м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-б, тел.
№ 910/4246/14 16.06.14
Господарський суд міста Києва у складі:
головуючий суддя Марченко О.В., судді
Бондарчук В.В. і Нечай О.В.,
при секретарі судового засідання
розглянув у відкритому судовому
справу № 910/4246/14
за позовом товариства з додатковою
відповідальністю страхової компанії
"Альфа-Гарант", м. Київ,
до публічного акціонерного товариства
страхової компанії "Укргазпромполіс",
про стягнення 3 447,19 грн. страхового
відшкодування в порядку регресу,
за участю представників сторін:
позивача - Ліповуза Д.І. (довіреність
05.03.2014 №910/01/340-207);
відповідача - не з'явився.
Товариство з додатковою
відповідальністю страхової компанії
"Альфа-Гарант" (далі - ТДВ СК
"Альфа-Гарант") звернулося до
господарського суду міста Києва про
стягнення з публічного акціонерного
товариства страхової компанії
"Укргазпромполіс" (далі - ПАТ СК
"Укргазпромполіс"): 3 515,21 грн. страхового
відшкодування в порядку регресу; 17,45
грн. втрат від інфляції; 83,21 грн. 3 %
річних; 370,40 грн. пені та 350 грн. витрат,
пов'язаних з проведенням оцінки
вартості матеріального збитку, а
всього 4 336,27 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що:
ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі
договору добровільного страхування
наземного транспортного засобу, що є
предметом застави, від 28.10.2011 №
страхове відшкодування філії
«Полтавське РУ» акціонерного
товариства «Банк Фінанси та Кредит»
(далі - Банк) як вигодонабувачу
автомобіля марки «Daewoo Lanos» («ЗАЗ»),
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
(далі - «Daewoo»), а тому позивачем
відповідно до статті 27 Закону України
«Про страхування» та статті 993
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) отримано право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
завдану шкоду; відповідальність
власника транспортного засобу -
автомобіля марки «ВАЗ 2108», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі -
«ВАЗ»), була застрахована ПАТ СК
"Укргазпромполіс" (поліс
№ АА/0940409, за якими ліміт по майну
становив 50 000 грн., а франшиза - 1 000 грн.);
у зв'язку з наведеним позивач просить
стягнути з відповідача 3 515,21 грн.
страхового відшкодування в порядку
регресу; 17,45 грн. втрат від інфляції; 83,21
грн. 3 % річних; 370,40 грн. пені та
350 грн. витрат, пов'язаних з проведенням
оцінки вартості матеріального збитку.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 18.03.2014 порушено провадження у
справі; у порядку підготовки справи до
судового розгляду витребувано у
Моторного (транспортного) страхового
бюро України (далі - МТСБУ) письмову
інформацію щодо умов поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/0940409.
31.03.2014 відділом діловодства суду
отримано від МТСБУ відповідь на
судовий запит, з якої вбачається, що за
полісом № АА/0940409 було застраховано
цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_4 як власника транспортного
12.05.2014 від ТДВ СК "Альфа-Гарант" надійшла
заява про зменшення розміру позовних
вимог, відповідно до якої позивач
просить суд стягнути з ПАТ СК
"Укргазпромполіс": 2 512,21 грн. страхового
відшкодування в порядку регресу; 27,65
грн. втрат від інфляції; 59,95 грн. 3 %
річних; 266,82 грн. пені та 350 грн. витрат,
пов'язаних з проведенням оцінки
вартості матеріального збитку, а
всього 2 869,63 грн.
Дану заяву не прийнято судом до
розгляду, оскільки ТДВ СК "Альфа-Гарант"
вказану заяву оформлено неналежним
чином; позивачем має бути додержано
правил вчинення відповідної
процесуальної дії (позивачем не подано
доказів надіслання заяви про зменшення
розміру позовних вимог на адресу
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.05.2014 ухвалено розгляд
справи здійснювати колегіально у
складі трьох суддів.
Розпорядженням заступника голови
господарського суду міста Києва від
12.05.2014 сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя Марченко О.В.,
судді Бондарчук В.В. і Нечай
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.05.2014 колегію суддів
прийнято справу до свого провадження
та призначено розгляд на 16.06.2014.
У судовому засіданні 16.06.2014 представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі подав заяву про
уточнення позовних вимог, в якій
зазначає, що полісом № АА/0940409
передбачено франшизу у розмірі 1 000 грн.,
а тому сума страхового відшкодування
становить 2 515,21 грн. (3 515,21 грн. - 1 000 грн.).
При цьому, за час судового розгляду
справи, збільшився строк прострочення
грошового зобов'язання відповідачем;
таким чином, за період з 22.05.2013 по 13.05.2014
сума втрат від інфляції становить
169,35 грн.; 3% річних - 73,80 грн., а сума
пені 338,83 грн. Разом з тим, позивач
наголошує на стягненні з відповідача 350
грн. витрати на проведення
автотоварознавчого дослідження.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, відзиву на
позовну заяву не надав.
Ухвали господарського суду міста Києва
було надіслано відповідачу на адресу,
зазначену у позовній заяві та у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, що
підтверджується відмітками канцелярії
на звороті таких ухвал та
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення.
У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
зазначено, що, розпочинаючи судовий
розгляд, суддя має встановити, чи
повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. У випадку
нез'явлення в засідання представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Враховуючи наведене та з метою
запобігання безпідставному
затягуванню розгляду справи, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи по суті в судовому
засіданні 16.06.2014 без участі
представника відповідача (стаття 75
Господарського процесуального кодексу
України, далі - ГПК України).
Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, які мають значення для розгляду
справи по суті, заслухавши пояснення
представника позивача,
проаналізувавши встановлені фактичні
обставини справи в їх сукупності,
господарський суд міста Києва
28.10.2011 ТДВ СК «Альфа-Гарант» (страховик),
ОСОБА_5 (страхувальник) та Банком
(вигодонабувач) укладено Договір,
предметом якого є: майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
застрахованим транспортним засобом та
додатковим обладнанням, а саме
автомобіль «Daewoo»; строк дії Договору з
29.10.2011 до 28.10.2012.
30.12.2011 о 13 год. на перехресті вулиць
Лідової та Червоноармійської в місті
Полтаві сталася ДТП за участю
автомобіля «ВАЗ» під керуванням ОСОБА_4
та автомобіля «Daewoo» під керуванням
ОСОБА_6, в результаті чого обидва
автомобілі отримали механічні
ДТП сталася в результаті порушення
водієм ОСОБА_4 вимог пункту 2.1 Правил
дорожнього руху України, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.10.2001 № 1306.
Постановою Октябрського районного
суду м. Полтави від 27.01.2012 у справі №
1622/396/2012 притягнуто ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності за
вчинене адміністративне
правопорушення, передбачене статтею 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, і накладено на винну
особу адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у сумі 350 грн.
Відповідно до звіту від 02.04.2012 № 255 про
вартість матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу «Daewoo», складеного товариством з
обмеженою відповідальністю
«Експертум-АВЕ» (далі - ТОВ
«Експертум-АВЕ»), вартість такого
збитку (з урахуванням фізичного зносу)
становить 4 758,01 грн.
З ремонтної калькуляції від 01.04.2012 № 255
також вбачається, що вартість ремонту
автомобіля «Daewoo» становить 4 758,01 грн.
Позивачем на рахунок ТОВ
«Експертум-АВЕ» було сплачено 350 грн. за
проведення автотоварознавчого
дослідження автомобіля «Daewoo» (що
підтверджується платіжним дорученням
від 09.04.2012 № 1348).
20.04.2012 ТДВ СК «Альфа-Гарант» складено
страховий акт № СТ/12/0014 та розрахунок
страхового відшкодування, відповідно
до яких сума страхового відшкодування
складає 3 515,21 грн.
На підставі страхового акта від 20.04.2012
позивач, виконуючи свої зобов'язання за
Договором, сплатив Банку страхове
відшкодування у сумі 3 515,21 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
від 20.04.2012 № 252.
За приписами статті 27 Закону України
«Про страхування» та статті 993 ЦК
України до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, в межах
фактичних затрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК
України встановлено, що шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме: шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.
Відповідно до частини другої статті 1187
ЦК України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Таким чином, до позивача перейшло право
вимоги до особи, відповідальної за
Вина ОСОБА_4 встановлена у судовому
порядку (постанова Октябрського
районного суду м. Полтави від 27.01.2012 у
справі № 1622/396/2012), а тому шкода,
заподіяна внаслідок експлуатації
автомобіля «ВАЗ», повинна
відшкодовуватися власником вказаного
Разом з тим, згідно зі статтею 21 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) на
території України забороняється
експлуатація транспортного засобу без
поліса обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
чинного на території України.
Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4, який є власником автомобіля
«ВАЗ», як страхувальника на момент ДТП
була застрахована ПАТ СК
«Укргазпромполіс» (поліс № АА/0940409, за
яким ліміт по майну становить 50 000 грн.,
а франшиза - 1 000 грн.).
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
При цьому, відповідно до пункту 12.1
статті 12 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до ПАТ
СК «Укргазпромполіс» з регресною
вимогою від 15.02.2013 № 03/243, в якій просило
відповідача здійснити виплату у сумі 3
515,21 грн. страхового відшкодування в
Вказану регресну вимогу було отримано
ПАТ СК «Укргазпромполіс» 20.02.2013 за вх. №
16.06.2014 позивач подав заяву про
уточнення позовних вимог, в якій
вказав, що розмір страхового
відшкодування становить 2 515,21 грн. (3 515,21
грн. - 1 000 грн. франшизи), та зазначив, що
за період з 22.05.2013 по 13.05.2014 сума втрат
від інфляції становить 169,35 грн.; 3%
річних - 73,80 грн., а сума пені 338,83 грн.;
крім того, з відповідача слід стягнути
350 грн. витрат на проведення
автотоварознавчого дослідження.
Отже, виходячи з наведеного, ПАТ СК
«Укргазпромполіс» зобов'язане
виплатити ТДВ СК «Альфа-Гарант»
страхового відшкодування в порядку
регресу у сумі 2 515,21 грн.
Крім суми страхового відшкодування,
позивач просить суд стягнути з
відповідача 169,35 грн. втрат від інфляції
та 73,80 грн. 3 % річних та 338,83 грн. пені.
Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Частиною другою статті 530 ЦК України
встановлено, що якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
Вимога була пред'явлена ТДВ СК
«Альфа-Гарант» 15.02.2013, а тому період
нарахування втрат від інфляції та 3 %
річних є 23.02.2013 (восьмий день після
надіслання регресної вимоги).
Позивачем встановлено період
нарахування з 22.05.2013 по 13.05.2014 (з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог), а здійснення
перерахунку судом втрат від інфляції
та 3 % річних фактично призведе до
виходу судом за межі позовних вимог.
Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 83 ГПК України господарський суд,
приймаючи рішення, має право виходити
за межі позовних вимог, якщо це
необхідно для захисту прав і законних
інтересів позивачів або третіх осіб з
самостійними вимогами на предмет спору
і про це є клопотання заінтересованої
Враховуючи наведене, у зв'язку з тим, що
клопотання в порядку, передбаченому
вказаним пунктом частини першої статті
83 ГПК України, до позовної заяви не
додано та в судовому засіданні
представником позивача не подано, у
суду відсутні підстави для виходу за
межі позовних вимог в частині вимог про
стягнення 3 % річних, а тому стягненню з
відповідача підлягає 169,35 грн. втрат від
інфляції та 73,80 грн. 3 % річних.
Що ж до стягнення пені, то
господарський суд міста Києва вважає
за необхідне зазначити таке.
У частині першій статті 546 ЦК України
зазначено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися, зокрема,
Відповідно до статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" за кожен день прострочення
виплати страхового відшкодування
(регламентної виплати) з вини
страховика (МТСБУ) особі, яка має право
на отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
За приписом частини шостої статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
Таким чином, вирішуючи спір про
стягнення пені за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання, суд
визначає розмір такої пені за ставкою,
що не перевищує подвійної облікової
ставки Національного банку України за
шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.
Перевіривши здійснений позивачем
розрахунок суми пені, господарський
суд міста Києва дійшов висновку про те,
що розрахунок неправильний, а відтак,
стягненню з відповідача підлягає 166,49
грн. пені за період з 22.05.2013 по 15.11.2013,
тобто за шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано. У
стягненні решти суми пені (172,34 грн.)
Позивачем також заявлено до стягнення
з відповідача понесених витрат на
проведення оцінки вартості
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу марки
«Daewoo», у сумі 350 грн.
Згідно з пунктом 9 частини другої
статті 7 Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні»
проведення оцінки майна є обов'язковим
у випадках визначення збитків або
розміру відшкодування у випадках,
встановлених законом.
Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
Отже, витрати за проведення
автотоварознавчого дослідження,
враховуючи приписи статті 9 Закону
України "Про страхування" та статті 29
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", не входять до
суми страхового відшкодування, у
зв'язку з чим не підлягають стягненню з
Враховуючи викладене, суд відмовляє у
задоволенні зазначеної позовної
За приписами статті 49 ГПК України
судові витрати зі справи слід покласти
на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК
України, господарський суд міста Києва
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з публічного акціонерного
товариства Страхової компанії
Дніпровська набережна, 13;
ідентифікаційний код 21664129) з будь-якого
рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання даного
рішення суду, на користь товариства з
обмеженою відповідальністю Страхової
компанії «Альфа-Гарант» (адреса для
листування: 04071, м. Київ, вул. Щекавицька,
55; юридична адреса: 01133, м. Київ, бул. Лесі
Українки, 26; ідентифікаційний код 32382598):
2 515 (дві тисячі п'ятсот п'ятнадцять)
грн. 21 коп. страхового відшкодування в
порядку регресу; 73 (сімдесят три) грн. 80
коп. 3 % річних; 169 (сто шістдесят дев'ять)
грн. 35 коп. втрат від інфляції; 166 (сто
шістдесят шість) грн. 49 коп. пені і 1 232
(одну тисячу двісті тридцять дві) грн. 33
коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Після набрання рішенням законної сили
видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 20.06.2014.

Суддя
О. Марченко

Суддя
В.
Бондарчук

Суддя
О. Нечай