м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/9532/14 10.06.14

За позовомПублічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто»ДоТовариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Наста» Простягнення 3 133,00
грн.

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

від позивача: Бартосевич Б.В. - за
довіреністю;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто», позивач у справі,
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Наста» про стягнення
відшкодування шкоди в порядку регресу
у сумі 3 133,00 грн.

Ухвалою від 20.05.2014 р. порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 10.06.2014 р.

Через відділ діловодства суду
05.06.2014 р. від МТСБУ надійшла відповідь
на ухвалу суду.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, жодних заяв чи
клопотань не надав, вимоги ухвали суду
не виконав.

До повноважень господарських
судів не віднесено установлення
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Тому відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.
Примірники повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками «адресат вибув», «адресат
відсутній» і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій (п. 4
інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
№ 01-8/1228 «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005 році»,
п. 11 інформаційний лист Вищого
господарського суду України від 15.03.2007
№ 01-8/123 «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році»,
п. 3.6. роз'яснення Вищого арбітражного
суду України від 18.09.1997 № 02-5/289 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України»).

За таких обставин, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами відповідно до статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні 10.06.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

При розгляді матеріалів справи
встановлено, що:

28.09.2012 р. між позивачем та
Миколаївським місцевим благодійним
фондом «Юнітус» було укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту № 22-00/13258.

Предметом даного договору є
страхування майнових інтересів
потерпілого, пов'язані з експлуатацією
наземного транспортного засобу -
автомобіля «Богдан А069», д.р.н. НОМЕР_2.

21.12.2012 р. у місті Миколаїв по
проспекту Жовтневий сталася
дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за
участю застрахованого автомобіля та
автомобіля «Пежо 207», д.р.н. НОМЕР_1, що
належить Товариству з обмеженою
відповідальністю «Ілта».

Відповідно до Постанови
Ленінського районного суду міста
Миколаєва від 22.01.2013 р., ДТП сталася в
результаті порушення водієм
транспортного засобу «Пежо 207», д.р.н.
НОМЕР_1 ОСОБА_2 Правил дорожнього руху
України та останнього було визнано
винним у вчиненні правопорушення за
статтею 124 КУпАП.

Відповідно до умов договору
страхування № 22-00/13258 позивачем було
виплачено страхове відшкодування ММБФ
«Юнітус» в розмірі 3 133,00 грн.

Відповідно до статті 27 Закону
України «Про страхування», до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування, в межах фактичних
затрат переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Згідно статті 1166 Цивільного кодексу
України, шкода завдана неправомірними
діями майну фізичної чи юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України
передбачене, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Пунктом 22.1. статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Як вбачається, на момент вказаної
ДТП, цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу «Пежо
207», д.р.н. НОМЕР_1 була застрахована у
ТДВ «СК «Наста», відповідно до Поліса №
АВ/3362921, франшиза за яким становить 0,00
грн.

Отже, за таких обставин вимоги
позивача обґрунтовані,
підтверджуються матеріалами справи та
підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 49, 82 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Наста» (01001, м. Київ, вул. Володимирська,
5Б; ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» (01042, м. Київ, пров.
Новопечерський, 19/3; ) 3 133
(три тисячі сто тридцять три) грн. 00 коп.
страхового відшкодування та 1 827 (одну
тисячу вісімсотсот двадцять сім) грн. 00
коп. суму судового збору.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16.06.2014 р.

Суддя
І.О. Домнічева