РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2014 р.
Справа № 902/666/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник
О.В.

суддя
Розізнана І.В. ,

суддя
Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Яремі
Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Український
інноваційний банк" на рішення
господарського суду Вінницької
області від 07.05.2014 р. у справі №902/666/13

за позовом публічного акціонерного
товариства "Український інноваційний
банк"

до відкритого акціонерного товариства
"Вінніфрут", товариства з обмеженою
відповідальністю "Еко-Сфера"

про стягнення 1140249,80 грн.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача 1 - Марченко С.І.;

відповідача 2 - Марченко С.І.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Український інноваційний банк"
звернулось до місцевого
господарського суду із позовом до
відкритого акціонерного товариства
"Вінніфрут", товариства з обмеженою
відповідальністю "Еко Сфера" про
стягнення 1109637,00грн. збитків.

Заявою від 09.07.2013 року позивач уточнив
свої позовні вимоги та просив стягнути
солідарно з відповідачів 1140249,80 грн.
збитків.

У судому засіданні 12.07.2013 року вказана
заява позивача розцінена судом першої
інстанції як клопотання про збільшення
позовних вимог. Розгляд спору
здійснено виходячи із нової ціни
позову в сумі 1140249,80 грн.

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 22.07.2013 року,
залишеним без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.09.2013 року,
вказаний позов задоволено частково.
Стягнуто з ВАТ "Вінніфрут" на користь
ПАТ "Укрінбанк" 952779,80грн. збитків. В
решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 10.02.2014 року зазначені
судові рішення скасовано, справу
передано на новий розгляд до
господарського суду Вінницької
області.

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 07.05.2014 року
(суддя Лабунська Т.І.) позов задоволено
частково. Стягнуто з ВАТ "Вінніфрут" на
користь ПАТ "Укрінбанк" 1109637,00 грн.
збитків. В решті заявлених позовних
вимог відмовлено. Стягнуто з ВАТ
"Вінніфрут" 1000грн. штрафу в доход
державного бюджету за невиконання
вимог суду.

В обґрунтування свого рішення, суд
першої інстанції вказав, що внаслідок
невиконання ВАТ "Вінніфрут" зобов'язань
за кредитним договором №296 від 06.09.2005р.
позивачем здійснено звернення
стягнення на предмет іпотеки та 03.03.2011р.
КП "Вінницьке обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації" проведено
державну реєстрацію права власності
ПАТ "Укрінбанк" на вказане нерухоме
майно. Однак, проведеною 07.09.2012 року
поточною інвентаризацією по
замовленню ПАТ "Укрінбанк" встановлено,
що прибудова до транспортного цеху
літера "В1", будівля насосної станції
літера "У", будівля цеху по виробництву
фруктового пюре літера "М6" знесені.
Враховуючи, що внаслідок здійснення
ВАТ "Вінніфрут" самовільного демонтажу
спірних приміщень, які перебували в
іпотеці, та на які в березні 2011 року
позивач повинен був набути право
власності, останньому завдано збитки.
Відтак, суд дійшов висновку, що під час
розгляду справи доведено наявність
збитків у позивача, протиправність дій
ВАТ "Вінніфрут", причинно-наслідковий
зв'язок між діями цього товариства та
збитками позивача, вину відповідача-1. У
частині позову до ТОВ "Еко-Сфера", суд
виходив з відсутності належних та
допустимих доказів знищення спірних
об'єктів останнім.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
позивач звернувся із апеляційною
скаргою, в якій просить його скасувати
у частині відмови у позові ПАТ
"Укрінбанк" до ТОВ "Еко-Сфера" про
стягнення 1109637,00 грн. збитків.

На підтвердження своїх доводів про
неможливість ліквідації об'єктів у 2008
році апелянт вказує на те, що спірні
будівлі (літ. "М6", "В1") і споруди (літ. "У",
артезіанська свердловина №5)
знаходились на балансовому обліку ВАТ
"Вінніфрут" у 2009, 2010, 2011 роках та були
відображені у фінансовій звітності та
результатах інвентаризації основних
фондів 31.12.2008р., 31.03.2009р., 31.05.2009р.
Зауважує, що рішенням у справі №6/174-09
встановлено факт того, що ПАТ
"Укрінбанк" набуло права власності на
весь предмет іпотеки, у тому числі на
спірні будівлі і споруди, тому станом
на 03.03.2011 року вони не могли бути
знищені. Вважає, що об'єкти були знищені
ТОВ "Еко-Сфера" на замовлення ВАТ
"Вінніфрут" під час проведення
будівельних робіт із спорудження
об'єктів "закритий навіс-склад" (літ. "Ю1")
і "виробничо-складське приміщення" (літ.
"Ю2"). Також, вказує, що у порушення ч.2
ст.1166 ЦК України відповідачами не
доведено відсутності їх вини у
заподіянні позивачу шкоди.

Відповідачі надали відзив на
апеляційну скаргу, в якому просять
рішення господарського суду
Вінницької області від 07.05.2014 року
скасувати в частині стягнення з ВАТ
"Вінніфрут" суми вартості
артезіанської свердловини.

У відзиві вказують на те, що у
матеріалах справи відсутні докази, які
підтверджували б, що в 2009 році на
земельній ділянці, що була передана в
оренду ТОВ "Еко-Сфера", ще знаходились
будівлі, належні ВАТ "Вінніфрут".
Звертають увагу апеляційного суду, що
на момент знесення приміщень, позивач
ще не був власником майна, а тому його
право не могло бути порушено і захисту
не підлягає. Крім того, ВАТ "Вінніфрут"
посилається на те, що до товариства не
надходили вимоги банку щодо
відновлення знищеного або
пошкодженого предмету іпотеки. У
частині стягнення суми збитків за
знищення артезіанської свердловини №5
зауважує, що позивачем не доведена її
відсутність, тому суд першої інстанції
неправомірно поклав обов'язок по
відшкодуванню її вартості на
відповідача-1.

У судовому засіданні представник
відповідачів підтримав доводи та
вимоги відзиву на апеляційну скаргу.

23.06.2014 року представник відповідачів
подав клопотання про долучення до
матеріалів справи актів знищення
будівель та споруд від 25.12.2008 року.

Поряд з тим, враховуючи, що заявник не
обґрунтував неможливість подання
таких доказів суду першої інстанції, за
приписами ст. 101 ГПК України колегія
суддів не приймає вказані нові докази
та не надає їм правової оцінки.

Представник позивача на розгляд справи
до суду не з'явився, про час, день та
місце перегляду справи повідомлявся
належним чином, про поважність причин
неявки суд не повідомив.

Розглянувши апеляційну скаргу та
відзив на неї, вивчивши матеріали
справи, наявні в ній докази, заслухавши
пояснення представника відповідачів,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення
місцевим господарським судом,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи,
06.09.2005 року АТ "Український
інноваційний банк" (змінено
найменування на ПАТ "Український
інноваційний банк") та ВАТ "Вінніфрут"
уклали договір іпотеки № 02-02/25з, згідно
п.1.1 якого іпотекою за цим договором
забезпечуються вимоги
іпотекодержателя, що випливають з
кредитного договору №296 від 06.09.2005 року
(далі - іпотечний договір).

Відповідно до п. 1.2 іпотечного договору
іпотекодавець з метою забезпечення
передбачених кредитним договором
зобов'язань передає в іпотеку частину
цілісного майнового комплексу
"Калинівський завод фруктових
концентратів" (виробничі будівлі,
споруди та обладнання).

Пунктом 2.1 іпотечного договору
визначено, що предмет іпотеки
складається з частини цілісного
майнового комплексу "Калинівський
завод фруктових концентратів", а саме:
будівель, споруд та обладнання згідно
додатку №1 до цього договору, що
розміщені за адресою: Вінницька
область, м. Калинівка, вул. Фрунзе, 45.

Згідно із п. 2.3 іпотечного договору у
редакції із змінами внесеними
додатковою угодою №4 від 24.09.2007 року,
предмет іпотеки належить іпотекодавцю
на праві власності на підставі
свідоцтва про право власності на
виробничі будівлі, виданого виконавчим
комітетом Калинівської міської ради
20.09.2006 року на підставі рішення
виконкому Калинівської міської ради
№881 від 20.09.2006 року, зареєстрованого КП
"Вінницьке обласне бюро технічної
інвентаризації" 05.10. 2006 р. за № 30.

Додатком №1 до іпотечного договору
сторони погодили перелік основних
засобів, які передаються у заставу
станом на 06.09.2005 року (том 1 а.с. 65-72).

Поряд з тим, внаслідок невиконання ВАТ
"Вінніфрут" зобов'язань за кредитним
договором №296 від 06.09.2005 року, позивачем
здійснено звернення стягнення на
предмет іпотеки.

03.03.2011 року КП "Вінницьке обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації" проведено державну
реєстрацію права власності ПАТ
"Укрінбанк" на нежитлові будівлі та
споруди за адресою: Вінницька область,
Калиновський район, м. Калинівка, вул.
Фрунзе, 45, що підтверджується витягом
про державну реєстрації права (том 2 а.с.
47).

У подальшому, 07.09.2012 року на замовлення
ПАТ "Укрінбанк", Вінницький обласним
об'єднаним бюро технічної
інвентаризації проведено поточну
інвентаризацію належних ПАТ
"Укрінбанк" та ТОВ "Еко-Сфера" (розмір
частки 1/2) нежитлових будівель № 45 по
вул. Фрунзе, 45, м. Калинівка.

Так, зведеним актом вартості будинків,
господарських будівель та споруд
Вінницького обласного об'єднаного бюро
технічної інвентаризації від 07.09.2012
року зафіксовано назви
інвентаризованих об'єктів та їх
балансову вартість, а також
виготовлено схему розташування
будівель та споруд.

З огляду на те, що із вказаних
документів вбачається відсутність
прибудови до транспортного цеху літера
"В1", будівлі насосної станції літера "У"
(разом із будівлею артезіанської
свердловини № 5). цеху по виробництву
фруктового пюре літера "М6", ПАТ
"Укрінбанк" звернулось до суду із
позовом про стягнення солідарно із ВАТ
"Вінніфрут" та ТОВ "Еко-Сфера" збитків за
знищення вказаного майна.

При цьому, в обґрунтування свого
позову, із посиланням на ст.ст. 1166, 1172, 1192
ЦК України, ПАТ "Укрінбанк" вказує, що
протягом липня 2011 року - липня 2012 року
ВАТ "Вінніфрут" за завданням ТОВ
"Еко-Сфера" було здійснено забудову
земельної ділянки по вул. Фрунзе, 45 у м.
Калинівка, внаслідок чого були знищені
спірні будівлі.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в частині задоволення позову
ПАТ "Укрінбанк" до ВАТ "Вінніфрут" про
стягнення збитків, колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про
іпотеку" якщо інше не встановлено
законом чи іпотечним договором,
іпотекодавець зобов'язаний вживати за
власний кошт всі необхідні заходи для
належного збереження предмета іпотеки,
включаючи своєчасне проведення
поточного ремонту, відновлення
незначних пошкоджень, раціональну
експлуатацію та захист предмета
іпотеки від незаконних посягань та
вимог інших осіб. Іпотекодавець
повинен своєчасно повідомляти
іпотекодержателя про будь-яку загрозу
знищення, пошкодження, псування чи
погіршення стану предмета іпотеки, а
також про будь-які обставини, що можуть
негативно вплинути на права
іпотекодержателя за іпотечним
договором.

Згідно із п. 4.1.1, п. 4.1.5, п. 4.1.7, п. 4.1.8
іпотечного договору іпотекодавець
зобов'язався на вимогу
іпотекодержателя надати рівноцінне
майно, прийнятне для іпотекодержателя,
відновити знищений або пошкоджений
предмет іпотеки у разі випадкового
знищення, випадкового пошкодження або
втрати предмета іпотеки; не припускати
погіршення стану предмета іпотеки та
зменшення його вартості понад вартість
його звичайного зносу; вживати за
власні кошти всі необхідні заходи для
належного збереження предмета іпотеки,
включаючи своєчасне проведення
поточного ремонту, відновлення
незначних пошкоджень, раціональну
експлуатацію та захист предмета
іпотеки від незаконних посягань та
вимог інших осіб; протягом 5 днів
повідомляти іпотекодержателя про
будь-яку зміну, яка відбулась (з дня
настання зміни) чи може відбутись (з
дня, коли стало про це відомо) із
предметом іпотеки, про будь-які дії
третіх осіб щодо предмета іпотеки, про
загрозу знищення, пошкодження,
псування чи погіршення стану предмета
іпотеки, а також про будь-які обставини,
що можуть негативно вплинути на
предмет іпотеки; відшкодувати збитки,
понесені іпотекодержателем у зв'язку
із невиконанням чи неналежним
виконанням іпотекодавцем зобов'язань
за цим договором.

При цьому, п. 4.1.11 іпотечного договору
передбачено обов'язок іпотекодавця
відшкодувати збитки, понесені
іпотекодержателем у зв'язку із
невиконанням чи неналежним виконанням
іпотекодавцем зобов'язань за цим
договором.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що іпотека припиняється у
разі набуття іпотекодержателем права
власності на предмет іпотеки.

Аналогічне положення сторони погодили
у п. 5.2.3 іпотечного договору.

Враховуючи, що позивач набув право
власності на предмет іпотеки 03.03.2011
року, з огляду на зміст положень
іпотечного договору, норм ст.ст. 10, 17
Закону України "Про іпотеку",
вбачається, що до вказаної дати між ПАТ
"Укрінбанк" та ВАТ "Вінніфрут" існували
договірні відносини, за приписами яких
на останнього було покладено обов'язки
щодо збереження іпотечного майна,
недопущення погіршення його стану або
зменшення вартості предмета іпотеки
понад норми його звичайної
амортизації.

Натомість, згідно протоколів №30/4, № 30,
№ 30/2 від 15.12.2008 року, на засіданні
правління ВАТ "Вінніфрут" вирішено
затвердити рішення з демонтажу та
переносу: насосної станції (літера "У"),
у зв'язку з тим, що дана споруда є
аварійною внаслідок руйнування стіни;
пункту прийому сировини для
виготовлення пюре (літера "М6");
прибудови транспортного цеху (літера
"В1").

01.11.2010 року "Укрндіагропроект інститут
Вінницяагропроект" Мінагрополітики
України на замовлення ВАТ "Вінніфрут"
надано технічний звіт та заключення
про технічний стан будівельних
конструкцій існуючих будівель:
адмінбудинку літ. "Г", частини будівлі
транспортного цеху літ. "В", навісу літ.
"Е4", цеху літ. "М6" по вул. Фрунзе, 45, м.
Калинівка (том 1 а.с. 89-104).

Відповідно до вказаного технічного
звіту від 01.11.2010 року в зовнішній стіні
по осі в межах осей А-Б було виявлено, що
перешийок, який з'єднував адмінбудинок
літ "Г" з будівлею транспортного цеху
літ "В" був демонтований. Після чого
вхід в будівлю транспортного цеху був
закладений, під нього були виконані
фундаменти. Цех літ. "М6" примикав до
стіни цеху літ. "М3", але ніякими
конструкціями не опирався на цех літ.
"М3". Демонтаж перешийку ("В1"), цеху літ.
"М6" та відсутність перекриття на
покрівлі навісу не вплинуло на
конструктивну схему будівель в цілому
та на несучу спроможність конструкцій.

Відтак, як вбачається із обставин,
встановлених судом першої інстанції та
таких, що знайшли підтвердження під час
розгляду справи судом апеляційної
інстанції, будівля насосної станції
літера "У", прибудова до транспортного
цеху літера "В1" та будівля цеху по
виробництву фруктового пюре "М6" станом
на 01.11.2010 року уже були зруйновані.

Отже, судовою колегією встановлено, що
у період дії договору іпотеки від 06.09.2005
року, ВАТ "Вінніфрут" допустило
порушення своїх договірних зобов'язань
в частині обов'язку збереження
вказаного іпотечного майна.

Статтею 224 Господарського кодексу
України визначено, що учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Аналогічні норми містяться і в ст. 22
Цивільного кодексу України.

Згідно з положеннями ст.611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема відшкодування
збитків.

За приписами ч. 1 ст. 623 Цивільного
кодексу України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Відшкодування збитків може бути
покладено на відповідача лише при
наявності передбачених законом умов,
сукупність яких створює склад
правопорушення.

Обов'язковими умовами покладення
відповідності на винну сторону є
наявність збитків, протиправність дій
цієї особи, причинного зв'язку між
діями особи та збитками, які складають
об'єктивну сторону правопорушення, та
вини особи, внаслідок дій якої
спричинено збитки.

Враховуючи, ВАТ "Вінніфрут" допустило
порушення в зобов'язальних відносинах
шляхом знесення переданого в іпотеку
нерухомого майна, а саме насосної
станції літера "У", прибудова до
транспортного цеху літера "В1", будівлі
цеху по виробництву фруктового пюре
"М6", колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
наявність підстав для стягнення з
останнього, завданих ПАТ "Укрінбанк"
збитків.

У той же час, апеляційний суд зауважує,
що жоден із наданих сторонами
документів не містить інформації про
знищення чи у період дії договору
іпотеки, чи після набуття ПАТ
"Укрінбанк" права власності на предмет
іпотеки, будівлі артезіанської
свердловини №5.

Відтак, позивачем недоведена обставина
знищення відповідачами будівлі
артезіанської свердловини №5, та, як
наслідок, факт заподіяння йому збитків
у розмірі 187470грн., з огляду на що
колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення позову у цій частині.

Натомість, місцевий суд на вказане
уваги не звернув та помилково визнав
зазначену обставину встановленою.

У решті, відповідно до ч. 2 ст. 623
Цивільного кодексу України розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

На обґрунтування розміру заявлених
вимог позивач надав звіт суб'єкта
оціночної діяльності ПП
"Діалог-Консалтинг" (свідоцтво про
реєстрацію в державному реєстрі
оцінювачів від 05.12.2007 року №6074) від
21.01.2011 року про незалежну оцінку
виробничо-складського комплексу, що
знаходиться за адресою: Вінницька
область, Калинівський район, м.
Калинівка, вул. Фрунзе, 45.

Згідно даних вказаного звіту від 21.01.2011
року, позивачем заявлено вимогу про
стягнення вартості знищеного майна, а
саме насосної станції літера "У" - 38779
грн., цеху по виробництву фруктового
пюре літера "М6" - 733901,60 грн., прибудови до
транспортного цеху літера "В1" - 180099,20
грн.

У той же час, колегією суддів
встановлено, що ПАТ "Укрінбанк"
помилково вказано, що збитки, завдані
знесенням цеху по виробництву
фруктового пюре літера "М6" становлять
733901,60 грн. у той час як вартість
вказаної будівлі - 725845,60 грн. (180,2 кв.м. х
4028 грн.).

Таким чином, сума збитків, яку поніс
позивач через неотримання майна
03.03.2011р. під час звернення стягнення на
предмет договору іпотеки №02-02/25з від
06.09.2005р. складає 944723,80 грн. (38779 грн. +
180099,20 грн. + 725845,60 грн.).

Апеляційний суд не знаходить підстав
для призначення будівельно-технічної
експертизи для визначення вартості
нерухомого майна, з огляду на
незаявлення відповідного клопотання
будь-якою із сторін, фактичне знищення
об'єктів оцінки та відсутність
обґрунтованих заперечень щодо
наведених у звіті від 21.01.2011 року
висновків спеціаліста.

Враховуючи вищевикладені обставини
справи та зважаючи на наявні в
матеріалах справи докази, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про задоволення позовних вимог в
частині стягнення з ВАТ "Вінніфрут"
944723,80 грн. збитків.

При цьому, колегія суддів зауважує, що
при розгляді спору судом першої
інстанції не було враховано, що позивач
заявою від 09.07.2013 року збільшив свої
позовні вимоги та просив стягнути
1140249,80грн. збитків, виходячи із вартості
спірних об'єктів, визначених у звіті
від 21.01.2011 року.

За таких обставин, оскаржене рішення
місцевого суду підлягає зміни в
частині задоволення позову до ВАТ
"Вінніфрут" про стягнення 187470грн.
збитків, що складають вартість будівлі
артезіанської свердловини та суми
помилково обрахованих збитків, що
становить 8056грн.

Крім того, розглядаючи позов до ТОВ
"Еко-Сфера" суд першої інстанції
виходив з недоведеності позивачем
факту завдання йому шкоди саме
неправомірними діями відповідача-2, з
огляду на що дійшов висновку про
відсутність правових підстав
покладення на останнього майнової
відповідальності, передбаченої ст. 1166
ЦК України.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком місцевого
господарського суду, з огляду на
наступне.

Як правильно встановлено,
господарським судом Вінницької
області 16.12.2008 року ВАТ "Вінніфрут"
(продавець) та ТОВ "Еко-Сфера" (покупець)
уклали договір купівлі-продажу, за яким
продавець передав, а покупець прийняв у
власність виробничо-складське
приміщення, означене на плані літерою
"Ю" площею 3028,3 кв.м, яке становить 33/100
частини виробничих будівель та споруд,
належних продавцю на праві власності
на виробничі будівлі та споруди, що
знаходяться за адресою: Вінницька
область, місто Калинівка, вулиця
Фрунзе, 45 (том 1 а.с. 18-19).

При цьому, апеляційним судом безспірно
встановлено, що виробничо-складське
приміщення (літера "Ю") не було
предметом іпотеки, що підтверджується
відсутністю його у переліку об'єктів
основних засобів, які передавались у
заставу позивачу згідно додатку №1 до
іпотечного договору.

У зв'язку з купівлею
виробничо-складського приміщення
(літера "Ю"), ТОВ "Еко-Сфера" звернулось
до ВАТ "Вінніфрут" із листом від 19.12.2008
року, в якому просило надати згоду на
відведення земельної ділянки
орієнтованою площею 3 га для
обслуговування та будівництва нових
об'єктів з метою розвитку виробництва.

Рішенням Калинівської міської ради №45
від 26.01.2009 року припинено право
постійного користування частиною
земельної ділянки орієнтованою площею
3 га із земельної ділянки загальною
площею 4,5251 га в м. Калинівка по вул.
Фрунзе, 45, що перебуває в користуванні
ВАТ "Вінніфрут" згідно державного акту
на право постійного користування
землею, в зв'язку з добровільною
відмовою (перехід права власності на
виробничо-складське приміщення) (том 1
а.с. 120).

Рішенням Калинівської міської ради №
346 від 23.07.2009 року ТОВ "Еко-Сфера" на
умовах довгострокової оренди терміном
10 років передано земельну ділянку
загальною площею 3,3706 га із земель
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення, що перебувають в запасі
Калинівської міської ради на умовах
довгострокової оренди терміном на 10
років з послідуючим правом викупу для
виробничих потреб (обслуговування
викупленого виробничо-складського
приміщення) в м. Калинівка по вул.
Фрунзе, 45 (том 1 а.с. 43-44).

Як вбачається із декларацій про
готовність об'єктів до експлуатації,
зареєстрованих Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області 16.12.2011 року (том 2 а.с.
203-205) та 07.07.2012 року (том 2 а.с. 206-208) ВАТ
"Вінніфрут" за замовленням ТОВ
"Еко-Сфера" здійснило будівництво
закритого навісу-складу, площею 2615,3
м.кв. та реконструювало існуючий
закритий навіс склад в
виробничо-складське приміщення за
адресою: м. Калинівка, вул. Фрунзе, 45.

Однак, жоден із вказаних документів не
містить інформації про наявність на
забудованій земельній ділянці
нерухомого майна, а саме транспортного
цеху літера "В1", будівлі насосної
станції літера "У" (разом із будівлею
артезіанської свердловини № 5) чи цеху
по виробництву фруктового пюре літера
"М6".

У той же час, колегією суддів
встановлено, що рішенням
господарського суду Вінницької
області від 04.07.2013р. у справі №902/768/13,
залишеним без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 21.08.2013 року,
відмовлено у позові ПАТ "Укрінбанк" до
ТОВ "Еко-Сфера", Калинівської міської
ради, за участю третьої особи особа, яка
не заявляє самостійні вимоги на
предмет спору на стороні відповідача
ВАТ "Вінніфрут" про визнання недійсними
рішень та договору оренди земельної
ділянки.

При цьому, суд апеляційної інстанції у
своїй постанові від 21.08.2013 року у справі
№902/768/13 вказав, що на спірній земельній
ділянці (вул. Фрунзе, 45 у м.Калинівка) на
момент набуття ТОВ "Еко-Сфера" права
оренди не було об'єктів іпотеки, тому
оскаржуване рішення Калинівської
міської ради № 346 від 23.07.2009 року та
договір оренди не порушуються права та
інтереси ПАТ "Укрінбанк", оскільки
жодних прав на вказану земельну
ділянку у банку не було.

Отже, як правильно встановлено судом
першої інстанції, матеріали справи не
містять, а позивачем не надано у
розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України
належних та допустимих доказів
наявності на орендованій ТОВ
"Еко-Сфера" земельній ділянці об'єктів
нерухомості, збитки за знищення яких є
предметом спору у даній справі.

Посилання апелянта на приписи ч.2 ст.1166
ЦК України та наявність презумпції
вини ТОВ "Еко-Сфера" у заподіянні шкоди,
відхиляються колегією суддів,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правом фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: протиправної
поведінки; шкоди; причинного зв'язку
між протиправною поведінкою
заподіювача та шкодою; вини. За
відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Як правильно зауважує апелянт,
обов'язок по доказуванню відсутності
вини у заподіянні шкоди лежить саме на
особі, яка завдала таку шкоду.

Однак, першочерговим є встановлення
особи, яка завдала шкоду, яка і
зобов'язана за приписами ч. 2 ст. 1166 ЦК
України довести відсутність її вини.

Тобто, вирішуючи даний спір слід
виходити із презумпції вини
відповідача-2 лише у разі доведення
позивачем належними та допустимими
доказами факту заподіяння йому шкоди
саме неправомірними діями ТОВ
"Еко-Сфера" або надання доказів
спричинення шкоди внаслідок
бездіяльності останнього, у разі
покладення на нього обов'язку по
збереженню знищеного майна.

Враховуючи, що жодних договірних
стосунків між ПАТ "Укрінбанк" та ТОВ
"Еко-Сфера" не існувало, обов'язку по
збереженню майна на останнього
покладено не було, а позивачем не
надано суду доказів знищення
нерухомого майна неправомірними діями
відповідача-2, апеляційний суд вважає
правильним висновок господарського
суду Вінницької області про
відсутність підстав для задоволення
позову у вказаній частині.

Судова колегія вважає, що у частині
позову до ТОВ "Еко-Сфера" суд першої
інстанції повно з'ясував обставини
справи і дав їм правильну юридичну
оцінку. Твердження апелянта про
порушення і неправильне застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального права не знайшли свого
підтвердження, а тому рішення у
вказаній частині підлягає залишенню
без змін.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що
інші доводи ПАТ "Укрінбанк" ґрунтуються
на припущеннях, безпідставні та
документально не підтверджені.

У той же час, з огляду на необхідність
зміни оскарженого рішення в частині
задоволення позову до ВАТ "Вінніфрут",
за приписами ст. 49 ГПК України
апеляційний суд здійснює перерозподіл
судових витрат відповідно до
задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 99, 101, 103-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Рівненський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Український
інноваційний банк" залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Вінницької області від 07.05.2014 р. у
справі №902/666/13 - змінити, виклавши п. 2
його резолютивної частини в наступній
редакції:

"Стягнути з відкритого акціонерного
товариства "Вінніфрут" (22400, Вінницька
область, Калинівський район, м.
Калинівка, вул. Фрунзе, 45,
ідентифікаційний код 30807701) на користь
публічного акціонерного товариства
"Український інноваційний банк" (м.
Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна, 10а,
ідентифікаційний код 05839888) 944723,80грн.
збитків та 18894,46 грн. судового збору.

У стягненні з відкритого акціонерного
товариства "Вінніфрут" 195526 грн. збитків
- відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Український інноваційний
банк" (м. Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна,
10а, ідентифікаційний код 05839888) в дохід
державного бюджету України 612,26 грн.
судового збору за розгляд справи в суді
першої інстанції".

У решті рішення залишити без змін.

Доручити господарському суду
Вінницької області видачу судових
наказів.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Справу №902/666/13 повернути до
господарського суду Вінницької
області.

Головуючий суддя
Мельник О.В.

Суддя
Розізнана І.В.

Суддя
Грязнов В.В.