м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/5718/14 17.06.14
За позовом Приватного
акціонерного товариства
"Просто-страхування";
до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТБК
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
про відшкодування шкоди 5
Суддя О. В. Мандриченко
Від позивача: Чередніченко Г.О.,
представник, довіреність № 729/2013 від
Від відповідача: не з'явився.
Від третьої особи: ОСОБА_1, паспорт
НОМЕР_4, виданий Печерським РВ ГУ МВС
України у м. Києві 28.01.1998 року.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач у поданій до господарського
суду позовній заяві просить стягнути з
відповідача 5 902,57 грн. затрат по виплаті
страхового відшкодування, а також 1
827,00 грн. витрат по сплаті судового
збору з мотивів, вказаних у позовній
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.04.2014 р. порушено провадження
у справі №910/5718/14, розгляд справи
призначено на 06.05.2014 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.05.2014 року відкладено
розгляд справи до 15.05.2014 року.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.05.2014 року продовжено термін
вирішення спору на 15 днів, залучено до
участі у справі третьою особою без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача громадянку ОСОБА_1,
розгляд справи відкладено до 17.06.2014
У судовому засіданні 17.06.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити у
Відповідач був належним чином
повідомлений про час, день і місце
розгляду справи, що підтверджується
поштовим повідомленням, яке
повернулося на адресу суду і
підтверджує факт направлення ухвали
господарського суду на адресу
відповідача, зазначену у витязі з
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
Згідно статті 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідач не направив в судове
засідання своїх повноважних
представників, не надав письмовий
відзив на позовну заяву, а також не
заперечив позовні вимоги по суті.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача ОСОБА_1 у судовому
засіданні 17.06.2014 року позовні вимоги
підтримала.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору,
господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством
„ПРОСТО-страхування" та ТОВ «ТБК
Укртрансгруп» 17 серпня 2012 року було
укладено договір, поліс № АВ/7963906
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, згідно якого було
застраховано відповідальність
власника транспортного засобу "Iveco
Trakker", державний реєстраційний номер
НОМЕР_2.

В м. Києві, на проспекті Ватутіна, 25.09.2012
року відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля марки "Iveco
Trakker", державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та
автомобіля марки "Volkswagen Passat", державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_4.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 19.10.2012 року у справі №
3/2604/6820/2012 винним у спричиненні
вищезазначеної дорожньо-транспортної
пригоди визнано водія автомобіля марки
"Iveco Trakker", державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, ОСОБА_3.

ОСОБА_1 25.06.2013 року звернулась до АТ
«ПРОСТО-страхування» із заявою про
виплату страхового відшкодування.

Відповідно до Звіту з оцінки
транспортного засобу № 5021/5888 від 29.10.2012
р., вартість матеріального збитку,
завданого внаслідок ДТП власнику
автомобіля марки "Volkswagen Passat", державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, склала 7
695,09 грн.

24.07.2013 року АТ „ПРОСТО-страхування"
було складено страховий акт № 5888-50901-21/1,
відповідно до якого страхове
відшкодування, що належить до виплати
страхувальнику складає 6 412,58 гривень.

На підставі страхового акту № 5888-50901-21/1
від 24.07.2013 р. та заяви на виплату
страхового відшкодування, позивач
виплатив страхове відшкодування в
розмірі 5 902,57 грн., що підтверджується
заявою на видачу готівки № 41394 від
31.07.2013 р.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Згідно із статтею 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів.
Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_3 встановлена у судовому
порядку, а тому шкода, заподіяна
внаслідок експлуатації автомобіля "Iveco
Trakker", державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, відшкодовується законним
володільцем цього транспортного
засобу - ТОВ «ТБК Укртрансгруп»,
оскільки зворотного суду не доведено.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, під час
вчинення ДТП знаходився в трудових
відносинах з ТОВ «ТБК Укртрансгруп» та
виконував свої службові обов'язки.

Статтею 1172 ЦК України передбачено, що
коли шкода заподіяна працівниками під
час виконання ними своїх трудових
(службових) обов'язків, зобов'язання
щодо її відшкодування покладаються на
роботодавця.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу
України встановлено, що особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Вищезазначені норми чинного
законодавства України свідчать про те,
що до страховика, який виплатив
страхове відшкодування, переходить
право вимоги в межах фактичних затрат
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Згідно із статтею 38 Закону України
„Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", зокрема підпункту 38.1.(ґ):
„Страховик після виплати страхового
відшкодування мас право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив страховика у строки".

Судом встановлено, а відповідачем не
заперечено факт того, що ні водій
транспортного засобу "Iveco Trakker",
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
ОСОБА_3, ні власник - ТОВ «ТБК
Укртрансгруп», із заявою про настання
дорожньо-транспортної пригоди до АТ
«ПРОСТО-страхування» не зверталися.

Згідно з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33
Закону України „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів": «У разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний"
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу»

За таких обставин, враховуючи розмір
права зворотної вимоги, яке перейшло до
позивача, суд дійшов висновку, що
відповідач зобов'язаний відшкодувати
позивачу матеріальні збитки в розмірі 5
902,57 грн.

В силу вимог статей 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідач під час розгляду справи не
надав суду належних та допустимих
доказів, які б спростовували заявлені
позовні вимоги, як і не надав доказів
часткової або повної сплати заявленої
до стягнення суми.

З урахуванням вищевикладеного,
оцінивши подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі, з покладенням
судового збору, в порядку статті 49 ГПК
України, на відповідача.

Враховуючи викладене та
керуючись статтями 33, 34, 49, 82-85 ГПК
України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТБК Укртрансгруп"
(інд. 03124, м. Київ, вул. Миколи Василенко,
7А, ) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Просто-страхування" (інд. 04050, м. Київ,
вул. Герцена, 10, ) 5 902
(п'ять тисяч дев'ятсот дві) грн. 57 коп.
затрат по виплаті страхового
відшкодування, та 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
витрат по сплаті судового збору. Видати
наказ.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
О.В. Мандриченко Дата
складання рішення 20.06.2014 р.