ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

19.06.2014р.
Справа № 917/901/14

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 39600

до Відділу з фізичної культури і
спорту виконавчого комітету
Кременчуцької Міської Ради, площа
Перемоги, 2, м.Кременчук, Полтавська
область, 39600

про стягнення 3158,24 грн. (згідно
заяви про уточнення позовних вимог від
19.06.2014р. вх. канцелярії суду №7986)

Суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання
Олефір О.І.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 дов. №28 від 28.05.2014р.

від відповідача: Мазур О.І. начальник
відділу

Пухальська Ю.П.
головний бухгалтер

від третьої особи:ОСОБА_6 дов. №15-08/67 від
23.08.2013р.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення заборгованості за
Договором на постачання фуражу від
19.07.2013р. в розмірі 3158,24 грн. (згідно
заяви про уточнення позовних вимог від
19.06.2014р. вх. канцелярії суду №7986) з яких
3% річних в розмірі 628,49 грн., інфляційні
втрати в розмірі 2529,75 грн.

02.06.20147року за вх. канцелярії суду №7012
від УДКСУ у м.Кременчуці надійшли
пояснення по суті предмету спору. Суд
подані пояснення прийняв та залучив до
матеріалів справи.

Від відповідача 19.06.2014р. за вх.
канцелярії суду №7987 надійшли
додаткові пояснення по суті предмету
спору. Суд подані пояснення прийняв та
залучив до матеріалів справи.

19.06.2014року ДКСУ у Полтавській області
надали суду виписку по рахунку
відділу ФК і спорту ВК Кременчуцької
міськради та Витяг з наказу Мінфін
України від 02.03.2012р. Суд подані докази
прийняв та залучив до матеріалів
справи.

19.06.2014р. за вх. канцелярії суду №7940 від
позивача надійшла заява про зменшення
позовних вимог, в якій він просить суд
зменшити розмір основної
заборгованості до 43 049,00 грн., в зв"язку
з частковою оплатою відповідачем Суд
подану заяву прийняв, задовольнив та
залучив до матеріалів справи.

19.06.2014року в судовому засіданні
представник позивача подав заяву (вх.
канцелярії суду №7986) про зменшення
розміру позовних вимог. Суд подану
заяву прийняв, задовольнив та залучив
до матеріалів справи.

З огляду на вищевикладене, а також
достатністю документальних доказів в
матеріалах справи для її розгляду по
суті, суд розглядає справу за наявними
в ній матеріалами відповідно до статті
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши і оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності, а також за результатами
оцінки поданих сторонами
господарського процесу доказів, у
нарадчій кімнаті суд задовольняє
позовні вимоги виходячи з наступного:

19 липня 2013 року між Фізичною особою
підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1)
та Відділом з фізичної культури і
спорту виконавчого комітету
Кременчуцької Міської Ради (далі -
Відділом з фізичної культури і спорту)
було укладено Договір на постачання
фуражу (далі -Договір).

За умовами Договору, Покупець (Відділом
з фізичної культури і спорту)
зобов"язується сплатити, а Покупець
(ФОП ОСОБА_1) постачити Фураж - сіно
тюковане - 25,00 шт. за 1 тюк, постачається
3200 тюків, на загальну суму 80 000,00 грн.
(п.1.2. Договору). Оплата здійснюється за
фактично отриманий Фураж, згідно
рахунку фактури та накладної (п.3.1). Факт
передачі Фуражу фіксується товарною
накладною (п.3.3 Договору). Зміна ціни та
об"єму постачання оформлюються
додатковою угодою.

13 грудня 2013 року між сторонами
Договору було укладено Додаткову
угоду, згідно з якою був змінений пункт
1.2 основного договору та викладений в
наступній редакції; де я зобов'язувався
поставити сіно тюковане 25 гривень за 1
тюк в кількості 2500 тюків на загальну
суму 62500 гривень, солому тюковану 10 кг в
один тюк - 10 гривень за 1 тюк з
постачанням 600 тюків на загальну суму
6000 гривень.

Згідно з Додатковою угодою від 19.07.2013
року, пункт 3.2 договору збільшено на
суму 37960 гривень - де я зобов'язувався
постачати: овес 2000 гривень за 1 тонну
всього 18 т. 980 кг на загальну суму 37960
гривень.

Після підписання додаткової угоди
загальна сума основного договору
склала 106 460 гривень.

На підтвердження належного виконання
свої договірних зобов"язань Позивач
надав суду: рахунок №37 та накладну №37
від 19.07.2013 року, рахунок №38 та накладну
№38 від 05.09.2013 р., рахунок №45 від 04.09.2013
року та накладну №45, рахунок №46 від
04.09.2013 року та накладну №46, рахунок №38
та накладну №38 від 05.09.2013 року, рахунок
№71 від 13.12.2013 року та накладну від
13.12.2013 року, рахунок №72 від 13.12.13 року та
накладну №72 від 13.12.2013 року.

03.04.14 року між сторонами Договору було
підписано акт звірки, згідно з яким
заборгованість по виставленими
рахунками складає 83799 гривень.

Відповідач до подачі позову до суду
частково оплатив заборгованість за
Договором, зокрема, рахунок №72 від 13.12.13
року на суму 911 гривень (сума по рахунку
6000,00 грн.), рахунок №37 від 19.07.13 року
оплачено повністю на суму 15000 гривень,
рахунок №38 від 19.07.13 року частково в
розмірі 6750 грн.

При винесенні рішення суд виходив з
наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Положеннями статей 627, 628
Цивільного кодексу України визначено,
що відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного
договору, кореспондуючи права та
обов'язки його сторін, суд дійшов
висновку, що оцінка правомірності
заявлених вимог має здійснюватись з
урахуванням приписів законодавства,
які регламентують правовідносини з
договору поставки.

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. За приписами ст. 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна
сторона-постачальник, зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій сторони - покупцеві
товар, а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар і сплатити за
нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Якщо продавець
зобов'язаний передати покупцеві крім
неоплаченого також інший товар, він має
право зупинити передання цього товару
до повної оплати всього раніше
переданого товару, якщо інше не
встановлено договором або актами
цивільного законодавства (п. 1 та п. 5 ст.
692 Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України,
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. У
відповідності до вимог ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином та в установлений строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається. Статтею
193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Не
допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України та ст. 202 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання припиняється, зокрема,
виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач належним чином виконував
зобов'язання за вищезазначеним
Договором щодо здійснення ним поставки
товару.

За неналежне виконання умов Договору,
ФОП ОСОБА_1 нарахував Відділу з
фізичної культури і спорту інфляційні
витрати за січень-березень 2014 року в
розмірі 2529,75 грн.та 3% річних за
січень-березень 2014 року в розмірі 628, 49
грн.

В судовому засіданні 19.06.2014року стало
відомо що відповідачем заборгованість
за Договором в розмірі 83799,00 грн.
сплачена повністю, що підтверджується
виписками по рахунку наданими ДКСУ у
Полтавській області (вх. канцелярії
суду 7946). Представником позивача в
судовому засіданні подано заяву про
зменшення розміру позовних вимог, в
якій останній просить суд стягнути з
відповідача інфляційні витрати за
січень-березень 2014 року в розмірі 2529,75
грн. та 3% річних за січень-березень 2014
року в розмірі 628, 49 грн.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Після проведення перевірки наданого
позивачем розрахунку позовних вимог в
частині стягнення з відповідача
інфляційних витрат за січень-березень
2014 року в розмірі 2529,75 грн. та 3% річних
за січень-березень 2014 року в розмірі 628,
49 грн., суд визнає його вірним та
приходить до висновку, що вимоги
позивача в цій частині відповідно до
ст. 625 Цивільного кодексу України є
правомірними, а тому підлягають
задоволенню (розрахунок здійснено за
допомогою калькулятору підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
"Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Згідно зі
статтею 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Відповідно до, господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом / статті 43 ГПК
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України, якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38
ГПК України надав належні докази,
довів обставини на які він посилався як
підставу своїх вимог та обґрунтував
які дають підставу суду позов
задовольнити повністю.

Після виходу з нарадчої кімнати суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення яким позовні вимоги
задоволено повністю.

Враховуючи викладене, матеріали
справи, обставин справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши і
оцінивши подані додаткові докази,
керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44
- 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути відділу з фізичної
культури і спорту виконавчого комітету
Кременчуцької Міської Ради (39600, м.
Кременчук, площа Перемоги, 2 тел. 05366 32063,
, ГУДК СУ в Полтавській
області, р/р 1022, МФО 831019) на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(Реєстраційний номер ФОП в ЄДР 9, AT
Банк «Фінанси та кредит» філія
«Придніпровське регіональне
управління» р/р НОМЕР_2 ідент. код
НОМЕР_1, МФО 331564 Юридична адреса:
АДРЕСА_1) заборгованість за Договором
на постачання фуражу від 19.07.2013р. в
розмірі 3158,24 грн., а також витрати на
сплату судового збору в розмірі 1827,00
грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

СУДДЯ
Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 24.06.2014р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.