ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2014 р.
Справа № 914/2397/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді
Матущака О.І.

суддів
Дубник О.П.

Скрипчук О.С.

розглянувши апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м.Львів

на рішення
господарського суду Львівської
області від 13.11.2013р.

у справі № 914/2397/13

за позовом
Прокурора Личаківського району
міста Львова в інтересах держави в
особі державної інспекції сільського
господарства в Львівській області

м. Львів

до відповідача
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
м.Львів

за участю третіх осіб:
1. Львівської міської ради м. Львів

2.Львівського комунального
підприємства «Зелений Львів» м.Львів

про
зобов'язання звільнити земельну
ділянку та стягнення судових витрат.

за участю представників сторін від:

прокурора: Макогон Ю.І. - посвідчення
№020325 від 06.09.2013 р.

позивача: Бойко О.В. - за довіреністю №81
від 21.05.2014 р.

відповідача: ОСОБА_3 - за договором про
надання адвокатських послуг від 12.05.2014
р.

третіх осіб: 1. не з'явився; 2. Козир І.С. -
за довіреністю №1 від 03.01.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 13.11.2013 р. (у
складі колегії суддів: головуючий
суддя Козак І.Б., судді Долінська О.З. та
Синчук М.М.) позов задоволено.
Зобов'язано фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку
грошовою оцінкою 57 232,00 грн.,
кадастровий №:05:003:0011, загальною
площею 0,0020 га., яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та є предметом
укладеного між Львівською міською
радою та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 договору оренди землі від 20.05.2010
р., який зареєстровано у Львівській
міській раді 20.05.2010 р. за №Л-1183 шляхом
демонтажу встановленої в її межах
малої архітектурної форми за власний
рахунок. Стягнуто з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 в дохід
державного бюджету України 1 147 грн.
судового збору.

Відповідачем подано апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
місцевого суду скасувати, прийняти
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову. В своїй
апеляційній скарзі скаржник загалом
посилається на те, що прокурором та
позивачем не надано суду жодних
планово-картографічних матеріалів, які
б містили межі території і об'єктів
природно-заповідного фонду, а отже, на
думку відповідача, прокурором та
позивачем не надано доказів
знаходження земельної ділянки площею
0,0020 га, яка є предметом договору оренди
землі від 20.05.2010 р. №Л-1183 в межах земель
парку пам'ятки садово-паркового
мистецтва місцевого значення
«Личаківський парк». Також відповідач
покликається на те, що сторонами
договору оренди землі є Львівська
міська рада та відповідач, одержувачем
орендної плати - місцевий бюджет міста
Львова, а відтак, на думку відповідача,
прокурором не доведено, яким чином спір
у справі порушує права Державної
інспекції сільського господарства у
Львівській області, яка є позивачем у
справі.

Позивачем подано пояснення по суті
апеляційної скарги, в якій просить
рішення місцевого суду залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення. Свої заперечення
обґрунтовує тим, що договір оренди
землі, за умови, що він укладений з
дотриманням усіх істотних умов,
визначених чинним законодавством
України, підлягає обов'язковій
державній реєстрації.

Представник третьої особи-1 відзиву не
подав, в судове засідання не з'явився,
хоча третя особа належним чином була
повідомлена про час та місце судового
засідання.

Представник третьої особи-2 відзиву не
подав, однак в судовому засіданні
заперечив щодо вимог апеляційної
скарги, просить рішення місцевого суду
залишити без змін, з підстав викладених
в ньому.

В судовому засіданні прокурор,
представники позивача та третьої
особи-1 заперечили щодо вимог
апеляційної скарги, просили рішення
місцевого суду залишити без змін, з
підстав, викладених в ньому. Крім цього,
представник позивача пояснив, що
планово - картографічних схем, якими
було б встановлено межі парку
(«Личаківський парк») немає і межові
знаки на місцевості не
встановлювались.

Представник скаржника просив рішення
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Розглянувши наявні у справі матеріали,
давши належну оцінку доводам
апеляційної скарги та відзиву на неї,
заслухавши пояснення представників
сторін та прокурора у судовому
засіданні, колегія суддів апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та перевірено апеляційним
господарським судом, 20.05.2010 р. між
Львівською міською радою
(орендодавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар)
підписано договір оренди землі,
відповідно до умов якого, орендодавець
надав, а орендар прийняв у строкове
платне користування земельну ділянку
кадастровий №:05:003:0011, загальною
площею 0,0020 га., яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 (кінцева зупинка
трамвая №2) для обслуговування малої
архітектурної форми.

Вказаний договір укладено в письмовій
формі, підписано повноважними
представниками сторін договору та
зареєстровано в Львівській міській
раді, про що в книзі записів реєстрації
Договорів оренди землі Л-2 20.05.2010 р.
зроблено запис №Л-1183.

Згідно п. п. 5, 8, 9, 16 вказаного договору,
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 18 522 , 00 грн.

Договір укладено на два роки. Після
закінчення строку дії договору орендар
має переважне право поновлення його на
новий строк. У цьому разі орендар
повинен не пізніше як за 90 днів до
закінчення строку дії договору
повідомити письмово орендодавця про
намір продовжити його дію.

Орендна плата вноситься орендарем у
формі та розмірі 1852 грн. 20 коп. в рік, що
становить десять відсотків від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки.

За цільовим призначенням (категорією
земельної ділянки) земельна ділянка
належить до земель житлової та
громадської забудови, за
функціональними призначенням - до
земель комерційного використання.

27.07.2012 р. між Львівською міською радою
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
підписано додаткову угоду до договору,
згідно умов якої, сторони, серед іншого,
погодили викласти пункти 5, 8 та 9
договору в наступній редакції:

5. Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 57 232,00 грн.

8. Договір укладено на два роки до 15.12.2013
р.

9. Орендна плата за землю вноситься
орендарем у формі та розмірі 5 723, 20 грн.
в рік, що становить десять відсотків
від нормативної грошової оцінки
земельної ділянки та вноситься
орендарем щомісячно рівними частинами
на розрахунковий рахунок №0006
ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014,
, отримувач: міський бюджет
для Личаківського району, код платежу -
13050500 для фізичних осіб до тридцятого
числа місяця, наступного за звітним.

Вказану додаткову угоду до договору
укладено в письмовій формі, підписано
повноважними представниками сторін
договору та зареєстровано в Львівській
міській раді, про що в книзі записів
реєстрації Договорів оренди землі Л-2
27.07.2012 р. зроблено запис №Л-1608.

Як вбачається з матеріалів справи,
державною інспекцією сільського
господарства у Львівській області
проведено перевірку дотримання вимог
земельного законодавства на території
земельної ділянки пам'ятки
садово-паркового мистецтва місцевого
значення «Личаківський парк», за
результатами якої складено акт від
30.05.2013 р., в якому вказано, що на
земельній ділянці, яка надана ФОП
ОСОБА_1 згідно договору оренди землі
від 20.05.2010 р., зареєстрованого в
Львівській міській раді 20.05.2010 р. за
№Л-1183 площею 0,0020 га для обслуговування
малої архітектурної форми у АДРЕСА_1
знаходиться мала архітектурна форма
білого кольору, розмірами 4 м. на 3,5 м.,
яка функціонує як магазин продажу
квітів «Файні квіти». Вказаною
перевіркою встановлено, що вищевказана
земельна ділянка входить в межі
земельної ділянки пам'ятки
садово-паркового мистецтва місцевого
значення «Личаківський парк», межі
якого затверджені ухвалою Львівської
міської ради від 01.03.2012 року №1294.

При прийнятті постанови судова колегія
виходила з наступного.

Згідно підпункту 1 пункту 4 Положення
про Державну інспекцію сільського
господарства України, затвердженого
Указом Президента України від 13.04.2011 р.
№459/2011, Держсільгоспінспекція України,
відповідно до покладених на неї
завдань, організовує та здійснює
державний нагляд (контроль) у частині
дотримання земельного законодавства,
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності, в тому
числі за: дотриманням вимог земельного
законодавства при набутті права
власності на земельні ділянки за
договорами купівлі-продажу, міни,
дарування, застави та іншими
цивільно-правовими угодами;
дотриманням органами державної влади,
органами місцевого самоврядування,
юридичними та фізичними особами вимог
земельного законодавства та
встановленого порядку набуття і
реалізації права на землю; дотриманням
строків своєчасного повернення
тимчасово зайнятих земельних ділянок
та обов'язкового виконання заходів
щодо приведення їх у стан, придатний
для використання за призначенням;
дотриманням вимог земельного
законодавства органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування з питань передачі
земель у власність та надання у
користування, у тому числі в оренду,
зміни цільового призначення,
вилучення, викупу, продажу земельних
ділянок або прав на них на конкурентних
засадах.

Відповідно до підпункту 6.3 п.6
«Положення про державну інспекцію
сільського господарства в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі», затвердженого наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 23.12.2011 р. №770,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.01.2012 р. за №34/20347,
Держсільгоспінспекція та її посадові
особи в межах своїх повноважень мають
право звертатися до органів
прокуратури з клопотанням про подання
позову до суду щодо відшкодування
втрат сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва, а
також повернення самовільно чи
тимчасово зайнятих земельних ділянок,
строк користування якими закінчився.

Отже, посилання скаржника, що
прокурором не доведено, яким чином спір
у справі порушує права Державної
інспекції сільського господарства у
Львівській області, яка є позивачем у
справі, є безпідставними, оскільки,
згідно рішення Конституційного суду
України №3-рп/99 від 08.04.99 р., прокурор чи
його заступник у кожному конкретному
випадку з посиланням на законодавство,
на підставі якого подається позов, в
чому саме відбулося чи може відбутися
порушення матеріальних або інших
інтересів держави.

Наявними матеріалами справи
підтверджується, що рішенням
виконавчого комітету Львівської
обласної ради народних депутатів від
09.10.1984 р. №495 «Про мережу територій і
об'єктів природно-заповідного фонду
області» до об'єктів
природно-заповідного фонду області
включено Личаківський парк, який
розташований в північно-східній
частині міста.

Рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради від 28.11.2008 р.
№1273 «Про визначення юридичних осіб,
відповідальних за утримання парків»,
відповідальним за утримання пам'ятки
садово-паркового мистецтва місцевого
значення «Личаківський парк»
визначено ЛКП «Зелений Львів».

Відповідно до ухвали Львівської
міської ради від 21.05.2009 р. №2663 «Про
затвердження меж земельної ділянки
пам'ятки садово-паркового мистецтва
місцевого значення «Личаківський
парк» у м. Львові», ухвалено затвердити
межі земельної ділянки пам'ятки
садово-паркового мистецтва місцевого
значення «Личаківський парк»,
обмеженої АДРЕСА_1, територією
Львівського національного
університету імені Івана Франка,
житловою забудовою на вул. Цетнерівка,
територією Львівського державного
університету фізичної культури,
житловою забудовою на вул.
Личаківській, площею 9,6326 га у межах
фактичного землекористування, у тому
числі меморіального комплексу «Пагорб
Слави» площею 1,8924 га.

Ухвалою Львівської міської ради від
01.03.2012 р. №1294 «Про затвердження меж та
передачу Львівському комунальному
підприємству «Зелений Львів» для
збереження та використання пам'ятки
садово-паркового мистецтва місцевого
значення «Личаківський парк», ухвалено
затвердити зовнішні межі земельної
ділянки площею 9,4334 га пам'ятки
садово-паркового мистецтва місцевого
значення «Личаківський парк»; передати
Львівському комунальному підприємству
«Зелений Львів» земельну ділянку
площею 9,4334 га, обмежену АДРЕСА_1,
територією Львівського національного
університету імені Івана Франка,
житловою забудовою на вул. Цетнерівці,
територією Львівського державного
університету фізичної культури,
житловою забудовою на вул.
Личаківській, у постійне користування
для збереження та використання
пам'ятки садово-паркового мистецтва
місцевого значення «Личаківський
парк» за рахунок земель
природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення за
функцією використання - землі
природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення.

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до Закону України» «Про
природно-заповідний фонд України»
№1826-VI від 21.01.2010 р. (який набрав чинності
16.02.2010 р.), ст.7 вказаного Закону
доповнено ч.4 такого змісту: «Межі
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду
встановлюються в натурі відповідно до
законодавства. До встановлення меж
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду в натурі їх
межі визначаються відповідно о
проектів створення територій та
об'єктів природно-заповідного фонду».

Як встановлено судом та вбачається із
матеріалів справи, прокурором та
позивачем не надано суду
планово-картографічних матеріалів, які
б містили межі територій і об'єктів
природно-заповідного фонду. Проте, суд
апеляційної інстанції враховує
пояснення представника позивача щодо
відсутності таких меж на місцевості.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що
згідно зі ст. ст. 42, 43 ГПК України,
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом. Судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Таким чином, скаржником не надано суду
належних та допустимих доказів, що
спірна земельна ділянка не знаходиться
в межах земель парку пам'ятки
садово-паркового мистецтва місцевого
значення «Личаківський парк».

Як встановлено судом та не спростовано
сторонами, у графі, де вказується дата
реєстрації договору оренди органом
державної реєстрації за місцем
розташування земельної ділянки та дата
і запис у Державному реєстрі земель -
такі дані відсутні.

Згідно із ст. 18, 20 Закону України «Про
оренду землі», яка була чинною на
момент підписання вказаного вище
договору оренди та додаткової угоди до
нього - договір оренди землі набирає
чинності після його державної
реєстрації. Укладений договір оренди
землі підлягає державній реєстрації.

Укладений договір оренди землі
підлягає державній реєстрації. Право
оренди земельної ділянки виникає з дня
державної реєстрації цього права
відповідно до закону, що регулює
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч.5 ст. 126 Земельного
кодексу України, яка діяла на момент
укладення договору оренди земельної
ділянки, право оренди земельної
ділянки посвідчується договором
оренди землі, зареєстрованим
відповідно до закону.

В статті 640 ЦК України, договір, який
підлягає державній реєстрації є
укладеним з моменту його державної
реєстрації.

Відповідно до п.п. 3, 4, 11, 13, 14 Порядку
державної реєстрації договорів оренди
землі, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №2073 від
25.12.1998 р. (який діяв на момент укладення
договору оренди від 29.03.2010 року, втратив
чинність 20.07.2011 р.) - державна реєстрація
договорів оренди проводиться
виконавчим комітетом сільської,
селищної та міської ради, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями за місцем
розташування земельної ділянки.
Забезпечення реєстрації договорів
оренди покладається на відповідні
державні органи земельних ресурсів:
районні відділи земельних ресурсів;
управління (відділи) земельних
ресурсів у містах обласного і
районного підпорядкування; Київська і
Севастопольське міське управління
земельних ресурсів.

Для державної реєстрації договорів
оренди юридична особа подає особисто
або надсилає поштою до відповідного
органу земельних ресурсів заяву про
державну реєстрацію договору та
документи, передбачені п.5 вказаного
Порядку.

Державний орган земельних ресурсів у
20-денний термін перевіряє подані
документи на відповідність чинному
законодавству та за результатами
перевірки готує висновок про державну
реєстрацію або обґрунтований висновок
про відмову у такій реєстрації і
передає реєстраційну справу
відповідно виконавчому комітету
сільської, селищної та міської ради,
Київській та Севастопольській міським
державним адміністраціям за місцем
розташування земельної ділянки для
засвідчення факту державної
реєстрації або відмови у такій
реєстрації, а у пункті 12 вказано, що
факт державної реєстрації
засвідчується у 10-денний термін
гербовою печаткою та підписом голови
відповідної ради, Київської,
Севастопольської міської державної
адміністрації або уповноваженої ними
посадової особи.

Після засвідчення факту державної
реєстрації договір оренди
реєструється у Книзі записів державної
реєстрації договорів оренди землі, яка
ведеться державним органом земельних
ресурсів за формою згідно з додатком.
Книга записів державної реєстрації
договорів оренди землі ведеться окремо
в розрізі кожної сільської, селищної,
міської ради, а також у розрізі
Київської, Севастопольської міської
державної адміністрації. Книга
прошнуровується, засвідчується
підписами сільського, селищного,
міського голови та начальника
районного відділу, міського управління
(відділу) земельних ресурсів і
скріплюється печатками.

Датою реєстрації договору оренди у
Книзі записів є дата засвідчення факту
державної реєстрації.

Враховуючи наведене та наявні
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції погоджується з позицією
місцевого господарського суду, що
договір оренди землі від 29.03.2010 р. та
додаткова угода до нього від 16.07.2012 р.,
підписані Львівською міською радою та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не
пройшли державної реєстрації, а відтак
є неукладеними.

Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є
вчиненим правочин у разі нездійснення
його державної реєстрації, якщо
правочин підлягає такій реєстрації.
Такий правочин не є укладеним і не
створює прав і обов'язків для сторін.

Відповідно до ч.3 ст.152 Земельного
кодексу України визначено, захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється шляхом
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав.

А отже, суд першої інстанції прийшов до
правомірного висновку про задоволення
позовних вимог.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували обґрунтованість вимог,
заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд прийшов до висновку,
що рішення прийняте із дотриманням
норм чинного законодавства та у
відповідності до обставин справи, тому
підстав для його зміни чи скасування,
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський
суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Львівської області від 13.11.2013 р. у
справі

№ 914/2397/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному
порядку.

3. Матеріали справи скеровуються в
господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 24.06.2014 р.

Головуючий-суддя
Матущак О.І.

Судді
Дубник О.П.

Скрипчук О.С.