ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2014 р.Справа № 915/149/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді: Мирошниченко М. А.,

суддів: Головей В.М., Шевченко
В.В.

(Склад колегії суддів сформовано на
підставі автоматичного розподілу
справ між суддями та розпорядження
голови суду № 873 від 14.05.2014 р.)

при секретарі судового засідання
-Ляшенко М.І.

за участю представників :

ТОВ "Украгрострой-Миколаїв" - не
з'явився,

ППФ "Игдем" - не з'явився ,

ПП "АСВ" - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одеса апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгрострой-
Миколаїв" на рішення господарського
суду Миколаївської області від 15.04.2014 р.
по справі № 915/149/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгрострой-
Миколаїв" до Приватного підприємства
фірми "Игдем" за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
Приватного підприємства "АСВ" про
стягнення 42 935,89 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

06.02.2014 р. (Вх. № 2214/14) Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Украгрострой-Миколаїв" (далі позивач) у
господарському суді Миколаївської
області пред'явлено позов до
Приватного підприємства фірми "Игдем"
(далі відповідач) про стягнення з
останнього 42 935,89 грн., з яких 40 000,00 грн.
сума основної заборгованості та 2 935,89
грн. пені (за період з 18.07.2013 р. - 13.08.2013 р.,
13.08.2013 р. - 06.02.2014 р.)

03.04.2014 р. до місцевого господарського
суду позивачем було надано письмові
пояснення до позовної заяви. (а.с. 68-70)

В обґрунтування позовних вимог, з
урахуванням письмових пояснень,
позивач, зазначив, 21.09.2012 р. між
позивачем та відповідачем укладено
договір № 1/21/09 про надання послуг, за
умовами якого замовник (відповідач)
доручає, а виконавець (позивач) бере на
себе зобов'язання надати послуги по
розробки ґрунту (три котловани)
складуванню та вивозу вилученого
ґрунту, а також зворотне відсипання
ґрунту, незалежно від категорії ґрунту,
згідно проектної документації на
об'єкті, що знаходиться за адресою: м.
Миколаїв, вул. Чкалова, 42. За умовами
договору замовник здійснює
авансування на підставі підписаних
обома сторонами актів
приймання-передачі. Як стверджує
позивач на його розрахунковий рахунок
від відповідача надійшло 20 000,00 грн., а 40
000,00 грн. не сплачено у визначений
договором строк (п. 2.6 договору).
Внаслідок чого за відповідачем виникла
заборгованість в сумі 40000,00 грн., а на
підставі п. 5.16 договору відповідачу
нараховано пеню. (а.с. 2-4)

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 07.02.2014 р. за
вказаним позовом порушено провадження
у справі. (а.с. 1)

24.02.2014 р. (Вх. №3480/14) відповідач надав
місцевому господарському суду відзив
на позов, в якому проти позовних вимог
заперечує. В обґрунтування своєї
позиції відповідач зазначив, що
позивач не виконав в повному обсязі
взяті на себе зобов'язання, а саме:
вивіз вилученого ґрунту з будівельного
майданчика, зворотну відсипку ґрунту
згідно із вимогами проектної
документації. Позивачем не було надано
жодного доказу щодо надання - вручення
акту прийому виконаних робіт, у зв'язку
із чим у відповідача не було змоги
скористатись своїм правом відмовитись
від підписання зазначеного акту із
наданням вмотивованої відповіді.
Жодного листа/претензії чи вимоги на
адресу відповідача не надходило. (а.с.
36-40).

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 25.02.2014 р.
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору на
стороні відповідача Приватне
підприємство "АСВ" (далі ПП «АСВ»). (а.с.
49)

08.04.2014 р. ПП «АСВ» до місцевого
господарського суду надало письмові
пояснення по справі, в яких зазначило
воно є генеральним підрядником на
будівництві за адресою м. Миколаїв, вул.
Чкалова, 42. ПП «АСВ» було відомо, що між
позивачем та відповідачем був
укладений договір про надання послуг.
Постійно виникали питання щодо
нерівномірного видалення ґрунту. Після
розробки трьох котлованів ПП «АСВ»
тривалий час вимагало доробити
котловани вручну і після того, як їм
було відмовлено, ручна доробка ґрунту
була здійснена працівниками ПП «АСВ».
Крім того ПП «АСВ» зазначило, що
зворотній засип ґрунту був здійснений
позивачем без проведення відсіювання,
трамбівки та проливки кожного слою
трамбування. Не погоджуючись із якістю
роботи ПП «АСВ» та відповідач вимагали
позивача усунути існуючі недоліки,
проте без жодних пояснень та
повідомлень працівники та техніка
позивача покинула території
відповідного будівельного майданчика
27.09.2013 р. (а.с. 107)

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 15.04.2014 р.
(повний текст якого складено та
підписано 18.04.2014 р. суддею Васильєвою
Л.І.) у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що позивачем не надано
доказів повідомлення відповідача про
завершення робіт по зворотній відсипці
ґрунту та участі відповідача у
прийнятті виконаних робіт. Більш того,
відповідачем акт здачі-прийняття робіт
№ У-019 від 12 липня 2013 року (а.с.16) не був
отриманий та строк на його оплату,
передбачений п.2.5. договору не настав.
(а.с. 153-159)

Не погоджуючись з вищевказаним судовим
рішенням позивач звернувся до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить це рішення скасувати та
прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог викладених в
апеляційній скарзі, скаржник зазначив,
що рішення прийнято з порушенням норм
матеріального, процесуального права та
в односторонньому порядку. Крім того
скаржник зазначив, що суд першої
інстанції не прийняв до уваги надані
ним документи, а саме договір № 15/09АТ
від 21.09.2012 р. укладений між позивачем та
ПАТ «Миколаївбудтранс» про надання
автотранспортних послуг з вивозу
ґрунту на об'єкті по вул. Чкалова, 42.; акт
приймання-передачі виконаних робіт по
договору № 15/09АТ від 21.09.2012 р. від 30.06.2013
р. та 31.07.2013 р.; платіжні доручення та
видаткові накладні на заправку
дизпалива техніки для зворотного
відсипання ґрунту; претензія
направлена ПАТ «Миколаївбудтранс»
позивачу, щодо погашення утвореної
заборгованості за договором № 15/09АТ
від 21.09.2012 р..

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 16.05.2014 р.
зазначену скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 19.06.2014 р. о 11:00 год., про що всі
учасники судового процесу
повідомлялись належним чином.

Копії ухвали суду про призначення
справи до розгляду направлені на
адресу позивача та відповідача
повернулись до суду з позначками
відділень зв'язку „по закінченню
строку зберігання".

Копія ухвали суду про призначення
справи до розгляду направлена на
адресу третьої особи, вручена цій
особі, що підтверджується поштовим
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

У зв'язку з нез'явленням в судове
засідання 19.06.2014 р. всіх учасників
процесу ухвалою Одеського
апеляційного господарського суду від
19.06.2014 р. розгляд справи був відкладений
на 01.07.2014 р. об 11:00 год., про що всі
учасники судового процесу
повідомлялись належним чином.

Представники сторін і третьої особи в
судове засідання 01.07.2014 р. не з'явились,
хоча повідомлялись належним чином про
час дату та місце розгляду справи, що
підтверджується поштовим
повідомленням про вручення поштового
відправлення. Клопотань про
відкладення розгляду справи не
заявили, про причини свого нез'явлення
суд не повідомили.

Враховуючи вказані обставини та
закінчення встановленого ст..102 ГПК
України строку розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції і відсутність клопотань про
продовження цього строку, колегія
суддів прийняла рішення про розгляд
справи за їх відсутністю.

У зв'язку з нез'явленням учасників
процесу фіксація судового процесу за
допомогою технічних засобів не
здійснювалась, але вівся протокол
судового засідання.

Згідно ст. 85 ГПК України в судовому
засіданні оголошувались лише вступна
та резолютивна частини судової
постанови.

Обговоривши доводи викладені в
апеляційній скарзі, дослідивши
обставини справи та наявні у ній
докази, а також перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи
21.09.2012 р. між відповідачем - ПП фірма
"ИГДЕМ" (замовник) та позивачем - ТОВ
"Украгрострой-Миколаїв" (виконавець)
був укладений договір № 1/21/09 про
надання послуг (далі - Договір), згідно
якого, замовник доручає, а виконавець
бере на себе зобов'язання надати
послуги по розробки ґрунту (три
котловани), складуванню та вивозу
вилученого ґрунту, а також зворотне
відсипання ґрунту, незалежно від
категорії ґрунту, згідно проектної
документації на об'єкті, що знаходиться
за адресою: м. Миколаїв, вул. Чкалова, 42.
Загальна сума договору за виконання
робіт складає 370 000,00 грн., у т.ч. ПДВ.

Пунктами 2.2., 2.4. Договору визначено, що
замовник здійснює авансовий платіж у
розмірі 140 000,00 грн. протягом двох
робочих днів з моменту підписання
договору, за виконані роботи
здійснюється авансовий платіж у
розмірі 170 000,00 грн. на підставі
підписаних обома сторонам актів
виконаних робіт після завершення
робіт.

Сторони передбачили, що (п. 2.5 договору )
замовник приймає виконанні роботи та
підписує акт приймання виконаних робіт
протягом двох робочих днів з моменту їх
отримання, або надає письмову
мотивовану відмову.

Пунктом 2.6. договору визначено, що
замовник сплачує виконавцю 60 000,00 грн.
після зворотного відсипання трьох
котлованів, але не пізніше 30 днів після
підписання остаточного акту виконаних
робіт.

Підпунктом 3.1.2. договору передбачено,
що виконавець - позивач зобов'язується
виконати роботи по розробці,
завантаженню та вивозу ґрунту на
самоскидах своїми силами, доробка
ґрунту вручну згідно проекту в строк,
визначений пунктом 1.5. договору.

Відповідно п. п. 3.1.3. договору
виконавець зобов'язується виконати
роботу із належною якістю, згідно ДБН
та іншими будівельними нормами та
правилами, по завершенні виконання
робіт передати замовнику виконані
роботи по акту прийому виконаних робіт.

Підпунктом 3.1.9. договору передбачено,
що по закінченню виконання робіт і
підписання акту приймання виконаних
робіт виконавець зобов'язаний в
продовж 2 днів звільнити будівельний
майданчик від усієї техніки, також від
сміття, який виник в наслідок її
діяльності.

Згідно п. п. 5.1.6. договору за
несвоєчасну оплату виконаних робіт
замовник сплачує пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що діє
на час виконання робіт, від фактичної
суми боргу за кожен день прострочки
платежу. Сплата пені не звільняє
замовника від повного здійснення
розрахунку за виконання об'єму роботи.

Аналіз умов зазначеного договору надає
можливість, що він за своєю правовою
природою є договором по наданню послуг
/виконанню робіт.

З наявних у матеріалах справи актів
приймання робіт (а.с.12-15, 17-19),
підписаних обома сторонами договору
без будь-яких зауважень та скріпленими
їх печатками, вбачається, що виконавець
виконав, а замовник прийняв роботи
(послуги) на загальну суму 320 000,00 грн. в
т.ч.:

за актом здачі-приймання робіт
(надання послуг) №ОУ-015 від 23.10.12 р. на
загальну суму (з урахуванням ПДВ) 310 000
грн.;

за актом здачі-приймання робіт
(надання послуг) №ОУ-016 від 26.10.12 р. на
загальну суму (з урахуванням ПДВ) 7 000
грн.,

за актом здачі-приймання робіт (надання
послуг) №ОУ-017 від 26.10.12 р. на загальну
суму (з урахуванням ПДВ) 3 000 грн..

Наявні в матеріалах справи банківські
виписки, свідчать про те, що на рахунок
позивача (виконавця) від відповідача
(замовника) надійшли кошти: 21.09.2012 р. у
розмірі 140 000,00 грн.; 01.10.2012 р. у розмірі 100
000,00 грн.; 11.10.2012 р. у розмірі 3000,00 грн.;
26.10.2012 р. у розмірі 77 000,00 грн.; 17.05.2013 р. у
розмірі 20 000,00 грн., а всього на загальну
суму 340 000,00 грн. (а.с. 17-19)

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів апеляційної інстанції дійшла
висновку, що відповідач на виконання
умов договору за вищевказаними актами
з позивачем розрахувався у повному
обсязі, а також сплатив аванс за у
розмірі 20 000,00 грн. за роботи по
зворотній відсипці ґрунту, за умовами
договору.

В матеріалах справи наявний акт
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ У-019 від 12.07.2013 р., в якому зазначено, що
позивач виконав роботи по зворотній
відсипки ґрунту на об'єкті на загальну
суму (з урахуванням ПДВ) 60 000,00 грн.

Саме стягнення заборгованості по
оплаті вартості робіт за вказаним
актом в розмірі 40 000,00 грн. (з
урахуванням раніше сплаченого
відповідачем авансу в розмірі 20
000,00грн.) та нарахованої на цю суму пені
є предметом цього спору.

Проте з вищевказаного акту вбачається,
що його у порушення умов договору та
приписів чинного законодавства
підписано в односторонньому порядку, а
саме лише з боку позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої (замовника) надати
послугу, яка споживається в процесі
вчинення певної дії або здійснення
певної діяльності, а замовник
зобов'язується оплатити виконавцеві
зазначену послугу, якщо інше не
встановлено договором.

Відповідно до вимог ст.. 882 ЦК України
підрядник зобов'язаний повідомити
замовника про готовність до передачі
виконаних робіт, після отримання
такого повідомлення замовник повинен
негайно приступити до прийняття цих
робіт. Передання робіт оформлюється
актом, підписаним обома сторонами.

Пунктом 4 статті 879 ЦК України
встановлено, що оплата робіт
провадиться після прийняття
замовником збудованого об'єкта
(виконаних робіт), якщо інший порядок
розрахунків не встановлений за
погодженням сторін.

Позивач (скаржник) стверджує, що він
направляв відповідачу вищезазначений
акт здачі-приймання робіт (надання
послуг) № У-019 від 12.07.2013 р., а останній
його отримував, що підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями:
поштового повідомлення про
направлення 06.02.2014 р. позивачем на
адресу відповідача поштового
відправлення та отримання його
відповідачем 12.03.2014 р.; описом вкладення
від 28.01.2014 р. про направлення позивачем
відповідачу оригіналу акту
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ У-019 від 12.07.2013 р. та акту звірки від
31.12.2013 р. та фіскальним чеком від 28.01.2014
р. про направлення відповідачу цінного
листа, якій він отримав 12.03.2014 р.

Проте колегія суддів апеляційної
інстанції з цією позицією позивача
(скаржника) погодитись не може з
наступних підстав.

По-перше, з поштового повідомлення про
направлення 06.02.2014 р. позивачем на
адресу відповідача поштового
відправлення отриманого відповідачем
12.03.2014 р. (а.с.71), не вбачається, яке саме
відправлення (лист, документи )
направляв позивач відповідачу, тобто
це повідомлення не свідчить (не
підтверджує), що позивач направив, а
відповідач отримав за цим
відправленням саме акт здачі-приймання
робіт (надання послуг) № У-019 від 12.07.2013
р., а відповідач заперечує цей факт.

При цьому колегія суддів звертає увагу
на те, що згідно п. 2.6. договору
відповідач повинен розрахувати за
надані йому позивачем послуги
(виконані роботи) по зворотній відсипки
ґрунту трьох котлованів не пізніше 30
днів після підписання акту приймання
виконаних робіт, якій він повинен
підписати на протязі двох робочих днів
з дня його отримання (п.2.5 договору),
однак вищевказане поштове
відправлення (яким нібито позивач
направив відповідачу акт
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ У-019 від 12.07.2013 р.) відправлено
позивачем відповідачу в день
направлення позовної заяви по цьому
спору до місцевого господарського
суду, тобто у разі, якщо б цим
відправленням і було направлено
відповідачу вказаний акт, то з позовом
про стягнення заборгованості за ним
позивач звернувся до суду до настання
визначеного п. 2.5 і п. 26. договору строку
оплати, тобто тоді коли у позивача
зобов'язання по оплаті ще не виникло.

Слід також зазначити, що оскільки опис
вкладення та фіскальний чек від 28.01.2014
р. на які посилається позивач мають
різні дати з вищевказаним поштовим
повідомленням (06.02.2014 р.), а відправлення
поштовим зв'язком здійснюється в один і
той самий день, тобто вказаний опис та
фіскальний чек оформлені не на поштове
відправлення, яке підтверджується
вищевказаним поштовим повідомленням.

По-друге, на наявної в матеріалах
справи копії фіскального чеку
„Укрпошта" від 28.01.2014 р., якій в
сукупності з описом поштового
відправлення підтверджує направлення
позивачем відповідачу вищевказаного
акту задачі приймання робіт та акту
звірки (а.с.72) стоїть штрих код 093.

Однак за допомогою офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, колегія суддів
апеляційної інстанції встановила, що
це поштове відправлення 01.03.2014 р. було
повернуто за зворотною адресою: за
закінченням встановленого терміну
зберігання.

З викладеного вбачається, що
відповідач не отримував це поштове
відправлення, тобто не отримував акт
задачі приймання робіт та акт звірки, а
згідно умов договору зобов'язання по
оплаті робіт в нього виникає на протязі
30 днів з дня отримання акту.

По-третє, з наявних в матеріалах справи
копій, здійсненого господарським судом
запиту до офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень (а.с.119-120), який містить
інформацію, що поштове відправлення
(а.с. 21) було вручено відповідачу 26.03.2014
року, однак встановити, що саме було
отримано встановити не можливо, крім
того отримання було вже під час
розгляду справи місцевим
господарським судом.

Враховуючи вищевикладені обставини
справи, колегія суддів апеляційної
інстанції дійшла висновку, що надані
позивачем докази (поштове
повідомлення, фіскальний чек та опис
вкладення) у сукупності з отриманими
судами першої та апеляційної інстанцій
інформації Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, не
підтверджують факту, що позивач на
виконання умов договору направив
відповідачу, а останній отримав акт
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ У-019 від 12.07.2013 р. до звернення до суду
з цим позовом, що свідчить про те, що
позивач звернувся до господарського
суду першої інстанції з позовом на той
час коли у відповідача ще не виникло
зобов'язання, по сплаті повної вартості
робіт позивачу за вказаним актом, а
тому доводи позивача (скаржника) про те,
що відповідач не виконав умови
договору, а саме вчасно не здійснив
остаточний розрахунок за отримані
послуги не приймаються до уваги, з
підстав їх необґрунтованості та
недоведеності.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
суду в частині відмови в задоволенні
позову про стягнення вказаної
заборгованості у в'язку з ненастанням
строку оплати цієї заборгованості .

Враховуючи викладене колегія суддів
дійшла висновку, що місцевий суд
обґрунтовано відмовив в задоволенні
позовної вимоги позивача про стягнення
пені, оскільки ця вимога є похідною від
вимоги про стягнення заборгованості

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що позивач нарахував пеню
починаючи з 18.07.2013 р., тоді як сам
зазначав, що акт приймання робіт
направив позивачу в лютому 2014р.

Скаржник в апеляційній скарзі
зазначив, що судом першої інстанції не
прийнято до уваги надані ним документи,
а саме договір № 15/09АТ від 21.09.2012 р.
укладений між позивачем та ПАТ
„Миколаївбудтранс" про надання
автотранспортних послуг з вивозу
ґрунту на об'єкті по вул. Чкалова, 42.; акт
приймання-передачі виконаних робіт по
договору № 15/09АТ від 21.09.2012 р. від 30.06.2013
р. та 31.07.2013 р.; платіжні доручення та
видаткові накладні на заправку
дизпалива техніки для зворотного
відсипання ґрунту; претензія
направлена ПАТ „Миколаївбудтранс"
позивачу, щодо погашення утвореної
заборгованості за договором № 15/09АТ
від 21.09.2012 р..

Колегія суддів апеляційної інстанції з
цього приводу вважає за необхідне
зазначити, що дійсно у рішенні
місцевого господарського суду першої
інстанції відсутні будь-які посилання
на ці обставини, однак ці документи
підтверджують наявність підрядних
відносин позивача з ПАТ
„Миколаївбудтранс", а вирішення цих
відносин не стосується цього спору та
не підвереджують належне виконання
позивачем умов Договору, в т.ч. в
частині виконання ним в повному обсягу
і якісно робіт визначених в акті
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ У-019 від 12.07.2013 р., прийняття
відповідачем цих робіт та настанням у
останнього зобов'язань по їх оплаті.

Згідно Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №6 від
22.03.2012 р. Про судове рішення" рішення
господарського суду повинно
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються;чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення суду є: 1) неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; 3) невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

На думку судової колегії місцевий суд
повністю встановив та дослідив
фактичні обставини справи дав повну та
всебічну оцінку наявним у ній доказам
та правильно застосував норми
матеріального права, тобто рішення
місцевого суду відповідає
вищезазначеним вимогам.

Наведені скаржником в апеляційній
скарзі доводи, як зазначалось вище, не
спростовують висновків місцевого суду
та не доводять їх помилковість , а тому
не можуть бути підставою для
скасування судового рішення та
ухвалення нового про задоволення
позову.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні
апеляційної скарги позивача слід
відмовити, а рішення місцевого
господарського суду залишити без змін.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 99,101-105 ГПК України, колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Украгрострой -Миколаїв" залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Миколаївської області від 15.04.2014
року по справі № 915/149/14 - без змін.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України,
набуває законної сили з дня її
оголошення і може бути оскаржена, у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 01.07.2014
р.

Головуючий:
Мирошниченко М. А.

Судді:
Головей В.М.

Шевченко В.В.