ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.Справа № 916/638/14

Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.І. Бойко

суддів: Т.А. Величко, В.В. Лашин

при секретарі судового засідання
Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

від позивача - Джига В.І.;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕТАЛОНАВТОСЕРВІС"

на рішення господарського суду
Одеської області від 23.04.2014 року

у справі № 916/638/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕТАЛОНАВТОСЕРВІС"

до товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційна фірма
Укрінстрой"

про стягнення 215 282грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЕТАЛОНАВТОСЕРВІС"
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою, в
якій просить суд стягнути з Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Виробничо-комерційна фірма
Укрінстрой" 215 282 грн. майнової шкоди.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 23.04.2014р. у справі №
916/638/14 у задоволені позову відмовлено в
повному обсязі.

Не погоджуючись з вищевказаним
рішенням товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕТАЛОНАВТОСЕРВІС"
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просить рішення суду скасувати
повністю та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши пояснення представника
позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, судова колегія
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи 27 листопада 2007р. між
ТОВ "ТрансРемБуд" та ТОВ
"ЕТАЛОНАВТОСЕРВІС" укладений договір
№ 20/11 купівлі-продажу товарів,
відповідно до якого позивач
зобов'язався передати у власність ТОВ
"ТрансРемБуд" керамічну цеглу у
кількості 177 778 штук, загальною
вартістю 181 867грн., в т.ч. ПДВ 20% у
розмірі 30 311грн.67коп.

З метою виконання свого зобов'язання за
цим договором позивач 03.12.2007р. уклав з
ТОВ "Виробничо-комерційна фірма
Укрінстрой" договір № 3/12 на поставку
продукції, згідно якого останнього
зобов'язано з 07.01.2008р. по 18.01.2008р.
поставити позивачу керамічну цеглу у
кількості 177 778 штук, за вартістю 160
000грн., а позивач в свою чергу прийняти
вищезазначену продукцію та своєчасно
оплатити її.

28.12.2007р. на виконання умов договору
поставки № 3/12 ТОВ "ЕТАЛОНАВТОСЕРВІС"
здійснив 100% передоплату у сумі 160 000
грн. за цеглу.

ТОВ "Виробничо-комерційна фірма
Укрінстрой" отримало перераховані йому
на рахунок № 9051 ОФ"Укрексімбанк"
кошти, але керамічну цеглу у кількості
177 778 штук не поставило, в зв'язку з чим
рішенням господарського суду Одеської
області від 01.07.2011р. у справі №
13-15/198-10-5560 договір на поставку
продукції від 03.12.2007р. № 3/12 розірвано, з
відповідача на користь позивача
стягнуто заборгованість у сумі 160
000грн., але рішення суду не виконано.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що
відповідач свої зобов'язання на
поставку цегли за договором від 03.12.2007р.
не виконав, в зв'язку з чим договір
купівлі-продажу від 27.11.2007р. було
розірвано і позивач не отримав
прибуток від реалізації цегли ТОВ
"ТрансРемБуд" в сумі 21 867грн., що є
упущеною вигодою, яка підлягає
стягненню з відповідача на підставі ст.
193 ГК України, ст. 526 ЦК України, 22 ЦК
України, 224 ГК України.

Крім того, для закупівлі цегли у
кількості 177 778 штук у позивача коштів
не вистачало, в зв'язку з чим він уклав з
ВАТ „Морський транспортний банк"
27.12.2007р. кредитний договір № 2590/OF,
згідно з яким отримав на рахунок №
у ВАТ "МТБ" 225 000грн. Як вважає
позивач з вини відповідача він не зміг
вчасно погасити кредит та вимушений
був сплатити за це 193 415 грн. відсотків
за прострочення платежів по кредиту,
тобто він зазнав збитків, тому він
просить стягнути з відповідача 193 415
грн. посилаючись на вимоги ст. 1166, 22, 526,
610 ЦК України.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, послався на те, що, по-перше,
отримання позивачем кредиту для цілей
виконання договору № 3/12 на поставку
продукції від 03.12.2007р. можливо лише
припускати, до того ж суду не надано
доказів, що причиною понесених
додаткових витрат, пов'язаних з
обслуговуванням кредиту, було
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором, крім того
сума кредитних коштів складає 225
000грн., а відсутність товару 160 000грн.;
по-друге, суд зазначив, що позивачем не
доведено, що договір поставки
укладався саме з метою подальшого
перепродажу цегли, реалізація з
прибутком 21 867грн. також не доведена.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції
частково.

Висновки суду про
необгрунтованість, позовних вимог в
частині стягнення з відповідача 21 867
грн. упущеної вигоди судова колегія
вважає помилковими, так як саме через
невиконання ТОВ "Виробничо-комерційна
фірма Укрінстрой" умов договору по
поставці цегли, ТОВ "ЕТАЛОНАВТОСЕРВІС"
не мало можливості поставити цеглу ТОВ
"ТрансРемБуд" на виконання умов
договору від 27.11.2007р., в зв'язку з чим
зазначений договір було розірвано, ТОВ
"ЕТАЛОНАВТОСЕРВІС" не отримало 21 867грн.
прибутку. При цьому упущена вигода в
сумі 21 867грн. складається із різниці
вартості керамічної цегли у кількості
177 778 штук, загальною вартістю 181 867
грн. за договором купівлі-продажу № 20/11
від 27.11.2007р. та вартості керамічної
цегли у кількості 177 778 штук, загальною
вартістю 160000грн. за договором № 3/12 на
поставку продукції від 03.12.2007р.

Підстави для стягнення упущеної
вигоди передбачені ст. 193 ГК України, ст.
526 ЦК України, якими передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається, крім випадків,
передбачених законом ( ч.ч.1,7 ст. 193 ГК
України).

Відповідно до ч. 7 ст.193 ГК України
не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань.

З урахуванням положень ч.2 ст. 224 ГК
України збитками розуміються витрати,
зроблені управленою стороною, втрату
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 22 ЦК України під
збитками розуміються витрати, яких
особа зазнала у зв'язку із знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушено ( упущена вигода).

Враховуючи зазначене позовні
вимоги про стягнення з ТОВ
"Виробничо-комерційної фірми
Укрінстрой" на користь позивача 21 867
грн. упущеної вигоди підлягають
задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 193
415, 07грн. відсотків за прострочення
платежів по кредиту за завдану шкоду з
посиланням на положення ст. 224 ГК
України, ч. 1 ст. 1166, ст. 1191, ст. 22 ЦК
України, то судова колегія вважає
висновки суду першої інстанції про
відмову в задоволенні позовних вимог в
цій частині правильними.

Відмовляючи в задоволенні позову
суд послався на наступне.

З урахуванням положень ч.2 ст.224
Господарського кодексу України
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Зі змісту положень роз'яснення Вищого
арбітражного суду України від 01.04.1994р.
№02-5/215 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
відшкодуванням шкоди" вбачається, що
правовою підставою відповідальності
за завдану шкоду є правопорушення,
складовими елементами якого є:
наявність шкоди, протиправна поведінка
заподіювача шкоди, причинний зв'язок
між шкодою та протиправною поведінкою
заподіювача, вина.

Приймаючи до уваги вищевикладене, на
думку суду, предметом доказування у
справі про стягнення збитків (що
складаються з прямих збитків та
упущеної вигоди) є наявність усіх
складових елементів правопорушення.

Між тим, як встановлено судом, доказів
які б засвідчували наявність
необхідних передумов для нарахування
та стягнення збитків у розмірі 215 282 грн.
матеріали справи не містять.

Позивачем належними доказами не
підтверджено необхідність отримання
кредитних коштів саме з метою
належного виконання умов договору № 3/12
на поставку продукції від 03.12.2007р.,
відповідно, положення кредитного
договору мали на меті виділення
кредиту для поповнення обігових коштів
позивача на суму 225 000 грн., а тому
отримання такого кредиту для цілей
виконання договору № 3/12 на поставку
продукції від 03.12.2007р. можливо лише
припускати. Крім того, матеріали справи
не містять належних доказів того, що
причиною понесення позивачем
додаткових витрат, пов'язаних з
обслуговуванням кредиту у період з
27.12.2007р. по 04.10.2013р. було невиконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором № 3/12 на поставку продукції
від 03.12.2007р., а не, наприклад, негативні
чинники у економіці держави,
недобросовісність інших контрагентів
позивача, власне рішення, обґрунтоване
доцільністю користування кредитною
лінією, що була виділена банком чи інше.

Більш того, розмір залучених кредитних
коштів (225 000 грн.) та вартість не
поставленого відповідачем товару (160 000
грн.) суттєво відрізняються. Між тим,
належного обґрунтування покладеного
позивачем у позові обов'язку на
відповідача по відшкодуванню
додаткових витрат позивача на
обслуговування усієї суми кредиту
позивачем не приведено.

Вище зазначені обставини, на думку
суду, засвідчують необґрунтованість та
недоведеність належними доказами
заявлених до стягнення прямих збитків
у сумі 193 415,07грн., що пов'язані з
необхідністю внесення платежів за
обслуговування кредиту.

На підставі зазначеного судом
об'єктивно було встановлено про
недоведеність належним доказами
позовних вимог в цій частині.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду підлягає скасуванню, як
таке що не відповідає вимогам чинного
законодавства, а позовні вимоги
задоволенню в частині стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційна фірма
Укрінстрой" на користь ТОВ
"ЕТАЛОНАВТОСЕРВІС" 21 867грн. упущеної
вигоди, в решті позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 - 105 ГПК України,
суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ЕТАЛОНАВТОСЕРВІС" задовольнити
частково.

Рішення господарського суду Одеської
області від 23.04.2011р. у справі № 916/638/14
скасувати.

Позовні вимоги ТОВ "ЕТАЛОНАВТОСЕРВІС"
задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ "Виробничо-комерційна
фірма Укрінстрой" на користь
ТОВ"ЕТАЛОНАВТОСЕРВІС" 21 867 грн.
збитків, 1 827 грн. судового збору за
подання позовної заяви та 913грн, 50 коп.
за апеляційне провадження.

В решті позову відмовити.

Доручити господарському суду Одеської
області видати відповідний наказ.

Постанова в порядку ст. 105
Господарського Процесуального Кодексу
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може
бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст підписано 23.06.2014р.

Головуючий суддя
Л.І. Бойко

Суддя
Т.А. Величко

Суддя
В.В. Лашин