ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року Справа № 920/1818/13

Вищий господарський суд України в
складі колегії суддів:

головуючого - суддів:Поляк О.І.
(доповідач), Грейц К.В., Шаргала
В.І.розглянувши у відкритому судовому
засіданніматеріали касаційної скарги
ПАТ "Сумиобленерго"на
постановуХарківського апеляційного
господарського суду від 25.02.2014у справі
№ 920/1818/13 Господарського суду Сумської
областіза позовомПАТ
"Сумиобленерго"доПАТ "Сумбуд"третя
особа,яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача Державна інспекція з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної і теплової
енергії в Сумській
областіпроукладення договоруза участю
представників: від позивача -Турчин
С.М.від відповідача -Ємельяненко С.В.
від третьої особи - не з'явився В С Т А Н
О В И В:

ПАТ "Сумиобленерго" звернулося до
Господарського суду Сумської області з
позовом до ПАТ "Сумбуд", у якому просило
вважати укладеним договір № 56/212 від
12.09.2013 про приєднання до електричних
мереж ПАТ "Сумиобленерго" та додаток № 1
до договору № 56/212 від 12.09.2013 про
приєднання до електричних мереж ПАТ
"Сумиобленерго" в узгодженій сторонами
редакції з викладенням в наступній
редакції неврегульованих
розбіжностей:

- п. 1.2 договору: "1.2. Місце забезпечення
потужності об'єкта Замовника
встановлюється: ПС-110/6 кВ "Октябрьска";

- п. 5 додатку 1 до договору: "5.Точка
забезпечення потужності: ПС-110/6 кВ
"Октябрьська";

- п. 11.1 додатку 1 до договору: "11.1. Вимоги
до електромереж основного та
резервного живлення:";

- п. 11.1.1 додатку 1 до договору: "11.1.1.
Виконати заміну ділянки КЛ-6 кВ "ПС
Октябрьська ком.33 -РП-42 ком.6" від
перехрестя вул.Баумана та вул.
Лепехівська в сторону РП-42 та КЛ-6 кВ
розрахункового перетину, але не менше
ніж 3х240 кв.мм довжиною 300 м";

- п. 11.1.2 додатну 1 до договору: "11.1.2.
Виконати заміну КЛ-6 кВ "РП-42 ком. 7 -РП-3
ком. 4" на КЛ-6 кВ розрахункового
перетину, але не менше ніж 3x120 кв.мм
довжиною 930 м";

- п. 11.1.3 додатку 1 до договору: "11.1.3. В
РУ-0,4кВ ТП-146 на І секції шин:

- виконати заміну ввідного рубильника
на рубильник на номіналом 1000 А;

- встановити рубильник на
розрахунковий струм навантаження.";

- п. 11.1.4 додатку 1 до договору: "11.1.4. В
РУ-0,4кВ ТП-146 на II секції шин встановити
два рубильники на розрахунковий струм
навантаження (для житлового будинку та
офісних приміщень).";

- п. 11.1.5 додатку 1 до договору: "11.1.5. На
рубильники, з яких буде заживлено
житловий будинок та офіси передбачити
комплекти запобіжників ПН-2 на
розрахунковий струм навантаження.";

- п. 11.1.6 додатку 1 до договору: "11.1.6.
Житловий будинок заживити
змонтованими 2КЛ-0,4 кВ розрахункового
перерізу від рубильників на 1 та II
секціях шин РУ-0,4 кВ ТП-146. Кількість та
переріз КЛ-0,4 кВ визначити проектом.";

- п. 11.1.7 додатку 1 до договору: "11.1.7.
Офісні приміщення заживити від
новостановленого рубильника на II
секції шин РУ-0,4кВ ТП-146 КЛ-0,4 кВ
розрахункового перерізу.";

- п. 11.1.6 (другий) додатку 1 до договору:
"11.1.8. Новозмонтовані ЗКЛ-0,4 кВ в РУ-0,4 кВ
ТП-146 завести через кабельний канал.";

- п. 11.2 додатку 1 до договору: "11.2. Вимоги
до релейного захисту й автоматики,
компенсації струмів однофазного
замикання в мережах з ізольованою
нейтраллю тощо: виконати згідно "Правил
улаштування електроустановок (ПУЕ) та
ДБН В.2.5-27- 2006".

Рішенням господарського суду Сумської
області від 11.12.2013 (суддя - Моїсеєнко
В.М.), залишеним без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 25.02.2014
(головуючий суддя - Пелипенко Н.М., судді
- Камишева Л.М., Тихий П.В.), у справі №
920/1818/13 в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними
рішенням та постановою, ПАТ
"Сумиобленерго" звернулося до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та прийняти у справі нове
рішення про задоволення позову,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального права.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 02.06.2014 касаційну скаргу
позивача прийнято до провадження та
призначено до розгляду на 19.06.2014.

Розпорядженням секретаря другої
судової палати Вищого господарського
суду України від 18.06.2014 № 03-05/837 для
розгляду касаційної скарги у даній
справі було сформовано судову колегію
у складі головуючого судді - Поляк О.І.
(доповідач), суддів - Грейц К.В., Шаргала
В.І.

19.06.2014 відповідачем до Вищого
господарського суду України було
подано відзив на касаційну скаргу, у
якому останній проти доводів
касаційного оскарження заперечував та
просив прийняті судові акти у даній
справі залишити без змін.

У призначене судове засідання
з'явилися представники сторін, третя
особа у справі своїм процесуальним
правом на участь у судовому засіданні
не скористалася.

Розглянувши матеріали касаційної
скарги, заслухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
повноту встановлення обставин справи
та правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, Публічним акціонерним
товариством "Сумиобленерго" було
надано Публічному акціонерному
товариству "Сумбуд" проект договору №
56/212 від 12.09.2013 про приєднання до
електричних мереж ПАТ "Сумиобленерго"
житлового будинку з офісними
приміщеннями за адресою: м. Суми, вул.
Калініна, 51/1, та проект технічних умов
№ 56/10271 від 12.09.2013 приєднання, яке не є
стандартним, до електричних мереж ПАТ
"Сумиобленерго", які є додатком № 1 до
договору № 56/212 від 12.09.2013.

Відповідно до п. 1.2 вказаного проекту
договору місцем забезпечення
потужності об'єкта замовника
встановлено: РП-42.

Пунктом 11.1 додатку № 1 до договору, який
включає в себе підпункти 1- 8,
визначаються вимоги до електромереж
основного та резервного живлення, а
пунктом 11.2 названого додатку вимоги до
релейного захисту та автоматики,
компенсації струмів однофазного
замикання в мережах з ізольованою
нейтраллю тощо.

Як зазначено господарськими судами, із
складеного протоколу розбіжностей від
01.10.2013 вбачається, що відповідач не
погодився з п. 1.2 договору № 56/212 від
12.09.2013 та п. п. 11.1, 11.2 додатку № 1 до
вищезазначеного договору.

Так, згідно з редакцією відповідача
місцем забезпечення потужності об'єкта
замовника, визначеним у п. 1.2 договору,
має встановлюватися РУ-0,4 кВ ТП-146, у той
час як п. п. 11.1, 11.2 додатку № 1 до
договору взагалі підлягають
виключенню.

Наявність неврегульованих
розбіжностей щодо окремих умов
договору стала підставою звернення ПАТ
"Сумиобленерго" до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, господарські суди виходили з
того, що твердження заявника стосовно
необхідності укладення перелічених
вище пунктів договору та додатку до
нього в редакції, запропонованій саме
ПАТ "Сумиобленерго", спростовується
висновком, наведеним Державною
інспекцією з енергетичного нагляду за
режимами споживання електричної і
теплової енергії у листі № 1673/40-24 від
04.11.2013, у якому значиться, що згідно
схеми електропостачання замовника,
наданої ПАТ "Сумиобленерго", найближча
точка в існуючих (діючих) електричних
мережах електропередавальної
організації, що відповідає ступеню
напруги в точці приєднання є РУ-0,4кВ
ТП-146.

Однак, колегія суддів вважає такі
висновки судів попередніх інстанцій
необгрунтованими, зробленими з
порушенням процесуальних норм щодо
належності та допустимості доказів, що
призвело до неповного з'ясування
обставин, які мають суттєве значення
для правильного вирішення даного спору
по суті, та ухвалення незаконних
судових рішень у справі.

Так, відносини, які виникають під час
приєднання новозбудованих,
реконструйованих чи технічно
переоснащених електроустановок
замовників (крім когенераційних
установок) до електричних мереж,
регулюються Правилами приєднання
електроустановок до електричних мереж,
затвердженими Постановою Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики, 17.01.2013
№ 32, зареєстрованими у Міністерстві
юстиції України 08.02.2013 за № 236/22768 (далі -
Правила).

Згідно з п. 1.2 вказаних Правил під
приєднанням електроустановки слід
розуміти надання електропередавальною
організацією послуги замовнику зі
створення технічної можливості для
передачі (прийняття) у місце приєднання
електроустановки замовника
відповідної потужності до електричних
мереж електропередавальної
організації (у тому числі
новозбудованих) електричної енергії
необхідного обсягу з дотриманням
показників її якості та надійності;

місцем приєднання (точка приєднання)
електроустановки є існуюча або
запроектована межа балансової
належності електроустановок споживача
або замовника.

Відповідно до п. 1.7 Правил точка
приєднання електроустановок замовника
зазначається в договорі про
приєднання. Точка приєднання має бути
розташована на межі земельної ділянки
замовника або, за згодою замовника, на
території цієї земельної ділянки.

Так, мотивуючи прийняті судові рішення
про відмову у позові, господарські суди
послались на необґрунтованість
заявлених ПАТ "Сумиобленерго" вимог,
встановивши лише те, що найближчою
точкою в існуючих (діючих) електричних
мережах електропередавальної
організації, що відповідає ступеню
напруги в точці приєднання є ТП-146, яка
має резерв для приєднання 650 кВ при
потребі ПАТ "Сумбуд" 180 кВ.

Однак, судами попередніх інстанцій
було залишено поза увагою, що у
розумінні п. 1.2 Правил поняття місця
(точки) приєднання електроустановки не
є тотожним поняттю місця забезпечення
(точки забезпечення) потужності
(замовленої до приєднання), під яким
розуміють місце (точку) в існуючих
електричних мережах
електропередавальної організації, від
якого електропередавальна організація
забезпечує розвиток електричних мереж
з метою приєднання електроустановки
замовника відповідної потужності або
приєднання генеруючих потужностей.

Як слідує зі змісту позовної заяви, не
оспорюючи, що місцем (точкою)
приєднання об'єкта замовника повинна
бути ТП-146, адже вказана
трансформаторна підстанція дійсно має
достатній резерв потужності для
приєднання об'єкта ПАТ "Сумбуд", позивач
наполягає, що місцем (точкою)
забезпечення потужності має бути саме
ПС-110/6 кВ "Октябрьська", мотивуючи тим,
що приєднання житлового будинку
призведе до збільшення струму в
кабельних лініях по схемі ПС-110/6 кВ
"Октябрьська" - РП-42 - РП-3 - ТП-146,
внаслідок чого струм на ділянках від
ПС-110/6 кВ "Октябрьська", ком. 33 до РП-42 та
від РП-42 до РП-3 буде перевищувати
допустимий рівень, визначений для
кабелів відповідних технічних
характеристик.

Так, підпунктом 1.7.1 Правил визначено, що
на підставі заяви замовника про
приєднання електроустановки певної
потужності та викопіювання із
ситуаційного плану протягом двох
робочих днів електропередавальна
організація визначає точки
забезпечення потужності з наданням
замовнику технічного обґрунтування (у
вигляді розрахунків, схем), виходячи зі
структури мереж та навантаження у зоні
можливого приєднання.

У разі незгоди із запропонованими
електропередавальною організацією
точками забезпечення потужності
замовник на підставі
техніко-економічного обґрунтування
може запропонувати інші варіанти
можливого приєднання. При цьому
вихідні дані для розробки
техніко-економічного обґрунтування
надаються протягом 5 робочих днів
електропередавальною організацією
безоплатно.

Виходячи з аналізу наведеного, місце
(точку) забезпечення потужності
визначає саме електропередавальна
організація з одночасним наданням
технічного обґрунтування (у вигляді
розрахунків, схем), виходячи при цьому
зі структури мереж та навантаження у
зоні можливого приєднання; у разі ж,
якщо замовник не погоджується із
запропонованим йому місцем (точкою)
забезпечення потужності, він вправі
запропонувати інші варіанти можливого
приєднання, надавши їх
техніко-економічного обґрунтування.

Разом з тим, залишивши поза увагою
положення вказаного підпункту, суди
попередніх інстанцій не з'ясували
обставин справи стосовно технічних
характеристик кабелів, прокладених на
ділянках від ПС-110/6 кВ "Октябрьська",
ком. 33 до РП-42 та від РП-42 до РП-3, а відтак
- і їх здатності до передачі
збільшеного обсягу струму після
приєднання об'єкта відповідача до
електричних мереж, внаслідок чого не
надали власної правової оцінки доводам
позивача, покладеним в основу
заявленої вимоги про встановлення
місцем (точкою) забезпечення
потужності саме ПС-110/6 кВ "Октябрьська".

Також господарськими судами не було
взято до уваги й те, що заперечуючи
проти заявленого позову та визначаючи
точкою (місцем) забезпечення
потужності саме ТП-146, відповідач
послався лише на лист Державної
інспекції з енергетичного нагляду за
режимами споживання електричної і
теплової енергії, однак, не надав при
цьому техніко-економічного
обґрунтування запропонованого ним
варіанту приєднання, як те передбачено
пп. 1.7.1 Правил.

Натомість,сам по собі лист Державної
інспекції з енергетичного нагляду за
режимами споживання електричної і
теплової енергії № 1673/40-24 від 04.11.2013 не є
достатнім свідченням обґрунтованості
запропонованого замовником варіанту
приєднання до електричних мереж, а
покладення його в основу прийнятих
судових рішень порушує принцип
належності та допустимості доказів.

Отже, ухвалюючи оскаржувані рішення,
господарські суди не встановили всіх
фактичних обставин, які мають суттєве
значення для правильного вирішення
даного спору по суті, шляхом
дослідження та оцінки належних і
допустимих доказів, а також не
врахували положення ч. 7 ст. 181 ГК
України та не навели мотивованого
висновку стосовно заявленої позовної
вимоги по кожному з пунктів договору та
додаткової угоди до нього.

Крім цього, суди попередніх інстанцій
залишили поза увагою й положення п. 1
постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про
судове рішення" № 6 від 23.03.2012 року,
згідно з якими рішення з
господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Враховуючи передбачений ст. 111-5 ГПК
України порядок розгляду касаційної
скарги, а також те, що в силу ст. 111-7
названого Кодексу суд касаційної
інстанції не в праві встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні чи
постанові господарського суду, а також
надавати власну правову оцінку
доказам, наданим сторонами на їх
підтвердження, колегія суддів дійшла
висновку, що наведене у розумінні ст.
111-9 ГПК України є підставою для
скасування рішення місцевого
господарського суду і постанови суду
попередньої інстанції з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати вищевикладені
обставини, які стали підставою для
скасування оскаржуваних судових актів,
і повно встановивши фактичні обставини
справи та надавши їм обґрунтовану
правову оцінку, вирішити спір з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що касаційна скарга ПАТ
"Сумиобленерго" підлягає частковому
задоволенню, а рішення Господарського
суду Сумської області від 11.12.2013 та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 25.02.2014 у справі
№ 920/1818/13 - скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до
Господарського суду Сумської області.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111, 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційну скаргу ПАТ "Сумиобленерго"
задовольнити частково.

2.Рішення Господарського суду Сумської
області від 11.12.2013 та постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 25.02.2014 у справі
№ 920/1818/13 скасувати, а справу № 920/1818/13
передати на новий розгляд до
Господарського суду Сумської області.

Головуючий суддя
О.І. Поляк

Судді
К.В. Грейц

І.В. Шаргало