ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.06.14р. Справа № 904/3255/14

За позовом публічного акціонерного
товариства "Нікопольський завод
феросплавів", м. Нікополь

до державного підприємства
"Придніпровська залізниця", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 690,00 грн.

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Селяков О.В.,
довіреність №85 від 01.01.2014 року,
представник;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Нікопольський завод феросплавів"
звернулось до господарського суду з
позовом про стягнення державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" 690 грн. майнової шкоди та
покладення судових витрат у справі на
відповідача.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що
03.12.13р. у вагоні №65736233 на адресу
публічного акціонерного товариства
"Нікопольський завод феросплавів"
надійшов антрацит, під час видачі якого
встановлена недостача вантажу у
кількості 2 300кг. З урахуванням норми
недостачі - 2% відповідальна вагова
недостача склала 690 грн. Втрата вантажу
підтверджується комерційним актом
АА№009065/154 від 04.12.2013року, відповідно до
якого спірний вагон у технічному та
комерційному відношеннях справний,
вантаж маркований, навантаження нижче
бортів.

Відповідач заперечує проти позовних
вимог посилаючись на те, що відповідно
до параграфу 19 розділу 1 Технічних умов
розміщення та закріплення вантажів на
відкритому рухомому складі
правильність розміщення та
закріплення вантажів перевіряє
залізниця. Однак Статутом не
передбачено відповідальність
перевізника за пошкодження вантажу, що
перевозиться на відкритому рухомому
складі, тільки з тієї підстави, що при
завантаженні засобами відправника
залізниця перевіряла правильність
розміщення та закріплення вантажу.
Таким чином, відповідач вважає, що
відповідальність за нестачу вантажу
повинна бути покладена на відправника,
який не підготував вантаж до
перевезення у вагоні відкритого типу.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про день, час,
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином відповідно до вимог
частини 1 статті 64 Господарського
процесуального кодексу України за
адресою, зазначеною у позові.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 23.06.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника відповідача,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.13р. за залізничною накладною № 51153641
зі станції Ровенки ДОН здійснено
відправлення публічному акціонерному
товариству "Нікопольський завод
феросплавів" (станція призначення
Нікополь Придніпровської залізниці)
69000 кг. антрациту (вантажовідправник -
товариство з обмеженою
відповідальністю "Збагачувальна
фабрика "Ровеньківська").

03.12.13р. на адресу публічного
акціонерного товариства
"Нікопольський завод феросплавів" у
вагоні №65736233 надійшов антрацит.

Під час видачі вантажу з перевіркою,
була встановлена вагова недостача
продукції в загальній кількості 2 300 кг.
З урахуванням норми недостачі - 2%,
відповідальна вагова недостача
антрациту склала на суму 690 грн.

Недостача продукції документально
підтверджена комерційним актом
АА№009065/154 від 04.12.13р. (арк.спр. 7).

Комерційний акт АА №009065/154 від 04.12.13р.,
який складено у доповнення до актів
загальної форми №8380 станції Запоріжжя
ліве, який знаходиться у відповідача,
містить напис про маркування вантажу
вапном, у дійсності, навантаження
тотожно акту загальної форми, нижче
бортів 10 см., через сніжне покриття,
маркування не проглядається. З одного
боку вагона над 4,5 люками поглиблення
довжиною 180см., шириною 100 см., глибиною
30см., над 7 люком поглиблення довжиною
150см., шириною 100см., глибиною 30см. Вагон
бездверний, люка були закриті, течі
вантажу та слідів, не виявлено. У
комерційному та технічному відношенні
вагон справний.

Рахунок за поставлену продукцію №113001
від 30.11.13р. (арк.спр. 9) сплачений
позивачем у повному обсязі, що
підтверджується меморіальним ордером
№108894191 від 17.01.14р.

Відповідно до частин першої - третьої
ст. 909 Цивільного кодексу України за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами).

Згідно з п. 3.21 Роз'яснень Вищого
господарського суду України від
29.05.2002р. №04-5/601 "Про деякі питання
практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею" у разі навантаження у
вагони відкритого типу вантажів, які
містять дрібні фракції, відправник
повинен вжити заходів щодо запобігання
видуванню або просипанню дрібних
часток вантажу під час перевезення,
особливо у випадках навантаження вище
рівня бортів вагона із "шапкою". З метою
забезпечення збереженості вантажу
відповідно до пункту 6 Правил
перевезення вантажів у вагонах
відкритого типу на їх поверхню
наноситься захисне маркування або
застосовується покриття плівкою
(емульсією) чи інше закріплення
верхнього шару вантажу. Конструкція
відповідних пристроїв і установок,
порядок ущільнення вантажів,
застосування захисної плівки
(емульсії), кріплення та маркування, що
забезпечують збереження і свідчать про
відсутність втрати вантажу при
перевезенні, визначається інструкцією,
розробленою відправником і узгодженою
з залізницею (пункт 7 названих Правил).

Враховуючи викладене, з обставин,
викладених в комерційному акті,
вбачається, що втрата вантажу
відбулася з вини державного
підприємства "Придніпровська
залізниця", яка не забезпечила його
схоронність під час перевезення.

Позивач розрахував вартість нестачі
вантажу з урахуванням норми недостачі
2% та вартості 1 тони вантажу у сумі 625
грн. (без ПДВ) на загальну суму 690 грн. (з
ПДВ).

На час розгляду справи зазначені
збитки не відшкодовані відповідачем.

Спірні відносини сторін виникли при
перевезенні вантажів залізницею, тому
підлягають регулюванню Статутом
залізниць України, який затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 06.04.1998р. №457 (далі - Статут залізниць
України), та визначає обов'язки, права і
відповідальність залізниці, а також
підприємств, організацій, установ, які
користуються залізничним транспортом.

В силу ст. ст. 110, 113, 114 Статуту залізниць
України та ст. ст. 306, 314, 315
Господарського кодексу України,
залізниці несуть відповідальність за
схоронність вантажу з часу його
прийняття до перевезення і до моменту
видачі одержувачу і, як перевізники,
відповідають за втрату, нестачу,
псування або пошкодження прийнятого до
перевезення вантажу у розмірі
фактичної шкоди, якщо не доведуть, що
втрата, нестача, псування, пошкодження
виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ст. ст. 110, 129 Статуту
залізниць України залізниця несе
відповідальність за збереження від
часу його прийняття для перевезення і
до моменту видачі одержувачу або
передачі згідно з Правилами іншому
підприємству; обставини, які можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
посвідчуються комерційним актом.

Згідно зі ст. 314 Господарського кодексу
України і ст. 114 Статуту залізниць
України залізниця відповідає за
незбереження прийнятого до
перевезення вантажу у розмірі дійсної
вартості втраченого вантажу чи в
розмірі тієї суми, на яку було знижено
його вартість. Вартість вантажу
визначається на підставі загальної
суми рахунка або іншого документа
відправника, який підтверджує
кількість і вартість відправленого
вантажу, зокрема, договору або
контракту купівлі-продажу,
специфікації на вантаж, довідки
відправника про кількість ціну і
вартість відправленого вантажу.

В силу ст. 20 Господарського кодексу
України держава забезпечує захист прав
і законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів, зокрема,
шляхом відшкодування збитків.

На підставі викладеного, з урахуванням
встановлених обставин, суд вважає, що
відповідачем, як перевізником, не було
виконано належним чином свого
обов'язку із забезпечення схоронності
переданого йому до перевезення
вантажу, тому позовні вимоги про
стягнення суми 690грн. на відшкодування
збитків внаслідок незбереження
вантажу під час перевезення є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача у сумі 1 827
грн.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з державного підприємства
"Придніпровська залізниця" (49600, м.
Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108,
п/р2 у ВАБ "ЕкспресБанк", МФО 306964,
) на користь публічного
акціонерного товариства
"Нікопольський завод феросплавів" (53200,
Дніпропетровська область, м. Нікополь,
вул. Електрометалургів, 310, п/р9082 у
ПАТ КБ "Приватбанк" м. Дніпропетровська,
МФО 305299, ) вартість
нестачі вантажу у сумі 690 грн. та
судовий збір у сумі 1 827 грн.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня складення його повного тексту і
може бути оскарженим протягом цього
строку до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено - 25.06.2014року.

Суддя С.В. Мартинюк