донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

17.06.2014 справа №908/834/14

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Марченко О.А.суддівПопкова
Д.О., Татенко В.М. за участю
представників сторін:
від позивача:
Не з'явився;від відповідача:Не
з'явився;розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну
скаргуКомунального підприємства
"Підприємство комунальної власності"
Енергодарської міської ради, м.
Енергодарна рішення господарського
судуЗапорізької області від14.04.2014р.
(повний текст підписано 15.04.2014р.) у
справі№908/834/14 (суддя Алейникова Т.Г.) за
позовомДержавного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі
відокремленого підрозділу "Запорізька
АЕС", м. Енергодар до
Комунального підприємства
"Підприємство комунальної власності"
Енергодарської міської ради, м.
Енергодарпро стягнення 601 954,32 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 14.04.2014р. у
справі №908/834/14 позовні вимоги
Державного підприємства "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" в особі відокремленого
підрозділу "Запорізька АЕС", м.
Енергодар до Комунального
підприємства "Підприємство
комунальної власності" Енергодарської
міської ради, м. Енергодар про
стягнення з врахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог 623
889,31 грн., з яких 572 097,35грн. основного
боргу за послуги з виробництва,
транспортування та постачання
теплової енергії за договором №12Т-13
від 23.04.2013р., 19 329,87грн. - пені, 9 603,50грн. - 3%
річних, 22 858,59грн. інфляційних витрат -
задоволені в повному обсязі.

Комунальним підприємством
"Підприємство комунальної власності"
Енергодарської міської ради, м.
Енергодар подана апеляційна скарга, в
якій йдеться про зміну судового
рішення шляхом розстрочення його
виконання на 12 місяців рівними
частинами у зв'язку з тим, що судом
порушені норми процесуального права.
Зокрема, скаржник вказує, що
оскаржуваний судовий акт прийнято за
відсутності скаржника при наявності
клопотання про відкладення розгляду
справи, яке судом безпідставно
відхилено, що позбавило відповідача
можливості подати низку клопотань,
зокрема, про розстрочку виконання
рішення суду.

Сторони наданим їм правом не
скористались, в судове засідання не
з'явилися, про час та місце судового
засідання повідомлені належним чином.
Скаржник про причини неявки суду не
повідомив. Позивач на адресу
апеляційного суду надіслав клопотання
про відкладення розгляду справи. Проте,
клопотання скаржника про відкладення
розгляду справи підлягає залишенню без
задоволення, оскільки явка сторін в
судове засідання не визнавалась
обов'язковою, наявних в матеріалах
справи документів достатньо для
апеляційного перегляду справи,
позивачем на адресу суду направлений
відзив на апеляційну скаргу.

Зважаючи на достатність наданих
сторонами доказів, та керуючись
статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України -
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі XII
Господарського процесуального кодексу
України. Апеляційний господарський
суд, переглядаючи рішення в
апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і переглядає законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду,
переглянувши в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції, на
підставі встановлених фактичних
обставин справи №908/834/14; розглянувши
доводи апеляційної скарги та відзиву
на неї; перевіривши застосування судом
норм матеріального та процесуального
права, дійшла висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
апеляційної скарги Комунального
підприємства "Підприємство
комунальної власності" Енергодарської
міської ради, м. Енергодар та наявність
підстав для зміни рішення
господарського суду Запорізької
області від 14.04.2014р. у справі №908/834/14 з
огляду на наступне.

Так, 23.04.2013р. між позивачем та
відповідачем укладено Договір №12Т-13 на
виробництво, транспортування та
постачання-теплової енергії (п. 1.2
Договору).

Відповідно до п. 1.1 Договору
Теплопостачальна організація (позивач)
зобов'язується надати послуги
споживачу (відповідач), зазначені у п. 1.2
Договору в необхідних йому обсягах,
відповідно до умов цього Договору та
вимог чинного законодавства, а
Споживач зобов'язується сплачувати за
отриманні послуги за встановленими
тарифами у строки, які передбачені цим
Договором.

Частиною 2 ст.25 Закону України „Про
теплопостачання" визначено, що
теплопостачальні, теплотранспортні і
теплогенеруючі організації
зобов'язані, зокрема, забезпечувати
надійне постачання обсягів теплової
енергії відповідно до умов договору та
стандартів.

Позивач надає послуги відповідачу із
параметрами теплоносія відповідно до
температурного графіку теплової
мережі, затвердженого головним
інженером позивача, та узгодженого
місцевими органами влади, в обсягах: на
опалювання (в опалювальний період) -
116,078 Гка/г, вентиляція (в опалювальний
період) - 6,761 Гкал/г, гаряче
водопостачання (протягом року) - 101,533
Гкал/г. (п. 1.2. договору).

За умовами п. 3.1 договору розрахунки
здійснюються за наступними тарифами:

- на виробництво теплової енергії
в розмірі 41,86 грн. за 1 Гкал ( з ПДВ);

- на транспортування теплової
енергії - 13,87 грн. за 1 Гкал (з ПДВ).

Пунктом 3.2. договору сторони погодили,
що орієнтовна ціна договору згідно з
орієнтовним річним запланованим
обсягом постачання теплової енергії та
діючими на момент укладення договору
тарифами становить 23864568,62 грн., у тому
числі ПДВ 20% - 3 977 428,10 грн.

Згідно п.п. 4.1., 4.3 Договору
розрахунковим документом на оплату є
2-х сторонній акт про надання послуг з
виробництва теплової енергії, 2-х
сторонній акт про надання послуг з
транспортування теплової енергії, 2-х
сторонній акт про надання послуг з
постачання теплової енергії.
Розрахунки за спожиту теплову енергію
здійснюються відповідачем за фактично
спожитий обсяг теплової енергії на
підставі оформлених 2-х сторонніх актів
про надання послуг з виробництва,
транспортування, постачання теплової
енергії відповідно до діючого в
звітний період тарифу на теплову
енергію. По закінченні звітного місяця,
в якому надавалися послуги, позивачем
та відповідачем підписується
двосторонній акт про надання послуг з
виробництва теплової енергії,
двосторонній акт про надання послуг з
транспортування, двосторонній акт про
надання послуг з постачання теплової
енергії за фактичний обсяг теплової
енергії.

Розрахунки за відпущену теплову
енергію, враховуючи транспортування та
постачання теплової енергії,
здійснюється відповідачем за
фактичний обсяг, щомісяця до
останнього числа місяця, наступного за
звітним, шляхом перерахування коштів
на поточний рахунок позивача (п. 4.4
Договору).

Відповідно до п. 11.1. договору останній
вважається укладеним з моменту його
підписання відповідачем та позивачем і
діє до 31.12.2013 року. Дія договору
продовжується на наступний
календарний рік, якщо за 1 місяць до
припинення строку його дії жодна із
сторін не заявить про його закінчення.

За твердженням позивача, останній свої
зобов'язання за договором виконав
належним чином та надав відповідачу
послуги з постачання теплової енергії
у період з червня 2013 року по вересень 2013
року включно на загальну суму 1 502
434,34грн., що підтверджує наявними в
матеріалах справи актами про надання
послуг, підписаними у двосторонньому
порядку.

09.01.2014 року позивачем направлено
відповідачу претензію №28-23/397/296
від 09.01.2014 року з вимогою сплатити
заборгованість за договором №12Т-13 від
23.04.3013р.

Частиною 3 ст.24 Закону України „Про
теплопостачання" передбачено, що
основними обов'язками споживача
теплової енергії є, зокрема додержання
вимог договору та нормативно-правових
актів.

За приписами ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України, ст.526 Цивільного
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

При цьому, ч.7 ст.193 Господарського
кодексу України, ст.525 Цивільного
кодексу України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з
вимогами ст.629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

За приписом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За твердженнями позивача, відповідач
свої зобов'язання щодо своєчасної та
повної сплати наданих послуг всупереч
вимогам договору та закону виконав
частково, у зв'язку з чим з його боку
виникла заборгованість за серпень та
вересень 2013р. на загальну суму 572097,35грн.

В свою чергу, відповідач не надав до
матеріалів справи доказів, які
спростовують позовні вимоги, зокрема,
щодо кількості та вартості наданих
позивачем послуг, в матеріалах справи
відсутні докази сплати заборгованості
на суму 572097,35грн.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України, ст.193 Господарського
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору,
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається.

Зобов'язанням у свою чергу є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку (ст.509
Цивільного кодексу України).

Стаття 174 Господарського кодексу
України передбачає, що господарські
зобов`язання можуть виникати з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Виходячи з чого, оскільки відповідачем
не надано доказів сплати
заборгованості на суму 572097,35грн.,
Комунальним підприємством
"Підприємство комунальної власності"
Енергодарської міської ради, м.
Енергодар допущено порушення вимог
ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України,
ст.193 Господарського кодексу України
щодо належного виконання договірних
зобов'язань. Тому, позовні вимоги в
частині стягнення суми боргу в розмірі
572097,35грн. судом першої інстанції
задоволені обґрунтовано.

Крім того, позивач заявляє вимоги щодо
стягнення з відповідача 3% річних в сумі
9603,50грн. та інфляційних витрат в сумі
22858,59 грн. за період прострочення з
01.08.2013р. по 10.04.2014р. окремо від суми
простроченого платежу за кожним актом
за період з червня по вересень 2013 року
включно.

За приписом ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунок позивача,
апеляційна інстанція погоджується з
правильністю висновків господарського
суду щодо стягнення суми інфляційних
витрат в розмірі 22858,59грн. за період
прострочення з 01.10.2013р. по 10.04.2014р., яка
підлягає стягненню на користь
позивача.

Водночас, за висновком колегії суддів
апеляційного суду, розрахунок 3% річних,
наданий позивачем є невірним, оскільки
проведений від простроченої до сплати
суми з врахуванням індексу інфляції та
включаючи день проведення оплати за
актами за червень і липень 2013 року.

Таким чином, з урахуванням наведеного
вище, колегія суддів вважає, що
належний до стягнення розмір 3% річних
становить 9246,50 грн. за період з 01.08.2013 р.
по 10.04.2014 р. від суми простроченого
платежу окремо за кожним актом з червня
по вересень 2013 року включно. Тому
позовні вимоги про стягнення 3% річних в
розмірі 9603,50грн. підлягають частковому
задоволенню в сумі 9246,50 грн., а рішення
місцевого суду в частині задоволення
позову про стягнення 3% річних в розмірі
357грн. 00 коп. - зміні.

На ряду з зазначеним, позивач просить
суд стягнути з відповідача пеню у
розмірі 19329,87грн.

Згідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом,
зокрема сплата неустойки (п.3 ст.611
Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на
себе зобов'язань тягне за собою
відповідні правові наслідки, які
полягають у можливості застосування
кредитором до боржника встановлених
законом або договором мір
відповідальності.

Відповідно до ст.ст.216- 218
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за порушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій. Господарськими санкціями
визнаються заходи впливу на
правопорушника у сфері господарювання,
в результаті застосування яких для
нього настають несприятливі
економічні та/або правові наслідки.
Господарські санкції застосовуються в
установленому законом порядку за
ініціативою учасників господарських
відносин. Підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з п. 4.5 Договору, у випадку
прострочення сплати наданих послуг в
строк зазначений у п. 4.4 цього Договору,
Споживач зобов'язаний сплатити
Теплопостачальній організації пеню за
весь час прострочення в розмірі однієї
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення оплати.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України
від 22.11.1996 р. N543/96-ВР "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

На підставі зазначеного позивачем
нарахована пеня в розмірі однієї
облікової ставки НБУ за період з
01.08.2013р. по 10.04.2014р. в сумі 19329,87грн. від
суми простроченого платежу окремо за
кожним актом та з врахуванням дня
проведення відповідачем оплати за
актами за червень та липень 2013 року.

Пунктом 1.9. Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 р. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальністю за порушення
грошового зобов'язання» роз'яснено, що
день фактичної сплати суми
заборгованості не включається в період
часу, за який здійснюється стягнення
інфляційних втрат та пені.

Розглянувши розрахунок позивача,
виходячи з того, що відповідачем
прострочена оплата теплової енергії та
з огляду на приписи ст.549 ст.610 ст.611
Цивільного кодексу України, п.4.5
договору колегія суддів вважає, що
належний до стягнення розмір пені
становить 19068,95 грн. за період з 01.08.2013 р.
по 10.04.2014 р. від суми простроченого
платежу окремо за кожним актом. Отже,
позовні вимоги про стягнення пені в
розмірі 19329,87грн. підлягають частковому
задоволенню в сумі 19068,95 грн., а рішення
місцевого суду в частині задоволення
позову про стягнення пені в розмірі
260грн. 85 коп. - зміні.

З викладених вище підстав, колегія
суддів Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення господарського суду
Запорізької області від 14.04.2014р. у
справі № 908/834/14 в частині стягнення 3%
річних та пені підлягає зміні, оскільки
належними до сплати є 3% річних в
розмірі 9 246,50 грн. та пеня в розмірі 19
068,95 грн.

В решті рішення господарського суду
Запорізької області відповідає
фактичним обставинам справи, чинному
законодавству.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі,
не впливають на правильність висновків
суду першої інстанції.

Так, твердження скаржника про те, що
судом прийнято оскаржуваний судовий
акт за відсутності скаржника при
наявності безпідставно відхиленого
клопотання про відкладення розгляду
справи, що позбавило відповідача
можливості подати клопотання, у тому
числі, про розстрочку виконання
рішення суду, є безпідставними та не
приймаються колегією суддів до уваги з
огляду на таке.

За приписами ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу можу бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Пунктом 3.9.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування ГПК
судами першої інстанції" від 26.12.2011р. №18
роз'яснено, що у випадку нез'явлення в
судове засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо явка таких представників
не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши, що в матеріалах справи
відсутні докази неможливості
забезпечити за необхідності участь у
судовому засіданні представника
згідно з ч.ч.1-5 ст.28 ГПК України, а також
неможливості розгляду справи без
участі представника відповідача на час
прийняття рішення, суд першої
інстанції обґрунтовано визнав за
можливе розглянути справу у
відсутність представника відповідача
за наявними у справі документами.

Разом з тим, у випадку неможливості
прибуття в судове засідання
представника, відповідач не
позбавлений можливості подати будь-які
заяви, клопотання та докази шляхом їх
направлення через підприємства
зв'язку. Однак, даним правом відповідач
не скористався, відзиву на позовну
заяву чи інших клопотань окрім як про
відкладення розгляду справи суду не
направив.

Щодо клопотання скаржника про
розстрочення виконання рішення суду у
даній справі на 12 місяців рівними
частинами, викладеного в апеляційній
скарзі, колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно ч.1 ст.121 Господарського
процесуального кодексу України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання

Вказане клопотання не заявлялося суду
першої інстанції та їм не розглядалося.

Одночасно, розстрочка виконання
судового рішення в розумінні статті 121
Господарського процесуального кодексу
України може бути встановлена судом
лише за умов наявності виключних
обставин, які ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3
Господарського процесуального кодексу
України правосуддя у господарських
судах здійснюється на засадах рівності
всіх учасників судового процесу перед
законом і судом. Судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності.

Згідно ст.ст.33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона з допомогою належних та
допустимих доказів повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням
ст.ст. 32-36 Господарського
процесуального кодексу України, слід
вважати документи, які можуть
підтвердити або спростувати обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Разом з тим, відповідачем не надано ані
суду першої інстанції, ані
апеляційному господарському суду
документів, які підтверджують
неможливість або складність процедури
виконання рішення господарського суду
та не наведено обставин виняткового
характеру, які могли б слугувати
підставою для розстрочки виконання
рішення господарського суду, тому
відповідні доводи скаржника є
безпідставними та не є підставою для
зміни рішення місцевого суду.
Одночасно, вказане клопотання про
розстрочення виконання рішення суду з
наведених обставин відхиляється судом
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
покладаються на заявника скарги по
справі.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Підприємство
комунальної власності» Енергодарської
міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 14.04.2014р. у
справі № 908/834/14 в частині стягнення 3%
річних в розмірі 357грн. 00 коп. та пені в
розмірі 260грн. 85 коп. змінити.

Резолютивну частину рішення
господарського суду Запорізької
області від 14.04.2014р. у справі № 908/834/14
викласти в наступній редакції:

«Позовні вимоги Державного
підприємства "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі відокремленого підрозділу
"Запорізька АЕС" до Комунального
підприємства "Підприємство
комунальної власності" Енергодарської
міської ради задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Підприємство комунальної власності"
Енергодарської міської ради (71503,
Запорізька область, м. Енергодар, пр.
Будівельників, 17 оф. 5-1, п/р 8255 в
Енергодарському відділенні ПАТ
"Промінвестбанк", МФО 300012, ) на користь Державного
підприємства "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі відокремленого підрозділу
"Запорізька атомна енергогенеруюча
компанія" (71504, Запорізька область, м.
Енергодар, вул. Промислова, 133, п/р №
8393 в ПАТ "Промінвестбанк", МФО 300012,
) - суму заборгованості в
розмірі 572 097,35 грн. (п'ятсот сімдесят дві
тисячі дев'яносто сім грн. 35 коп.), пеню в
розмірі 19 068,95 грн. (дев'ятнадцять тисяч
шістдесят вісім грн. 95 коп.); інфляційні
витрати в розмірі 22 858,50 грн. (двадцять
дві тисячі вісімсот п'ятдесят вісім
грн. 59 коп.); 3 % річних в розмірі 9 246,50 грн.
(дев'ять тисяч двісті сорок шість грн. 50
коп.) та судовий збір в розмірі 12 465,28грн.
(дванадцять тисяч чотириста шістдесят
п'ять грн. 28 коп.)

В іншій частині позову - відмовити.»

В решті рішення господарського суду
Запорізької області від 14.04.2014р. у
справі № 908/834/14 залишити без змін.

Господарському суду Запорізької
області видати наказ у відповідності
до вимог, які встановлені до
виконавчого документу Законом України
„Про виконавче провадження".

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів.

У судовому засіданні 17.06.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови підписаний
20.06.2014р.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: Д.О. Попков

В.М. Татенко