ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2014 р.
Справа № 907/325/14

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

головуючого-судді:
Якімець Г.Г.,

суддів:
Бойко С.М.,

Данко Л.С.,

при секретарі судового засідання
Кришталь М.Б.,

за участю представників:

від ТзОВ "Центр медичної реабілітації
та санаторно-курортного лікування
"Закарпаття" - Козич Я.Л.

від Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
"Колос" АПК України - Феделеш М.М.

від Підприємства об'єднання громадян
експлуатаційно-виробничого
підприємства "Учбово-спортивна база
"Закарпаття" Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
"Колос" АПК України - не з'явився

від ПП "Сенк-охорона" - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
"Колос" АПК України, бн від 27.05.2014 року та
апеляційну скаргу Підприємства
об'єднання громадян
експлуатаційно-виробничого
підприємства "Учбово-спортивна база
"Закарпаття" Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
"Колос" АПК України, вих.№41 від 27.05.2014
року

на ухвалу господарського суду
Закарпатської області від 23.05.2014 року
(cуддя Ушак І.Г.), в частині задоволення
заяви ТзОВ "Центр медичної
реабілітації та санаторно-курортного
лікування "Закарпаття" про
забезпечення позову

у справі № 907/325/14

за первісним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Центр
медичної реабілітації та
санаторно-курортного лікування
"Закарпаття", м. Київ

до відповідача-1 Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
"Колос" АПК України, м. Київ

до відповідача-2 Підприємства
об'єднання громадян
експлуатаційно-виробничого
підприємства "Учбово-спортивна база
"Закарпаття" Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
"Колос" АПК України, м. Берегово

до відповідача-3 Приватного
підприємства "Сенк-охорона", м. Ужгород

про звільнення комплексу будівель

за зустрічним позовом Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
"Колос" АПК України, м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Центр медичної
реабілітації та санаторно-курортного
лікування "Закарпаття", м. Київ

про розірвання договору оренди
комплексу будівель

в с т а н о в и в :

ухвалою господарського суду
Закарпатської області від 23.05.2014 року
провадження у справі №907/325/14 зупинено
до розгляду господарським судом
Закарпатської області справи №907/445/14
та задоволено заяву ТзОВ «Центр
медичної реабілітації та
санаторно-курортного лікування
"Закарпаття" про забезпечення позову:
заборонено відповідачам:
Всеукраїнському
фізкультурно-спортивному товариству
"Колос" АПК України, Підприємству
об'єднання громадян
експлуатаційно-виробничого
підприємства "Учбово-спортивна база
"Закарпаття" Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
"Колос" АПК України та Приватному
підприємству «Сенк-охорона» та їх
представникам вчиняти дії, а саме:
чинити перешкоди позивачеві у
користуванні, орендованим на підставі
договору оренди від 07 листопада 2012
року, майном - комплексом будівель, який
розташований по вул. Корятовича, 1 у
місті Берегово до вирішення спору по
суті у справі №907/325/14.

Забезпечуючи позов у справі, судом
взято до уваги положення ст.ст.66, 67 ГПК
України та посилання позивача на
протиправність захоплення
відповідачами орендованого майна,
підтвердженням чого є висновок
Берегівського РВ УМВС України в
Закарпатській області від 08 травня 2014
року, чинність договору оренди
комплексу будівель, а також факт
управління орендованим майном
відповідачем-2, про що свідчить
укладення між відповідачем-2 та
відповідачем-3 договору охорони
комплексу будівель.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, Всеукраїнське
фізкультурно-спортивне товариство
"Колос" АПК України та Підприємство
об'єднання громадян
експлуатаційно-виробничого
підприємства "Учбово-спортивна база
"Закарпаття" Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
"Колос" АПК України подали апеляційні
скарги, в яких просять скасувати п.п.1,2
ухвали господарського суду
Закарпатської області від 23.05.2014 року
по справі №907/325/14 в частині задоволення
заяви ТзОВ "Центр медичної
реабілітації та санаторно-курортного
лікування "Закарпаття" про
забезпечення позову та заборони
відповідачам: Всеукраїнському
фізкультурно-спортивному товариству
"Колос" АПК України, Підприємству
об'єднання громадян
експлуатаційно-виробничого
підприємства "Учбово-спортивна база
"Закарпаття" Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
"Колос" АПК України та Приватному
підприємству «Сенк-охорона» та їх
представникам чинити перешкоди
позивачеві у користуванні, орендованим
на підставі договору оренди від 07
листопада 2012 року, майном - комплексом
будівель, який розташований по вул.
Корятовича, 1 у місті Берегово до
вирішення спору по суті у справі
№907/325/14.

Вимоги обох апеляційних скарг є
тотожними, а обставини, на які
посилаються скаржники як на підставу
для скасування ухвали господарського
суду Закарпатської області від 23.05.2014
року - одинакові. Апелянти вказують на
порушення судом при винесенні вказаної
ухвали норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема, скаржники, посилаючись на
положення ст.66 ГПК України, зазначають,
що із оскаржуваної ухвали не зрозуміло,
як саме заборона відповідачам чинити
перешкоди позивачеві у користуванні
комплексом будівель вплине на
виконання в майбутньому рішення по
даній справі. Крім того, вказують на
повторне подання позивачем такої
заяви, оскільки, в задоволенні
первісної заяви останньому відмовлено.
Поряд з цим, посилаються на тотожність
правової природи вжитих заходів до
забезпечення позову та заявлених
позовних вимог.

Представник відповідача-1 (скаржника) в
судовому засіданні вимоги, викладені в
апеляційних скаргах підтримав, просив
задоволити в повному обсязі: скасувати
ухвалу господарського суду
Закарпатської області від 23.05.2014 року в
частині забезпечення позову. Поряд з
цим, подав суду додаткові пояснення до
апеляційної скарги (б/н від 17.06.2014 року).
Зокрема, наголошував, що встановлені
заходи щодо забезпечення позову у
вигляді заборони відповідачам вчиняти
дії - чинити перешкоди в користуванні
орендованим майном, співпадають з
заявленою позовною вимогою щодо
звільнення комплексу будівель. На
думку скаржника, вжиття таких заходів
щодо забезпечення позову спростовує
необхідність виконання судового
рішення у випадку подальшого
задоволення первісного позову.

Представник позивача за первісним
позовом в судовому засіданні проти
вимог апеляційних скарг заперечив,
просив оскаржувану ухвалу залишити без
змін, а апеляційні скарги - без
задоволення, вказуючи на правомірність
ухвали місцевого господарського суду
та безпідставність доводів апелянтів.
Зокрема, зазначав, що оскільки
відповідач-1 не визнає прав позивача та
натомість стверджує, що управління
комплексом здійснює відповідач-2,
відтак, відповідачами вживаються
заходи, спрямовані на унеможливлення
відновлення права, за захистом якого
позивач звернувся до суду, що
підтверджується висновком
Берегівського РВ УМВС України в
Закарпатській області від 08 травня 2014
року, що в свою чергу в подальшому може
утруднити виконання рішення у даній
справі у випадку задоволення первісних
позовних вимог. На його думку,
відповідачами вчиняються підготовчі
дії, спрямовані на вчинення правочинів
щодо майна, використання його у власній
господарській діяльності тощо, що може
призвести до утруднення виконання
рішення суду у даній справі.

Представник відповідача-2 (скаржника) в
судове засідання не з'явився, поряд з
цим, 18.06.2014 року від останнього на
адресу суду надійшла заява (вих.№81 від
16.06.2014 року), в якій скаржник вимоги
апеляційної скарги підтримав повністю
та просив розглянути таку без його
участі.

Представник відповідача-3 - ПП
«Сенк-охорона» в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, хоча належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (арк. справи 70).

Оскільки явка представника
відповідача-3 не визнавалась
обов'язковою, беручи до уваги заяву
відповідача-2 (скаржника), враховуючи,
встановлений ст.102 ГПК України, строк
розгляду апеляційної скарги на ухвалу
господарського суду, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності представників
відповідачів-2,3.

Суд, заслухавши пояснення
представників позивача за первісним
позовом та відповідача-1 (скаржника),
розглянувши доводи апеляційних скарг
та дослідивши наявні докази по справі,
вважає, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного:

Як вбачається із первісної позовної
заяви (вх.№ господарського суду
Львівської області 02.5.1-17/350/14 від 08.04.2014
року), Товариство з обмеженою
відповідальністю "Центр медичної
реабілітації та санаторно-курортного
лікування "Закарпаття" звернулось до
господарського суду з позовом до
відповідачів: Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
"Колос" АПК України, Підприємства
об'єднання громадян
експлуатаційно-виробничого
підприємства "Учбово-спортивна база
"Закарпаття" Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
"Колос" АПК України та Приватного
підприємства "Сенк-охорона" про
звільнення комплексу будівель, що
знаходиться за адресою: Закарпатська
область, м. Берегово, вул. Корятовича, 1.

22.05.2014 року позивач (за первісним
позовом) звернувся до господарського
суду із заявою про забезпечення позову,
в якій зазначає, що відповідачами
вчиняються протиправні дії, якими
порушуються законні права та інтереси
позивача, за захистом яких останній
звернувся до суду з даним позовом. У
підтвердження наведеного, заявник
посилається на лист відповідача-1 за
вих.№17 від 06.05.2014 року, в якому останній
повідомив позивача про те, що договір
оренди від 07.11.2012 року розірвано, проте,
жодних доказів на підтвердження
наведеного до листа не долучив. Після
чого, як стверджує заявник, об'єкт
оренди безпідставно перейшов в
управління відповідача-2, тим самим
позбавивши його права користування
комплексом будівель. Наведене
підтверджується висновком
Берегівського РВ УМВС України в
Закарпатській області від 08 травня 2014
року. Поряд з цим, на підтвердження
факту управління орендованим майном
відповідачем-2, заявник посилається на
укладений між відповідачем-2 та
відповідачем-3 Договір охорони №01/014-ж
від 02.04.2014 року, за яким ПП
«Сенк-охорона» зобов'язалося
забезпечити цілісність майна та
належний порядок на території об'єкта,
що знаходиться за адресою: м. Берегово,
вул. Корятовича, 1, здійснюючи
цілодобову охорону даного об'єкта.

Крім того, слід зазначити, що між
сторонами існує спір про визнання
недійсним договору оренди комплексу
будівель від 07.11.2012 року (справа
господарського суду Закарпатської
області №907/445/14, до розгляду якої
зупинено провадження у справі №907/325/14).

Таким чином, заявник, керуючись
положеннями ст.66, 67 ГПК України просив
вжити заходів до забезпечення позову,
шляхом заборони відповідачам:
Всеукраїнському
фізкультурно-спортивному товариству
"Колос" АПК України, Підприємству
об'єднання громадян
експлуатаційно-виробничого
підприємства "Учбово-спортивна база
"Закарпаття" Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
"Колос" АПК України та Приватному
підприємству «Сенк-охорона» та їх
представникам вчиняти дії, а саме:
чинити перешкоди позивачеві у
користуванні, орендованим на підставі
договору оренди від 07 листопада 2012
року, майном - комплексом будівель, який
розташований по вул. Корятовича, 1 у
місті Берегово до вирішення спору по
суті у даній справі.

Відповідно до ст. 66 ГПК України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити, передбачених статтею 67
цього Кодексу, заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Згідно з ч.1 ст.67 ГПК України позов
забезпечується, серед іншого,
забороною відповідачеві вчиняти певні
дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суддя має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до постанови пленуму Вищого
господарського суду №16 від 26.12.2011 року
«Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 ГПК,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

Так, ТзОВ "Центр медичної реабілітації
та санаторно-курортного лікування
"Закарпаття", у заяві про забезпечення
позову мотивовано обґрунтувало
причини звернення з такою, та подало
належні докази, що підтверджують
наявність фактичних обставин щодо
застосування такого заходу до
забезпечення позову, як заборона
відповідачам вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів; запобігання порушенню, у
зв'язку із вжиттям таких заходів, прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

Слід зазначити, що місцевий
господарський суд, задовольняючи заяву
позивача (за первісним позовом) про
забезпечення позову, дав належну
правову оцінку доказам, що
підтверджують обставини, на які
посилається заявник як на підставу для
вжиття заходів до забезпечення позову.

Ухвала місцевого господарського суду
про вжиття заходів до забезпечення
позову відповідає наведеним вище
вимогам та винесена у відповідності до
вимог ст.ст.66, 67, 86 ГПК України.

Посилання скаржників на повторне
подання позивачем заяви про
забезпечення позову та те, що в
задоволенні первісної заяви
останньому відмовлено, не беруться
судом до уваги, оскільки, клопотання
про забезпечення позову, яке раніше
було відхилено повністю або частково,
може бути подано вдруге, якщо змінились
певні обставини. Тобто на заяви про
забезпечення позову, в задоволенні
яких було відмовлено, не поширюється
заборона повторно звертатись до
господарського суду (п.4 постанови
пленуму Вищого господарського суду №16
від 26.12.2011 року «Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову»).

Щодо посилання скаржників на
тотожність правової природи вжитих
заходів до забезпечення позову та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів зазначає, що позивач (за
первісним позовом) звернувся до суду з
вимогою про звільнення відповідачами
комплексу будівель, що знаходиться за
адресою: Закарпатська область, м.
Берегово, вул. Корятовича, 1 та
перебуває у користуванні останнього на
підставі договору оренди від 07.11.2012
року, що не може вважатись тотожною до
вжитого судом засобу до забезпечення
позову, а саме: заборони відповідачам
та їх представникам чинити перешкоди
позивачеві у користуванні орендованим
ним майном. Задоволивши заяву про
забезпечення позову, місцевий
господарський суд не вирішив спір по
суті, а лише забезпечив реальне
виконання в майбутньому рішення суду.
Оскільки, поряд з первісним між
сторонами існує ще один спір (за
зустрічним позовом) про розірвання
договору оренди комплексу будівель від
07.11.2012 року, на підставі якого, позивач
(за первісним позовом) користується
наведеним майном, а також спір по іншій
справі господарського суду
Закарпатської області №907/445/14, (до
розгляду якої зупинено провадження у
даній справі) про визнання недійсним
наведеного вище договору оренди,
застосування місцевим судом саме
такого заходу до забезпечення позову,
тим самим забезпечило збалансованість
інтересів сторін та можливість
реального виконання рішення суду у
випадку задоволення позовних вимог.

За таких обставин, висновки місцевого
господарського суду щодо необхідності
вжиття заходів до забезпечення позову
є обґрунтованими та правомірними, а
відтак, апеляційний господарський суд
не вбачає підстав для скасування
ухвали господарського суду
Закарпатської області від 23.05.2014 року
по справі №907/325/14 в частині
забезпечення позову.

Доводи скаржників про скасування
ухвали місцевого господарського суду в
частині забезпечення позову є
безпідставними.

Ухвала місцевого суду прийнята у
відповідності з вимогами діючого
законодавства, а тому підстав для її
скасування апеляційний суд не вбачає.

Судовий збір за подання апеляційних
скарг на ухвалу господарського суду, в
порядку ст.49 ГПК України покладається
на скаржників.

Керуючись ст.ст. 102, 103, 105, 106 ГПК України,
суд,

постановив:

Ухвалу господарського суду
Закарпатської області від 23.05.2014 року
по справі №907/325/14 залишити без змін, а
апеляційні скарги Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
"Колос" АПК України та Підприємства
об'єднання громадян
експлуатаційно-виробничого
підприємства "Учбово-спортивна база
"Закарпаття" Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
"Колос" АПК України - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Матеріали оскарження ухвали від 23.05.2014
року у справі №907/325/14 повернути в
місцевий господарський суд.

Повну постанову складено 23.06.2014 року

Головуючий-суддя
Якімець Г.Г.

Судді
Бойко С.М.

Данко Л.С.