м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/17431/13 16.06.14

за позовом комунального підприємства
"Єдиний розрахунковий центр", м.
Івано-Франківськ,

до Антимонопольного комітету України,
м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача -

Івано-Франківська міська рада, м.
Івано-Франківськ,

про визнання недійсним рішення від
20.06.2013 №11-р/тк,

Суддя Блажівська
О.Є.

представники сторін:

від позивача - Кузь А.П. за дов. № 01-10/19
від 06.02.2014 до 31.12.2014;

Гнатюк Т.Б. за дов. № 01-10/17 від
06.02.2014 до 31.12.2014;

від відповідача - Харченко С.В. за дов. №
300-122/01-1676 від 28.02.2014 до 28.02.2015;

від третьої особи - не з'явився.

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Єдиний
розрахунковий центр" звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом про скасування рішення
тимчасової адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України від
20.06.2013 № 11-р/тк "Про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу" у
справі № 97/І-2012.

Позов мотивовано тим, що: є незаконним
та необґрунтованим рішення тимчасової
адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України від
20.06.2013 № 11-р/тк, яким визнано дії КП
"Єдиний розрахунковий центр", які
полягають в укладенні зі споживачами
послуг утримання договору приєднання,
зміст та умови якого порушують права
споживачів та не відповідають вимогам
Типового договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.05.2009 № 52,
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
пунктом 2 статті 50 та частиною першою
статті 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій шляхом вчинення таких дій, що
призвели до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку; за наведене порушення на
позивача накладено штраф у сумі 200 000
грн. та зобов'язано КП "Єдиний
розрахунковий центр" припинити
відповідне порушення.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 11.09.2013 (суддя Гумега О.В.), яка
залишена без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 26.11.2013 (колегія
суддів у складі: суддя Іоннікова І.А. -
головуючий, судді Гаврилюк О.М. і
Коротун О.М.), позовну заяву повернуто
без розгляду на підставі пункту 6
частини першої статті 63 ГПК України.

Постановою Вищого Господарського суду
України від 8 квітня 2014 року суд вирішив
касаційну скаргу комунального
підприємства "Єдиний розрахунковий
центр" задовольнити, ухвалу
господарського суду міста Києва від
11.09.2013 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
26.11.2013 у справі № 910/17431/13 скасувати.

14.04.2014 року розпорядженням в.о.
керівника апарату Господарського суду
міста Києва призначено повторний
автоматичний розподіл справи № 910/17431/13.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва (суддя Блажівська О.Є.) порушено
провадження у справі та призначено
справу до розгляду на 28.05.2014 року.

27.05.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшло клопотання про
припинення провадження у справі.

28.05.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшло клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи.

28.05.2014 року представники позивача та
відповідача у судове засідання
з'явились.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки належним чином суд не повідомив.
Про дату, час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином.

Судом оголошено про перехід розгляду
справи по суті.

Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті справи, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті справи, проти позову
заперечив.

Представник відповідача надав суду
усні пояснення по суті клопотання про
припинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.05.2014 року розгляд справи
відкладено на 16.06.2014.

16.06.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшло клопотання про зміну
предмету позову та письмові пояснення
по справі.

У судове засідання 16.06.2014 року
представники позивача і відповідача
з'явились.

Представник позивача надав суду усні
пояснення по справі та по суті
заявленого клопотання про зміну
предмету позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, до
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 3.12 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18
право позивача на зміну предмета або
підстави позову може бути реалізоване
лише до початку розгляду господарським
судом справи по суті та лише у суді
першої інстанції шляхом подання до
суду відповідної письмової заяви, яка
за формою і змістом має узгоджуватися
із статтею 54 ГПК з доданням до неї
документів, зазначених у статті 57
названого Кодексу. Невідповідність
згаданої заяви вимогам цих норм
процесуального права є підставою для
її повернення з підстав, передбачених
частиною першою статті 63 ГПК. Заяви про
зміну предмета або підстави позову, які
відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК,
проте подані після початку розгляду
господарським судом справи по суті,
залишаються без розгляду і
приєднуються до матеріалів справи, про
що суд зазначає в описовій частині
рішення, прийнятого по суті спору (або в
ухвалі, якою закінчується розгляд
справи).

Згідно абз. 3, 4 п. 3.12 зазначеної
Постанови Пленуму початок розгляду
справи по суті має місце з того моменту,
коли господарський суд після відкриття
судового засідання, роз'яснення (за
необхідності) сторонам та іншим
учасникам судового процесу їх прав та
обов'язків і розгляду інших клопотань і
заяв (про відкладення розгляду справи,
залучення до участі в ній інших осіб,
витребування додаткових доказів тощо)
переходить безпосередньо до розгляду
позовних вимог, про що зазначається в
протоколі судового засідання. При
цьому неявка у судове засідання сторін
або однієї з сторін, за умови, що їх
належним чином повідомлено про час і
місце цього засідання, не перешкоджає
такому переходові до розгляду позовних
вимог, якщо у господарського суду
відсутні підстави для відкладення
розгляду справи, передбачені частиною
першою статті 77 ГПК. Під предметом
позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.
Відтак зміна предмета позову означає
зміну вимоги, з якою позивач звернувся
до відповідача.

У судовому засіданні 28.05.2014 року
суд перейшов до розгляду справи по
суті, про що зазначено як в протоколі
судового засідання від 28.05.2014, так і в
ухвалі Господарського суду міста Києві
від 28.05.2014 року у даній справі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, а також враховуючи те, що
клопотання позивача про зміну
предмету позову від 16.06.2014 року подано
до суду 16.06.2014 року, тобто вже після
того, як суд 28.05.2014 року перейшов до
розгляду справи по суті, відтак
зазначене клопотання позивача про
зміну предмету позову, суд у судовому
засіданні 16.06.2014 року в порядку ч. 4 ст. 22
ГПК України залишив без розгляду.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджені в судових
засіданнях докази, господарський суд
приходить до висновку припинити
провадження у справі з наступних
підстав.

Згідно клопотання відповідача про
припинення провадження у справі від
27.05.2014 та долучених до клопотання
документів, у жовтні 2013 року Комунальне
підприємство "Єдиний розрахунковий
центр" зверталося до господарського
суду міста Києва з позовом про визнання
недійсним рішення тимчасової
адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України від
20.06.2013 № 11-р/тк "Про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу" у
справі № 97/І-2012. За результатом
розгляду вище зазначеного спору у
справі № 910/20362/13 Господарським судом
міста Києва винесено рішення від 02.12.2013
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Постановою Вищого господарського суду
України від 14.05.2014 року залишено без
змін рішення Господарського суду міста
Києва від 02.12.2013 року у справі № 910/20362/13
та постанову Київського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 у даній
справі.

Відповідач вказує, що зміст позовних
вимог по справі 910/20362/13 є ідентичним
змісту позовних вимог у справі №
910/17431/13, а тому просить припинити
провадження у справі, оскільки вже є
рішення господарського суду, який
вирішив спір між тими ж сторонами, про
той же предмет і з тих же підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 80 ГПК України,
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Згідно п. 4.2. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" припинення
провадження у справі - це форма
закінчення розгляду господарської
справи без прийняття судового рішення
у зв'язку з виявленням після порушення
провадження у справі обставин, з якими
закон пов'язує неможливість судового
розгляду справи.

Відповідно до п. 4.5 зазначеної
Постанови Пленуму ВГСУ припинення
провадження у справі на підставі
пункту 2 частини другої статті 80 ГПК
можливе за умов, якщо рішення
господарського суду або іншого органу,
який вирішив господарський спір між
тими ж сторонами, про той же предмет і з
тих же підстав, набрало законної сили,
не змінено і не скасовано у відповідній
частині в передбаченому законом
порядку.

З наявних в матеріалах справи
документів вбачається, що позовні
вимоги у справі № 910/20362/13 є ідентичними
змісту позовних вимог у справі №
910/17431/13. Враховуючи, що рішення у справі
910/20362/13 набрало законної сили, суд
приходить до висновку припинити
провадження у справі за приписами ч.2
ст. 80 ГПК України.

Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, п. 2 ч.1 ст. 80, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 910/17431/13
припинити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
винесення та може бути оскаржена в
установленому законодавством порядку.

Суддя
О.Є. Блажівська