КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р. Справа№ 911/4168/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Новікова М.М.

суддів: Зубець Л.П.

Чорної Л.В.

за участю представників

від позивача: Рогальська
Т.А. - дов. б/н від 08.01.2014

від відповідача: Чорна Н.О. - дов.
№28-01/66 від 22.01.2014

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної

промисловості
„Укрспирт"

на рішення господарського
суду Київської області

від 04.02.2014 року

по справі №911/4168/13 (суддя
А.Ю.Кошик)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю „Сміла

Енергоінвест"

до Державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної

промисловості
„Укрспирт"

про стягнення 21874,17 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду
Київської області були передані
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю „Сміла Енергоінвест"
(надалі - позивач, ТОВ „Сміла
Енергоінвест") до Державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
„Укрспирт" (надалі - відповідач, ДП
„Укрспирт") про стягнення 21874,17 грн.
збитків.

Рішенням господарського суду
Київської області від 04.02.2014 у справі
№911/4168/13 позовні вимоги задоволено
повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Київської області від 04.02.2014 у справі
№911/4168/13 та прийняти нове рішення, яким
у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
відповідача мотивовані тим, що рішення
суду першої інстанції прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, апелянт
звертає увагу на те, що теплопостачання
у фірмовий магазин відповідача
„Холодний Яр" здійснювалось позивачем
в односторонньому порядку, без
відповідного погодження із споживачем.
При цьому, договір на постачання
теплової енергій між сторонами
укладений не був. Скаржник також
звертає увагу на те, що у позивача була
технічна можливість здійснити
відключення об'єкта від
теплопостачання (що ним і було зроблено
15.11.2012) та не здійснювати постачання
теплової енергії за відсутності
відповідного договору. Крім того,
відповідач зазначає, що позивачем не
надано належних доказів на
підтвердження кількості та якості
поставлено теплової енергії, а також не
доведено протиправності поведінки
відповідача, наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
такою поведінкою та заподіянням
збитків Товариству з обмеженою
відповідальністю „Сміла
Енергоінвест".

Позивач проти задоволення апеляційної
скарги заперечує, вважає рішення
законним та обґрунтованим та просить
залишити його без змін.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю „Сміла Енергоінвест"
на підставі Рішення Виконавчого
комітету Смілянської міської ради
Черкаської області від 20.10.2010 року № 651
є постачальником послуг з
теплопостачання до у м. Сміла.

Як зазначає позивач, на першому поверсі
багатоквартирного будинку за адресою:
м. Сміла, вул. Свердлова, 77 (об'єкт
теплопостачання) розташований магазин
„Холодний Яр", який перебуває на
балансі ДП „Укрспирт" (на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.07.2010 року №672 „Про утворення
державного підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
„Укрспирт", наказу Мінагрополітики від
30.11.2010 року №779 та Акту №5 приймання
передачі товарно-матеріальних
цінностей, коштів, інших активів,
власного капіталу, зобов'язань, інших
пасивів з балансу на баланс).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач стверджував, що на початку
опалювальних сезонів в 2011 році та у 2012
році ТОВ „Сміла Енергоінвест" було
здійснено подачу теплової енергії до
багатоквартирного житлового будинку у
м. Сміла по вул. Свердлова, 77. Факт
постачання теплової енергії до будинку
протягом 2011-2012 років підтверджується
відповідними актами про подачу
теплоносія, підписаними між
теплопостачальною організацією та
балансоутримувачем від 19.10.2011 року та
від 02.11.2012 року відповідно. Відповідач
протягом спірного періоду не звертався
до теплопостачальної організації з
письмовими заявами про припинення
послуг з централізованого опалення в
його приміщенні. Визначені
законодавством заходи по відключенню
від загальної системи теплопостачання
будинку не вживав. У листопаді 2012 року
відповідача було відключено від систем
централізованого опалення будинку, що
підтверджується актом про відключення
від 15.11.2012 року. Однак, за період з
жовтня 2011 року по листопад 2012 року не
здійснив оплату за фактично спожиту
теплову енергію.

У своїй позовній заяві позивач
вказував на те, що ані приміщення
магазину „Холодний Яр", ані
багатоквартирний житловий будинок, у
якому розміщений такий магазин, не було
обладнано засобами обліку теплової
енергії, тому визначення обсягу
теплової енергії, витраченої на
обігрів магазину, визначається на
підставі КТМ 204 України 246-99, і складає
за весь період безоплатного отримання
теплової енергії за розрахунком
позивача 21874,17 грн.

Рішенням господарського суду
Київської області від 29.03.2013 у справі
№911/756/13-г, яке залишене без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 23.07.2013,
Товариству з обмеженою
відповідальністю „Сміла Енергоінвест"
відмовлено у задоволенні позову до
Державного підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
„Укрспирт" про стягнення 22313,12 грн.
заборгованості, з яких: 21874,17 грн. боргу
за спожиту теплову енергію, 106,74 грн.
інфляційних втрат та 332,21 грн. 3 % річних.

Враховуючи викладене позивач
звернувся до господарського суду
Черкаської області з позовом у даній
справі про стягнення з Державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
„Укрспирт" збитків за спожиту та
неоплачену теплову енергію в сумі 21874,17
грн.

Розглянувши зазначену позовну заяву
місцевий господарський суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю „Сміла
Енергоінвест" про стягнення з ДП
„Укрспирт" 21874,17 грн. збитків за спожиту
та неоплачену теплову енергію - є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Однак колегія суддів не погоджується
із вказаним висновком суду першої
інстанції виходячи із наступного.

Так, згідно положень статті 11 ЦК
України підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків є дії осіб,
що передбачені актами цивільного
законодавства, а також дії осіб, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки, зокрема, законодавство
розрізняє такі окремі підстави
виникнення цивільних прав та
обов'язків, як договори та інші
правочини та завдання майнової
(матеріальної) шкоди.

Предметом спору у даній справі є
стягнення збитків, які позивач
обґрунтовує неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань, які
виникли між сторонами у зв'язку з
наданням позивачем послуг з
теплопостачання. За доводами позивача,
ним, як виконавцем житлово-комунальних
послуг, було надано послуги з
централізованого опалення, що
підтверджується актом про подачу
теплоносія, тому, в силу обов'язковості
укладення договору, між сторонами
виникли правовідносини щодо
теплопостачання, по факту надання цих
послуг та прийняття їх відповідачем.

За своєю правовою природою вказані
правовідносини відносяться до
відносин енергопостачання.

Статтею 275 ГК України визначено, що за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст.19 Закону „Про
житлово-комунальні послуги" та ч.2 ст.275
ГК України учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник;
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах; відпуск енергії
без оформлення договору
енергопостачання не допускається.

Аналогічна позиція зазначена також у
п.8 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України №630 від 21.07.2005 року,
відповідно до якого послуги надаються
споживачеві згідно з договором, що
оформлюється на основі типового
договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення.

Згідно із ч.3 ст.179 ГК України, укладення
господарського договору є обов'язковим
для сторін, якщо він заснований на
державному замовленні, виконання якого
є обов'язком для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

За наявних у справі доказів, пояснень
представників позивача та відповідача
вбачається, що між сторонами відсутній
договір на постачання теплової
енергії, який відповідно до
законодавства повинен бути укладений у
обов'язковому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
08.12.2011 Косарським місцем провадження
діяльності ДП „Укрспирт" було
повернуто на адресу ТОВ „Сміла
Енергоінвест" проект договору №4-199-Т
від 01.11.2011 , який був запропонований
позивачем до підписання.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 23.07.2013 у справі
№911/756/13-г встановлено, що оскільки
відповідач відхилив пропозицію
позивача щодо укладення договору, то у
позивача були відсутні правові
підстави постачати відповідачу
теплову енергію, а у відповідача, у свою
чергу, не виникло обов'язку сплачувати
позивачу за поставлену теплову енергію
на підставі договору №4-199-Т від 01.11.2011
року.

За твердження позивача 08.02.2012 він
повторно звертався до відповідача з
пропозицією укласти договорі про
надання послуг з централізованого
опалення, однак відповідач не повернув
підписаний ним примірник договору.

Частиною 1 ст. 640 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір є
укладеним з моменту одержання особою,
яка направила пропозицію укласти
договір, відповіді про прийняття цієї
пропозиції.

Згідно з ч. 8 ст. 181 Господарського
кодексу України у разі якщо сторони не
досягли згоди з усіх істотних умов
господарського договору, такий договір
вважається неукладеним (таким, що не
відбувся). Якщо одна із сторін
здійснила фактичні дії щодо його
виконання, правові наслідки таких дій
визначаються нормами Цивільного
кодексу України.

Матеріали справи не містять доказів
підписання сторонами договору про
надання послуг з централізованого
опалення, прийняття відповідачем
пропозиції укласти такий договір чи
вчинення ним дій щодо прийняття такої
пропозиції, як-то сплата коштів за
отримані послуги з теплопостачання,
підписання відповідних актів надання
послуг тощо.

Відтак колегія суддів апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що між сторонами відсутні
правовідносини з теплопостачання, а
посилання позивача на ту обставину, що
позивачем відповідачу фактично було
здійснено постачання теплової енергії,
що підтверджується актом про подачу
теплоносія не приймаються судом,
оскільки як вбачається з вказаного
акту теплоносій було подано до ОСББ
„Кремінь", а не відповідачу.

Висновки суду першої інстанції про те,
що у позивача не було технічної
можливості припинити або обмежити
теплопостачання окремо до магазину
„Холодний яр", не припиняючи чи не
обмежуючи теплопостачання до усього
багатоквартирного будинку,
спростовуються матеріалами справи у
яких міститься акт від 15.11.2012, з якого
вбачається, що вказаний об'єкт було
від'єднано від центральної системи
опалення. При цьому позивачем не
доведено відсутності у нього технічної
можливості від'єднати магазин
„Холодний яр" від постачання теплової
енергії у попередні періоди, та не
здійснювати постачання теплової
енергії за відсутності відповідного
договору.

Обґрунтовуючи свої вимоги про
відшкодування збитків позивач
посилався, зокрема, на положення ст.22 ЦК
України, згідно якої особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Крім того, позивач також посилався на
приписи частини 1 статті 623 ЦК України,
якою передбачено, що боржник, який
порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки

Статтею 224 ГК України передбачено, що
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Відповідно до частини 1 статті 225 ГК
України, до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

З вищевказаних положень законодавства
вбачається, що ними передбачено
можливість відшкодування збитків лише
у випадку порушення зобов'язання
однією із сторін.

Рішенням господарського суду
Київської області від 29.03.2013 у справі
№911/756/13-г, яке в силу положень статті 35
ГПК України має преюдиційне значення
для вирішення даної справи,
встановлено відсутність у відповідача
обов'язку здійснювати оплату послуг з
теплопостачання, яке здійснювалось
позивачем без відповідного погодження
з відповідачем.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог про
стягнення з відповідача збитків,
оскільки між позивачем та відповідачем
не існувало договірних взаємовідносин,
а у відповідача не було обов'язку з
оплати поставленої теплової енергії,
що унеможливлює заподіяння позивачеві
збитків внаслідок невиконання
господарського зобов'язання.

Таким чином, місцевий господарський
суд, приймаючи оскаржуване рішення,
дійшов неправильного висновку щодо
задоволення позовних вимог про
стягнення з відповідача 21874,17 грн.
збитків за спожиту та неоплачену
теплову енергію.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга Державного підприємства
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості „Укрспирт" підлягає
задоволення, а рішення господарського
суду Київської області від 04.02.2014 у
справі №911/4168/13 має бути скасоване із
прийняттям нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
„Укрспирт" задовольнити.

Рішення господарського суду Київської
області від 04.02.2014 у справі №911/4168/13
скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Сміла Енергоінвест"
(20700, Черкаська обл., м. Сміла, вул.
Свердлова, 94, код 518031019) на користь
Державного підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
„Укрспирт" (07400, Київська обл., м.
Бровари, вул. Гагаріна, 16, код 37199618) 913
(дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп.
судового збору за подання апеляційної
скарги.

Видачу наказів доручити
господарському суду Київської області.

Матеріали справи №911/4168/13 повернути до
господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду у
встановленому законом порядку.

Головуючий суддя
М.М. Новіков

Судді
Л.П. Зубець

Л.В. Чорна