ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

18.06.2014
Справа № 907/295/14

Розглянувши матеріали справи

За позовом публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Закарпатгаз", м. Ужгород

До відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, смт. Великий
Березний

Про стягнення 18919,14 грн.

Суддя Журавчак Л.С.

За участі представників сторін:

Від позивача - Лемак Е.М., предст. за дов.
від 21.11.13 №07/81д

Від відповідача - ОСОБА_3, предст. за дог.
ВК 13-03/20 від 20.03.2013; ОСОБА_1, підприємець

СУТЬ СПОРУ: стягнення 18919,14 грн. боргу за
спожитий газ

Представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі з
підстав, наведених в позовній заяві та
поясненнях на відзив відповідача.
Пояснив, що за період з 2011 року по 11
січня 2012 року відповідачем було
спожито 4701 куб. м газу (на загальну суму
18919,04 грн.), що було зафіксовано в акті
обстеження від 11.01.2012 №1291 та відповідно
до умов договору і Правил користування
оформлено актом приймання-передачі
газу від 06.02.14 №56. Даний акт у двох
примірниках направлений для підпису та
оплати відповідачу, залишився останнім
без уваги.

Позивач стверджує, що відповідачем
вчинено правопорушення на ринку
природного газу, які відповідно до
Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»
полягають у несанкціонованому відборі
природного газу; використанні газу
споживачами в обсягах, що перевищують
підтверджені в установленому порядку
постачальником; необґрунтованій
відмові у складанні та підписанні
актів приймання-передачі природного
газу.

Заявою ВК13-03/20-102 від 19.05.2014
уповноважений представник відповідача
просить повернути позовну заяву
позивачу, оскільки при зверненні з
даним позовом до суду ним подано як
доказ сплати судового збору платіжне
доручення №621 від 13.12.2013, яке вже
слугувало таким доказом у справі
№907/1277/13 про вирішення спору між тими ж
сторонами та з тих же підстав, яка
згодом була залишена судом ухвалою від
08.02.2014 без розгляду.

Разом з тим, у письмових поясненнях від
13.06.2014 представник відповідача пояснив,
що працівниками позивача безпідставно
висунуто вимогу про погашення боргу за
газ. Подані акти приймання-передачі
газу були складені позивачем як
результат надання ним послуг
транспортування газу, до того ж були не
підписані уповноваженою особою та не
скріплені печаткою постачальника.
Непроведення проплат по договору
пояснює виставленням долучених до
пояснень копій актів ТОВ «Ніко-газ»,
звернення ж до позивача про надання
таких актів залишені ним без
задоволення. Після прийняття рішення
передати об»єкт газопостачання в
оренду з метою відновлення
газопостачання відповідач звернувся
до позивача з проханням про вчинення
відповідних дій, внаслідок чого
змушений був сплатити суму
нарахованого йому боргу, вказавши ,
однак, в призначенні платежу як
авансовий платіж за газ. Після сплати
відповідачем 18000 грн., проведення
повірки вентиляційних каналів та
димоходів, сплатив за припинення та
відновлення газопостачання та
вартості пломби, позивачем було
запропоновано укласти новий договір ,
перенести газовий стояк, здійснити
повірку лічильника та внести авансовий
платіж за грудень 2010 року. Враховуючи
той факт, що в листопаді газ ним не
споживався, в якості передплати за
грудень відповідачем було внесено
різницю між запланованими обсягами
споживання і вже оплаченим, але не
спожитим газом, що склало 3624,40грн.

СУД ВСТАНОВИВ

23 жовтня 2007 року між публічним
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Закарпатгаз" та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено
договір на постачання природного газу
№389/Б/к-т.

Згідно п. п. 3.6, 3.7 зазначеного Договору,
приймання-передача газу, поставленого
позивачем для відповідача у
відповідному місяці, оформлюється
щомісячними актами приймання-передачі
газу. Акти приймання-передачі газу є
підставою для остаточних розрахунків
за спожитий газ.

Сторонами обумовлено також, що в період
з 25 по 30(31) число кожного місяця
споживач зобов»язується прибути у
відділ обліку постачальника для
підписання акту прийому-передачі газу
за поточний місяць. Рахунки та акти
приймання-передачі надаються
споживачу на підставі представленого
журналу обліку витрат газу,
роздруківок обчислювачів об»єму газу
та протоколів нештатних ситуацій.

В п. 5.1 Договору сторони погодили
роздрібну ціну, яка на день укладення
договору за 1000 куб. метрів газу складає
1461,25 грн.

Розрахунки за вказаним договором,
згідно з його пунктом 6.1, відповідач
здійснює шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок постачальника на умовах 100%
передоплати вартості запланованих
місячних обсягів газу до 25 числа місяця
попереднього місяцю поставки.
Остаточний розрахунок за звітний
місяць здійснюється на підставі
двохстороннього акту
приймання-передачі газу до 5 числа
місяця, наступного за звітним місяцем
поставки газу.

Постачальник має право призупинити
повністю або скоротити постачання газу
частково у випадках, зокрема,
невиконання споживачем п. 3.8.6 даного
договору. При невиконанні споживачем
умов розрахунків постачальник має
право відключити його від
газопостачання через 24 години після
письмового попередження. Всі витрати
постачальника, пов"язані з припиненням
та поновленням газопостачання,
відповідно до "Порядку пооб"єктного
припинення (обмеження) газопостачання
споживача, крім населення"
відшкодовуються споживачем.
Поновлення газопостачання
здійснюється після усунення причин,
які призвели до припинення
газопостачання та відшкодування
споживачем витрат, пов"язаних з
припиненням та поновленням
газопостачанням (п. п. 3.10, 3.11, 3.12
Договору).

З посиланням на невиконання
відповідачем умов договору, які
полягають у несанкціонованому відборі
природного газу; використанні газу
споживачем в обсягах, що перевищують
підтверджені в установленому порядку
постачальником; необґрунтованій
відмові у складанні та підписанні
актів приймання-передачі природного
газу, а також у зв"язку з заборгованістю
відповідача за період з 2011- по 11.01.2012
року за спожитий газ, яка визначена на
підставі складених позивачем актів
обстеження газовикористовуючого
обладнання і приладів обліку
підприємств-споживачів природного
газу від 08.08.2011 №1655, від 06.01.2012 №2007 та
від 11.01.2012 №1291, у розмірі 18919,04 грн., та
відповідачем після направленої йому
претензії №144 від 10.02.2014 року не
погашена, позивач звернувся з даним
позовом до суду з вимогою про стягнення
суми боргу в примусовому порядку.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши та оцінивши зібрані у
справі матеріали, суд прийшов до
висновку про відмову в позові з
наступним обгрунтуванням.

Як встановлено судом, з моменту
укладення між сторонами у спорі
договору на постачання природного газу
№389/Б/к-т від 27.10.07р. сторони не
дотримувалися його умов стосовно
оформлення актів прийому - передачі та
оплати спожитого газу, оскільки
належним чином оформлені акти
приймання-передачі природного газу
( підписані та з відтисками печаток
сторін) подані суду лише за січень та
лютий 2008 року №611 та №1214 відповідно.

Разом з тим, відповідач не заперечує
факт споживання газу за період з 27.10.08
до його відключення, оформленого актом
№792 від 24.02.2010р.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Таким чином, непідписання відповідачем
актів приймання-передачі газу не
звільняє його від обов"язку оплатити
вартість спожитого газу. До того ж,
пунктом 6.1. Договору передбачена 100%
передоплата вартості запланованих
місячних обсягів.

Отже, керуючись п. 6. 2 Договору, яким
сторони обумовили за наявності
заборгованості у споживача
зарахування постачальником - позивачем
коштів, що надійшли від споживача, як
погашення заборгованості за газ ,
поставлений в минулі періоди по даному
договору, незалежно від вказаного в
платіжному дорученні призначення
платежу; при відсутності ж
заборгованості кошти зараховуються як
передоплата, - позивачем правомірно
зараховано 21624,40грн., внесених
відповідачем у жовтні та грудні 2010 року
в погашення боргу та внесення
передплати. Підтвердженням
відсутності заборгованості станом на
2010 рік є рахунок №389/Б від 10 грудня 2010
року, виписаний уповноваженим
представником постачальника, де
заборгованість за минулі періоди не
значиться.

Поданий в ході судового засідання акт
№792 від 24.02.2010р. відключення
газовикористовуючого обладнання
підприємств - споживачів природного
газу від газових мереж та пломбування
засувної арматури, яким зафіксовано
повне відключення від газових мереж
підприємця ОСОБА_1 шляхом перекриття та
пломбування запірної арматури перед
газовим лічильником з показами
лічильника 17918 куб. м, складений з
відміткою про відмову споживача його
підписати. В акті, однак, не вказано
причини відключення від газових мереж.

Доказів непогодження з вказаним актом
відповідачем суду не подано. Разом з
тим, проаналізувавши дії останнього,
вчинені у жовтні - грудні 2010 року для
відновлення газопостачання (оплата за
припинення та відновлення
газопостачання та вартість пломби,
оплата відрізки-врізки), суд приходить
до висновку про зупинення позивачем
газопостачання відповідачу на
останньому показі лічильника:
17918 куб. м.

Відповідно до п. 12 Порядку пооб'єктного
припинення (обмеження) газопостачання
споживачам, крім населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 грудня 2006 року
№ 1687 відновлення газопостачання
здійснюється працівниками, які
обслуговують газопроводи чи
газоспоживне обладнання споживача, у
присутності посадової особи
уповноваженого підприємства, що
надіслало повідомлення, або
працівниками такого підприємства за
визначеною ним черговістю (якщо було
здійснено примусове припинення
газопостачання), про що зазначеною
посадовою особою складається акт за
встановленою Міненерговугіллям
формою.

Доказів же про відновлення постачання
газу відповідачу позивачем не подано.

Предметом даного спору є стягнення
заборгованості, яка виникла у
відповідача за період з 2011 по 11.01.2012
внаслідок безоплатного споживання
газу.

Подані суду як доказ споживання
природного газу за вказаний період
акти №1655 від 08.08.2011р., №2007 від 06.01.2012 та
№1291 від 11.01.2012 до уваги судом не взято.
Так, актом №1655 від 08.08.2011р. контролер
зафіксував встановлення стрічкової
пломби 3774814, дата повірки лічильника
вказана 2006 рік, відомості же стосовно
підпису представником споживача
відсутні; в акті №2007 від 06.01.12 дата
повірки лічильника вказана як 2007 рік, і
вказано лише один номер пломби та
зроблена відмітка про відмову
представника споживача від підпису;
складений 11.01.2012р. Акт №1291, який носить
назву "Акт обстеження газопроводу та
експлуатації газового обладнання" не
відповідає формі "Акта про припинення
(обмеження) газопостачання та
пломбування вхідної засувної арматури
газопроводу або газорозподільного
пункту (за його наявності)", яка
затверджена Наказом Мінпаливенерго
від 03.07.2009 № 338, дата держповірки
відсутня, та й сам порядок відключення
порушений (доказів про повідомлення
споживача про планове відключення та
причину такого відключення, відповідно
до Порядку пооб'єктового припинення
(обмеження) газопостачання споживачам,
крім населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 грудня 2006 р. N 1687, суду не надано).

А посилання позивача, як на факт
поставки за даним Договором
постачальником відповідачу природного
газу за період з березня 2011 по січень 2012
року, на акт №56 приймання-передачі
природного газу в об'ємі 4007 куб. м з
кінцевим показом лічильника 24227, судом
відхилено як неналежний доказ,
оскільки даний акт не підписаний
представником відповідача. До того ж,
до матеріалів позовної заяви додано
акт №56 від 18.01.2012р. на суму 33144,93 грн., з
зазначенням кінцевого показу
лічильника 24800. Таким чином,
незрозумілим є правдивий показ
лічильника відповідача. З огляду на
лист №39 /1028 від 13.02.2013 року
Берегівського районного відділу
внутрішніх справ України в
Закарпатській області та твердження
сторін на день розгляду справи
лічильник у відповідача відсутній,
однак конкретний час зникнення
лічильника не встановлено(в порушенні
кримінальної справи по факту
незаконного демонтажу комерційного
вузла обліку газу було відмовлено
постановами Берегівського районного
відділу внутрішніх справ України в
Закарпатській області від 15.09.2012 та
17.11.2012 за відсутністю в даному випадку
складу злочину, передбаченого ст. 188-1
Кримінального кодексу України).

Згідно з нормами статті 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З наданих же суду позивачем доказів про
факт існування такого показника станом
на 11.01.2012р. (на день складення акту №1291)
не вбачається, а тому позивачем не
доведено використання відповідачем
газу в період з 2011 по 11.01.12, як і не
підтверджено факт відновлення
газопостачання. За таких обставин, суд
приходить до висновку, що позивач не
довів належними та допустимими
доказами відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України факт споживання відповідачем
природного газу в період з 2011 по 11.01.12.

Клопотання відповідача про повернення
позовної заяви без розгляду з підстав
подання як доказу сплати судового
збору платіжного доручення №621 від
13.12.2013, яке вже слугувало таким доказом
у справі №907/1277/13 про вирішення спору
між тими ж сторонами та з тих же
підстав, яка згодом була залишена судом
ухвалою від 08.02.2014 без розгляду,
спростовується матеріалами тієї ж
справи, оскільки ухвалою суду
сплачений судовий збір повернуто
заявнику у встановленому законом
порядку.

Заявлене ж відповідачем клопотання про
призначення судово-технічної
експертизи судом відхилено, оскільки
подані позивачем оригінал та його
копія в межах провадження даної справи
ідентичні, долучена ж копія в
матеріалах справи 907/1277/13 ніким не
завірена, відтак не відповідає вимогам
ст. 33-34 Господарського процесуального
кодексу України.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України на
позивача належить віднести судові
витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст. 49,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В позові відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на
позивача.

Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення виготовлено 27.06.2014р.

Суддя
Журавчак Л.С.