м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
№ 910/6778/14 16.06.14
За позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Ерфол Стейт
Групп"простягнення 31 247, 36 грн.
Суддя Літвінова
Представники сторін:
від позивача: ОСОБА_1 - представник за
від відповідача: не з'явились.
У судовому засіданні 16.06.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю "Ерфол
Стейт Групп" про стягнення 31 247,36 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.04.2014 порушено провадження у
справі №910/6778/14, розгляд справи
призначений на 14.05.2014.

Ухвалою від 14.05.2014, на підставі ст.77 ГПК
України, розгляд справи відкладений на
04.06.2014.

Розпорядженням заступника Голови
господарського суду міста Києва від
04.06.2014, у зв'язку з перебуванням судді
Літвінової М.Є. на лікарняному, справу
передано на розгляд судді Мельнику В.І.

Ухвалою від 04.06.2014 справу прийнято до
провадження судді Мельника В.І.

У зв'язку з виходом судді Літвінової
М.Є. з лікарняного, розпорядженням в.о.
Голови господарського суду міста Києва
від 16.06.2014, справу передано для розгляду
судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою від 16.06.2014 справу прийнято до
провадження судді Літвінової М.Є.,
розгляд справи призначено на 16.06.2014.

Представники відповідача в судове
засідання не з'явились, поважні причини
неявки суду не повідомили, витребувані
судом документи не надали, про час та
місце судового розгляду були
повідомлені належним чином.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 64
ГПК України ухвала про порушення
провадження у справі надсилається за
повідомленою сторонами господарському
суду поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Повідомлення про вручення поштового
відправлення свідчить про належне
повідомлення відповідача про дату та
час розгляду справи.

Відповідно до ст.75 ГПК України, спір
розглядається за наявними матеріалами
справи.

В судовому засіданні 16.06.2014, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд міста
Києва,-

В С Т А Н О В И В:

14.06.2013 між позивачем та відповідачем
укладений договір доручення на надання
транспортно-експедиційних послуг №1116,
за умовами якого довіритель доручає, а
повірений зобов'язується діяти від
імені та за рахунок довірителя за плату
і в строк, здійснити перевезення
вантажу наданого довірителем,
автомобільним транспортом.

В матеріалах справи наявні заяви ТОВ
"Ерфол Стейт Групп" № 424 та №425 від
14.06.2013, відповідно до яких ФОП ОСОБА_1
надавались послуги з перевезення
вантажу, з м. Одеса, Україна до м. Мінськ,
Білорусь.

Відповідно до умов Договору та на
підтвердження надання послуг з
перевезення вантажу за вказаним
Договором, позивач надав суду акти
виконаних робіт від 19.06.2013, які
підписані та скріплені печатками
сторін та відповідно до яких договірна
ціна робіт складає 13 800,00 грн. згідно
заявки №425 від 14.06.2013 та 13 800 ,00 грн.
згідно заявки №424 від 14.06.2013.

Відповідно до наданих послуг,
позивачем були виставлені
рахунки-фактури для оплати ТОВ "Ерфол
Стейт Групп" послуг з перевезення за
договором № 1116 від 14.06.2013.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору (ст. 526 Цивільного Кодексу
України), а одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускаються
(ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 4.3 Договору, оплата за
надані послуги перераховується на
розрахунковий рахунок повіреного на
підставі виставлених рахунків-фактур
від 19.06.2013 переданого по факсу.
Довіритель підтверджує отримання
рахунку письмового або по телефону.

Так, позивач виконав свої зобовязання
за договором належним чином та надав
відповідачу послуги з перевезення
вантажу автомобільним транспортом
згідно наданих відповідачем заявок,
однак доказів оплати вказаних послуг
суду не представлено, враховуючи, що
строк оплати настав згідно виставлених
рахунків.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

28.02.2014 позивач звернувся до відповідача
з вимогою б/н про сплату заборгованості
- 27 600,00 грн.

У відповідь, відповідач зобов'язався
через 30 календарних днів оплатити
заборгованість яка виник лада за
Договором (лист №79/14 від 07.03.2014).

Позивач надав до матеріалів справи
платіжне доручення № 1659 від 16.08.2013 на
підтвердження часткової сплати боргу у
розмірі 12 000,00 грн., однак при визначенні
суми основного боргу не врахував
часткову оплату.

Жодного доказу на підтвердження
повного погашення відповідачем перед
позивачем заборгованості, суду не
подано, тому вимоги про стягнення
основного боргу слід задовольнити у
розмірі 15 600,00 грн.

Позивач заявив до стягнення 303,60 грн.
інфляційних втрат, 619,30 грн. 3 % річних та
пеню - 2 724,46 грн.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства. Пенею
відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відтак, частиною шостою статті 232 ГК
України визначено строк та порядок
нарахування штрафних санкцій, а строк,
протягом якого особа може звернутись
до суду за захистом свого порушеного
права, встановлюється ЦК України.

Пунктом 5.6 Договору передбачено сплату
пені у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний день прострочення
платежу.

Необхідно також мати на увазі, що умова
договору про сплату пені за кожний день
прострочення виконання зобов'язання не
може розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232 ГК України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції (п. 5.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань").

Згідно наданого розрахунку, позивач
здійснив нарахування пені за період з
20.06.2013 по 20.03.2014 на суму 27 600,00 грн. не
врахувавши, при цьому, часткову
проплату у розмірі 12 000,00 грн. здійснену
16.08.2013 та положення ч. 6 ст. 232 ГК України,
що враховано судом.

Таким чином, врахувавши наведене,
розмір пені підлягає задоволенню - 1 301,23
грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

При здійсненні перерахунку 3 % річних та
інфляційних втрат суд також взяв до
уваги часткову сплату боргу.

Ідекс інфляції - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

У листі Верховного Суду України № 62-97р
від 03.04.1997 р., зазначено, що визначення
загального індексу за певний період
часу здійснюється шляхом перемноження
помісячних індексів, тобто
накопичувальним підсумком. Його
застосування до визначення
заборгованості здійснюється за умов,
якщо в цей період з боку боржника не
здійснювалося платежів, тобто розмір
основного боргу не змінювався. У
випадку, якщо боржник здійснював
платежі, загальні індекси інфляції і
розмір заборгованості визначаються
шляхом множення не за весь період
прострочення, а виключно по кожному
періоду, в якому розмір заборгованості
не змінювався, зі складанням сум
отриманих в результаті інфляційних
збитків кожного періоду. При цьому,
слід вважати, що сума, внесена за період
з 1 по 15 число відповідного місяця,
індексується за період з врахуванням
цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то
розрахунок починається з наступного
місяця.

Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція) (п. 3.2
постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань").

За перерахунком суду 3 % річних
підлягають задоволенню у розмірі 407, 54
грн., розмір інфляційних втрат - 620,73 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Таким чином, виходячи з наведених вище
обставин, позовні вимоги підягають
задоволенню в частині суми основного
боргу - 15 600,00 грн., пені - 1 301,23 грн., 3 %
річних - 407,54 грн., інфляційних втрат -
620,73 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ерфол Стейт Групп"
(01021, м. Київ, вул. М.Грушевського, 28/2, код
37955465) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код
НОМЕР_1) суму основного боргу - 15 600,00
грн. (п'ятнадцять тисяч шістсот гривень
00 коп.), пеню - 1 301,23 грн. (одна тисяча
триста одна гривня 23 коп.), 3 % річних -
407,54 грн. (чотириста сім гривень 54 коп.),
інфляційні втрати - 620,73 грн. (шістсот
двадцять гривень 73 коп.) та 1 048,32 грн.
(одна тисяча сорок вісім гривень 32 коп.)
- судового збору.

3.В іншій частині позову відмовити.

4.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

4.Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 23.06.2014

Суддя

М.Є. Літвінова