ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
Справа № 915/831/14

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача -
Громової Л.А. дов. № 6867/юр від 22.10.2012

представник відповідача в судове
засідання не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

За позовом: Обласного комунального
підприємства "Миколаївоблтеплоенерго",
54034,м. Миколаїв, вул. Миколаївська 5а

До відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1

про: стягнення з відповідача 4583,72 грн.

встановив:

Обласне комунальне підприємство
"Миколаївоблтеплоенерго", звернулось
до господарського суду з позовними
вимогами про стягнення з Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2
заборгованості в сумі 4583,72 грн. з яких; -
4156,85 сума основного боргу, 37,50 - 3% річних,
198,07 грн. - збитків від інфляції, 191,30 грн.
- пеня.

Позивач позовні вимоги підтримує у
повному обсязі з підстав викладених у
позовній заяві.

У відповідності до ст. 64 ГПК України,
ухвала господарського суду
Миколаївської області від 12.06.2014 була
направлена на адресу відповідача:
АДРЕСА_1, яка зазначена в позовній заяві
та в спеціальному витязі з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців 451539, то суд
вважає, що відповідач належним чином
був повідомлений про час та місце
судового розгляду справи

Відповідач в судове засідання 23.06.2014
не з'явився, причини неявки не
повідомив, відзив по суті позовної
заяви до суду не надав.

Згідно ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд прийшов до висновку про
часткове задоволення позовних вимог з
огляду на наступне:

01 січня 2013 року між Обласним
комунальним підприємством
"Миколаївоблтеплоенерго" та Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_2 було
укладено договір № 5431.01 на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії (Далі - Договір), за
умовами вказаного Договору виконавець
зобов'язується виробляти,
транспортувати та постачати теплову
енергію, а споживач використовувати
теплову енергію для об'єктів,
перерахованих у Додатку № 1 цього
Договору (п.1.2 Договору).

Згідно п. 1.4.1 Договору, розрахунки за
послуги теплопостачання -
централізоване опалення здійснюються:
- при наявності приладів обліку для
всіх споживачів - згідно тарифу за 1
Гкал. з оплатою протягом опалювального
періоду. У випадку припинення роботи
теплолічильника - по тарифу, що діє в
опалювальному періоді для певної
категорії споживачів за опалення 1м. кВ.
загальної площі з оплатою на протязі
опалювального періоду або року.

Пунктом 1.8 Договору передбачено,
що остаточний розрахунок здійснюється
відповідно рахунку - фактури до 25 числа
поточного місяця бюджетними
організаціями; до 20 числа місяця
наступного за звітним, іншими групами
споживачів.

Пунктом 2.6 Договору сторонами
передбачено, що витрати тепла
визначаються по показникам приладів
обліку. Споживач відзвітовується за
спожиту теплову енергію по показникам
приладів обліку відомістю
встановленого зразку з 15 по 18 число
поточного місяця для бюджетних
організацій, до 24 числа поточного
місяця для житлових організацій, з 25 по
30 число поточного місяця для
госпрозрахункових організацій.
Споживач повинен вести журнал
щоденного обліку споживання теплової
енергії, прошнурований,
пронумерований, скріплений печаткою та
підписом представника теплової
інспекції позивача.

У відповідності до п. 2.11 Договору,
надання послуг теплопостачання
споживачу проводиться тільки за
нарядом, одержаним у виконавця та за
наявності актів на повну готовність
систем теплопостачання, підписаних
виконавцем та балансоутримувачем
будинку.

Позивачем умови договору
виконувались належним чином. Так,
позивач на виконання умов Договору
підключив об'єкт відповідача до
системи опалення, що підтверджується
нарядом на підключення № 6136 від 30.09.2013
(а.с.11) та нарядом на відкючення № 9820 від
24.03.2014 (а.с. 12), та відпустив теплову
енергію у період з 04.10.2013р. по 31.03.2014р. на
загальну суму 4156,85 грн., що
підтверджується рахунками - фактура №
5431.01 від 29.10.2013 року (а.с.16), № 5431.01 від
22.11.2013 (а.с. 20), № 5431.01 від 24.12.2013 (а.с. 24), №
5431.01 від 29.01.2014 (а.с.28), № 5431.01 від 25.02.2014
(а.с. 32), № 5431.01 від 24.03.2014 (а.с. 36), № 5431.01
від 31.03.2014 (а.с.40), які були направлені на
адресу відповідача, що підтверджується
реєстрами згрупованих рекомендованих
листів (а.с.17, 21, 25, 29, 33, 37, 41).

Відповідач свої зобов'язання щодо
оплати заборгованості згідно Договору
не виконав, що і зумовило позивача
звернутись до суду з позовом про
примусове стягнення з відповідача
заборгованості за поставлену теплову
енергію.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Так, вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 4156,85
грн. за поставлену теплову енергію за
період 04.10.2013р. по 31.03.2014р. по Договору є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Пунктом 5.1 Договору сторони
передбачили, що в разі несвоєчасної
оплати послуг у строки, визначені у п.1.8.
Договору, відповідач зобов'язаний
сплатити на користь позивача суму
заборгованості з урахуванням за весь
час прострочення виконання грошових
зобов'язань пеню у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла в період, за який
сплачується пеня від суми
заборгованості за кожний день
прострочення платежу. Пеня
нараховується за останні шість
місяців, що передували зверненню до
суду.

Позивач в позовній заяві зазначає, що
відповідач неналежним чином виконував
умови Договору, а саме не сплачував
рахунки по оплаті за отриману теплову
енергію, позивачем згідно наданого до
суду розрахунку, за період з 21.11.2013 року
по 30.05.2014 року, була нарахована пеня в
розмірі 191,30 грн.

Вказані вимоги підлягають
частковому задоволенню в розмірі 164,08
грн., розрахунок пені уточнений судом
виходячи з вірного визначення
кількості днів прострочення та
здійснений судом за допомогою системи
«Законодавство».

Позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача пені в розмірі 27,22 грн. (191,30
грн. - 164,08 грн.) задоволенню не
підлягають.

Статтею 625 ЦК України визначено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання за вимогою
кредитора, зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми за весь час
прострочення.

Позивач згідно наданого розрахунку
нарахував та просить суд стягнути з
відповідача 3% річних за період з
21.11.2013р. по 30.05.2014р. в сумі 37,50 грн., розмір
яких підлягає частковому задоволенню,
з урахуванням визначення кількості
днів прострочення та за підрахунком
суду становить 30,07 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 3% річних в розмірі 7,43 грн.
(37,50 грн. - 30,07 грн.) задоволенню не
підлягають.

Також, позивач просить суд стягнути з
відповідача інфляційні втрати за
період з 01.12.2013 по 30.04.2014 в сумі 198,07 грн.,
розмір яких підлягає задоволенню
відповідно до вимог Закону.

Будь - яких доказів того, що
відповідач належним чином і в повному
обсязі провів оплату за поставлену
теплову енергію, відповідач, у
порушення приписів ст. 33 ГПК України,
суду не надав, тобто не довів
безпідставність позовних вимог, тоді
як надані позивачем докази, як
зазначалось вище, навпаки,
підтверджують наявність вказаної у
позові заборгованості, а відтак і
обґрунтованість позовних вимог.

Частиною 5 ст. 49 ГПК України
визначено, що - суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене, та оскільки
позовні вимоги задоволені частково, то
судові витрати підлягають покладенню
на обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 ГПК
України, господарський суд, -

В И Р І Ш И
В:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, відомості
про розрахункові рахунки відсутні,
ід.код. НОМЕР_1) на користь Обласного
комунального підприємства
"Миколаївоблтеплоенерго" (54034,м.
Миколаїв, вул. Миколаївська 5а, р/р
10 у МОУ ВАТ «Державний ощадний
банк України», МФО 326461, )
4156,85 грн. - основної заборгованості, 164,08
грн. - пені, 30,07 грн. - 3% річних, 198,07 грн.
збитків від інфляції та 1813,19 грн. -
судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення
складено 24.06.2014 року.

Суддя
Н.О. Семенчук