ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р.
Справа № 922/123/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя
Терещенко О.І. , суддя Россолов В.В.

при секретарі Титові А.О.

за участю представників сторін:

першого позивача - Савченко С.В.,

другого позивача - ОСОБА_2,

першого відповідача - не з"явився,

другого відповідача - Багліков В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу другого відповідача
(вх. №948Х/1-7) на рішення господарського
суду Харківської області від 20 березня
2014 року по справі №922/123/14

за позовом1. Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Ікар-бізнес" м.
Харків, 2. Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4, м Харків,до1. Виконавчого
комітету Харківської міської ради
Харківської області, м. Харків , 2.
Харківської міської ради Харківської
області, м. Харків про зобов'язання
вчинити певні дії, визнання недійсним
рішення ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 20 березня 2014
року по справі (суддя Бринцев О.В.) позов
задоволено частково. Визнано частково
недійсним рішення виконкому
Харківської міської ради від 02.10.2013 р.
№605, яким вирішено примусово
демонтувати нежитлову будівлю літ. "А-1"
по АДРЕСА_1, та скасовано його, як таке,
що не відповідає вимогам законодавства
України в частині включення до
переліку самовільно розміщених
об'єктів, від яких звільняється
територія міста, нежитлової будівлі
літ. "А-1" по АДРЕСА_1 та виключено з
переліку самовільно розміщених
об'єктів, від яких звільняється
територія міста Харкова, який
викладений в п. 5 додатку до рішення
виконкому Харківської міської ради від
02.10.2013 р. № 605, нежитлову будівлю літ. "А-1"
по АДРЕСА_1, яка належить Фірма
"ІКАР-БІЗНЕС" ТОВ та ФОП ОСОБА_4 У решті
позовних вимог, а саме в частині вимог
до Виконавчого комітету Харківської
міської ради, провадження у справі
припинено.

Другий відповідач з рішенням суду не
погодився, звернувся до апеляційного
господарського суду зі скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального права та при неповному
з'ясуванні обставин справи, просив
рішення суду скасувати, прийняти нове,
яким відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Представник другого відповідача в
судовому засіданні апеляційну скаргу
підтримав, просив її задовольнити.

Представники першого та другого
позивачів у відзиві та в судовому
засіданні зазначили, що, на їх думку,
суд першої інстанції прийняв правильне
рішення, всебічно і повно з'ясував всі
обставини, що мають значення для
справи, дослідив усі докази, надані
сторонами, застосував правильно норми
матеріального та процесуального права,
а, тому вони просять апеляційну скаргу
залишити без задоволення, рішення суду
- без змін.

Представник першого відповідача в
судове засідання не з'явився, причини
неявки суду не повідомив, про дату, час
та місце проведення судового засідання
повідомлявся належним чином, про що
свідчить наявне в матеріалах справи
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

На думку суду обставини справи
свідчать про наявність у справі
матеріалів достатніх для її розгляду
та ухвалення законного і
обґрунтованого рішення. Крім того, суд
приймає до уваги, що судом сторонам
були створені належні умови для
надання усіх необхідних доказів
(надано достатньо часу для підготовки
до судового засідання, ознайомитись із
матеріалами справи, зняти з них копії,
надати нові докази тощо).

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів покладено на сторони, суд
згідно за статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглядає справу за наявними
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, вислухавши пояснення
представників та перевіривши
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів встановила наступне.

Розпорядженням Виконавчого комітету
Московської районної ради народних
депутатів м. Харкова Харківської
області від 17.02.1994р. №106 Фірмі
«Ікар-Бізнес» ТОВ було дозволено
встановити зупиночний павільйон з
вбудованими торгівельними кіосками по
АДРЕСА_1.

Збудований Фірмою «Ікар-Бізнес» ТОВ
зупиночний павільйон із вбудованими
торгівельними кісками був прийнятий в
експлуатацію актом комісії від 17.10.1995р.

Рішенням виконавчого комітету
Харківської міської ради від 26.05.1999р.
№599 Фірми «Ікар-Бізнес» ТОВ було надано
ділянку міської землі по АДРЕСА_1
площею, орієнтовно 0,015 га. У тимчасове
користування на умовах оренди строком
до 31.05.2004р. для експлуатації павільйону
очікування з вбудованими приміщеннями
для дрібно-роздрібної торгівлі.

20.09.2000р. на підставі вказаного рішення
між Виконавчим комітетом Харківської
міської ради та Фірмою «Ікар-Бізнес»
ТОВ було укладено договір оренди
земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею
0,0144 га для експлуатації павільйону
очікування з вбудованими приміщеннями
для дрібно-роздрібної торгівлі. Строк
дії договору був визначений до 31.05.2004р.
(п.1.2. договору).

Рішенням Харківської міської ради від
06.10.2004р. №154/04 право оренди вказаної
земельної ділянки Фірмі «Ікар-Бізнес»
ТОВ було поновлено до 31.05.2009р. На
підставі цього рішення було укладено
договір оренди землі від 14.02.2005р. №7536/05
строком до 31.05.2009р.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 11.06.2008р. у
справі №42/92-08 було визнане право
власності Фірми «Ікар-Бізнес» ТОВ на
нежитлову будівлю торгівельного
павільйону літ «А-1» (приміщення1-8)
загальною площею 61,3 м2, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1. Вказане рішення не
було оскаржене і набрало законної сили.
Листом юридичного департаменту
Харківської міської ради від 04.08.2008р.
№4663/9-08 це рішення суду від 11.06.2008р. у
справі №42/92-08 було включене в перелік
рішень, які не порушують прав
Харківської міської ради.

19.08.2008р. на підставі названого рішення
суду від 11.06.2008р. у справі №42/92-08 право
власності Фірми «Ікар-Бізнес» ТОВ на
вказаний об'єкт було зареєстроване в
реєстрі прав власності на нерухоме
майно.

Частину вказаної будівлі по АДРЕСА_1, а
саме приміщення №№1,2,7,8, на підставі
договору купівлі продажу нежитлових
приміщень від 28.08.2008р., укладеного між
Фірмою «Ікар-Бізнес» ТОВ та ОСОБА_4,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_6 р/№3656 набула у власність
позивач-2 ФОП ОСОБА_4 Право власності
останньої на ці приміщення було
зареєстроване 25.09.2008р. в державному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно.

Крім того, позивачем ФОП ОСОБА_4 на
підставі договору купівлі продажу
нежитлового приміщення від 22.10.2012р.
укладеного з ПФ «Гамма-55», посвідченого
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 р/№1464
було придбано нежитлове приміщення №2а
у вказаній будівлі по АДРЕСА_1. Право
власності позивача-2 ФОП ОСОБА_4 на це
приміщення було зареєстроване 31.10.2012р.
в державному реєстрі прав власності на
нерухоме майно.

11.01.2011р. та 21.03.2011р. Фірма «Ікар-Бізнес»
ТОВ зверталась до Харківської міської
ради із заявами про продовження права
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 для експлуатації павільйонів
очікування з вбудованими приміщеннями
для дрібно-роздрібної торгівлі та про
надання дозволу на розробку проекту
відведення вказаної земельної ділянки.

Втім, до цього часу Харківською міською
радою рішення про продовження термінів
оренди не прийняте. Рішення про відмову
у продовженні термінів також немає.

Актом обстеження земельної ділянки від
09.09.2013р. було встановлено, що на
земельній ділянці по АДРЕСА_1
розташований павільйон очікування з
вбудованими приміщеннями для
дрібно-роздрібної торгівлі, проте
строк дії відповідного договору оренди
вже закінчився, а рішення про
продовження термінів оренди
зазначеної земельної ділянки не
приймалось.

Пунктом 1.1. рішення Харківської міської
ради від 02.10.2013р. №605 визначеним у
рішенні комунальним підприємствам
було надано припис забезпечити
звільнення території від безхазяйного
майна та самовільно розміщених
об'єктів, тимчасових споруд та ін..
згідно з додатком. 02.10.2013р. Пунктом 5 в
цьому переліку (додатку) визначений
Павільйон очікування з вбудованими
приміщеннями для дрібно-роздрібної
торгівлі по АДРЕСА_1.

Актом обстеження земельної ділянки від
24.12.2013р. встановлено, що на земельній
ділянці по АДРЕСА_1 павільйон
очікування з вбудованими приміщеннями
для дрібно-роздрібної торгівлі
відсутній, земельна ділянка Фірмою
«Ікар-Бізнес» ТОВ не використовується.

Такі обставини, на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у судовому
порядку.

Втрішуючи питання про наявність або
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог та вимог
апеляційної скарги, колегія суддів
зваертає увагу на наступне.

Конституцією України (ст.41) та ЦК
України (ст.321) гарантовано, що кожен має
право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Право
приватної власності є непорушним.

Згідно ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ч.2 ст.77 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
спори про поновлення порушених прав
юридичних і фізичних осіб, що виникають
в результаті рішень, дій чи
бездіяльності органів або посадових
осіб місцевого самоврядування,
вирішуються в судовому порядку.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів в т.ч. можуть бути
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб (п.10 ч.2 ст.16 ЦК України).

Кожний суб'єкт господарювання та
споживач має право на захист своїх прав
і законних інтересів. Права та законні
інтереси зазначених суб'єктів
захищаються в т.ч. шляхом визнання
повністю або частково недійсними актів
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, актів інших
суб'єктів, що суперечать законодавству,
ущемлюють права та законні інтереси
суб'єкта господарювання або споживачів
(ст.20 ГК України).

У відповідності до ст. 393 ЦК України
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

На підставі встановлених матеріалами
справи обставин справи та з
урахуванням цитованих норм права
колегія суддів приходить до висновку
про те, що рішення Виконавчого комітету
Харківської міської ради від 02.10.2013р.
№605 в частині звільнення території від
майна, вказаного у п.5 Додатку
(павільйону очікування з вбудованими
приміщеннями для дрібно-роздрібної
торгівлі по АДРЕСА_1 (ріг просп.
П'ятидесятиріччя ВЛКСМ)), не відповідає
закону і порушує права власника цього
майна - позивачів Фірми «Ікар-Бізнес»
ТОВ та ФОП ОСОБА_4

Всупереч вимог ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України (судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності; сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами;
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень)
відповідач доказів на спростування
викладених обставин не надав.

Твердження відповідача про самовільне
зайняття позивачами земельної ділянки
та про самочинне будівництво ній
відповідного майна є юридично
неспроможними.

Як вірно зазначає місцевий
господарський суд, матеріалами справи
достовірно встановлено, що майно було
побудовано з дозволу компетентного
органу місцевого самоврядування на
підставі Розпорядження Виконавчого
комітету Московської районної ради
народних депутатів м. Харкова
Харківської області від 17.02.1994р. №106.
майно введено в експлуатацію актом
спеціальної комісії від 17.10.1995р.
Законність будівництва та факт
виникнення права власності на це майно
у позивача підтверджені рішенням
господарського суду Харківської
області від 11.06.2008р. у справі №42/92-08.
Право власності на майно зареєстроване
в державному реєстрі прав власності на
нерухоме майно. Земельна ділянка є
також не самовільно зайнятою, а такою,
що була надана позивачеві в
користування у встановленому порядку
компетентним на це органом -
Харківською міською радою рішенням від
26.05.1999р. №599.

Посилання відповідача на закінчення
строку дії договору оренди землі від
14.02.2005р. №7536/05 також оцінюються судом
критично. Закінчення строку договору є
підставою для вчинення дій по
поверненню земельної ділянки в порядку
визначеному п.п.21-25 договору.
Невиконання цих обов'язків орендарем
може бути підставою для звернення до
суду із відповідним позовом, але не
підставою для винесення в
адміністративному (позасудовому)
порядку рішення про позбавлення
позивачів належного їм майна.

Общгунтованим є твердження місцевого
суду і про те, що посилання
представника відповідача на
неможливість визнання недійсним та
скасування спірного рішення
мотивовані тим, що воно вже фактично
виконане і майна позивачів на
відповідній земельній ділянці немає.
Суд зауважує, що незважаючи на фактичне
знесення майна, право власності на
нього наразі не припинилося, адже
необхідної умови для цього, визначеної
ч.2 ст.349 ЦК України, немає. Доказів
внесення змін до державного реєстру
прав власності на нерухоме майно
відповідачем не надано, та, як свідчать
позивачі, не може бути надано, адже з
відповідними заявами вони не
зверталися.

Разом з тим можливість застосування
ст.393 ЦК України Законом та визнання
судом незаконним та скасування акту
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, який не
відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна, не
ставиться Законом в залежність від
його, акту, виконання чи невиконання.
Від факту виконання чи невиконання
цього акту залежать наслідки його
скасування судом - відновлення того
становища, яке існувало до видання
цього акта, або відшкодування майнової
та моральної шкоди, алне не можливість
чи неможливість скасування акту.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що місцевий господарський суд
дійшов законного та обгрунтованого
висновку про наявність у справі
достатніх правових підстав для
задоволення позовних вимог про
визнання рішення Виконавчого комітету
Харківської міської ради від 02.10.2013р.
№605 у частині п.5 додатку незаконним та
виключення даного майна з переліку
самовільно розміщених об'єктів.

Беручи до уваги всі наведені обставини
в їх сукупності, судова колегія дійшла
висновку, що під час розгляду справи
господарським судом першої інстанції
фактичні обставини справи встановлені
на основі всебічного, повного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів, висновки суду відповідають
обставинам справи та їм надана
правильна юридична оцінка, прийняте
рішення відповідає нормам чинного
законодавства та підстав для його
скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 99, 101, 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 20.03.2014 року
залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її підписання і може бути оскаржена
до протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено 17.06.2014
року.

Головуючий суддя
Сіверін В. І.

Суддя
Терещенко О.І.

Суддя
Россолов В.В.