ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р.Справа № 922/1608/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Заступника прокурора
Дзержинського району м. Харкова в
інтересах держави в особі Харківської
обласної ради м. Харків до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, с. Циркуни,
Харківська область про стягнення
коштів, розірвання договору та
виселення за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився.

прокуратури - Зливка К.О., посвідчення №
013773 від 06.12.2012р.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Дзержинського
району в інтересах держави в особі
Харківської обласної ради звернувся
до господарського суду із позовною
заявою до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, в якій просить суд стягнути з
відповідача на користь Харківської
обласної ради:

- заборгованість з орендної плати за
договором №201Н від 01.07.2013 року в сумі
11121,78грн, пеню в сумі 178,90грн.

- розірвати договір оренди №201Н від
01.07.2013 року , укладений між Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 та
Харківською обласною радою,

- виселити Фізичну особу підприємця
ОСОБА_1 з орендованих за договором
оренди №201Н від 01.07.2013 року нежитлових
приміщень загальною площею 937,45грн.
кв.м., а саме :1 поверху загальною
площею 99,45 кв.м., 2 поверху загальною
площею 683,3 кв.м. та машинного відділення
загальною площею 154,7 кв.м., розташовані
в будівлі літ."А-2" за адресою : АДРЕСА_2,

- зобов'язати фізичну особу - підприємця
ОСОБА_1 повернути орендовані за
договором оренди №201Н від 01.07.2013 року
нежитлові приміщення загальною площею
99,45 кв.м., 2 поверху загальною площею 683,3
кв.м. та машинного відділення
загальною площею 154,7 кв.м., розташовані
в будівлі літ."А-2" за адресою : АДРЕСА_2

Ухвалою господарського суду від 25.04.2014
року порушено провадження у справі
№922/1608/14, розгляд справи призначено на
27.05.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
представник позивача надав заяву про
збільшення позовних вимог(вх.№17474 від
27.05.2014року), в якій просить суд стягнути
з відповідача :

- заборгованість по сплаті орендної
плати за користування майном в сумі
16938,20грн.,

- пеню в сумі 579,81грн.

В решті позовних вимог ( в частині
розірвання договору та виселення) їх
предмет та підстави просить суд
вважати незмінними .

Ухвалою господарського суду від
27.05.2014року прийнято заяву представника
позивача про збільшення позовних
вимог(вх.№17474 від 27.05.2014року), у зв'язку
не виконанням прокуратурою та
позивачем вимог ухвали суду, неявкою в
судове засідання представника
відповідача, розгляд справи відкладено
до 24.06.2014 року.

Представник прокуратури в судовому
засіданні 24.06.2014 року підтримує
заявлені збільшені позовні вимоги у
повному обсязі .

Представник позивача в судове
засідання 24.06.2014 року не з'явився, через
канцелярію господарського суду
(вх.№21457 від 24.06.2014року) надав пояснення
з нормативно - правовим обґрунтуванням
стосовно заявлених позовних вимог,
крім того надав для долучення до
матеріалів справи Витяг з ЄДРПОУ
стосовно місцезнаходження відповідача
станом на 02.06.2014року .

Представник відповідача в судове
засідання не з`явився, причину неявки
не повідомив, відзиву на позов та
витребуваних судом документів не
надав, ухвала направлена на адресу
відповідача, що вказана в позовній
заяві повернулась до суду без вручення
адресату , з поміткою" за закінченням
строку зберігання".

Відповідно до підпункту 3.9.1 постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом справи у разі виконання
останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК
України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п. 4
ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та
ст. 33 ГПК України, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
йому повноважень сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у справі
матеріалами у відповідності до ст. 75
ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позов, дослідивши
матеріали справи та заслухавши
пояснення прокурора, всебічно та повно
дослідивши надані учасниками судового
процесу докази, судом встановлено
наступне.

Між фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 та Харківською обласною радою
укладено договір оренди комунального
майна №201Н від 01.07.2013 року.

Відповідно до п.1.1. договору
орендодавцем надано в орендне платне
користування нежитлові приміщення
розташовані в будівлі літ. «А-2» за
адресою: АДРЕСА_2. загальною площею 937,45
кв.м, а саме: 1 поверху загальною площею
99,45 кв.м., 2 поверху загальною площею 683,3
кв.м., та машинного відділення
загальною площею 154,7 кв.м.Майно
розташоване за адресою: АДРЕСА_2,
літ"А-2", що знаходиться на балансі КПОЗ
"Аптека №350".Майно передається в оренду
з метою розміщення суб'єкта
господарювання , що діє на основі
приватної власності і провадить
господарську діяльність з медичної
практики.

Відповідно до пункту 3.3 договору
оренди, орендна плата перераховується
до бюджету та балансоутримувачу у
співвідношенні 70% до 30%, щомісяця не
пізніше 20 числа місяця, наступного за
звітним.

Відповідно до п. 5.2 договору орендар
зобов'язаний своєчасно і в повному
обсязі сплачувати орендну плату (у
грошовій формі).

Відповідно до п.п. 3.5 договору, орендна
плата перерахована несвоєчасно або в
неповному обсязі, стягується на
користь орендодавця відповідно до
чинного законодавства з урахуванням
пені у розмірі подвійної ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня за
кожний день прострочення (включаючи
день оплати).

Відповідно до п. 2.1. договору, набуття
орендарем права користування майном
настає після підписання сторонами:
цього договору та акту
приймання-передачі майна.

01.07.2013 року між позивачем та
відповідачем був складений та
підписаний акт приймання передачі,
який скріплений печатками юридичних
осіб та підписами уповноважених
представників сторін (а.с.17).

Відповідно до п.10.1. договору, сторони
узгодили, що цей договір діє з 01.07.2013
року по 31 травня 2016року включно.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач протягом всього терміну дії
договору оренди належним чином
виконував взяті на себе зобов'язання,
однак, в порушення умов спірного
договору, відповідач не сплачував
орендну плату на користь позивача, у
зв'язку з чим, у відповідача виникла
заборгованість з орендної плати в сумі
16 938,20грн. та пені 579,81грн.( з урахуванням
збільшених позовних вимог вх.№17474 від
27.05.2014року), які до цього часу не
погашені.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків; договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом або не випливає із
суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Матеріали справи свідчать про те, що
між сторонами у справі виникли
зобов'язання, які за своєю правовою
природою є правовідносинами, що
випливають із договору найму (оренди),
згідно якого та в силу ст. 759 Цивільного
кодексу України, наймодавець передає
або зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" передача об'єкта оренди
орендодавцем орендареві здійснюється
у строки і на умовах, визначених у
договорі оренди.

Відповідно до ст. 286 Господарського
кодексу України, орендна плата це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Строки внесення орендної
плати визначаються в договорі.

Крім того, згідно частини 3 ст. 18 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" орендар
зобов'язаний вносити орендну плату
своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до частини 5 ст. 762
Цивільного кодексу України, плата за
користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до частини 3 ст. 19 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" строки внесення
орендної плати визначаються у
договорі.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається. Зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками процесу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що позовна вимога
прокурора про стягнення з відповідача
заборгованості з орендної плати в сумі
16 938,20 грн. правомірна та обґрунтована,
така що підтверджена матеріалами
справи, тому підлягає задоволенню.

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України, зокрема,
щодо сплати неустойки. Неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафними санкціями, відповідно до
частини 1 статті 230 Господарського
кодексу України, визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до п.п. 3.5 договору, орендна
плата перерахована несвоєчасно або в
неповному обсязі, стягується на
користь орендодавця відповідно до
чинного законодавства з урахуванням
пені у розмірі подвійної ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня за
кожний день прострочення (включаючи
день оплати).

Позивач надав обґрунтований
розрахунок пені, який відповідає
вимогам Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань". За
таких підстав позовні вимоги в частині
стягнення 579,81грн. пені обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Окрім того, прокурор та позивач просять
суд :

- розірвати договір оренди №201Н від
01.07.2013 року , укладений між Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 та
Харківською обласною радою,

- виселити Фізичну особу підприємця
ОСОБА_1 з орендованих за договором
оренди №201Н від 01.07.2013 року нежитлових
приміщень загальною площею 937,45грн.
кв.м., а саме :1 поверху загальною
площею 99,45 кв.м., 2 поверху загальною
площею 683,3 кв.м. та машинного відділення
загальною площею 154,7 кв.м.,
розташовані в будівлі літ."А-2" за
адресою : АДРЕСА_2,

- зобов'язати фізичну особу - підприємця
ОСОБА_1 повернути орендовані за
договором оренди №201Н від 01.07.2013 року
нежитлові приміщення загальною площею
99,45 кв.м., 2 поверху загальною площею 683,3
кв.м. та машинного відділення
загальною площею 154,7 кв.м., розташовані
в будівлі літ."А-2" за адресою : АДРЕСА_2

У зв'язку із систематичним порушенням з
його боку зобов'язань по оплаті
орендної плати.

Відповідно до п.10.1. договору, сторони
узгодили, що цей договір діє з 01.07.2013
року по 31 травня 2016року включно

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону
України „Про оренду державного та
комунального майна" у разі відсутності
заяви однієї із сторін про припинення
або зміну умов договору оренди
протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору він
вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Згідно із статтею 764 ЦК України у разі,
якщо наймач продовжує користуватися
майном після закінчення строку дії
договору найму, то за відсутності
заперечень наймодавця протягом одного
місяця, договір вважається поновленим
на строк, який був раніше встановлений
договором.

Таким чином, з огляду вищевикладене, на
даний час договір оренди №201Н від
01.07.2013 року, укладений між Фізичною
особою - підприємцем
ЗагородновоюТетяною Василівною та
Харківською обласною радою, є діючим .

Згідно п.10.3. договору зміни до умов
цього договору або його розірвання
допускаються за взаємної згоди сторін.

Згідно пункту 10.6 договору, його дія
припиняється внаслідок:

- закінчення строку, на який його було
укладено;

- загибелі об'єкта оренди;

- достроково за згодою сторін або за
рішенням господарського суду (суду);

- банкрутства орендаря;

- смерті орендаря.

Як вже було встановлено вище,
відповідач систематично порушував
умови договору щодо повної та
своєчасної сплаті орендної плати.

Відповідно до ч. 2 статті 651 Цивільного
кодексу України, договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладанні договору.

З правового аналізу вказаної норми
вбачається, що підставою зміни або
розірвання договору за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін договору є
істотне порушення договору другою
стороною. Оцінка порушення договору як
істотного здійснюється судом з
урахуванням того, що істотність
порушення визначається виключно за
об'єктивними обставинами, що склалися у
сторони, яка вимагає розірвання
договору.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої
цим шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
це створює неможливість для другої
сторони досягнення цілей договору, у
даному випадку своєчасного
надходження коштів до бюджету за
оренду майна.

Згідно з частиною третьою статті 291 ГК
України, договір оренди може бути
розірваний за згодою сторін. На вимогу
однієї із сторін договір оренди може
бути достроково розірваний з підстав,
передбачених ЩС України для розірвання
договору найму, в порядку,
встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Статтею 783 ЦК України визначено, що
наймодавець має право вимагати
розірвання договору найму, якщо наймач
користується річчю всупереч договору
або призначенню речі; наймач без
дозволу наймодавця передав річ у
користування іншій особі; наймач своєю
недбалою поведінкою створює загрозу
пошкодження речі; наймач не приступив
до проведення капітального ремонту,
якщо обов'язок проведення капітального
ремонту був покладений на наймача.

При цьому повинні враховуватися
приписи частини другої статті 651 ЦК
України, які є загальними для
розірвання договору та які
передбачають можливість розірвання
договору за рішенням суду на вимогу
однієї з сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, установлених
договором або законом.

Статтею 782 ЦК України передбачено
спеціальний спосіб розірвання
договору шляхом вчинення наймодавцем
односторонньої відмови від нього, якщо
наймач не вносить плату за
користування річчю протягом трьох
місяців підряд.

Визначена статтею 782 ЦК України
можливість розірвати договір найму
шляхом відмови від договору в
позасудовому порядку є правом, а не
обов'язком наймодавця.

Право наймодавця на відмову від
договору найму, передбачене частиною
першою статті 782 ЦК України, не є
перешкодою для звернення наймодавця
(орендодавця) до суду з вимогою
розірвати договір у разі несплати
наймачем (орендарем) платежів, якщо
вбачається істотне порушення умов
договору.

Водночас орендоване майно є
комунальним, тому на спірні
правовідносини поширюється також дія
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна", згідно з
частиною третьою статті 26 якого
підставою для дострокового розірвання
договору оренди за рішенням суду може
бути невиконання сторонами своїх
зобов'язань.

При цьому вказана норма застосовується
з урахуванням наведених вище загальних
положень ГК України та ЦК України.

Право наймодавця вимагати повернення
речі у разі припинення договору найму
передбачено статтею 785 ЦК України.

Таким чином, істотне порушення
орендарем (наймачем) такої умови
договору оренди комунального) майна, як
внесення орендної плати, а також
страхування орендованого майна, є
достатньою правовою підставою для
дострокового розірвання договору
оренди комунального майна № 201Н від 01
липня 2013 року в судовому порядку та
повернення орендованого майна
орендодавцю.

Норми статті 188 ГК України та статті 11
ГПК України не позбавляють сторону
договору права на безпосереднє
звернення до суду з вимогою про
розірвання договору оренди без
дотримання порядку досудового
врегулювання спору.

Аналогічної правової позиції
дотримується Верховний Суд України
(постанова від 08.05.2012 у справі №
5021/966/2011).

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем, систематично
порушувались умови договору в частині
внесення орендної плати, у зв'язку з чим
у нього утворилась заборгованість з її
оплати та інших сум за спірним
договором, стягнення яких є предметом
розгляду даної справи.

На підставі п.10.8,п.10.9 у разі припинення
або розірвання цього договору майно
протягом трьох робочих днів
повертається орендарем орендодавцю/
Балансоутримувачу. У разі якщо, орендар
затримав повернення майна ,він несе
ризик його випадкового знищення або
випадкового пошкодження. Майно
вважається поверненим
орендодавцю/Балансоутримувачу з
моменту підписання сторонами акта
приймання - передачі . Обов'язок щодо
складення акта приймання - передачі про
повернення майна покладається на
орендаря.

Згідно ст. 785 ЦК України у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Відповідач не скористався своїми
правами, наданими йому статтею 22
Господарського процесуального кодексу
України, на участь уповноваженого
представника в судовому засіданні, на
спростування позовних вимог, не надав
суду доказів належного виконання
договірних зобов'язань, не провів
звірку взаємних розрахунків з
позивачем, не надав суду свій варіант
проекту акту звірки.

За таких підстав, приймаючи до уваги, що
відповідач не виконав прийнятий на
себе обов'язок по оплаті в термін,
встановлений договором, що
підтверджується наявними матеріалами
справи, позовні вимоги щодо розірвання
договору оренди №201Н від 01.07.2013 року,
укладений між Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 та Харківською
обласною радою, та зобов'язання
виселити відповідача із орендованих
приміщень і повернути їх позивачу,
відповідають вимогам договору та
діючому законодавству України, та
підлягають задоволенню.

Відповідно до п.2.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011р. якщо
стороною (або іншим учасником судового
процесу) у вирішенні спору не подано
суду в обґрунтування її вимог або
заперечень належні і допустимі докази,
в тому числі на вимогу суду, або
якщо в разі неможливості самостійно
надати докази нею не подавалося
клопотання про витребування їх судом
(частина перша статті 38 ГПК), то
розгляд справи господарським судом
може здійснюватися виключно за
наявними у справі доказами, і в такому
разі у суду вищої інстанції відсутні
підстави для скасування судового
рішення з мотивів неповного з'ясування
місцевим господарським судом обставин
справи.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд зазначає наступне.

Як зазначено в Постанові Пленуму
Вищого господарського суду України № 7
від 21 лютого 2013 року, у випадках
об'єднання в одній заяві вимог як
майнового, так і немайнового характеру
судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6
Закону підлягає сплаті як за ставками,
встановленими для позовів майнового
характеру, так і за ставками,
встановленими для розгляду позовних
заяв зі спорів немайнового характеру.
Та, якщо в позовній заяві об'єднано дві
або більше вимог немайнового
характеру, пов'язаних між собою
підставами виникнення або поданими
доказами, судовий збір сплачується
окремо з кожної з таких вимог.

Отже, відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК
України, з огляду на те, що предметом
розгляду даної справи є три позовні
вимоги, з яких одна - майнового
характеру та три - немайнового, суд
покладає судові витрати у розмірі 5
481,0грн. на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, статтями 525, 530, 549, 611, 651, 759, 782, 783,
785 Цивільного кодексу України, ст.ст. 286
Господарського кодексу України, ст.ст.
10, 26 "Про оренду державного та
комунального майна", статтями 1, 4, 12, 22, 32,
33, 43, 46, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Розірвати договір оренди №201Н від
01.07.2013 року , укладений між Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та
Харківською обласною радою (61002,
м.Харків, вул.Сумська,64, код 24283333).

Виселити Фізичну особу підприємця
ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) з орендованих за договором
оренди №201Н від 01.07.2013 року нежитлових
приміщень загальною площею 937,45грн.
кв.м., а саме :1 поверху загальною площею
99,45 кв.м., 2 поверху загальною площею 683,3
кв.м. та машинного відділення
загальною площею 154,7 кв.м., розташовані
в будівлі літ."А-2" за адресою : АДРЕСА_2.

-Зобов'язати Фізичну особу - підприємця
ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) повернути орендовані за
договором оренди №201Н від 01.07.2013 року
нежитлові приміщення загальною площею
937,45грн. кв.м., а саме :1 поверху загальною
площею 99,45 кв.м., 2 поверху загальною
площею 683,3 кв.м. та машинного відділення
загальною площею 154,7 кв.м., розташовані
в будівлі літ."А-2" за адресою : АДРЕСА_2.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Харківської
обласної ради(61002, м.Харків,
вул.Сумська,64, код 24283333, р/р0007 в
ГУДКСУ в Харківській області
,МФО851011,отримувач коштів УДКСУ у
Московському районі , м.Харків, код
ЄДРПОУ отримувача 37999607)- орендної плати
в сумі 16 938,20грн. та пені 579,81грн.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Державного
бюджету України (одержувач - УДКС у
Дзержинському районі м. Харкова, №
рахунку 3003, код одержувача 37999654,
банк одержувача - ГУДКСУ у Харківській
обл., МФО 851011) - 5 481,0грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили .

Повне рішення складено 25.06.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк