Господарський суд
Чернігівської області
РІШЕННЯ

02 липня 2014 року
Справа № 927/846/14

позивач: публічне акціонерне
товариство "Чернігівобленерго",

вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000

відповідач: комунальне
підприємство "Водоканал" Ладанської
селищної ради,

вул. Миру, 69, смт. Ладан, Прилуцький
район, Чернігівська область, 17583

предмет спору: про стягнення 122278,89 грн.

Суддя Лавриненко Л.М.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Бабак О.М., довіреність
№28/3016 від 16.06.2014 року, представник

від відповідача: Прокопенко Я.М.,
довіреність від 06.02.2014 року,
представник

Рішення приймається після оголошених в
судових засіданнях перерв, з 19.06.2014 року
по 25.06.2014 року та з 25.06.2014 року по 02.07.2014
року, на підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем - публічним акціонерним
товариством "Чернігівобленерго" подано
позов про стягнення з відповідача -
комунального підприємства "Водоканал"
Ладанської селищної ради 93718,66 грн.
боргу за споживання активної
електроенергії, 16793,40 грн. боргу за
споживання реактивної електроенергії,
4368,74 грн. пені, 6389,93 грн. інфляційних
нарахувань, 1008,16 грн. 3% річних, за
неналежне виконання умов договору про
постачання електричної енергії № 10423
від 01.06.2011 року, з додатками №№ 4, 4/2, 3, 5,
6, 6/2, 7/1, 7/2, 7/3, 7/4, 7/5, 7/6, 7/7, 8/1, 8/2, 8/3 до
нього; угод про внесення змін від 21.12.2011
року, 19.01.2012 року, 02.10.2012 року до договору
про постачання електричної енергії №
10423 від 01.06.2011 року.

Представниками сторін в судовому
засіданні 19.06.2014 року подано письмові
клопотання про відмову здійснення
технічної фіксації судового процесу,
які задоволено судом.

В судовому засіданні 19.06.2014 року суд
перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача в судовому
засіданні 19.06.2014 року виклав позовні
вимоги.

Представник відповідача в поданому
відзиві на позов позовні вимоги визнає
частково в сумі 58026,29 грн. та зазначає,
що значна частина боргу, а саме 43886,14
грн. виникла не з вини відповідача, а
внаслідок затримки державою виплат для
погашення заборгованості по пільгах і
субсидіях підприємству відповідача за
житлово-комунальні послуги в рахунок
погашення боргів за спожиту
електроенергію перед позивачем. На
момент звернення до суду (05.06.2014 року),
органи казначейства з незалежних від
відповідача причин мали затримку із
перерахування на його рахунок сум за
квітень і травень в розмірі 67541,56 грн.,
при цьому 04.06.2014 року державне
перерахування позивачу суми 43886,14 грн.
за пільги і субсидії за квітень місяць
в рахунок боргу відповідача відбулося.
Проте із незрозумілих причин позивач
вирішив зарахувати зазначену суму не
за квітень, а за травень, який не
охоплюється предметом даного спору.
Сума нарахувань саме за квітень місяць
підтверджується відповідною довідкою
та розрахунковими актами звірки. Разом
з тим, 16.06.2014 року відповідачем було
проведено оплату за активну
електроенергію за березень - 15700,68 грн.,
а 17.06.2014 року на рахунок позивача
перераховано 300,00 грн. Щодо стягнення
пені відповідач посилається на те, що
нарахування пені можливе у випадку
зазначення її суми у розрахунковому
документі окремим рядком, проте
позивачем в порушення п. 4.2.1. спірного
договору, сума пені в рахунках
зазначена не була. Також відповідач
посилається на те, що основний борг
виник не через відсутність проплат, а
внаслідок неповної, але регулярної
щомісячної оплати.

Крім того, відповідач просить
розстрочити виконання рішення через
нестабільне фінансове становище
підприємства. В обґрунтування
розстрочки відповідач посилається на
те, що основним джерелом доходу є
платежі населення за надані комунальні
послуги, які надходять не у повному
обсязі і борг населення складає 330401,33
грн. Тривала фінансова нестабільність
підприємства пов»язана з обмеженими
можливостями місцевого бюджету, який є
дотаційним. Незважаючи на це,
керівництвом підприємства відповідача
докладаються можливі зусилля для
стабілізації фінансового стану:
ведеться робота з боржниками,
проводиться претензійно-позовна
робота, здійснюється систематичний
моніторинг тарифів, проведено
оптимізацію штатного розпису
підприємства. На сьогоднішній день
відповідач не може провести миттєву
проплату боргу, оскільки видача
судових наказів про примусове
стягнення боргів за житлово-комунальні
послуги не гарантує їх сплати. При
цьому поточний щомісячний платіж за
електроенергію складає більше 50% від
дохідної частини відповідача, поряд з
частковою платою поточних послуг
підприємство також своєчасно та у
повному обсязі сплачує позивачу суму
заборгованості, розстрочену рішенням
господарського суду Чернігівської
області від 29.01.2014 року, що говорить про
сумлінне виконання відповідачем вимог
суду. Відповідач також вказує на те, що
заявлена позивачем ціна позову значно
перевищує половину суми місячного
доходу підприємства і примусове
стягнення з відповідача зазначеної
суми позову в повному обсязі може
призвести до непередбачуваних
наслідків, які негативно вплинуть на
роботу підприємства та життя селища в
цілому.

В судовому засіданні 19.06.2014 року
представник відповідача заявив усне
клопотання про оголошення перерви в
судовому засіданні для надання
додаткових докуметнів.

Представник позивача не заперечував
щодо клопотання представника
відповідача про оголошення перерви.

Суд задовольнив клопотання
представника відповідача та оголосив
перерву в судовому засіданні до 25.06.2014
року до 10:30 та зобов"язав сторони надати
додаткові документи, необхідні для
розгляду справи.

В судовому засіданні 25.06.2014 року суд
продовжив розгляд справи по суті.

Від позивача надійшло клопотання про
залучення до матеріалів справи
додаткових документів та помісячного
розрахунку суми заборгованості, яке
задоволено судом.

Відповідачем також подано клопотання
про залучення до матеріалів справи
додаткових документів, яке задоволено
судом.

Представник позивача в поданих
письмових поясненнях по справі
зазначив про помісячну вартість
спожитої та оплаченої активної та
реактивної електричної енергії, а
також повідомив про те, що після
порушення провадження по справі
відповідачем було сплачено 15700,68 грн.
боргу за активну електроенергію згідно
рахунку №10423_03-2014 від 25.03.2014 року на суму
69546,62 грн., що підтверджується копією
платіжного доручення за 16.06.2014 року.
Всього заборгованість по зазначених
рахунках за активну електроенергію
складає 78017,98 грн., за реактивну
електричну енергію 16793,40 грн.

В судовому засіданні 25.06.2014 року судом
оголошена перерва до 02.07.2014р. до 10-00.

В судовому засіданні 02.07.2014 року
представник позивача надав письмове
клопотання про залучення до матеріалів
справи додаткових документів. Суд
клопотання задовольнив, подані
документи залучено судом до матеріалів
справи.

Представник відповідача в доповненнях
до відзиву позовні вимоги визнає
частково та вказує на те, що
нарахування позивачем пені за
прострочення платежів за споживання
реактивної електроенергії у сумі 724,58
грн. вважає безпідставним, оскільки п.
4.2.1. договору, на який посилається
позивач, стосується строків порушення
термінів внесення платежів за
користування активною
електроенергією, про що прямо
зазначається в зазначеному додатку №3.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов»язань»,
платник грошових коштів сплачує на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін. Проте,
домовленість щодо нарахування пені за
реактивну електроенергію в спірному
договорі відсутня. Крім того, 25.06.2014
року відповідачем було перераховано
позивачу 6500,00 грн., 26.06.2014 року - 4000,00 грн.,
27.06.2014 року - 7200,00 грн. Вся загальна сума
17700,00 грн. була сплачена в погашення
боргу за листопад 2013 року. При цьому
суми контррозрахунків відповідача по
нарахуванню пені, 3% річних та
інфляційних нарахувань виявилися
меншими за аналогічні суми
розрахунків, проведені позивачем. В той
же час сторонами погоджено питання з
приводу взаємозаліку на суму 43884,06 грн.,
яка позивачем правомірно не була
зарахована за квітень місяць. За таких
обставин відповідач просить суд:
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог (в частині пені за
реактивну електроенергію, нарахувань
за несвоєчасні розрахунки по
споживанню активної електроенергії та
перегляду заявленої ним суми боргу за
активну електроенергію), а також
підтримує вимоги про розстрочку та
просить суд розстрочити виконання
рішення суду на 10 місяців.

Представником відповідача в судовому
засіданні 02.07.2014 року було подано також
заяву про розстрочку виконання рішення
суду на 6 місяців, а саме: часткове
погашення заборгованості в сумі 10449,14
грн. до 31.07.2014 року; часткове погашення
заборгованості в сумі 10449,14 грн. до
31.08.2014 року; часткове погашення
заборгованості в сумі 10449,14 грн. до
30.09.2014 року; часткове погашення
заборгованості в сумі 10449,14 грн. до
31.10.2014 року; часткове погашення
заборгованості в сумі 10449,14 грн. до
30.11.2014 року; часткове погашення
заборгованості в сумі 10449,14 грн. до
31.12.2014 року. Відповідач посилається на
те, що середній щомісячний дохід
відповідача складає 122000,00 грн., при
цьому витрати складають 126000,00 грн., що
підтверджується довідкою про рух
коштів, при цьому 57% усіх видатків
підприємства складає плата за спожиту
електричну енергію. Також відповідач
вказує на те, що на даний час на
підприємстві працює 42 працівники,
середньомісячний фонд оплати праці
яких становить 70000,00 грн. і у разі
затримання виплати заробітної плати ця
обставина є порушенням прав
працівників та тягне відповідальність
передбачену законодавством.

Представник позивача щодо розстрочки
виконання рішення суду заперечував.

Інших заяв та клопотань від сторін не
надходило.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення
повноважних представників сторін,
дослідивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд встановив:

Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу
України визначено, що правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу
України, господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського
кодексу України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Так, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу
України визначено, що за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 26 Закону України „Про
електроенергетику" та Правил
користування електричною енергією,
затверджених постановою Національної
комісії з питань регулювання
електроенергетики України № 28 від
31.07.96р.зі змінами та доповненнями,
постачання електроенергії для
забезпечення потреб споживачів
здійснюється на підставі договору на
постачання електроенергії, що
укладається між споживачем та
електропостачальною організацією.

01.06.2011 року між публічним акціонерним
товариством „Чернігівобленерго"
(постачальник) та комунальним
підприємством "Водоканал" Ладанської
селищної ради (споживач) було укладено
договір про постачання електричної
енергії № 10423.

Відповідно до умов зазначеного
договору позивач (постачальник) взяв на
себе зобов'язання продавати
електричну енергію відповідачу
(споживачу) для забезпечення потреб
електроустановок споживача з
приєднаною потужністю 771,0 кВт, а
споживач оплачувати постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснювати
інші платежі згідно з умовами цього
договору. Точка продажу електричної
енергії: встановлена на межі
балансової належності електромереж КП
«Водоканал» згідно додатку №1/2 до
цього договору «Однолінійна схема
електропостачання об»єкта споживача»
та згідно додатків №№2/1, 2/2 до цього
договору «Акт розмежування балансової
належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін». Приєднана потужність у точці
підключення становить 400.0 кВА 521.0 кВт.

Угодою №1 від 21.12.2011 року про внесення
змін до договору про постачання
електричної енергії № 10423 від 01.06.2011
року, викладено розділ 1 договору № 10423
від 01.06.2011 року у наступній редакції:
постачальник продає електричну
енергію споживачу для забезпечення
потреб електроустановок споживача з
дозволеною потужністю 1005,0 кВт, а
споживач оплачує постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами цього
Договору. Точка продажу електричної
енергії: встановлена на межі
балансової належності електромереж КП
«Водоканал» згідно додатку №1/2 до
цього договору «Однолінійна схема
електропостачання об»єкта споживача»
та згідно додатків №№2/1-2/9 до цього
договору «Акт розмежування балансової
належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін». Приєднана потужність у точці
підключення становить 1005,0 кВт.
Доповнено договір додатками №№1/5-1/10,
2/4-2/9, 4/2, 5, 6/2, 7/3-7/7 від 21.12.2011 року.

Угодою №2 від 19.01.2012 року про внесення
змін до договору про постачання
електричної енергії № 10423 від 01.06.2011
року, викладено розділ 1 договору № 10423
від 01.06.2011 року у наступній редакції:
постачальник продає електричну
енергію споживачу для забезпечення
потреб електроустановок споживача з
дозволеною потужністю 953,0 кВт, а
споживач оплачує постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами цього
Договору. Точка продажу електричної
енергії: встановлена на межі
балансової належності електромереж КП
«Водоканал» згідно додатку №1/2 до
цього договору «Однолінійна схема
електропостачання об»єкта споживача»
та згідно додатків №№2/1-2/9 до цього
договору «Акт розмежування балансової
належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін». Приєднана потужність у точці
підключення становить 953,0 кВт. Вважати
такими, що втратили чинність додатки
№№1/9, 2/8, 4/2, 5, 6/2, 7/7 від 21.12.2011 року в
частині, що стосується «Освітлення
сходових клітин, смт.Ладан, вул. Миру, 79;
Освітлення сходових клітин, смт. Ладан,
вул. Миру, 17а; Ліфти, смт. Ладан, вул.
Миру, 17а.

Угодою №3 від 02.10.2012 року про внесення
змін до договору про постачання
електричної енергії № 10423 від 01.06.2011
року, в розділі 1 договору про
постачання електроенергії №10423 від
01.06.2011 року величину дозволеної
потужності вказати 940,0 кВт, величину
приєднаної потужності - 940,0 кВт.

У відповідності до додатку № 4 до
договору про постачання
електроенергії №10423 від 01.06.2011 року
сторони погодили, що фактичні обсяги
електричної енергії, спожитої
протягом розрахункового періоду
фіксуються споживачем за показами
розрахункових засобів обліку 25 числа
кожного місяця/кварталу та заносяться
в «Акт - звіт про зняття показань
розрахункових приладів обліку
електроенергії», який не пізніше
наступного дня за підписом
відповідальної посадової особи
надається постачальнику, після чого
споживач отримує від постачальника
рахунки на оплату спожитої
електроенергії, інших платежів за
розрахунковий період та Акт про
використану (спожиту) електроенергію
протягом розрахункового періоду.
Постачальник має право самостійно, у
вищезазначений термін, проводити
зняття показів розрахункових приладів
обліку, заносити в «Акт-звіт про зняття
показань розрахункових приладів
обліку електроенергії» та надавати на
погодження відповідальній посадовій
особі споживача. Споживач не пізніше
наступного дня отримує від
постачальника рахунки на оплату
спожитої електроенергії, інших
платежів за розрахунковий період та
акт про використану (спожиту)
електричну енергію протягом
розрахункового періоду.

Пунктом 2.2.4. договору про постачання
електричної енергії № 10423 від 01.06.2011
року передбачено, що постачальник
зобов'язаний надавати споживачу
рахунки на оплату спожитої
електроенергії та інших платежів за
розрахунковий період у терміни
визначені в Додатку №3 до цього
Договору „Порядок розрахунків".

На виконання умов договору про
постачання електричної енергії № 10423
від 01.06.2011 року, позивач за період з
26.10.2013 року по 25.04.2014 року здійснював
відпуск відповідачу електроенергії, у
зв'язку з чим відповідачу, відповідно
до п. 2.2.4. були виставлені рахунки на
оплату, а саме: за активну
електроенергію - рахунки №10423_11-2013 від
25.11.2013 року на суму 67043,65 грн. (отриманий
споживачем 25.11.2013 року); №10423_12-2013 від
25.12.2013 року на суму 69111,53 грн. (отриманий
споживачем 25.12.2013 року); №10423_01-2014 від
25.01.2014 року на суму 74743 грн. 70 коп.
(отриманий споживачем 25.01.2014 року);
№10423_02-2014 від 25.02.2014 року на суму 85108,66
грн. (отриманий споживачем 25.02.2014 року);
№10423_03-2014 від 25.03.2014 року на суму 69546,62
грн. (отриманий споживачем 27.03.2014 року);
№10423_04-2014 від 25.04.2014 року на суму 64723,27
грн. (отриманий споживачем 25.04.2014 року)
Всього споживачу виставлено рахунків
за спожиту активну електроенергію на
загальну суму 430277 грн. 43 коп.

Помісячний обсяг спожитої
відповідачем активної електричної
енергії за період з 26.10.2013 року по 25.04.2014
року підтверджується Актами про
використану електричну енергію від
25.11.2013 року, 25.12.2013 року, 25.01.2014р., 25.02.2014
року, 25.03.2014 року, 25.04.2014 року, які
підписані уповноваженими
представниками сторін та скріплені
печатками.

Порядок визначення вартості послуг за
перетікання реактивної електроенергії
між електропередавальною організацією
та споживачем, передбачений сторонами
в додатках № 8/1, 8/2, 8/3 до договору про
постачання електричної енергії № 10423
від 01.06.2011 року.

Позивачем, відповідно до умов договору,
були надані послуги за перетікання
реактивної електроенергії та
відповідно виставлені рахунки
№10423_11-2013 від 25.11.2013 року на суму 6900,68
грн. (отриманий споживачем 25.11.2013 року);
№10423_12-2013 від 25.12.2013 року на суму 3901,96
грн. (отриманий споживачем 25.12.2013 року);
№10423_01-2014 від 25.01.2014 року на суму 1439,45
грн. (отриманий споживачем 25.01.2014 року);
№10423_02-2014 від 25.02.2014 року на суму 1705,52
грн. (отриманий споживачем 25.02.2014 року);
№10423_03-2014 від 25.03.2014 року на суму 1187,50
грн. (отриманий споживачем 27.03.2014 року);
№10423_04-2014 від 25.04.2013 року на суму 1658,29
грн. (отриманий споживачем 25.04.2014 року),
всього на загальну суму 16793,40 грн.

Вартість наданих послуг з перетікання
реактивної електроенергії за період з
26.10.2013 року по 25.04.2014 року
підтверджується також Актами за
перетікання реактивної електроенергії
від 25.11.2013 року, 25.12.2013 року, 25.01.2014 року,
25.02.2014 року, 25.03.2014 року, 25.04.2014 року, які
підписані уповноваженими
представниками сторін та скріплені
печатками.

У сторін відсутні розбіжності щодо
вартості та обсягу спожитої
електричної енергії за спірний
період.

У відповідності зі ст. 193
Господарського кодексу України та
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Частинами 6,7 ст.276 Господарського
кодексу України визначено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що провадиться за фактично
відпущену енергію.

У відповідності до п.2.3.3 та п. 2.3.4
договору про постачання електричної
енергії № 10423 від 01.06.2011 року, споживач
зобов'язаний оплачувати постачальнику
вартість спожитої електричної енергії
за діючими у цей період тарифами по
класах напруги, а також вносити всі
інші платежі за розрахунковий період,
згідно з умовами Додатку № 3 до цього
Договору „Порядок розрахунків",
Додатку № 4 до цього Договору „Графік
зняття показів засобів обліку
електричної енергії" та діючого
законодавства. Здійснювати оплату за
перетікання реактивної електричної
енергії між електромережею
Постачальника та електроустановками
Споживача згідно з Додатком № 8 до
цього Договору „Порядок розрахунків
за перетікання реактивної
електроенергії" в терміни проведення
остаточного розрахунку.

Додатком № 3 до договору про
постачання електроенергії №10423 від
01.06.2011 року, сторони встановили
розрахунковий період з: 25 числа
попереднього місяця по 25 число
наступного місяця включно, плановими
платежами самостійно в другий
банківський день поточного
календарного місяця у розмірі 100%
вартості заявленого обсягу споживання,
згідно договору, з врахуванням сальдо
на початок розрахункового періоду. У
разі відсутності інформації про рівень
тарифів на наступний розрахунковий
період, споживач розраховує суму
платежу за тарифами, що діють у
поточному розрахунковому періоді. Якщо
сума платежів, здійснених протягом
розрахункового періоду, перевищує
вартість фактично спожитої
електроенергії, різниця зараховується
як часткова оплата заявленого на
наступний розрахунковий період обсягу
електричної енергії. Остаточний
розрахунок - не пізніше перших 3
операційних днів з дня отримання
рахунку. Оплата вартості активної
електричної енергії здійснюється
виключно коштами в уповноваженому
банку на поточний рахунок із
спеціальним режимом використання
постачальника електричної енергії.

Таким чином, по рахунку №10423_11-2013 від
25.11.2013 року на суму 67043,65 грн. відповідач
зобов»язаний був розрахуватись до
28.11.2013р. включно; по рахунку №10423_12-2013
від 25.12.2013 року на суму 69111,53 грн. - до
30.12.2013р. включно (28,29.12.2013р. - вихідні); по
рахунку №10423_01-2014 від 25.01.2014 року на суму
74743 грн.70 коп. до 30.01.2014р. включно; по
рахунку №10423_02-2014 від 25.02.2014 року на суму
85108,66 грн. до 28.02.2014р. включно; по рахунку
№10423_03-2014 від 25.03.2014 року на суму 69546,62
грн. до 01.04.2014р. включно (29,30.03.2014р. -
вихідні); по рахунку №10423_04-2014 від 25.04.2014
року на суму 64723,27 грн. до 30.04.2014 року
включно (26,27.04.2014р. - вихідні).

Як свідчать матеріали справи,
відповідач взяті на себе зобов'язання
по оплаті електроенергії в повному
обсязі не виконав та сплатив лише 336558
грн. 77 коп., а саме рахунок №10423_01-2014
від 25.01.2014 року на суму 74743 грн.70 коп.
оплатив в повному обсязі; по рахунку
№10423_11-2013 від 25.11.2013 року на суму 67043,65
грн. заборгованість становила 15572 грн.58
коп.; по рахунку №10423_12-2013 від 25.12.2013 року
на суму 69111,53 грн. заборгованість
становила 18776 грн. 53 коп.; по рахунку
№10423_02-2014 від 25.02.2014 року на суму 85108,66
грн. - 32450 грн. 66 коп.; по рахунку
№10423_03-2014 від 25.03.2014 року на суму 69546,62
грн. - 16041 грн.56 коп.; по рахунку №10423_04-2014
від 25.04.2014 року на суму 64723,27 грн. - 10877
грн. 33 коп.

Таким чином, заборгованість за спожиту
активну електричну енергію на дату
звернення до суду 10.06.2014р. становила
93718,66 грн., що також підтверджується
актом звірки розрахунків станом на
23.05.2014 року, підписаного сторонами та
скріпленого печатками сторін, копія
якого додана до матеріалів справи
(а.с.94).

Після порушення провадження у справі,
відповідачем було здійснено проплати в
рахунок погашення основного боргу за
спожиту активну електричну енергію, а
саме: 15700,68 грн. згідно платіжного
доручення №1946 від 16.06.2014 року (по
рахунку №10423_03-2014 від 25.03.2014 року на суму
69546,62 грн.); 6500,00 грн. згідно платіжного
доручення №1983 від 25.06.2014 року; 7200,00 грн.
згідно платіжного доручення №1998 від
27.06.2014 року; 4000,00 грн. згідно платіжного
доручення №1988 від 26.06.2014 року (по
рахунку №10423_11-2013 від 25.11.2013 року на суму
67043,65 грн.). Всього відповідачем
здійснено проплат на суму 33400,68 грн.

Приймаючи до уваги, що відповідачем
після порушення провадження у справі
було сплачено 33400,68 грн. боргу за
спожиту активну електричну енергію,
суд доходить висновку що спір між
сторонами в частині стягнення 33400,68 грн.
боргу за спожиту активну електричну
енергію врегульовано, предмет спору
відсутній, а тому провадження у справі
в частині стягнення 33400,68 грн. боргу за
спожиту активну електричну енергію
підлягає припиненню.

Своїм листом та відзивом на позовну
заяву відповідач підтвердив, що оплата
в сумі 300 грн., здійснена відповідачем
17.06.2014р., та оплата в сумі 43886 грн. 14 коп.,
здійснена 04.06.2014р., зарахована
сторонами в рахунок оплати за спожиту
електроенергію в травні місяці 2014р.,
який не є предметом розгляду в даній
справі.

Відповідно заборгованість за спожиту
активну електроенергію за період з
26.10.2013р. по 25.04.2014р. становить 60317 грн. 98
коп.

Пунктами 16 Додатків № 8/1, 8/2, 8/3 до
договору про постачання електричної
енергії № 10423 від 01.06.2011 року
передбачено, що кошти за перетікання
реактивної електроенергії
перераховуються Споживачем на
поточний рахунок Постачальника
електричної енергії протягом трьох
операційних днів з дня отримання
рахунку.

Відповідно за реактивну електричну
енергію по рахунку №10423_11-2013 від 25.11.2013
року на суму 6900,68 грн. відповідач
зобов»язаний був розрахуватись до
28.11.2013 року включно; по рахунку №10423_12-2013
від 25.12.2013 року на суму 3901,96 грн. - до
30.12.2013 року (включно (28,29.12.2013р. - вихідні);
по рахунку №10423_01-2014 від 25.01.2014 року на
суму 1439,45 грн. - до 29.01.2014 року включно
(26.01.2014р. - вихідний); по рахунку №10423_02-2014
від 25.02.2014 року на суму 1705,52 грн. - до
28.02.2014 року включно; по рахунку №10423_03-2014
від 25.03.2014 року на суму 1187,50 грн. - до
01.04.2014 року включно (29,30.03.2014р. - вихідні);
по рахунку №10423_04-2014 від 25.04.2013 року на
суму 1658,29 грн. - до 30.04.2014 року включно
(26,27.04.2014р. - вихідні).

Заборгованість за реактивну
електроенергію відповідачем не
сплачена та становить 16793,40 грн., що
підтверджується актом звірки
розрахунків станом на 23.05.2014 року,
підписаного сторонами та скріпленого
печатками сторін, копія якого додана до
матеріалів справи (а.с.95).

Позивач просить стягнути з відповідача
3644,16 грн. пені за прострочку оплати
спожитої активної електроенергії та
724,58 грн. пені за прострочку оплати
спожитої реактивної енергії,
відповідно до п. 4.2.1. договору про
постачання електричної енергії № 10423
від 01.06.2011 року за період з 25.11.2013 року по
26.05.2014 року.

Позивачем в судовому засіданні 02.07.2014р.,
були надані нові розрахунки пені, трьох
процентів річних та інфляційних
нарахувань, але оскільки позивач своїм
правом не скористався та не подав заяви
про збільшення позовних вимог, а тому
суд розглядає первісно заявлені
позовні вимоги, викладені в позовній
заяві.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України, виконання зобов'язань
за договором можуть забезпечуватись
неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка
(штраф, пеня) є грошова сума або інше
майно, яке боржник повинен передати
кредитору в разі порушення боржником
зобов'язання.

У відповідності до ст. 547 Цивільного
кодексу України, правочин щодо
забезпечення виконання зобов»язання
вчиняється у письмовій формі. Правочин
щодо забезпечення виконання
зобов»язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов»язань»,
платник грошових коштів сплачує на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафні санкції за порушення
зобов'язання застосовуються у розмірі
передбаченому сторонами у договорі.

Пунктом 4.2.1. договору про постачання
електричної енергії № 10423 від 01.06.2011
року передбачено, що за внесення
платежів, передбачених п.п. 2.3.3.-2.3.4.
договору, з порушенням термінів,
визначених у Додатку № 3 „Порядок
розрахунків" до цього договору,
споживач сплачує Постачальнику пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період за який нараховується пеня, за
кожний день прострочення платежу,
враховуючи день фактичної оплати. Сума
пені зазначається у розрахунковому
документі окремим рядком.

Таким чином, п. 4.2.1. договору про
постачання електричної енергії № 10423
від 01.06.2011 року, сторонами передбачена
відповідальність Споживача у вигляді
стягнення пені за внесення платежів,
передбачених п.п. 2.3.3.-2.3.4. Договору, з
порушенням термінів, визначених у
Додатку № 3 „Порядок розрахунків" до
цього Договору, яким визначено
порядок та строки здійснення оплати
за спожиту активну електроенергію.

Порядок та строки здійснення оплати за
перетікання реактивної електроенергії
сторонами визначено Додатком № 8 до
цього Договору „Порядок розрахунків
за надання послуг з компенсації
перетікання реактивної
електроенергії".

Враховуючи ту обставину, що Порядок
розрахунків за перетікання реактивної
електроенергії визначений Додатком №
8 до договору про постачання
електричної енергії № 10423 від 01.06.2011
року, положеннями якого не передбачено
стягнення пені за прострочку оплати
спожитої реактивної енергії, позовні
вимоги в частині стягнення 724,58 грн.
пені за прострочку оплати спожитої
реактивної енергії за період з 25.11.2013
року по 26.05.2014 року є безпідставними та
задоволенню не підлягають.

Матеріалами справи підтверджується
прострочка оплати спожитої активної
електроенергії, тому суд доходить
висновку, що позивачем правомірно
нараховано 3644,16 грн. пені за прострочку
оплати спожитої активної
електроенергії за період з 25.11.2013 року
по 26.05.2014 року.

Твердження відповідача про те, що сума
пені за прострочку оплати активної
електроенергії становить 3552 грн. 37 коп.
є безпідставне і судом до уваги не
приймається, оскільки відповідач
допустив помилку та не здійснив
нарахування пені за 06.03.2014р., 09.04.2014р. та
06.05.2014р., хоча в ці дні існувала
прострочка оплати.

Позивач, відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України, за несвоєчасні
розрахунки за спожиту активну та
реактивну електроенергію, просить
стягнути з відповідача 3% річних в
розмірі 840,96 грн. за активну
електроенергію та 3% річних в розмірі
167,20 грн. за реактивну електроенергію за
період з 29.11.2013 року по 26.05.2014 року, а
також 5483,44 грн. інфляційних нарахувань
за активну електроенергію та 906,49 грн.
інфляційних нарахувань за реактивну
електроенергію за період з 25.11.2013 року
по 26.05.2014 року.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних з
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Матеріалами справи підтверджується
прострочка виконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань щодо оплати
за спожиту активну електричну енергію
та реактивну електричну енергію, але
враховуючи, що позивачем при
розрахунку 3% річних за прострочку
оплати реактивної електроенергії
допущено арифметичні помилки, а тому 3
% річних за прострочку оплати активної
електроенергії підлягають стягненню в
сумі 840 грн. 96 коп., а за прострочку
оплати реактивної електроенергії - 166
грн. 99 коп.

Твердження відповідача про те, що сума
3 % річних за прострочку оплати активної
електроенергії становить 827 грн. 02 коп.
є безпідставне і судом до уваги не
приймається, оскільки відповідач
допустив помилку та не здійснив
нарахування пені за 06.03.2014р., 09.04.2014р. та
06.05.2014р., хоча в ці дні існувала
прострочка оплати.

Вимоги позивача щодо стягнення
інфляційних нарахувань підлягають
частковому задоволенню, а саме: 4970,83
грн. за активну електроенергію та 906,49
грн. за реактивну енергію за період
прострочки з 25.11.2013 року по 26.05.2014 року,
оскільки позивачем при розрахунку
інфляційних втрат за прострочку
оплати не було враховано, що відповідно
до п. 3.2. постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов»язань» від
17.12.2013р. № 14, розмір боргу з урахуванням
індексу інфляції визначається
виходячи з суми боргу, що існувала на
останній день місяця, в якому платіж
мав бути здійснений, помноженої на
індекс інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція), а також
рекомендації Верховного Суду України
відносно порядку застосування
індексів інфляції при розгляді судових
справ, викладені в листі Верховного
Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Також в п. 2 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
17.07.2012р. № 01-06/928/2012 «Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права» зазначено,
що при застосуванні індексу інфляції
слід мати на увазі, що індекс
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць і здійснюється
шляхом множення суми заборгованості на
момент її виникнення на сукупний
індекс інфляції за період прострочення
платежу. При цьому сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день відповідного
місяця, індексується з врахуванням
цього місяця, а якщо сума боргу
сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця (див.
постанову Вищого господарського суду
України від 01.02.2012 № 52/30).

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Приписами ч.1 ст. 35 ГПК України
встановлено, що обставини, які
визнаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
можуть не доказуватись перед судом,
якщо в суду не виникає сумніву щодо
достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Відповідач витребуваних документів та
доказів повної оплати заборгованості
суду не надав.

Відповідно до вимог чинного
законодавства, одностороння відмова
від виконання зобов'язань не
допускається, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином в
установлений строк.

Враховуючи, що відповідач в порушення
ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України,
ст. 193 Господарського кодексу України
взяті на себе зобов'язання не виконав,
за спожиту активну електроенергію та
реактивну електроенергію своєчасно в
повній сумі не розрахувався, на час
розгляду справи фактичних доказів
виконання зобов'язань по сплаті
спірних сум не надав, суд з урахуванням
вищезазначеного, доходить висновку, що
позовні вимоги є обґрунтованими і
підлягають задоволенню в частині
стягнення з відповідача 60317,98 грн. боргу
за спожиту активну електроенергію,
16793,40 грн. боргу за спожиту реактивну
електроенергію, 3644,16 грн. пені, 5877,32 грн.
інфляційних нарахувань та 1007,95 грн. 3%
річних. В частині стягнення 33400,68 грн.
основного боргу провадження у справі
підлягає припиненню. В решті позову
відмовити.

Оскільки спір виник у зв'язку з
неправомірними діями відповідача, то
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України та ст. 4
Закону України „Про судовий збір" від
08.07.2011 року № 3674-VI, пропорційно розміру
задоволених позовних вимог, з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача судовий збір в
розмірі 2420,83 грн.

При наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
господарський суд у виняткових
випадках, залежно від обставин справи,
може розстрочити виконання рішення
суду.

Наведена норма визначає процесуальну
можливість вирішення питань,
пов'язаних із проблемами, що виникають
під час виконання рішення
господарського суду. У процесі
виконання рішення ймовірне виникнення
обставин, що ускладнюють виконання чи
роблять його неможливим.

Розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки повинні
визначатись господарським судом. При
цьому слід мати на увазі, що розстрочка
можлива при виконанні рішення, яке
стосується предметів, що діляться
(гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей, тощо).

Пленум Вищого господарського суду
України в п. 7.2 постанови "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" від 17 жовтня 2010 року N 9,
визначив, що підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. Вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Тобто, в кожному конкретному випадку
суд не зобов'язаний за заявою сторони
надати розстрочку виконання рішення,
але може розстрочити виконання рішення
згідно зі статтею 121 ГПК України в
порядку статті 43 ГПК України.

Отже, виходячи із наведеного,
законодавець у будь-якому випадку
пов'язує розстрочення виконання
судового рішення у судовому порядку з
об'єктивними, непереборними, іншими
словами - виключними обставинами, що
ускладнюють вчасне виконання судового
рішення.

В обгрунтування заяви про розстрочку
виконання рішення суду відповідач
посилається на несприятливу фінансову
ситуацію, спричинену переважною
заборгованістю споживачів за надані
послуги, оскільки основним джерелом
доходу є платежі населення за надані
комунальні послуги, які надходять не у
повному обсязі, зокрема, станом на
01.05.2014 року заборгованість споживачів
склала 330401,33 грн., що підтверджується
довідкою про наявність дебіторської
заборгованості за підписом в.о.
директора О.В.Мільошина. Тривала
фінансова нестабільність підприємства
пов»язана з обмеженими можливостями
місцевого бюджету, який є дотаційним.
При цьому середній щомісячний дохід
відповідача складає 122000,00 грн., витрати
становлять 126000,00 грн., що
підтверджується довідкою про рух
коштів по рахунках відповідача. Крім
того, середньомісячний фонд оплати
праці працівників підприємства
становить 70000,00 грн. і у разі затримання
виплати заробітної плати ця обставина
є порушенням прав працівників та тягне
відповідальність передбачену
законодавством. Проте, керівництвом
підприємства відповідача докладаються
можливі зусилля для стабілізації
фінансового стану: станом на 24.06.2014 року
укладено 11 діючих договорів на
реструктуризацію заборгованості,
загальна сума якої 27665,44 грн.; за період
з 01.11.2013 року по 24.06.2014 року направлено
до відділу ДВС Прилуцького
міськрайонного управління юстиції для
подальшого виконання 8 судових наказів
про примусове стягнення боргів на
користь підприємства на суму 30539,81 грн.

Відповідно до приписів ст.ст.32,33
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд встановлює
наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення,
а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог та заперечень.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Частиною 1 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Приймаючи до уваги, що підприємство
відповідача надає послуги з
водопостачання, водовідведення,
утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій на території
Ладанської селищної ради всім фізичним
та юридичним особам, заявлена
позивачем ціна позову значно перевищує
половину суми місячного доходу
підприємства і примусове стягнення з
відповідача зазначеної суми позову в
повному обсязі може призвести до
непередбачуваних наслідків, які
негативно вплинуть на роботу
підприємства та життя селища в цілому,
а у разі одноразової сплати
заборгованості арешт рахунків та майна
підприємства заблокує господарську
діяльність і приведе до повного
невиконання відповідачем його
зобов»язань перед кредиторами,
відсутністю надання послуг населенню
та приватним, бюджетним установам, а в
подальшому і до банкрутства
підприємства, та ту обставину, що
матеріали справи не містять
документів, які б вказували про
ухилення відповідача від виконання
рішення суду, суд доходить висновку, що
вищевикладене є винятковою обставиною,
що свідчить про неможливість виконання
рішення в силу об'єктивних причин.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Вищого господарського суду
України від 17.09.2013 року по справі
№5028/12/65/2012.

З урахуванням вищевикладених обставин,
суд вважає за можливе частково
задовольнити заяву відповідача про
розстрочку виконання рішення суду
строком на 4 місяці зі сплатою
заборгованості рівномірно по місяцях.

Керуючись ст.ст. 11, 202, 205, 525, 526, 546, 549, 625, 626
Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174,
174, 193, 230, 231, 275, 276 Господарського кодексу
України, ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику", ст.49, п.1-1 ст.80, ст.ст.
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, ст. 4 Закону України
„Про судовий збір", господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині
стягнення 33400 грн. 68 коп. припинити.

2. Позовні вимоги задовольнити
частково.

3. Стягнути з комунального підприємства
"Водоканал" Ладанської селищної ради,
вул. Миру, 69, смт. Ладан, Прилуцький
район, Чернігівська область, 17583
(поточний рахунок №1155 у ПАТ «Банк
«Демарк», МФО 353575, ) на
користь публічного акціонерного
товариства «Чернігівобленерго», вул.
Горького, 40, м. Чернігів, 14000 (поточний
рахунок зі спеціальним режимом
використання № 2791 в філії -
Чернігівське обласне управління АТ
«Ощадбанк», МФО 353553, )
60317,98 грн. боргу за активну
електроенергію.

4. Стягнути з комунального підприємства
"Водоканал" Ладанської селищної ради,
вул. Миру, 69, смт. Ладан, Прилуцький
район, Чернігівська область, 17583
(поточний рахунок №1155 у ПАТ «Банк
«Демарк», МФО 353575, ) на
користь публічного акціонерного
товариства «Чернігігвобленерго», вул.
Горького, 40, м. Чернігів, 14000 (поточний
рахунок № 2791 в філії -
Чернігівське обласне управління АТ
«Ощадбанк», МФО 353553, )
16793,40 грн. боргу за реактивну
електроенергію; 3644,16 грн. пені; 5877,32 грн.
інфляційних нарахувань; 1007,95 грн. трьох
процентів річних та 2420,83 грн. судового
збору.

5. В решті позову відмовити.

6. Заяву відповідача про розстрочку
виконання рішення суду задовольнити
частково.

7. Розстрочити виконання рішення суду
строком на 4 місяці зі сплатою
заборгованості рівномірно по місяцях.

8. Після набрання рішенням суду
законної сили, видати накази на
стягнення 21910 грн. 20 коп. заборгованості
за активну електроенергію та 2420,83 грн.
судового збору зі строком пред»явлення
до виконання з 15.07.2014р. по 14.07.2015р; на
стягнення 21910 грн. 20 коп. заборгованості
за активну електроенергію зі строком
пред»явлення до виконання з 15.08.2014р. по
14.08.2015р.; на стягнення 16497 грн. 58 коп.
заборгованості за активну
електроенергію зі строком
пред»явлення до виконання з 15.09.2014р. по
14.09.2015р.; на стягнення 5412 грн. 62 коп.
боргу за реактивну активну
електроенергію зі строком
пред»явлення до виконання з 15.09.2014р. по
14.09.2015р.; на стягнення 11380 грн. 78 коп.
боргу за реактивну активну
електроенергію, 3644 грн. 16 коп. пені; 5877,32
грн. інфляційних нарахувань; 1007,95 грн.
трьох процентів річних зі строком
пред»явлення до виконання з 15.10.2014р. по
14.10.2015р.

Повне рішення підписано 03.07.2014 року.

Суддя
Л.М. Лавриненко