Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "01" липня 2014 р.
Справа № 906/701/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Гнисюка С.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Майстренко В.П. - ю/к, дов.
від 26.12.2013

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Енергопостачальна
компанія "Житомиробленерго" (м. Житомир)

до: Публічного акціонерного товариства
"Малинський
дослідно-експериментальний
ливарно-механічний завод" (м.Малин
Житомирська область)

про стягнення 180 134,62 грн.

Публічне акціонерне товариство
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" (далі - позивач,
постачальник) звернувся з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Малинський
дослідно-експериментальний
ливарно-механічний завод" (далі -
відповідач, споживач) про стягнення 180
134,62 грн., з яких: 150 051,40 грн. боргу за
спожиту активну електроенергію; 20 356,13
грн. штрафних санкцій за перевищення
договірної величини спожитої
електричної енергії; 3 695,79 грн. пені; 653,65
грн. 3 % річних та 5 377,65грн. інфляційних
нарахувань.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 28.05.2014
порушено провадження у справі.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 17.06.2014,
призначено справу до розгляду в
засіданні суду на 01.07.2014 та зобов'язано
сторони надати суду необхідні докази
по справі.

Представник позивача в засіданні суду
01.07.2014 позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та надав суду додаткові
докази по справі.

Відповідач свого представника в
засідання суду не направив. Про
поважність причин неявки суд не
повідомив. Вимоги ухвали
господарського суду Житомирської
області від 17.06.2014 не виконав. Про дату
та час проведення судового засідання
повідомлений своєчасно та належним
чином, про що свідчить поштове
повідомлення про вручення
повноважному представнику, копії
ухвали від 17.06.2014.

Враховуючи викладене, господарський
суд Житомирської області вважає, що
відповідача було належним чином
повідомлено про час та місце розгляду
справи, проте, своїм правом приймати
участь в судовому засіданні та надати
суду докази по справі, останній не
скористався.

Відповідно до абз.1 п.3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України, від 26.12.2011 №18 визначено, що у
випадку нез'явлення в засідання
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

З огляду на наведене, враховуючи, що
явка представників сторін в судове
засідання не визнавалася обов'язковою,
господарський суд Житомирської
області визнає за можливе розглянути
справу за відсутності представника
відповідача та за наявними матеріалами
справи, відповідно до ст.75 ГПК України.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи,
господарський суд Житомирської
області, -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2003 між Малинським РЕМ, який є
виробничим підрозділом ВАТ "ЕК
"Житомиробленерго" та Публічним
акціонерним товариством "Малинський
дослідно-експериментальний
ливарно-механічний завод" укладено
договір № 4 про постачання електричної
енергії споживачам (договір), (а.с.8-15), за
умовами якого позивач постачає
електричну енергію відповідачу, а
останній оплачує її вартість.

Згідно пп.1.1 статуту Публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго", Публічне
акціонерне товариство
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" є правонаступником
Відкритого акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго".

Відповідно до п.1 договору,
постачальник постачає електричну
енергію споживачу, а споживач оплачує
постачальнику електричної енергії її
вартість та здійснює інші платежі
згідно з умовами цього договору та
додатками до договору, що є його
невід'ємними частинами.

Згідно пп.2.2.3 договору, споживач
зобов'язався своєчасно сплачувати за
використану електричну енергію, а
також вносити всі інші платежі за
розрахунковий період відповідно до
встановленої системи обліку
електроенергії, класу напруги та за
діючими на період розрахунку тарифами
у грошовій формі та іншими формами
розрахунків згідно з чинним
законодавством України. Розрахунковим
періодом вважається період з 22 числа по
21 число включно і вказаний період
прирівнюється до періоду дії тарифу
(календарного місяця).

Відповідно до пп.7.2 договору,
розрахунки за спожиту електричну
енергію, реактивну енергію, лімітів
споживання і потужності та інші
платежі за розрахунковий період
(місяць) здійснюються за діючими
тарифами відповідно до класів напруги,
показників лічильників та тарифних
груп кожної точки обліку.

Згідно пп.7.3 договору, оплата
електроенергії здійснюється
споживачем самостійно, авансовими
платежами до 10 числа розрахункового
місяця 50% вартості заявленого
споживання електроенергії згідно з
додатком №1 до Договору, з врахуванням
сальдо на початок місяця Остаточний
розрахунок повинен здійснюватися не
пізніше 5 діб після закінчення
розрахункового періоду в розмірі
фактичного споживання електроенергії
за місяць з врахуванням сальдо на
початок місяця.

Згідно даних позивача, відповідач в
порушення умов договору розрахунків за
спожиту активну електричну енергію в
період з 01.03.2014 по 01.04.2014 не здійснив,
внаслідок чого утворилась
заборгованість перед позивачем, яка на
день вирішення спору становить 150 051,40
грн., що підтверджується обґрунтованим
розрахунком позивача (а.с.16), рахунком
за активну електроенергію (а.с.20) та
іншими матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.275 Господарського
кодексу України (ГК України), за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч.7 ст.276 ГК України,
оплата енергії, що відпускається,
здійснюється відповідно до умов
договору. Договір може передбачати
попередню оплату, планові платежі з
наступним перерахунком або оплату, що
проводиться за вартість прийнятих
ресурсів.

Згідно ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику", споживання енергії
можливе лише на підставі договору з
енергопостачальником. Споживач
енергії зобов'язаний додержуватися
вимог нормативно-технічних документів
та договору про постачання енергії.

Пунктом 1.3 Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики № 28 від
31.07.1996 (надалі - ПКЕЕ), передбачено, що
постачання електричної енергії для
забезпечення потреб електроустановки
здійснюється на підставі договору про
постачання електричної енергії, що
укладається між власником цієї
електроустановки (уповноваженою
власником особою) та постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, або договору про
купівлю-продаж електричної енергії, що
укладається між власником цієї
електроустановки (уповноваженою
власником особою) та постачальником
електричної енергії за нерегульованим
тарифом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що для
визначення договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності на наступний рік споживач
не пізніше першого листопада поточного
року надає постачальнику електричної
енергії відомості про розмір
очікуваного споживання електричної
енергії (додаток "Обсяги постачання
електричної енергії споживачу та
субспоживачу").

Як вбачається з матеріалів справи (лист
відповідача від 28.01.2014 №19/8 та лист
позивача від 06.03.2014 №018/2840-001739)
позивачем, за заявою відповідача, було
зменшено договірну величину
споживання електричної енергії у
березні 2014 до заявленої величини - 85000
кВт.

Відповідачем у березні 2014 спожито
електроенергії в обсязі 101490 кВт., на
суму 150341,53 грн, перевищення споживання
становить 16490 кВт.

Відповідач доказів сплати
заборгованості суду не надав.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
в частині заборгованості за спожиту
електроенергію в сумі 150051,40 грн, є
обґрунтованими, підтверджені
матеріалами справи, а тому підлягають
задоволенню.

Статтею 27 Закону України "Про
електроенергетику" встановлена
відповідальність за порушення
законодавства про електроенергетику.
Зокрема, правопорушенням в
електроенергетиці є порушення правил
користування енергією.

За змістом пункту 13 Порядку постачання
електричної енергії споживачам,
споживачі у разі перевищення
встановлених договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності несуть відповідальність
згідно з частинами п'ятою і шостою
статті 26 Закону України "Про
електроенергетику".

У відповідності до п.4.2.2. договору, у
випадку споживання електроенергії та
потужності понад кількість, обумовлену
розділом 5 цього договору за
відповідний період (місяць) при
одно-дво- чи тризонній системі обліку,
споживач, виключно банківськими
коштами, сплачує енергопостачальній
організації п'ятикратну вартість
електроенергії та потужності,
витраченої понад обумовлений даним
договором обсяг електричної енергії та
потужності згідно із Законом України
"Про електроенергетику" за тарифами,
які діяли в період, коли було виявлено
перевищення.

Відповідно ч.6 ст.26 Закону України "Про
електроенергетику", споживачі (крім
населення, професійно-технічних
навчальних закладів та вищих
навчальних закладів I-IV рівнів
акредитації державної і комунальної
форм власності) у випадку споживання
електричної енергії понад договірну
величину за розрахунковий період
сплачують енергопостачальникам
двократну вартість різниці фактично
спожитої і договірної величини.

Згідно пунктом 6.16 Правил користування
електричною енергією, обсяг
перевищення договірних величин
споживання електричної енергії та/або
величини потужності протягом
розрахункового періоду оплачується
споживачами постачальнику електричної
енергії за регульованим тарифом
відповідно до законодавства України та
договору. Визначені відповідно до
законодавства України вартість
різниці між обсягом фактично спожитої
величини і обсягом договірної величини
електричної енергії, а також вартість
різниці між найбільшою величиною
споживаної електричної потужності, що
зафіксована протягом розрахункового
періоду в години контролю максимуму
навантаження, та договірною граничною
величиною електричної потужності
зараховуються на поточний рахунок із
спеціальним режимом використання
постачальника електричної енергії за
регульованим тарифом.

Частиною 1 ст.216 ГК України передбачено,
що учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки (ч.1 ст.217 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч.5 ст.277 ГК України,
відповідальність за порушення правил
користування енергією встановлюється
законом.

У відповідності до вищевикладених
приписів закону позивачем нараховано
двократну вартість різниці фактично
спожитої і договірної величини в сумі 20
356,13 грн., про сплату якої позивачем
виставлено відповідачу рахунок №4532
від 21.03.2014 за березень 2014 (а.с.21).

Відповідач доказів оплати за
споживання електричної енергії понад
договірні величини в сумі 20 356,13 грн,
суду не надав.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
в частині заборгованості за споживання
електричної енергії понад договірні
величини в сумі 20 356,13 грн, є
обґрунтованими, підтверджені
матеріалами справи, а тому підлягають
задоволенню.

Також, позивачем заявлено до стягнення
3 695,79 грн. пені, 653,65 грн. 3% річних та 5 377,65
грн. інфляційних, відповідно до поданих
суду розрахунків (а.с.17-19).

Згідно пп.4.2.1 договору, за внесення
платежів, передбачених пунктами цього
договору, з порушенням термінів,
визначених додатком № 4, споживач
сплачує енергопостачальній
організації пеню у розмірі подвійної
ставки НБУ за кожний день прострочення
платежу, враховуючи день фактичної
оплати. Сума пені зазначається у
розрахунковому документі окремим
рядком.

Відповідно до ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

У відповідності до ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідач заперечень, щодо
нарахування пені, 3% річних та
інфляційних до суду не надав.

Судом здійснено перерахунок заявлених
позивачем сум пені, 3% річних та
інфляційних нарахувань, за спірний
період, та встановлено, що розрахунки
здійсненні у відповідності до вимог
чинного законодавства України та є
такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст.33 Господарського
процесуального кодексу України (ГПК
України), кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідно до ст.4-3 ГПК України сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідач позов за підставою та
предметом не оспорив, доказів сплати
боргу та/або інших доказів на
спростування позовних вимог не надав.
При цьому позивач довів суду
обґрунтованість заявлених позовних
вимог належними та допустимими
доказами.

Враховуючи викладене, господарський
суд Житомирської області вважає, що
позовні вимоги обґрунтовані, заявлені
відповідно до вимог чинного
законодавства, підтверджуються
належними доказами, наявними в
матеріалах справи, та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до вимог ст.49 ГПК
України, судові витрати покладаються
на відповідача.

Керуючись ст.ст.4-3,33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд
Житомирської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Малинський
дослідно-експериментальний
ливарно-механічний завод" (11601,
Житомирська область, м.Малин, вул.
Огієнка, 55; ідентифікаційний код:30793296)
на користь Публічного акціонерного
товариства "Енергопостачальна
компанія "Житомиробленерго" (10008, м.
Житомир, вул. Пушкінська 32/8;
ідентифікаційний код: 22048622):

- 150 051,40 грн. боргу за спожиту активну
електроенергію;

- 20 356,13 грн. штрафних санкцій за
перевищення договірної величини
спожитої електричної енергії;

- 3 695,79 грн. пені;

- 653,65 грн. 3 % річних;

- 5 377,65 грн. інфляційних нарахувань;

- 3 602,69 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення.

Суддя
Гнисюк С.Д.

Віддрукувати:

1-у справу

2-3-сторонам рек.