м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінанспромгаз"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "НК КАПІТАЛ"
про стягнення 191 342,23 грн.
Суддя Лиськов М.О.
Від позивача Федорчук В.В. на
за довіреністю від 05.01.2014
Від відповідача не з'явився
В судовому засіданні 18.06.2014 відповідно
до положень ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
30.05.2014 до канцелярії Господарського
суду м. Києва надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінанспромгаз"
(надалі - позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю "НК
КАПІТАЛ" (надалі - відповідач) про
стягнення 191 342,23 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.06.2014 прийнято позовну заяву
до розгляду та порушено провадження по
призначено на 16.06.2014.
В судове засідання, призначене на
16.06.2014, з'явився представник позивача та
надав документи на виконання вимог
ухвали суду.
Крім того, позивач подав заяву про
забезпечення позову, відповідно до
якої просить суд накласти арешт на
грошові кошти та майно, що належить
відповідачу на праві власності.
Разом з тим, позивачем не було сплачено
судового збору, таким чином вказана
заява залишена судом без розгляду.
В судове засідання, призначене на
16.06.2014, представник відповідача не
з'явився, причин не явки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
повідомлений, що підтверджується
зворотнім повідомленням про вручення
2956083 1, згідно якого 11.06.2014 представник
відповідача отримав поштове
відправлення Господарського суду м.
Києва з ухвалою про порушення
провадження у справі.
Ухвала суду, позовна заява надсилались
відповідачу на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.1997 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб
-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2013 між позивачем (надалі -
Постачальник) та відповідачем (далі по
тексту - Покупець) (разом - Сторони), було
укладено Договір поставки
нафтопродуктів № 55/11-НП (належним чином
засвідчена копія договору міститься в
матеріалах справи, надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору
Постачальник зобов'язується передати
у власність Покупця, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
нафтопродукти згідно умов викладених в
цьому Договорі.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
постачання.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 9.1 Договір набуває
чинності з моменту його підписання
поважними представниками Сторін і діє
до 31.12.2014, в частині взаєморозрахунків
до повного їх виконання.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу
України продавець повинен передати
покупцеві товар, якість якого
відповідає умовам договору
купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 названого
кодексу).

Згідно п. 3.5 . Договору остаточні
розрахунки Сторін за цим Договором по
кожній партії Товару здійснюється на
підставі відповідного Акту
приймання-передачі Товару.

Виконуючи умови даного Договору,
позивач у повному обсязі поставив
продукцію, про що свідчать акти
приймання - передачі нафтопродуктів
№122 та №124 від 17.12.2013 та 19.12.2013
відповідно, до Договору поставки
нафтопродуктів №55/11-НП від 21.11.2013 року,
в яких відповідач отримав мазут
паливний 100 в кількості 220 000 т., на суму 1
275 999,12 грн., в т. ч. ПДВ., та дизельне
паливо ДТ-3-К5 сорт F в кількості 294,600 т.
на суму 3 063 841,18 грн., в

В той же час між Товариством з
обмеженою відповідальністю «НК
КАПІТАЛ» та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ФІНАНСПРОМГАЗ" 2612.2013
було укладено договір №НК-19 поставки
нафтопродуктів (далі - Договір 2).

Відповідно до умов даного Договору 2 та
Додаткових угод до нього, відповідач
зобов'язався передати у власність
нафтопродукти (дизельне паливо ЕВРО,
сорт Е, вид || (ДТ-4), та паливо дизельне
ДТ-3-К5, сорт F) в кількості 125,874 т,
вартістю 1 327 844,83 грн., та 29,000 л. вартістю
261 000,00 грн., в т.ч. ПДВ, (п.1.1. Договору 2), а
позивач зобов'язався прийняти та
оплатити поставлену Продукцію до 10.01.2014
(п.4 Додаткових угод №1,2 до Договору 2,
які є невід'ємними частинами Договору
№НК-19 від 26.12.2013).

Відповідач виконуючи умови даного
Договору 2 не в повному обсязі поставив
продукції, про що свідчить акт
приймання - передачі нафтопродуктів до
договору поставки нафтопродуктів №
НК-19, в якому Позивач отримав дизельне
паливо в кількості 125,874 т., всього на
суму 1 327 744,83 грн., в т. ч. ПДВ.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
умов Договору 1 протягом визначеного
строку (п. 3 Додаткових угод № 1, 2 до
Договору - № 55/11-НП від 21.11.2013), між ТОВ
«ФІНАНСПРОМГАЗ» та ТОВ «НК КАПІТАЛ»
було укладено протокол про залік
взаємних вимог від 16.01.2014 року, в якому
сторони досягли домовленості
здійснити зарахування за
вищевказаними зустрічними однорідними
вимогами на суму - 1 327 844,83 грн.

Так як відповідач у повному обсязі не
виконав умов Договору 1 протягом
визначеного строку (п.3 Додаткових угод
№ 1, 2 до Договору - № 55/11-НП від 21.11.2013),
між ТОВ «ФІНАНСПРОМГАЗ» та ТОВ «НК
КАПІТАЛ» додатково було укладено
протокол про залік взаємних вимог від
27.02.2014 року, в якому сторони досягли
домовленості здійснити зарахування за
вищевказаними зустрічними однорідними
вимогами на суму - 261 000,00 грн.

Однак відповідно до акту звіряння
взаємних розрахунків за період
01.01.2014-09.04.2014 року за договором №55/11-НП
від 21.11.2013 у ТОВ «НК КАПІТАЛ» перед ТОВ
«ФІНАНСПРОМГАЗ» існує заборгованість
у розмірі 191 342,23 грн.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Статтею 193
Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином та відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

З урахуванням наведених положень
укладеного сторонами Договору,
виходячи з факту отримання товару
покупцем за видатковою накладною,
строк виконання зобов'язання щодо
оплати поставленого і отриманого
товару станом на час вирішення спору є
таким, що настав.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Доказів погашення заборгованості в
добровільному порядку відповідачем не
надано.

10.04.2014 відповідачу в порядку,
визначеному статтею 6 ГПК України була
пред'явлена претензія з вимогою про
повну сплату заборгованості за
поставлену позивачем продукцію в
розмірі 191 342,23 грн..

Проте, на даний час ніякої відповіді на
претензію від Відповідача не
надходило.

За таких обстави, суд дійшов висновку,
що вимоги позивача про стягнення з
відповідача основної заборгованості
за Договором поставки у розмірі 191 342,23
грн. є обґрунтованими, документально
підтвердженими та підлягають
задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю.

Окрім того позивач просить стягнути з
відповідача на підставі ст.. 49
Господарського процесуального кодексу
України послуги адвоката в розмірі 20 000
грн., разом з тим позивачем не надано
жодних доказів сплати вказаної суми
(платіжного доручення, тощо).

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в частині
стягнення основного боргу.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "НК КАПІТАЛ" (03035, м.
Київ, Вулиця Митрополита Василя
ЛипківськогО, будинок 16;
ідентифікаційний код: 38419591) з
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінанспромгаз" (01133,
м. Київ, Вулиця Щорса, будинок 31, ПОВЕРХ
2, офіс 26-Б; ідентифікаційний код 37955837) 191
342 (сто дев'яносто одна тисяча триста
сорок два) грн. 23 коп. - основного боргу
та 3 826 (три тисячі вісімсот двадцять
шість) грн. 84 коп. - судового збору за
подання позовної заяви.

3. В частині стягнення витрати на
правову допомогу - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 23.06.2014

Суддя
М.О. Лиськов