ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

23.06.2014р.
Справа № 905/1229/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Осадчої А.М.,
за участю секретаря судового засідання
Мітронової А.Р., розглянувши у
відкритому судовому засіданні заяву
Приватного акціонерного товариства
"Донецький електрометалургійний завод"
м.Донецьк про відстрочення виконання
рішення суду від 24.04.2014 року у справі
№905/1229/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛОДІС" м.Димитров
Донецької області,

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства "Донецький
електрометалургійний завод" м.Донецьк,

про стягнення 329 263,01грн.,

за участю представників сторін:

від позивача (стягувач): Губський Р.В. за
довіреністю б/н від 30.01.2014р.,

від відповідача (боржник): Макаров А. М.
за довіреністю 11 від 24.03.2014р.,

В С Т А Н О В И В:

10.06.2014 року Приватне акціонерне
товариство "Донецький
електрометалургійний завод"
звернулось до господарського суду
Донецької області із заявою про
відстрочення виконання рішення суду
від 24.04.2014 року у справі №905/1229/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛОДІС" до
відповідача Приватного акціонерного
товариства "Донецький
електрометалургійний завод" про
стягнення 329 263,01грн.

Ухвалою суду від 12.06.2014 року зазначена
заява призначена до розгляду в
судовому засіданні на 19.06.2014 року, з
подальшим відкладенням розгляду на
23.06.2013 року.

В обґрунтування поданої заяви
відповідач посилається на фінансові
труднощі, що виникли на підприємстві у
зв'язку з економічною кризою,
невиконання контрагентами своїх
зобов'язань перед відповідачем,
погіршення фінансової дисципліни та
купівельної спроможності
контрагентів, внаслідок чого були
прийняті рішення про зупинення
виробництва на підприємстві до 01.09.2013
року, 09.01.2014 року прийнято повторне
рішення про зупинення виробництва на
зимовий період часу з 16.01.2014 року,
наказом від 28.02.2014 року простій
підприємства продовжений до 01.06.2014
року, крім того, зазначає, що негативний
вплив на фінансовий стан підприємства
має заборгованість держави з
відшкодування підприємству переплати
з податку на додану вартість, яка
складає 450000000,00грн. та перебування
майна підприємства під обтяженням,
пояснює, що негайне стягнення в повному
обсязі всієї суми заборгованості
призведе до нестачі обігових коштів та
утворенню заборгованості з
першочергових платежів та податків до
бюджету.

Відповідно до поданої заяви відповідач
просить суд відстрочити виконання
рішення суду до 01.08.2014 року.

На підтвердження викладених обставин
відповідач надав суду належним чином
засвідчені копії: наказів №31 від 28.02.2014
року, №4 від 09.01.2014 року, №13/11/2012 від
13.11.2012 року, балансів підприємства
станом на 31.12.2013 року та на 31.03.2014 року,
звіту підприємства про фінансові
результати за 2013 рік, договору №502948 від
27.02.2014 року про надання послуг, першу
сторінку звіту про фінансові
результати за1 квартал 2014 року.

23.06.2014 року відповідач надав доповнення
до заяви про відстрочення, в яких
додаткового обґрунтував неможливість
негайного виконання рішення суду.

23.06.2014 року позивач подав письмові
заперечення на заяву, в яких просить
суд відмовити заявнику у задоволенні
заяви, посилаючись на те, що наведені
відповідачем обставини не є виключними
обставинами; заборгованість виникла
виключно з вини заявника; борг вже
тривалий час не погашається, що
призводить до порушення матеріальних
інтересів позивача: наявність у
відповідача майна та грошових коштів
на рахунках, у зв'язку з чим, відсутні
підстави для задоволення заяви.

Представник заявника (боржника) у
судовому засіданні 23.06.2014 року
підтримав заяву про відстрочення
виконання рішення суду.

Представник позивача (стягувача) у
судовому засіданні 23.06.2014 року проти
задоволення заяви.

Відповідно до положень статті 811
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) судом
складено протокол, який долучено до
матеріалів справи.

Вислухавши пояснення представників
сторін, які з'явилися у судове
засідання, дослідивши представлені
сторонами в порядку статті 43 ГПК
України докази, вивчивши матеріали
справи, суд дійшов висновку, що заява
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 24.04.2014 року у
справі №905/1229/14 позовні вимоги
задоволені повністю, стягнуто з
відповідача на користь позивача
основну заборгованість в сумі
309647,89грн., 3%річних в сумі 17099,18грн.,
інфляційні витрати в сумі 2515,94грн.,
витрати по сплаті судового збору у сумі
6585,26грн.

У відповідності до ст.115 ГПК України
рішення господарського суду, набувши
законної сили, виконуються в порядку,
встановленому цим Кодексом і Законом
України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 ст.116 ГПК України
передбачено, що виконання рішення
господарського суду здійснюється на
підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом.

13.05.2014 року господарський суд на
підставі ст.116 ГПК України видав наказ
про примусове виконання вказаного
рішення суду.

Відповідно до ст.121 ГПК України суд при
наявності підстав, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи може, серед іншого,
відстрочити виконання рішення.

За змістом наведеної норми,
відстрочення є правом, а не обов'язком
суду, яке ним реалізується у будь-який
час від набрання рішенням законної
сили та до його фактичного повного
виконання, але виключно у виняткових
випадках та за наявністю підстав, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим. Таким чином,
зазначена норма не обмежує право
господарського суду певними
обставинами, при наявності яких
господарський суд може відстрочити
виконання прийнятого ним рішення,
проте визначальним фактором при
наданні відстрочки є винятковість цих
випадків та їх об'єктивний вплив на
виконання судового рішення.

Відповідно до пункту 7.1.1 постанови
Пленуму "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" №9 від
17.10.2012р. відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом.

Підставою для відстрочки можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку
виконання рішення господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи.

Виходячи із наведеного, законодавець у
будь-якому випадку пов'язує
відстрочення виконання судового
рішення у судовому порядку з
об'єктивними, непереборними,
виключними обставинами, що ускладнюють
вчасне виконання судового рішення.

Наведені відповідачем підстави для
відстрочення виконання судового
рішення, зокрема, фінансові труднощі,
зупинення виробництва на підприємстві
за рішенням основного акціонера та
керівництва підприємства, не є тими
об'єктивними, виключними обставинами,
які в свою чергу є підставою для
відстрочення виконання судового
рішення, з урахуванням наступного.

На підтвердження викладених у заяві
обставин відповідач надав суду
засвідчені копії балансів
підприємства станом на 31.12.2013 року та на
31.03.2014 року, звіту підприємства про
фінансові результати за 2013 рік, з яких
випливає, що за звітні періоди
підприємство не отримувало прибутку,
діяльність підприємства є збитковою.

Надані відповідачем документи
висвітлюють наслідки господарського
діяльності підприємства за звітні
періоди, однак, зважаючи на те, що за
наказом основного акціонера
товариства виробництво на
підприємстві було зупинене протягом
тривалого часу, така фінансова
ситуація на підприємстві є очікуваною
та передбачуваною.

Водночас, зупинення виробництва на
підприємстві, на що посилається
заявник, обумовлене відповідними
рішеннями органів управління
товариства є заходами, свідомо
обраними та застосованими для
досягнення певної мети, що є правом
таких органів при здійсненні
господарської діяльності, а не
викликане непередбачуваними,
непереборними обставинами, що не
залежали від волевиявлення
відповідача.

Таким чином, важке фінансове становище
відповідача утворилось внаслідок його
власної господарської діяльності, а не
в силу якихось об'єктивних, незалежних
від відповідача обставин.

При цьому, належний звіт про фінансові
результати підприємства за перший
квартал 2014 року суду не наданий,
наявний тільки перший аркуш документа,
отже в матеріалах справи відсутні
докази щодо результатів роботи
підприємства за 2014 рік. Доказів на
підтвердження відсутності у
підприємства грошових коштів на його
банківських рахунках суду не надано.

Посилаючись на скрутне фінансове
становище підприємства, позивач поряд
із цим не надав суду доказів стосовно
того, що ситуація на підприємстві
істотно зміниться, підприємство
отримає прибуток, дебіторську
заборгованість тощо у достатньому
розмірі, за рахунок чого матиме
можливість сплатити позивачу існуючу
суму боргу. За відсутності таких
доказів у суду відсутні підстави
вважати, що у разі задоволення заяви та
надання відстрочки до 01.08.2014 року,
заявник зможе виконати рішення суду у
вказаний строк та не порушить права
позивача на отримання присудженої за
рішенням суду йому грошової суми.

Копія договору №502948 від 27.02.2014 року про
надання послуг, надана відповідачем, не
є гарантією того, що підприємство
отримає у визначений час грошові кошти
за цим договором, адже докази виконання
договору, з яких можливо дійти таких
висновків, суду не надані.

Окрім іншого, заявник посилається на
наявність бізнес-планів, термін
виконання яких охоплює 2014-2015 роки,
проте суду ані вказані плани ані докази
їх реалізації не представлені.

Твердження заявника, стосовно
заборгованості держави з
відшкодування підприємству переплати
з податку на додану вартість та щодо
знаходження майна під обтяженням також
не підтверджені будь-якими доказами.

Водночас, досліджуючи питання щодо
надання відстрочки виконання рішення
суду, суд виходить з того, що спір у
справі виник у зв'язку з несплатою
відповідачем вартості виконаних робіт
за підписаними сторонами актами, при
цьому строк оплати настав ще у серпні
та жовтні 2012 року, однак, до цього часу
заборгованість у розмірі 309647,89грн.
відповідачем не оплачена за
відсутності будь-яких обставин, що
пом'якшують його вину у виникненні
спору.

Як встановлено ст.96 Цивільного кодексу
України юридична особа самостійно
відповідає за своїми зобов'язаннями
усім належним їй майном, отже,
відсутність у боржника грошових коштів
або його тяжкий фінансовий стан самі по
собі не можуть розцінюватись в якості
підстав для відстрочки виконання
рішення суду.

Підприємництво, як вид господарської
діяльності, що здійснюється
відповідачем, згідно із ст. 42
Господарського кодексу України за
своєї сутністю передбачає несення ним
певних ризиків.

Отже, виходячи з зазначеного вище,
негативні наслідки вчиненого
відповідачем порушення (неналежне
виконання зобов'язань) не можуть
покладатися на інших осіб, а відповідач
не вправі розраховувати на звільнення
себе від ймовірності настання таких
негативних наслідків.

Відповідно до приписів статті 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Згідно зі статтею 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі усіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на викладене, враховуючи
матеріальні інтереси обох сторін, вину
відповідача у виникненні спору,
тривалість невиконання відповідачем
зобов'язання зі сплати вартості
виконаних робіт, відсутність виключних
обставин, які ускладнюють виконання
рішення, та одночасно, доказів на
підтвердження того, що до 01.08.2014 року у
заявника з'явиться можливість виконати
рішення суду у разі надання відстрочки
його виконання, суд прийшов до
висновку, що задоволення заяви про
відстрочку виконання рішення суду
призведе до непропорційного порушення
балансу майнових інтересів сторін, у
зв'язку з чим, відмовляє у задоволенні
зазначеної заяви.

Керуючись статтями 86, 121 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви
Приватного акціонерного товариства
"Донецький електрометалургійний завод"
м.Донецьк про відстрочення виконання
рішення суду від 24.04.2014 року у справі
№905/1229/14.

Дана ухвала може бути оскаржена у
порядку, передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Суддя
А.М. Осадча