ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р.
Справа № 911/1643/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хімагромаркетинг»,

02160, м. Київ, просп. Возз'єднання, буд. 15

до 1) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агросоюз-50",

27630, Кіровоградська область,
Кіровоградський район, с. Обознівка,
вул. Степова, буд. 12

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Акруа»,

07400, Київська область, м. Бровари, вул.
Київська, буд. 290

про стягнення 9 145,85 грн.

за участю представників:

позивача - Кравець О.І. (довіреність від
22.05.2014, б/н);

відповідача 1 - не з'явився, про час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином;

відповідача 2 - не з'явився, про час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаркетинг"
(далі - позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агросоюз-50" (далі - відповідач 1) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Акруа" (далі -
відповідач 2) про солідарне стягнення 4
379,06 грн., з яких: 2 708,16 грн. - основний
борг, 908,16 грн. - відсотки річних, 580,32
грн. - штраф, 182,42 грн. - пеня.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 06.05.2014 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
22.05.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 9560/14
від 22.05.2014) позивачем до матеріалів
справи подано документи на виконання
вимог ухвали суду від 06.05.2014.

У судове засідання 22.05.2014 представники
відповідача 1 та відповідача 2 не
з'явилися, вимоги ухвали суду від 06.05.2014
не виконали, розгляд справи відкладено
на 10.06.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 10977/14
від 10.06.2014) позивачем до матеріалів
справи подано додаткові докази.

У судове засідання 10.06.2014 представники
відповідача 1та відповідача 2 не
з'явилися, вимоги ухвали суду від 06.05.2014
не виконали, розгляд справи відкладено
на 24.06.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 12023/14
від 23.06.2014) позивачем до матеріалів
справи подано письмові пояснення.

У судовому засіданні 24.06.2014 представник
позивача повністю підтримав позовні
вимоги, представники відповідача 1 та
відповідача 2 у судове засідання не
з'явилися, про час і місце судового
засідання повідомлені належним чином.

На підставі статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 24.06.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутнього в
судовому засіданні представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Хімагромаркетинг»
(далі - продавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Агросоюз-50" (далі - покупець) укладено
договір поставки від 24.05.2013 № АП-01-0148
(далі - Договір поставки), відповідно до
умов якого, продавець зобов'язується
передати у власність покупцеві, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити наступні засоби захисту
рослин (далі - товар): Тотал К у
кількості 100 л загальною вартістю 6 448,00
грн. (пункт 1.1. Договору поставки).

Відповідно до пункту 2.1. Договору
поставки, покупець зобов'язаний
сплатити продавцю вартість товару у
наступні строки: 1 934,40 грн. - не пізніше
25.05.2013; 4 513,60 грн. - не пізніше 01.11.2013.

Договір поставки набирає чинності з
моменту підписання і діє до 01.01.2015, а в
частині розрахунків - до повного
виконання покупцем своїх зобов'язань
за договором (пункт 7.1. Договору
поставки).

На виконання умов Договору поставки,
позивач за видатковою накладною від
21.05.2013 № АП-01-0186 на суму 3 868,80 грн., що
підписана у двосторонньому порядку
уповноваженими представниками сторін,
поставив відповідачу 1 товар, а
останній, за довіреністю від 21.05.2013 № 15,
що підписана керівником відповідача 1
та скріплена відбитком його печатки,
вказаний товар отримав. До матеріалів
справи долучені копії зазначених
видаткової накладної та довіреності.

Підписи представників обох сторін на
вказаній видатковій накладній
скріплені відбитками їх печаток, що
оцінюється судом як підтвердження
юридичними особами - позивачем та
відповідачем 1, факту здійснення
господарської операції з поставки
товару.

Як зазначається позивачем та
підтверджується матеріалами справи,
відповідач 1 частково виконав взяті на
себе зобов'язання з оплати отриманого
товару, а саме: сплатив 1 160,64 грн., що
підтверджується випискою з
банківської установи, в якій відкрито
поточний банківський рахунок позивача,
за 21.05.2013 та банківською довідкою
Відділення ПАТ «Перший український
міжнародний банк» «Регіональний центр
в м. Київ» від 19.05.2014 № КІЕ-52/637, що
засвідчена підписом уповноваженої
особи банку та скріплена відбитком
його печатки. Оригінал довідки наявний
у матеріалах справи.

Таким чином, заборгованість
відповідача 1 перед позивачем
становить 2 708,16 грн. - різниця між
вартістю поставленого товару та сумою
часткової сплати.

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Хімагромаркетинг»
(далі - сторона 1) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Акруа»
(далі - поручитель) укладено договір
поруки від 19.06.2013 № ПР-26-0005 (далі -
Договір поруки), згідно з яким
поручитель поручається перед стороною
1 за своєчасне та повне виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агросоюз-50» (далі -
сторона 2) зобов'язань, що виникли на
підставі договору поставки від 21.05.2013 №
АП-01-0148 (пункт 1.1. Договору поруки).

Згідно з пунктом 1.2. Договору поруки,
поручитель відповідає перед стороною 1
за виконання зобов'язання стороною 2 в
повному обсязі. Поручитель відповідає
в тому ж обсязі, що й сторона 2,
включаючи сплату основного боргу,
процентів, комісій, неустойки, витрат
сторони 1 тощо.

У разі порушення стороною 2
зобов'язання, сторона 2 і поручитель
відповідають перед стороною 1 як
солідарні боржники, що означає право
сторони 1 вимагати виконання
зобов'язання в повному обсязі як від
сторони 2 і поручителя разом, так і від
кожного з них окремо (пункт 1.3. Договору
поруки).

Позивачем передано відповідачу 2
претензію від 31.03.2014 з вимогою сплатити
заборгованість за Договором поставки у
сумі 2 708,16 грн. Належні докази
направлення вказаної претензії додані
до матеріалів справи.

У матеріалах справи відсутні докази
надання відповіді на вказану претензію
чи сплати заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 546
Цивільного кодексу України виконання
зобов'язання може забезпечуватися,
зокрема, порукою.

Згідно зі статтею 547 Цивільного кодексу
України правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється в
письмовій формі.

Відповідно до статті 553 Цивільного
кодексу України, договір поруки - це
договір, за яким поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Частиною 1 статті 559 Цивільного
кодексу України передбачено, що порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно положень статті 554 Цивільного
кодексу України у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

В силу частини 1 статті 543 Цивільного
кодексу України, у разі солідарного
обов'язку боржників (солідарних
боржників) кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових
доказів та пояснень представників
сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 712
Цивільного кодексу України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистим, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу
України передбачено, що до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Частиною 1 статтею 530 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Товар відповідачем прийнято, що
підтверджується підписом
уповноваженої особи відповідача 1 та
відбитком його печатки на вищевказаній
видатковій накладній.

Матеріали справи не містять доказів
заперечень відповідача 1 при отриманні
товару щодо неналежності виконання
позивачем зобов'язань з поставки
товару за договором.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи вищевикладене та на
підставі наявних у справі доказів,
судом встановлено наявність боргу
відповідача 1 перед позивачем за товар,
що ним отримано, за Договором поставки.

Оскільки заборгованість відповідачів
перед позивачем на час прийняття
рішення не сплачена, розмір вказаної
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, вимога про
солідарне стягнення з відповідачів
заборгованості за Договором поставки у
сумі 2 708,16 грн. підлягає задоволенню.

Крім того, позивач на підставі пункту
5.2. Договору поставки заявляє до
стягнення з відповідачів пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми боргу за кожен календарний
день прострочення, яка за розрахунком
позивача складає 182,42 грн.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання,
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського
кодексу України встановлено, що у разі,
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.
Відповідно до частини 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" вiд
22.11.1996 № 543/96-ВР визначено, що платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено,
що розмір пені передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Згідно з частиною 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, якщо інше не встановлено
законом або договором.

Зважаючи на вищевикладені вимоги
законодавства, умови Договору поставки
та обставини справи, судом перевірено
правильність розрахунку пені, що
наданий позивачем у розмірі 182,42 грн. та
встановлено, що вказана позовна вимога
нарахована надмірно, вірний розмір
пені складає 180,75 грн., а вимога про
стягнення пені у розмірі 1,67 грн.
задоволенню не підлягає.

Також позивач заявляє до стягнення з
відповідачів 580,32 грн. штрафу, керуючись
пунктом 5.4. Договору поставки, яким
встановлено, що у випадку прострочення
виконання зобов'язань, передбачених
розділом 2 даного договору, більше ніж
на 30 днів винна сторона додатково
сплачує іншій стороні за даним
договором штраф у розмірі 15 % від ціни
договору.

Згідно з приписами статті 611
Цивільного кодексу України, у разі
порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

З долученого до матеріалів справи
розрахунку штрафу вбачається, що
позивачем визначено розмір штрафу в
розмірі 580,32 грн., який є обґрунтованим
та арифметично вірним, у зв'язку з чим
вказана позовна вимога підлягає
задоволенню в заявленому позивачем
розмірі.

У зв'язку з простроченням відповідачем
1 виконання грошового зобов'язання,
позивач на підставі пункту 5.5. Договору
поставки, відповідно до статті 625
Цивільного кодексу України заявляє до
стягнення відсотки річних у розмірі
908,16 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно з пунктом 5.5. Договору поставки
сторони дійшли згоди щодо розміру
процентної ставки, передбаченої
частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу
України, і встановили її в розмірі 40%
річних від несплаченої загальної
вартості товару протягом 90
календарних днів з дати, коли товар
повинен був сплачений покупцем, та 96%
річних від несплаченої ціни товару до
дня повної оплати з дати закінчення 90
календарних днів.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок розміру
відсотків річних за вказані періоди
прострочення та з'ясував, що наданий
позивачем розрахунок є арифметично
вірним та відповідає обставинам
справи, а тому, позовна вимога про
стягнення 908,16 грн. відсотків річних
підлягає задоволенню у повному обсязі.

З огляду на зазначене, за результатами
оцінки доказів, що наявні в матеріалах
справи та встановлення всіх обставин
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги в частині солідарного стягнення
з відповідачів основного боргу в
розмірі 2 708,16 грн., пені у розмірі 180,75
грн., штрафу у розмірі 580,32 грн. та
відсотків річних у розмірі 908,16 грн.
підлягають задоволенню. Позовна вимога
про стягнення пені у розмірі 1,67 грн.
задоволенню не підлягає.

Відшкодування судового збору,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладається на
сторони пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись статтями 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агросоюз-50" (27630, Кіровоградська
область, Кіровоградський район, с.
Обознівка, вул. Степова, буд. 12,
ідентифікаційний ) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Акруа" (07400, Київська
обл., м. Бровари, вул. Київська, 290;
ідентифікаційний ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаркетинг"
(02160, м. Київ, просп. Возз'єднання, 15,
ідентифікаційний ) 2 708
(дві тисячі сімсот вісім) грн. 16 коп.
основної заборгованості, 180 (сто
вісімдесят) грн. 75 коп. пені, 580 (п'ятсот
вісімдесят) грн. 32 коп. штрафу, 908
(дев'ятсот вісім) грн. 16 коп. відсотків
річних та 1 826 (одна тисяча вісімсот
двадцять шість) грн. 30 коп. судового
збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 01.07.2014.

Суддя
С.О. Саванчук