ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2014 р.
Справа № 911/1667/14

Господарський суд Київської області в
складі судді Скутельника П.Ф., при
секретарі Жилі Б.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи № 911/1667/14

за позовом Київської обласної спілки
споживчих товариств, ідентифікаційний
код: 01753776, місцезнаходження: 01042, м. Київ,
вул. Патріса Лумумби, буд. 21,

до товариства з обмеженою
відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ
ПІДПРИЄМСТВО-ВТС", ідентифікаційний
код: 35381801, місцезнаходження: 09100,
Київська обл., м. Біла Церква, вул.
Ярослава Мудрого, буд. 63,

про усунення перешкод у користуванні
майном,

за участю представників сторін:

від позивача: Озарків І.Д., яка діє на
підставі довіреності від 30.12.2013 року №
01-174;

від відповідача: Грабовська Н.В., яка
діє на підставі довіреності від 14.03.2014
року №1, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київська обласна спілка споживчих
товариств (далі за текстом: Позивач)
звернулась до господарського суду
Київської області з позовною заявою до
товариства з обмеженою
відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ
ПІДПРИЄМСТВО-ВТС" (далі за текстом:
Відповідач) про усунення перешкод у
користуванні приміщенням літ «З»,
площею 534,4 кв.м за адресою: Київська
обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава
Мудрого, буд. 63, шляхом виселення
товариства з обмеженою
відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ
ПІДПРИЄМСТВО-ВТС" з приміщення літ «З»,
площею 534,4 кв.м за адресою: Київська
обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава
Мудрого, буд. 63, реєстраційний номер
об'єкта нерухомого майна 456532103.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує
тим, що Відповідач безпідставно займає
приміщення літ «З», площею 534,4 кв.м за
адресою: Київська обл., м. Біла Церква,
вул. Ярослава Мудрого, буд. 63, яке
належить Позивачу на праві власності
на підставі постанови Київського
апеляційного господарського суду від
15.11.2012 року у справі №19/465-08, чим
здійснює перешкоди Позивачу у
користуванні вказаним майном.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 07.05.2014 року порушено
провадження у справі №911/1667/14, розгляд
якої призначено на 02.06.2014 року.

02.06.2014 року через відділ діловодства
господарського суду Київської області
від Відповідача надійшов лист від
28.05.2014 року б/н (вх. № 10386/14 від 02.06.2014
року) з доданими документами, зокрема,
відзивом на позовну заяву від 26.05.2014
року б/н, у якому Відповідач просить
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі за необґрунтованістю.

В судове засідання 02.06.2014 року з'явились
представники Позивача та Відповідача,
які вимоги ухвали суду від 07.05.2014 року в
повному обсязі не виконали, надали
пояснення по справі. Ухвалою
господарського суду Київської області
від 02.06.2014 року розгляд справи
відкладено на 23 червня 2014 року.

23.06.2014 року в судове засідання з'явився
представник Позивача, який надав
пояснення по справі, позов підтримав та
просив задовольнити. В судове
засідання з'явився представник
Відповідача, який надав пояснення по
справі, проти позову заперечував та
просив в його задоволенні відмовити. У
зв'язку з цим, спір розглядався за
наявними у справі матеріалами, після
дослідження яких суд видалився до
нарадчої кімнати для прийняття рішення
у справі, оголошення якого призначено
на 23.06.2014 року.

Згідно ч. 2 ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Детально розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
Позивача та Відповідача, з'ясувавши
фактичні обставини, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, дослідивши подані докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно ч. 1 ст. 41 Конституції України,
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу
України визначено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного
кодексу України, правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 15.11.2012 року у
справі №19/465-08, залишеною без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 12.03.2013 року у справі №19/465-08,
визнано за Київською обласною спілкою
споживчих товариств право власності на
нежиле приміщення, що розташоване за
адресою Київська обл., м. Біла Церква,
вул. Ярослава Мудрого, буд. 63, площею 534,4
кв. м, літ «З».

03.01.2013 року реєстраційною службою
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Київської області
на підставі постанови Київського
апеляційного господарського суду від
15.11.2012 року за Київською обласною
спілкою споживчих товариств
зареєстровано право власності на
нежитлове приміщення, розташоване за
адресою: Київська обл., м. Біла Церква,
вул. Ярослава Мудрого, буд. 63, загальною
площею 534,4 кв.м., літ. «З» (реєстраційний
номер об'єкта нерухомого майна: 456532103),
що підтверджується витягом з
Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності
від 11.01.2013 року №21349, копія якого
знаходиться в матеріалах справи.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу
України, право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Судом встановлено, що в матеріалах
справи наявна копія акту державного
виконавця від 14.01.2013 року, згідно якого
при примусовому виконанні наказу
господарського суду Київської області
№ 8/255-08/4/22/20-12 від 12.10.2012 року про
виселення приватного виробничого
підприємства "Сіріус" з нежилого
приміщення, загальною площею 534,4 кв.м.,
розташованого за адресою: м. Біла
Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 63,
літ. «З», старшим державним виконавцем
міського відділу державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
було встановлено, що за адресою м. Біла
Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 63,
літ. «З» приватне виробниче
підприємство "Сіріус" не знаходиться,
майна належного боржнику не виявлено.
За даною адресою згідно договору
оренди від 01.08.2011 року № 01/08 знаходиться
ТОВ "Виробниче підприємство - ВТС",
майно, що знаходиться в приміщенні
перебуває на балансі ТОВ "Виробниче
підприємство - ВТС".

Відповідно до ч.ч. 5, 9 ст. 78 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виселення здійснюється у присутності
понятих за сприянням органів
внутрішніх справ з обов'язковим описом
майна державним виконавцем. Один
примірник акта опису майна вручається
під розписку боржнику. За необхідності
державний виконавець в установленому
законом порядку забезпечує зберігання
майна боржника з покладенням
пов'язаних з цим витрат на боржника. Про
виконання рішення про виселення
боржника державний виконавець складає
акт, що підписується особами, які брали
участь у виконанні.

Як вказує Позивач, жодних договорів
щодо користування приміщенням
розташованого за адресою: м. Біла
Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 63 між
Позивачем та Відповідачем не існує.

Разом з тим, судом встановлено, що в
матеріалах справи наявна копія
договору оренди майнового найму
нежилого приміщення від 01.12.2011 року
№01/08, який укладено між приватним
виробничим підприємством "Сіріус" та
товариством з обмеженою
відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ
ПІДПРИЄМСТВО-ВТС", згідно п. 1.1. якого
орендодавець зобов'язується надати по
даному договору орендарю приміщення
загальною корисною площею 534,40 кв.
метрів, розташоване за адресою: м. Біла
Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 63,
для використання під виробництво,
ремонт, технічне обслуговування
конвеєрного транспорту та виробництво
гумовотехнічних виробів, а також
забезпечити орендодавцю вільний
доступ до зазначеного приміщення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
про усунення перешкод в користуванні
майном від 26.05.2014 року зазначає, що
Відповідач, правонаступник ТОВ
«Маріта», займає виробниче приміщення
за адресою м. Біла Церква, вул. Ярослава
Мудрого, буд. 63, літ. «З», приміщення 1,
загальною площею 534,4 кв.м, на підставі
права власності, відповідно до
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого 31.05.2007 року
згідно рішення виконкому
Білоцерківської міської ради серія САВ
№023833, тобто на інших правових
підставах, аніж на підставі договору
купівлі-продажу 1998 року, що був
предметом спору у справі №266/20-05/10-06, що
і було фактично підставою для відмови
позивачу у заяві про повторне
виселення. Отже, майно знаходиться у
Відповідача у володінні на праві
власності.

На підтвердження своїх доводів
Відповідачем надано копію свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 31.05.2007 року серії САВ №023833 та витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно від 31.05.2007 року №14744531,
згідно якого товариству з обмеженою
відповідальністю «Маріта» на праві
колективної власності належить нежиле
приміщення, літ. «З» пл. 534,4 кв. м, що
знаходиться за адресою: м. Біла Церква,
вул. Ярослава Мудрого, буд. 63, прим. 1,
реєстраційний номер: 14322349.

Згідно п. 1.1. статуту товариства з
обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ
ПІДПРИЄМСТВО-ВТС", зареєстрованого
26.09.2011 року за №2003002, товариство з
обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ
ПІДПРИЄМСТВО-ВТС" є повним
правонаступником всіх прав та
обов'язків товариства з обмеженою
відповідальністю «МАРІТА» (). Товариство з обмеженою
відповідальністю «МАРІТА»
реорганізовано шляхом приєднання до
товариства з обмеженою
відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ
ПІДПРИЄМСТВО-ВТС".

Господарським кодексом України у ч. 3
ст. 59 визначено, що у разі приєднання
одного або кількох суб'єктів
господарювання до іншого суб'єкта
господарювання до цього останнього
переходять усі майнові права та
обов'язки приєднаних суб'єктів
господарювання.

Таким чином, товариство з обмеженою
відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ
ПІДПРИЄМСТВО-ВТС" є правонаступником
усіх прав та обов'язків товариства з
обмеженою відповідальністю «МАРІТА».

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317
Цивільного кодексу України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що Позивач є власником
нежилого приміщення, розташованого за
адресою: Київська обл., м. Біла Церква,
вул. Ярослава Мудрого, буд. 63, загальною
площею 534,4 кв.м., літ. « 3» (реєстраційний
номер об'єкта нерухомого майна: 456532103), в
той час як Відповідач стверджує, що
займає виробниче приміщення за адресою
м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого,
буд. 63, літ. «З», приміщення 1, загальною
площею 534,4 кв.м, на підставі права
власності, відповідно до свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
виданого 31.05.2007 року згідно рішення
виконкому Білоцерківської міської
ради серія САВ №023833.

Проте, згідно акту державного
виконавця від 14.01.2013 року, Відповідач
займає нежиле приміщення загальною
площею 534,4 кв.м., розташоване за адресою:
м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого,
буд. 63, літ. «З».

Детально дослідивши матеріали справи,
судом встановлено, що Відповідачем на
надано суду належних доказів наявності
у Відповідача права користування
нежилим приміщенням, яке розташоване
за адресою: Київська обл., м. Біла
Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 63,
загальною площею 534,4 кв.м., літ. « 3».

Таким чином, у Відповідача відсутні
правові підстави користування нежилим
приміщенням, яке розташоване за
адресою: Київська обл., м. Біла Церква,
вул. Ярослава Мудрого, буд. 63, загальною
площею 534,4 кв.м., літ. « 3», яке належить
Позивачу на праві власності.

Незважаючи на це, як стверджує Позивач
та не заперечує Відповідач, останній
продовжує безпідставно користуватись
вказаним нерухомим майном.

Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу
України визначено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно із вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 16
Цивільного кодексу України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Господарський кодекс України у ст. 20
передбачає, що держава забезпечує
захист прав і законних інтересів
суб'єктів господарювання та
споживачів. Кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом: - визнання наявності або
відсутності прав; - визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів; -
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом; -
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; - припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; - присудження
до виконання обов'язку в натурі; -
відшкодування збитків; - застосування
штрафних санкцій; - застосування
оперативно-господарських санкцій; -
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; - установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; - іншими способами,
передбаченими законом. Порядок захисту
прав суб'єктів господарювання та
споживачів визначається цим Кодексом,
іншими законами.

Таким чином, враховуючи те, що
Відповідач користується нежилим
приміщенням, загальною площею 534,4 кв.м.,
розташованого за адресою: м. Біла
Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 63,
літ. «З», що підтверджується актом
державного виконавця від 14.01.2013 року,
складеним під час примусового
виконання наказу господарського суду
Київської області № 8/255-08/4/22/20-12 від
12.10.2012 року про виселення приватного
виробничого підприємства "Сіріус" з
нежилого приміщення, загальною площею
534,4 кв.м., розташованого за адресою: м.
Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд.
63, літ. «З», яке, як встановлено судом,
належить Позивачу на праві власності
на підставі постанови Київського
апеляційного господарського суду від
15.11.2012 року у справі №19/465-08, враховуючи
відсутність в матеріалах справи
належних доказів наявності у
Відповідача права користування
вказаним приміщенням, суд дійшов
висновку, що Відповідач безпідставно
та протиправно займає зазначене
приміщення, порушуючи право власності
Позивача на нежиле приміщення,
розташоване за адресою: Київська обл.,
м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого,
буд. 63, загальною площею 534,4 кв.м., літ. «
3».

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що вимога Позивача про усунення
перешкод у користуванні приміщенням
літ «З», площею 534,4 кв.м за адресою:
Київська обл., м. Біла Церква, вул.
Ярослава Мудрого, буд. 63, шляхом
виселення товариства з обмеженою
відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ
ПІДПРИЄМСТВО-ВТС" з приміщення літ «З»,
площею 534,4 кв.м за адресою: Київська
обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава
Мудрого, буд. 63, реєстраційний номер
об'єкта нерухомого майна 456532103, є
обґрунтованою та доведеною за
допомогою належних та допустимих
доказів, у зв'язку з чим підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Господарський процесуальний кодекс
України у ст. 36 встановлює, що
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що копії документів,
які знаходяться в матеріалах справи та
надавались суду Позивачем та
Відповідачем у справі в якості доказів,
є належними та допустимими письмовими
доказами, які стосуються предмету
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

Поряд з цим, Позивач просить суд
стягнути з Відповідача судові витрати
у вигляді судового збору в сумі 1 218,00
грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять
гривень 00 коп.).

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, - на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з
задоволенням позовних вимог у повному
обсязі, витрати по сплаті судового
збору у сумі 1 218,00 грн. (одна тисяча
двісті вісімнадцять гривень 00 коп.),
відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються судом на
Відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Київської обласної спілки
споживчих товариств до товариства з
обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ
ПІДПРИЄМСТВО-ВТС" про усунення
перешкод у користуванні майном, -
задовольнити повністю.

2. Виселити товариство з обмеженою
відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ
ПІДПРИЄМСТВО-ВТС" (ідентифікаційний
код: 35381801, місцезнаходження: 09100,
Київська обл., м. Біла Церква, вул.
Ярослава Мудрого, буд. 63) з приміщення
літ «З», площею 534,4 кв.м за адресою:
Київська обл., м. Біла Церква, вул.
Ярослава Мудрого, буд. 63, реєстраційний
номер об'єкта нерухомого майна 456532103.

3. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ
ПІДПРИЄМСТВО-ВТС", ідентифікаційний
код: 35381801, місцезнаходження: 09100,
Київська обл., м. Біла Церква, вул.
Ярослава Мудрого, буд. 63, на користь
Київської обласної спілки споживчих
товариств, ідентифікаційний код: 01753776,
місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул.
Патріса Лумумби, буд. 21, судовий збір у
сумі 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті
вісімнадцять гривень 00 коп.).

4. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Суддя
Скутельник П.Ф.

Повний текст рішення складено та
підписано 24 червня 2014 року