків) 361087,18 грн.
боргу та судового збору, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що відповідач в
порушення умов договору на організацію
перевезень автомобільним транспортом
№ МП-1/14 від 01.02.2014 не виконав свої
зобов"язання та не доставив вантаж на
адресу позивача в обумовлений
сторонами термін. А також просив суд
для забезпечення позову накласти арешт
на рахунок та майно відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 21 березня 2014
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 07 квітня 2014
року.

04 квітня 2014 року від позивача надійшло
клопотання, в якому останній просив суд
відкласти розгляд справи, у зв"язку з
неможливістю виконати вимоги ухвали
суду.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 07 квітня 2014
року було відкладено розгляд справи на
12 травня 2014 року.

08 травня 2014 року представник позивача
надав додаткові документи, які
долучені судом до матеріалів справи,
зокрема клопотання, в якому просив суд
розглядати справи без участі
представника позивача за наявними
матеріалами, враховуючи складну
нестабільну та небезпечну для життя та
здоров"я громадян ситуацію в Україні,
та те, що позивачем надано всі
необхідні документи для повного,
об"єктивного та всебічного розгляду
справи. Також позивачем надано заяву
про уточнення позовних вимог, в якій
останній просив суд стягнути з
відповідача 371750,13 грн. боргу та судовий
збір.

Вказане збільшення позовних вимог
прийнято судом.

08 травня 2014 року від відповідача
надійшло клопотання, в якому він просив
суд відкласти розгляд справи, у зв"язку
з неможливістю належним чином
підготуватись до судового засідання та
підготувати необхідні докази.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 12 травня 2014
року було відкладено розгляд справи на
16 травня 2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 12 травня 2014
року було відмовлено позивачу в
задоволенні заяви про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
розрахунковий рахунок та майно
відповідача.

16 травня 2014 року представник
відповідача надав відзив на позовну
заяву, в якому проти позову заперечував
з посиланням на те, що позивач уклав
заявку № 21054 від 28.02.2014 р. з "SPEED TRANSPORTI",
відповідно до якої відмовився від
спірної заявки № 21053 від 25.02.2014 р., яку
він оформив раніше. Відповідач
зазначив, що правовідносини, що виникли
за міжнародною товарно - транспортною
накладною СМR від 28.02.2014 р. щодо
перевезення виникли між позивачем та
"SPEED TRANSPORTI", що підтверджується листом
від легіону карабінерів, за яким товар
був отриманий уповноваженим ОСОБА_2,
директором ТОВ "НІАН", та згідно заявки
№ 21054 від 28.02.2014 р. саме "SPEED TRANSPORTI" взяв
на себе відповідальність за вантаж.

16 травня 2014 року представник
відповідача надав додаткові документи,
які долучені судом до матеріалів
справи та звернувся до суду з заявою
про продовження строку розгляду спору
922/951/14 на 15 днів.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 16 травня 2014
року було задоволено заяву
відповідача про продовження строку
розгляду спору, продовжено строк
розгляду спору за межі, передбачені ч. 1
ст. 69 ГПК України, на 15-ть календарних
днів по 02 червня 2014 р., та відкладено її
розгляд на 26 травня 2014 року.

26 травня 2014 року представник позивача у
судове засідання не з"явився, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Представник відповідача у судове
засідання не з"явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 16.05.2014р. було
надіслано позивачу на адресу, вказану
ним у позовній заяві та зазначену у
витязі з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, відповідно: 01042, АДРЕСА_1.

Згідно п.п. 4.1.3 п. 4.1. Нормативів і
нормативних строків пересилання
поштових відправлень та поштових
переказів, затверджених наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України №1149 від 12.12.2007р. нормативні
строки пересилання простої письмової
кореспонденції операторами поштового
зв'язку (без урахування вихідних днів
об'єктів поштового зв'язку) між
районними центрами різних областей
України (у тому числі для міст
обласного підпорядкування) - Д+4, де Д -
день подання поштового відправлення до
пересилання в об'єкті поштового зв'язку
або опускання простого листа чи
поштової картки до поштової скриньки
до початку останнього виймання.

Відповідно до п.4.2. Нормативів і
нормативних строків пересилання
поштових відправлень та поштових
переказів, затверджених наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України №1149 від 12.12.2007р. при
пересиланні рекомендованої письмової
кореспонденції зазначені в пункті 4.1
нормативні строки пересилання
збільшуються на один день.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що ним вжито всі заходи для належного
повідомлення позивача про час та місце
розгляду справи, в той час як позивач
правами, передбаченими ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, не скористався, процесуальне
право на участь у судовому засіданні не
реалізував, тому суд вважає за можливе
розглядати справу за відсутності
позивача за наявними в справі
матеріалами, як передбачено статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Стосовно неявки у судове засідання
26.05.2014 р. представника відповідача, суд
зазначає, що відповідно до ст. 87 ГПК
України, повне рішення та ухвали
надсилаються сторонам, прокурору,
третім особам, які брали участь в
судовому процесі, але не були присутні
у судовому засіданні, рекомендованим
листом з повідомленням про вручення не
пізніше трьох днів з дня їх прийняття
або за їх зверненням вручаються їм під
розписку безпосередньо у суді, проте
представник відповідача був присутній
у попередньому судовому засіданні та
повідомлений належним чином про час та
місце розгляду справи, про що свідчить
підпис представника ОСОБА_3 у
повідомленні про дату, час та місце
розгляду справи (арк. справи 78).

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

Розглянувши матеріали
справи, повно та всебічно дослідивши
обставини та докази на їх
підтвердження, судом встановлено
наступне.

01 лютого 2014 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «НІАН», м.
Київ, (позивач) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1, м. Харків,
(відповідач) був укладений договір №
МП-1/14, у відповідності до умов якого
позивач доручає, а відповідач бере на
себе зобов'язання організувати за
рахунок позивача перевезення вантажів
позивача в міжнародному сполученні.

25 лютого 2014 року між позивачем та
відповідачем узгоджене замовлення №
21053 про надання послуг з організації
перевезення вантажу по маршруту м.
Понтедера (Італія) - м. Київ (Україна)
транспортним засобом Сканія НОМЕР_3,
НОМЕР_1.

25 лютого 2014 року між відповідачем та
ТОВ "SPEED TRANSPORT" було укладено договір -
заявку № 24022014/7 по маршруту м. Понтедера
(Італія) - м. Київ (Україна), відповідно
до якої перевізником є ТОВ "SPEED TRANSPORT",
дата завантаження товару - 28.02.2014 р. та
дата вивантаження 06.02.2014 р. - 07.02.2014 р.

Позивач зазначає, що на підставі
вказаної заявки представник ТОВ "SPEED
TRANSPORT" отримав вантаж загальною
вартістю 28138,80 євро для перевезення
вантажу до ТОВ "НІАН" за адресою: 01042, м.
Київ, вул. Чигоріна, 49, офіс 61 відповідно
товарно- транспортної накладної СМR.

Позивач вказує, що відповідно до п. 1.6
договору відповідач має право залучити
до виконання власних обов"язків по
договору третіх осіб, залишаючись при
цьому відповідальним за їх дії, як за
свої власні, та відповідач зобов"язаний
був доставити вантаж вартістю 28138,80
Євро до ТОВ "Ніан", проте відповідачем
не було доставлено вантаж в
обумовлений строк позивачу.

Внаслідок не виконання відповідачем
своїх зобов"язань, позивач звернувся до
суду з відповідним позовом про
стягнення з відповідача 371750,13 грн.
вартості вантажу.

Відповідач, в свою чергу, у відзиві на
позовну заяву проти позову заперечує,
посилаючись на те, що позивач уклав
заявку № 21054 від 28.02.2014 р. з "SPEED TRANSPORTI", в
якій відмовився від спірної заявки №
21053 від 25.02.2014 р., яку він оформив з ним
раніше. Позивач зазначив, що
правовідносини, що виникли за
міжнародною товарно - транспортною
накладною СМR від 28.02.2014 р. щодо
перевезення виникли між позивачем та
"SPEED TRANSPORTI", що підтверджується листом
від легіону карабінерів, за яким товар
був отриманий уповноваженим ОСОБА_2,
директором ТОВ "НІАН", та згідно заявки
№ 21054 від 28.02.2014 р. саме "SPEED TRANSPORTI" взяв
на себе відповідальність за вантаж.

Згідно зі ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
свої вимог та заперечень.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов"язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. Обов"язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обгрунтовують його вимоги та
заперечення. Це стосується позивача,
який повинен доказати факти, на
підставі яких пред"явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог ст. 54 ГПК
України, позовна заява повинна містити
виклад обставин, на яких ґрунтуються
позовні вимоги з зазначенням доказів.
До обставин, на яких позивач
обґрунтовує свої вимоги, відносять
обставини, які становлять предмет
доказування у справі. Предмет
доказування це сукупність обставин,
які необхідно встановити для
правильного вирішення справи. У
предмет доказування включаються факти
матеріально-правового характеру, що є
підставою вимог позивача та заперечень
відповідача.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Судом встановлено, що після укладення
договору № МП-1/14 від 01.02.2014 р. та
договорів - заявок від 25 лютого 2014 р.
(арк.справи 13-14), 28 лютого 2014 року між
позивачем та ТОВ "SPEED TRANSPORT" було
узгоджене замовлення № 21054 про надання
послуг з перевезення вантажу по
маршруту м. Понтедера (Італія) - м. Київ
(Україна) транспортним засобом Сканія
НОМЕР_3, НОМЕР_2.

Умовами замовлення № 21054 від 28.02.2014 р.
ТОВ «НІАН» та ТОВ "SPEED TRANSPORT" підтвердили
недійсність раніше оформлених заявок
на перевезення даного вантажу, в тому
числі оформлених ТОВ «НІАН» та ТОВ "SPEED
TRANSPORT" з третіми особами. Крім того,
умовами замовлення № 21054 від 28.02.2014 р.
передбачено, що саме ТОВ "SPEED TRANSPORT" несе
відповідальність за прийнятий вантаж
до перевезення.

Дослідивши наявну в матеріалах
справи міжнародну товарно-транспортну
накладну (CMR) від 28.02.2014р., суд приходить
до висновку, що міжнародна
товарно-транспортна накладна
підтверджує прийняття вантажу до
перевезення за укладеним між ТОВ
«НІАН» та ТОВ "SPEED TRANSPORT" замовленням №
21054 від 28.02.2014р., оскільки в замовленні №
21054 від 28.02.2014р. та в міжнародній
товарно-транспортній накладній
зазначений однаковий транспортний
засіб НОМЕР_3, НОМЕР_2, на відміну від
договорів - заявок № 21053, № 24022014/7 від
25.02.2014 р., в яких зазначений інший
транспортний засіб - НОМЕР_3,НОМЕР_1 .

Частиною 2 статті 307 Господарського
кодексу України передбачено, що
укладання договору перевезення
вантажу підтверджується складанням
перевізного документа (транспортної
накладної, коносамента, тощо)
відповідно до вимог законодавства.

Факт надання послуг з перевезення
вантажу, має підтверджуватися єдиним
транспортним документом або
комплектом документів (автомобільних,
залізничних накладних тощо), у яких
відображається шлях проходження
вантажу від пункту відправлення до
пункту призначення.

Матеріалами справи підтверджується, що
вантаж був прийнятий до перевезення
водієм ТОВ "SPEED TRANSPORT" на виконання умов
узгодженого між ТОВ «НІАН» та ТОВ "SPEED
TRANSPORT" замовлення № 21054 від 28.02.2014р., а не
на підставі спірних замовлень № 21053, №
24022014/7 від 25.02.2013 р.

Крім того, з наданої до матеріалів
справи копії листа легіону
карабінерів (м. Італія) разом з
нотаріально засвідченим перекладом на
українську мову вбачається, що товар
був отриманий працівниками фірми ТОВ
"SPEED TRANSPORT", які раніше були уповноважені
на це паном ОСОБА_2, директором ТОВ
«НІАН», а вивіз товару було здійснено
автотранспортним засобом з номерним
знаком НОМЕР_3 та номером причепу
НОМЕР_2.

Таким чином, зазначений лист
підтверджує, що ТОВ "SPEED TRANSPORT" приймало
вантаж до перевезення на підставі
узгодженого між ТОВ «НІАН» та ТОВ "SPEED
TRANSPORT" замовлення № 21054 від 28.02.2014 р.

Цивільним кодексом України
передбачено, що перевізник відповідає
за збереження вантажу з моменту
прийняття його до перевезення та до
моменту видачі одержувачеві, якщо не
доведе, що втрата, нестача, псування або
пошкодження вантажу сталося внаслідок
обставин, яким перевізник не міг
запобігти та усунення яких від нього не
залежало. Перевізник відповідає за
втрату, нестачу, псування або
пошкодження прийнятих до перевезення
вантажу, багажу, пошти у розмірі
фактичної шкоди, якщо не доведе, що це
сталося не з його вини. стаття 925
Цивільного кодексу України зобов'язує
сторін застосовувати претензійний
порядок регулювання спору.

Згідно статті 925 Цивільного кодексу
України до пред'явлення перевізникові
позову, що випливає із перевезення
вантажу, пошти можливим є пред'явлення
йому претензії у порядку,
встановленому законом, транспортними
кодексами (статутами).

При перевезеннях вантажів
автомобільним транспортом право на
пред'явлення автотранспортному
підприємству або організації
претензії, а у відповідних випадку
позовів у порядку, мають в разі втрати
вантажу - вантажовідправник або
вантажоодержувач.

З матеріалів справи вбачається, що ФО-П
ОСОБА_1 не є стороною узгодженого між
ТОВ «НІАН» та ТОВ "SPEED TRANSPORT" замовлення
№ 21054 від 28.02.2014р., а відтак не може нести
жодної майнової відповідальності, в
тому числі відповідальності за вантаж.

Згідно статті 920 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язань,
що випливають із договору перевезення,
сторони несуть відповідальність,
встановлену за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами).

Статтею 314 Цивільного кодексу України
передбачено, що перевізник несе
відповідальність за втрату, нестачу та
пошкодження прийнятого до перевезення
вантажу, якщо не доведе, що втрата,
нестача або пошкодження сталися не з
його вини.

Твердження позивача про наявність в
діях відповідача порушень умов
узгодженого замовлення № 21053 від
25.02.2014р. в частині забезпечення
схоронності вантажу під час
перевезення є необґрунтованими та не
підтвердженими належними доказами,
оскільки позивач узгодженим з ТОВ "SPEED
TRANSPORT" замовленням № 21054 від 28.02.2014р.
підтвердив недійсність замовлення №
21053 від 25.02.2014р., а відтак не може на
нього посилатись, як на підставу
майнової відповідальності ФО-П ОСОБА_1

Таким чином, позивач не довів факту
того, що саме відповідач зобов"язаний
нести відповідальність за збереження
вантажу, у зв"язку з чим відсутні
правові підстави для задоволення
позову.

Враховуючи викладені обставини, суд
дійшов висновку про те, що заявлена
позивачем вимога про стягнення з
відповідача 371750,13 грн. вартості
вантажу є такою, що не підтверджена
належними доказами, тому у задоволенні
позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст.ст.124, 129 Конституції
України, ст.ст.,920,925 ЦК України, ч. 2 ст. 307,
314 ГК України, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44,
49,54 ст.ст.82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 30.05.2014 р.

Суддя О.В. Смірнова