м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/4544/14 29.05.14

За позовом приватного
акціонерного товариства «Київський
завод безалкогольних

напоїв «Росинка»

до приватного
акціонерного товариства «ІКС 5 РІТЕЙЛ
ГРУП УКРАЇНА»

про стягнення 195 556,57 грн.

Суддя Удалова О.Г.

Представники сторін:

від позивача Карпенко І.М. (за
довіреністю)

від відповідача Висторобець В.О.
(за довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
"Київський завод безалкогольних напоїв
"Росинка" звернулося до Господарського
суду міста Києва з позовом до
приватного акціонерного товариства
"ІКС 5 РІТЕЙЛ ГРУП УКРАЇНА" про
стягнення 227 180,72 грн., з яких 224
043,67 грн. - основний борг, 2 908,58 грн. - пеня,
228,85 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору № 510 від 02.01.2008 р. з
відстрочкою платежу та договору
поставки № 2273 від 01.09.2013 р. в частині
повної та своєчасної оплати грошових
коштів.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.03.2014 р. було порушено
провадження у справі № 910/4544/14 та
призначено її до розгляду на 15.04.2014 р.

14.04.2014 р. через канцелярію суду від
відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.

У судове засідання представник
відповідача не з'явився. Про дату, час
та місце судового засідання
повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні представник
позивача надав суду додаткові
документи по справі.

Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті спору. Також
представник позивача проти
задоволення клопотання про
відкладення розгляду справи не
заперечив.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.04.2014 р. розгляд справи було
відкладено на 15.05.2014 р.

У судовому засіданні представник
позивача подав заяву про зменшення
розміру позовних вимог, в якій
зазначив, що між позивачем та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Вивера» ведуться
переговори стосовно погашення боргу за
відповідача за договором № 510 від 02.01.2008
р., тому просив зменшити розмір
позовних вимог та стягнути з
відповідача суму основного боргу в
розмірі 189 322,44 грн., 5 231,52 грн. пені та
1 002,61 грн. 3% річних, а всього - 195 556,57 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу (далі - ГПК)
України позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог. До
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Вказана заява була прийнята судом.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
надав усні пояснення по суті спору, а
також клопотання про продовження
строку вирішення спору на підставі
статті 69 Господарського
процесуального кодексу України, яке
судом було задоволено.

Представник відповідача надав усні
пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.05.2014 р. було продовжено
строк вирішення спору та відкладено
розгляд справи на 29.05.2014 р.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
надав документи для долучення до
матеріалів справи та пояснення по суті
спору.

Представник відповідача проти позову
заперечив, надав усні пояснення по
справі.

У судовому засіданні 29.05.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши надані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи та вирішення спору
по суті, суд встановив:

01.09.2013 р. між приватним
акціонерним товариством «Київський
завод безалкогольних напоїв «Росинка»
(далі - постачальник) та приватним
акціонерним товариством «ІКС 5 РІТЕЙЛ
ГРУП УКРАЇНА» (далі - покупець) було
укладено договір № 2273 (далі -
Договір).

Відповідно до умов у п. 1.1 Договору
постачальник зобов'язується протягом
строку дії цього Договору здійснювати
поставку товару (товарів), а покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
поставлений товар відповідно до умов
цього Договору.

Згідно з п. 1.3 Договору товар, вказаний в
Специфікації, поставляється
постачальником окремими партіями в
асортименті, за цінами, в кількості та
строки, відповідно до замовлень
покупця і цього Договору.

Пунктом 3.16 Договору передбачено, що
приймання поставленого товару
здійснюється покупцем за обліковими
документами (товаротранспортні
накладні, прибуткові (товарні)
накладні, податкові накладні,
пакувальні ярлики (листи) і т.п.).
Відсутність товаросупровідних та
інших документів, зазначених в цьому
Договорі, є підставою для відмови у
прийнятті товару.

Відповідно до п. 3.18 Договору
документом, який підтверджує, що
покупець прийняв товар, є
товарно-транспортна накладна
(прибуткова накладна, інший обліковий
документ), підписана уповноваженим
представником покупця та скріплена
печаткою (штампом) покупця. Датою
поставки вважається дата підписання
покупцем товарно-транспортної
накладної (прибуткової накладної,
іншого аналогічного облікового
документа).

Відповідно до п. 3.1 загальних умов
поставки (додаток № 3 до Договору) строк
оплати товару становить 38 банківських
днів з дня поставки.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору (ст. 526 Цивільного Кодексу
України), а одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускаються
(ст. 525 Цивільного кодексу України).

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу
України унормовано, що до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст. 655
Цивільного кодексу України).

На виконання умов Договору позивач
згідно з видатковими накладними,
податковими накладними, підписаними
уповноваженими представниками
позивача та відповідача та скріпленими
відбитками їх печаток, копії яких
долучені до матеріалів справи,
поставив відповідачу товар.

Відповідач належним чином не виконав
взяті на себе зобов'язання за Договором
в частині повної та своєчасної оплати
за поставлений товар, у зв'язку з чим у
нього утворилась заборгованість перед
позивачем у розмірі 189 322,44 грн.

Станом на день розгляду справи
заборгованість в розмірі 189 322,44 грн.
відповідачем не сплачена.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного
кодексу України та 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, що передбачено ст. 525
Цивільного кодексу України. Згідно з ч.
1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності боргу у відповідача
перед позивачем в сумі 189 322,44 грн.
належним чином доведений,
документально підтверджений та
відповідачем не спростований.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 5 231,52 грн. пені та 1002,61 грн.
3%.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу
України унормовано, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання, а пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625
Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до п. 7.4 Договору у разі
прострочення покупцем оплати
поставленого товару, останній сплачує
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період
прострочення.

У п. 1.12 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
р. № 14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» зазначається, що
з огляду на вимоги частини першої
статті 4 7 і статті 43 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК) господарський суд має з'ясовувати
обставини, пов'язані з правильністю
здійснення позивачем розрахунку, та
здійснити оцінку доказів, на яких цей
розрахунок ґрунтується. У разі якщо
відповідний розрахунок позивачем
здійснено неправильно, то
господарський суд з урахуванням
конкретних обставин справи самостійно
визначає суми пені та інших нарахувань
у зв'язку з порушенням грошового
зобов'язання, не виходячи при цьому за
межі визначеного позивачем періоду
часу, протягом якого, на думку позивача,
мало місце невиконання такого
зобов'язання, та зазначеного позивачем
максимального розміру відповідних
пені та інших нарахувань. Якщо з
поданого позивачем розрахунку
неможливо з'ясувати, як саме обчислено
заявлену до стягнення суму, суд може
зобов'язати позивача подати більш
повний та детальний розрахунок. При
цьому суд в будь-якому випадку не
позбавлений права зобов'язати
відповідача здійснити і подати суду
контррозрахунок (зокрема, якщо
відповідач посилається на
неправильність розрахунку,
здійсненого позивачем).

Суд здійснив власний перерахунок пені
та 3% річних, відповідно до якого пеня
становить 5230,61 грн., 3% річних - 995,00 грн.

У задоволенні вимог про стягнення
0,91 грн. пені та 7,61 грн. 3% річних судом
відмовлено.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги підлягають задоволенню в
частині стягнення з відповідача суми
основного боргу в розмірі 189 322,44 грн., 5
230,61 грн. пені та 995,00 грн. 3% річних. В
іншій частині позову судом відмовлено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Зокрема з відповідача
підлягає стягненню 3 910,96 грн.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного
акціонерного товариства «ІКС 5 РІТЕЙЛ
ГРУП УКРАЇНА» (69500, Запорізька обл.,
місто Запоріжжя, вул. Східна, 3, код 30725116)
з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення, на користь приватного
акціонерного товариства «Київський
завод безалкогольних напоїв «Росинка»
(03057, м. Київ, вул. Е. Потьє, 6, код 00382496) 189
322 (сто вісімдесят дев'ять тисяч триста
двадцять дві) грн. 44 коп. боргу, 5 230 (п'ять
тисяч двісті тридцять) грн. 61 коп. пені,
995 (дев'ятсот дев'яносто п'ять) грн. 00 коп.
3% річних та 3 910 (три тисячі дев'ятсот
десять) грн. 96 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 23.06.2014 р.

Суддя
О.Г. Удалова