ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" червня 2014 р.Справа № 916/1283/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю Оптової компанії
"ШЛЯХ";

до відповідача: Державного
підприємства "Іллічівський морський
торговельний порт";

про стягнення 5 799,07 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: Кравцова Ю.М. -
довіреність № 142/7 від 03.06.2014 року;

від відповідача: Перейма Д.О. -
довіреність № 133 від 25.12.2013 року.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю Оптова компанія
"ШЛЯХ" звернулося до господарського
суду Одеської області із позовом до
Державного підприємства "Іллічівський
морський торговельний порт", в якій
просить стягнути з відповідача суму
попередньої оплати в розмірі 5 799,07 грн.,
витрати по сплаті судового збору у сумі
1 827грн., а також витрати на юридичні
послуги адвоката у розмірі 2 700,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на укладення
з відповідачем договору
купівлі-продажу від 02.06.2011 року № 458-О,
відповідно до умов якого відповідач
зобов'язався передати позивачу товар:
бочки металеві 200л. по ціні 25,00 грн./шт., а
позивач прийняти та оплатити вказаний
товар.

Однак, як вказує позивач, за
результатами бухгалтерської перевірки
з'ясувалося, що товар позивачем не було
отримано, хоча згідно рахунку № Пр/6 641
від 28.02.2012 року було здійснено
передоплату на суму 5 799,07 грн.

Таким чином, ТОВ «Оптова компанія "ШЛЯХ"
вважає, що відповідачем не виконано
своїх зобов'язань по вищезазначеному
договору, в результаті чого у нього
перед позивачем виникла
заборгованість у сумі 5 799,07 грн., у
зв'язку із чим останній змушений був
звернутися до господарського суду
Одеської області з позовною заявою про
примусове стягнення заборгованості у
розмірі, заявленому до стягнення.

Ухвалою суду від 07.04.2014 року було
порушено провадження у справі № 916/1283/14
із призначенням розгляду у судовому
засіданні 14.05.2014 року.

Ухвалою суд від 28.04.2014 року у зв'язку із
перебуванням судді Щавинської Ю.М.
14.05.2014 року у відрядженні, розгляд
справи було призначено на 16.05.2014 року.

05.05.2014 року за вх.№ 11445/14 до суду від
позивача на виконання вимог ухвали
суду надійшли оригінали документів,
копії яких були додані до позовної
заяви в якості додатків (а.с.28).

12.05.2014 року за вх.№12085/14 до суду від
позивача надійшло клопотання, в якому
останній просив суд не відкладати, а
розпочати розгляд справи за
відсутності представника позивача з
огляду на напружену політико-соціальну
ситуацію в регіоні, в якому знаходиться
позивач (а.с.33). Вказаним клопотанням
позивач підтримав позов в повному
обсязі, наполягав на його задоволенні.

У судове засідання 16.05.2014 року з'явився
представник відповідача, який на
виконання вимог ухвали суду письмового
відзиву на позовну заяву не надав,
проте в судовому засіданні надав суду
для огляду документи, що підтверджують
виконання з боку відповідача умов
договору № 458-О від 02.06.2011 року.

16.05.2014 року судом було здійснено огляд
оригіналів документів, що були
направлені позивачем суду для огляду
та які в подальшому листом від 21.05.2014
року були повернуті на адресу позивача
(а.с.42).

Ухвалою суду від 16.05.2014 року у зв'язку із
неподанням відповідачем витребуваних
ухвалою суду доказів, необхідністю
витребування нових доказів, а також
задоволене усне клопотання
представника відповідача про
відкладення розгляду справи, розгляд
справи було відкладено на 02.06.2014 року.

У судовому засіданні 02.06.2014 року
представником відповідача було надано
відзив на позовну заяву (а.с.44-45), яким
останній вважає позовні вимоги
безпідставними (а.с.44-45).

В обґрунтування відзиву на позовну
заяву, відповідач зазначає, що ОСОБА_3-
представником позивача на підставі
виданої на його ім'я довіреності № 3 від
21.02.2012 року та згідно матеріальних
пропусків відповідача, були
завантажені бочки металеві б/у у
кількості 232 штуки.

Як слідує з відзиву на позов, позивач
зазначає, що факт завантаження бочок
підтверджується актом, відповідно до
якого 24.02.2012 року у відповідності до
договору зі складу 24 ПРМ на автомобіль
представника позивача були
завантажені бочки саме у кількості,
зазначеній вище.

Як вказує позивач, відповідно до усної
домовленості начальника складу ПРМ 24
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 автомобіль з товаром
виїхав за територію порту, і на
території стоянки відстою тирів на 2 -й
прохідній повинен був чекати
оформлення і видачі видаткової
накладної на отримання бочок.

24.02.2012 року о 14:00 начальник ПРМ 24 ОСОБА_4
оформила видаткові документи і
зателефонувала ОСОБА_3 щодо його
з'явлення для отримання відповідних
документів. Останній, пославшись на
відсутність часу, документів не
дочекався і обіцяв повернутися за ними
через декілька днів.

Крім того, в обґрунтування своєї
позиції, позивач зазначає, що
автомашина позивача виїхала з
території о 11:48, про що свідчить
матеріальний пропуск № 1391 від 24.02.2012
року.

Як слідує з відзиву, 27.06.2012 року
представник позивача за довіреністю
ОСОБА_3 погасив заборгованість перед
відповідачем у повному розмірі.

Ухвалою суд від 02.06.2014 року у зв'язку із
необхідністю додаткового вивчення
матеріалів справи, а також з
врахуванням поданого представником
відповідача клопотання по продовження
строку розгляду спору розгляд справи в
порядку ст. 69 ГПК України було
продовжено на п'ятнадцять днів та
відкладено на 16.06.2014 року.

03.06.2014 року за вх. № 14354/14 до суду від
позивача надійшли заперечення на
відзив, в обґрунтування яких останній
зазначає обставини, які, як він вважає,
свідчать про неотримання позивачем
металевих бочок (а.с.58-59).

У судове засідання 16.06.2014 року з'явився
представник позивача, який підтримав
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі, наполягав на їх задоволенні з
підстав, викладених у позовній заяві т
а запереченнях на відзив на позов.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позовних вимог,
наполягав на відмові у їх задоволенні з
підстав, викладених у відзиві на
позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та проаналізувавши надані
сторонами докази у сукупності, суд
дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.1 ГПК України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні
правосуддя, в силу ст.2 Закону України
"Про судоустрій України" є, зокрема,
захист гарантованих Конституцією
України та законами, прав і законних
інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм,
правом на пред'явлення позову до
господарського суду наділені, зокрема,
юридичні особи, а суд шляхом вчинення
провадження у справах здійснює захист
осіб, права і охоронювані законом
інтереси яких порушені або
оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка
звернулася з позовом, суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу, на захист яких подано
позов, суд з'ясовує наявність чи
відсутність факту порушення або
оспорювання і відповідно ухвалює
рішення про захист порушеного права
або відмовляє позивачу у захисті,
встановивши безпідставність та
необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною другою статті 693 ЦК України
передбачено право покупця у разі
порушення продавцем строку передання
йому попередньо оплаченого товару або
пред'явити вимогу про передання
оплаченого товару, або вимагати
повернення суми попередньої оплати
(тобто відмовитися від прийняття
виконання).

Зі змісту зазначеної норми права
вбачається, що умовою її застосування є
неналежне виконання продавцем свого
зобов'язання зі своєчасного передання
товару покупцю, а у разі настання такої
умови покупець має право діяти
альтернативно, тобто або вимагати
передання оплаченого товару від
продавця, або вимагати повернення суми
попередньої оплати.

З огляду на вказані норми предметом
доведення у справі є, по-перше,
перерахування покупцем сум
попередньої оплати, а, по-друге,
неналежне виконання продавцем свого
обов'язку щодо передачі товару.

У відповідності до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Як вбачається з наявного в матеріалах
справи акту ДП «ІМТП» від 24.02.2014 року
(а.с.50), на підставі довіреності № 3 від
21.02.2012 року (а.с.49) зі складу відповідача
№ 24 ПРМ на автомобіль позивача було
завантажено металеві бочки б/у в
кількості 232 штуки.

Відповідно до ст. 246 ЦК України
Довіреність від імені юридичної особи
видається її органом або іншою особою,
уповноваженою на це її установчими
документами, та скріплюється печаткою
цієї юридичної особи.

Відповідно до пунктів 1, 5 Інструкції
про порядок реєстрації виданих,
повернутих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей
(затверджено наказом Міністерства
фінансів України N 99 від 16.05.96 року "Про
затвердження Інструкції про порядок
реєстрації виданих, повернутих і
використаних довіреностей на
одержання цінностей", зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 12.06.96 року
за N 293/1318) сировина, матеріали, паливо,
запчастини, інвентар, худоба, насіння,
добрива, інструмент, товари, основні
засоби та інші товарно-матеріальні
цінності, а також нематеріальні активи,
грошові документи і цінні папери
відпускаються покупцям або
передаються безплатно тільки за
довіреністю одержувачів; довіреність
підписується керівником та головним
бухгалтером підприємства або їх
заступниками та особами, які на те
уповноважені керівником підприємства.

Згідно до п.8 вказаної інструкції строк
дії довіреності встановлюється в
залежності від можливості одержання та
вивозу відповідних цінностей за
нарядом, рахунком, накладною або іншим
документом, що їх замінює, на підставі
якого видана довіреність, однак, не
більше як на 10 днів.

Як вбачається з матеріалів справи,
довіреність №3 видана 21.02.2012р. зі
строком дії до 1.03.2012р., що цілком
відповідає вимогам вказаної
Інструкції.

При цьому, згідно з п.13 Інструкції
довіреність, незалежно від строку її
дії, залишається у постачальника при
першому відпуску цінностей.

Враховуючи, що оригінал довіреності
знаходиться у відповідача та було
оглянуто судом під час судового
розгляду, суд вважає підставними
посилання відповідача на
відвантаження ним бочок на підставі
вказаної довіреності.

Суд також враховує, що відповідно до п.15
вказаної Інструкції відповідальність
за своєчасне та повне оприбуткування
одержаних за виданими довіреностями
цінностей покладається на посадових
осіб, яким надано право підписувати
довіреності, а також на особу, яку
призначено для виписування і
реєстрації виданих, повернутих і
використаних довіреностей.

При цьому, згідно з п.10 Інструкції,
особа, якій видана довіреність,
зобов'язана не пізніше наступного дня
після кожного випадку доставки на
підприємство одержаних за довіреністю
цінностей, незалежно від того, одержані
цінності за довіреністю повністю або
частково, подати працівнику
підприємства, який здійснює
виписування та реєстрацію
довіреностей, документ про одержання
нею цінностей та їх здачу на склад
(комору) або матеріально
відповідальній особі.

Натомість, невикористані довіреності
повинні бути повернуті працівнику
підприємства, який здійснює
виписування і реєстрацію довіреностей,
не пізніше наступного дня після
закінчення строку дії довіреності.

Про використання довіреності або
повернення невикористаної довіреності
у журналі реєстрації довіреностей
робиться відмітка про номери
документів (накладних, актів тощо) на
одержані цінності або про дату
повернення довіреності. Повернуті
невикористані довіреності гасяться
надписом "невикористана" і
зберігаються протягом строку,
встановленого для зберігання
первинних документів.

В порушення вимог ст. 33 ГПК України
позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів, що підтверджують
факт підробки наявної у справі
довіреності №3 Натомість, як
вбачається з наданої позивачем заяви
про злочин (а.с.63), ТОВ ОК „Шлях" вказує,
що ОСОБА_3 обманним шляхом отримано
вказану довіреність від позивача.
Вказаною заявою ТОВ вважало причетними
до заволодіння бочками саме ОСОБА_3 та
водія автомобіля Вольво д/н НОМЕР_1 з
причепом НОМЕР_2. При цьому, вказані
коди держномерів свідчать про
реєстрацію транспортних засобів у
Луганській області.

Більш того, позивачем не надано
доказів, що в процесі розслідування
кримінального провадження було
встановлено факти, що свідчать про
неотримання представником ТОВ ОК
„Шлях" товару за договором № 458-О від
02.06.2011 року.

Суд також приймає до уваги, що п.3.2
договору № 458-О від 02.06.2011 року (а.с.8-9)
саме на Покупця покладений обов'язок
оформлення товарно-транспортних
документів на товар, а Продавець
зобов'язується лише надати технічну
допомогу в організації навантаження
металевих бочок на машину Покупця та
оформлення товарно-транспортних
документів (п.1.2 договору).

Суд також враховує, що вартість
вказаного товару була оплачена 27.06.2012
року , тобто вже після встановлення
позивачем фактів, що покладені ним в
підставу заявлених вимог. Крім того,
наявна у справі банківська квитанція,
додана позивачем до позовної заяви
(а.с.11), свідчить про здійснення сплати
як раз через представника ОСОБА_3
згідно виставленого рахунку №Пр/6 641
від 28.02.2012 року (а.с.10).

При цьому, у вказаному рахунку
кількість бочок цілком відповідає
кількості, що міститься у документах,
наданих відповідачем (а.с.46-50), що також
спростовує посилання позивача на
здійснення саме попередньої оплати, з
урахуванням заявлення вимог згідно до
ст. 693 ЦК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що позивачем не доведено вимог про
повернення відповідачем 5 799,07 грн.,
отриманих в якості передоплати за
договором, у зв'язку із чим правові
підстави для задоволення позову
відсутні.

Приймаючи до уваги відмову у
задоволенні позовних вимог, судові
витрати, включаючи оплату послуг
адвоката покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 23.06.2014 року.

Суддя
Щавинська Ю.М.