ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.06.14р. Справа № 904/1924/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ"

в особі Структурного підрозділу:
Солонянської служби по експлуатації
газового господарства

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 8 020,11 грн. боргу за
договором про постачання природного
газу

Головуючий колегії Юзіков С.Г.

члени колегії - судді: Кеся Н.Б.,
Мартинюк С.В.

Представники:

позивача - ОСОБА_3, за довіреністю №237
від 04.01.2014р.

відповідача - Булкіна О.І.,
договір-доручення №б/н від 06.06.14р., адв.
свідоцтво №2194 від 25.10.10р., ОСОБА_1,
фізична особа-підприємець, свідоцтво
серія НОМЕР_1 від 26.10.08р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача
8 020,11 грн. боргу за договором про
постачання природного газу, мотивуючи
невиконанням Відповідачем договірних
зобов'язань, у частині оплати за
постачання газу за договором за
листопад 2013р. у обсязі 1,843 тис.м3 на суму
8 612,60 грн., за грудень 2013 року у обсязі
0,007 тис.м3 на суму 32,70 грн., загалом у
обсязі 1,85 тис.м3 на суму 8 654,30 грн.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи
тим, що в основу розрахунку кількості
спожитого газу за листопад 2013р. Позивач
зазначає про використання
Відповідачем 1,843 тис.м3 природного газу,
розрахунок якого до позовної заяви
взагалі не наданий, а Позивач лише
посилається на акти звірки, з яким
Відповідач не погоджувався і не
підписав та з яких не вбачається
підстава нарахування саме 1,843 тис.м3
газу за один місяць. Відповідач
припускає, що Позивач зазначаючи обсяг
спожитого газу за листопад 2013р. у
обсязі 1,843 тис.м3 виходить із технічного
розрахунку, проведеного від 29.11.2013р. за
споживання природного газу
неопломбованого газового обладнання у
період з 28.10.2013р. по 29.11.2013р., у зв'язку
з перебуванням лічильника на
державній повірці, з розрахунком якого
Відповідач не погоджується, зважаючи
та те, що за період відсутності
лічильника газу, оплата за
використаний газ повинна проводиться з
розрахунку середнього використання
газу в даний період року.

У запереченнях на позов Відповідач
зазначає, що розрахунок Позивача
містить неправдиві дані, а саме:
номінальна потужність по розрахунку
складає 1,2 м3/год., при тому, що Додатком 1
до Договору визначено 0,29 м3/год.
Кількість годин роботи Позивач
зазначає 768 годин (тобто робота
газового обладнання протягом 24 години).
Відповідач не міг використати 1 843 тис.м3
газу за місяць його споживання з
використанням 2-х газових плит, при
тому, що конвектори у кількості 3 штук,
які знаходилися у цьому ж приміщенні не
працювали, оскільки були опломбовані,
що підтверджується актом на
відключення газового обладнання. При
цьому, розклад роботи магазину складає
з 8.00 годин до 20.00 годин з обідньою
перервою з 13.00 годин до 14.00 годин і в
будь-який інший проміжок часу магазин
не працював і опалення газовими
плитами не здійснювалося.

Посилання Позивача на те, що
перерахунок об'єму
протранспортованого газу за період
відсутності лічильника проводиться
відповідно до п.5.13. "Правил обліку
природного газу під час його
транспортування газорозподільними
мережами, постачання та споживання" є
не обґрунтованим, оскільки в п. 5.13.2
Правил чітко зазначено про те, що
перерахунки об'єму
протранспортованого газу за період
відсутності (несправності) засобу
вимірювальної техніки здійснюються
обліковою організацією за проектною
номінальною потужністю
неопломбованого газового обладнання
з урахуванням кількості годин
роботи газового обладнання споживача.
В даному пункті конкретизовано те, що
перерахунки об'єму
протранспортованого газу проводяться
за проектною номінальною потужністю
неопломбованого газового обладнання з
урахуванням кількості годин роботи
газового обладнання споживача у разі
відсутності (несправності) засобу
вимірювальної техніки. Оскільки, засіб
вимірювальної техніки, який належить
Відповідачу був знятий працівниками
Позивача з ціллю повірки, а повірка
визнала засіб вимірювальної техніки
справним, що вбачається з акту, слідів
втручання в роботу не виявлено, то
Позивач повинен був провести
перерахунок об'єму
протранспортованого газу за період
відсутності лічильника за
середньогодинними або
середньодобовими даними попередніх
п'яти аналогічних періодів, як того
вимагає п. 5.13.3 Правил. Відповідно до
журналу фактичного споживання газу у
період з 2012р. - 2013р. вбачається що навіть
за рік (24 місяці) Відповідачем не було
використано газу у розмірі 1,843 тис.м3,
так за показниками 2012р. споживання
становило 1,273 тис.м3, за 2013р., не
враховуючи листопад 2013р. - 1 320 тис.м3, при
цьому у листопаді 2012р. спожито 0,046
тис.м3, що свідчить, що розрахунки
Позивача є явно завищеними та
необґрунтованими. Крім цього, станом на
28.10.2013р. відповідно до акту звірки за
Відповідачем обліковувалась переплата
у сумі 648,57 грн.

Обґрунтований розрахунок є одним із
елементів доказування, але такий
розрахунок до суду Позивачем не
наданий. Наведене є підставою для
відмови у задоволенні позову.

Розгляд справи відкладався.

У зв'язку зі складністю справи та з
метою забезпечення всебічного, повного
та об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, вирішено справу розглядати
колегіально. Розпорядженням в.о. голови
господарського суду Камші Н.М. №494 від
10.06.14р. для розгляду даної справи
призначено колегію у складі трьох
суддів: головуючий суддя - Юзіков С.Г.,
судді - Кеся Н.Б., Мартинюк С.В. Справу
прийнято до колегіального розгляду
ухвалою суду від 10.06.14р.

Сторонами надано додаткові пояснення.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012р. сторонами укладено договір
№2013/ТП-ПР-172047 на постачання природного
газу за регульованим тарифом для
потреб промислових споживачів та інших
суб'єктів господарювання (далі -
Договір), за п.1.1. якого Постачальник
(Позивач) протягом 2013р. зобов'язався
постачати Споживачеві (Відповідачеві)
природний газ (далі - газ) в обсягах і
порядку, передбачених Договором для
забезпечення потреб Споживача, а
Споживач зобов'язався оплатити
Постачальнику вартість газу і наданих
послуг у розмірах, строках, порядку та
на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п.2.1. Договору, договірні
обсяги постачання газу Споживачу
наводяться в додатку 2 до Договору.
Відповідно до цього додатку у 2013р.
Постачальник повинен був поставити
Споживачеві 1,380 тис. м3 газу для
власного споживання, у листопаді 2013р. в
обсязі 0,150 тис.м3 та грудні 2013р. - 0,250
тис.м3.

28.10.2013р. побутовий газовий лічильник
Відповідача (заводський № 03135417)
Позивач зняв на державну повірку, яка
проведена 06.11.2013р., що вбачається з
наданого сторонами копії паспорту
лічильника.

29.11.2013р. Позивач встановив зазначений
лічильник, що підтверджується
відповідним актом.

За період відсутності лічильника газу
у Відповідача, з посиланням на п.5.12, 5.13
"Правил обліку природного газу під час
його транспортування
газорозподільними мережами,
постачання та споживання" (далі
Правила) Позивачем складений технічний
розрахунок, за яким кількість
спожитого газу за період з 28.10.2013р. по
29.11.2013р., становить 1 843 м3 на суму 8 612,60
грн. та за грудень 2013р. - 0,007 тис.м3 на
суму 32,70 грн., й, з урахування наявної
передоплати Відповідача у 625,19 грн.,
його борг становить 8 020,11 грн.

Відповідач не погодився з розрахунком
Позивача й не оплатив зазначений обсяг
газу.

Наведене стало причиною звернення
Позивачем з позовом та є предметом
спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у
справі на підставі Договору, є
господарськими зобов'язаннями, тому,
згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК
України, до цих відносин мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 265 ГК України, за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону та інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його не
виконання або виконання з порушенням
умов, які визначені змістом
зобов'язання. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами (ст. 629 ЦК
України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач позов заперечує,
посилаючись на його безпідставність.

Перевіривши доводи сторін, суд не
приймає доводи Позивача і погоджується
з доводами Відповідача.

Так, дійсно, постачання газу
Відповідачеві відбувається за
укладеним сторонами Договором, у
додатку № 1 до якого погоджено перелік
вузлів обліку газу та газоспоживного
обладнання, це зокрема: 3 конвектори GF -
30 (номінальною витратою газу на один
газоспоживний прилад 0,15 м3/год.), 2
газові плити "Рейнфорд" (номінальною
витратою газу на один газоспоживний
прилад 0,29 м3/год., з витратами газу
приладом (2) за добу 0,58м3), з режимом
роботи - 24 год./доб. При цьому, при
розрахунку обсягів споживання газу за
листопад 2013р. Позивачем безпідставно
застосовано "паспортні" дані
газоспоживного обладнання, а не
номінальні витрати газу, обумовлені
Договором (з наданого Позивачем
керівництва з експлуатації плити
газової побутової не вбачаються її
номінальні витрати газу) й взяті
вигідні йому дані щодо кількості годин
роботи обладнання (24 замість 12 за
даними Відповідача).

Відповідно до додатку № 2 до Договору у
2013р. Постачальник повинен був
поставити Споживачеві 1,380 тис. м3 газу
для власного споживання, у листопаді
2013р. в обсязі 0,150 тис.м3, у грудні 2013р. -
0,250 тис.м3.

Згідно з журналом фактичного
споживання газу за період 2012-2013р.,
Відповідач у 2012р. спожив 1 273 м3 газу, у
2013р. - 2 593 м3 газу, з яких 1 843 м3 у
листопаді 2013р. і цей обсяг газу
визначено Позивачем розрахунковим
способом з посиланням на п.5.13 Правил.

Станом на листопад 2013р. за Відповідачем
обліковувалась передоплата у сумі 625,19
грн., що не заперечується Позивачем, з
урахуванням даної передоплати, Позивач
просить стягнути з Відповідача за
листопад, грудень 2013р. 8 020,11 грн.

Прилад обліку газу Відповідача знятий
Позивачем на повірку 28.10.2013р., повірку
проведено 06.11.2013р., а встановлено
Позивачем на об'єкті Відповідача
29.11.2013р., тобто через 23 дні після його
повірки. І за увесь цей час нарахування
газоспоживання проведено з посиланням
на п. 5.13 Правил.

При цьому п. 5.13.3 Правил встановлено, що
у разі отримання позитивних
результатів позачергової або
експертної повірки ЗВТ у всіх
випадках об'єм протранспортованого
газу за період відсутності ЗВТ
розраховується за середньогодинними
або середньодобовими даними
попередніх п'яти аналогічних періодів.

За даними з журналу фактичного
споживання газу за липень - листопад
2012р. Відповідачем спожито 0,114 тис.м3
газу (середньомісячне споживання
становить 0,0228 тис. м3), у червні - жовтні
2013р. ним спожито 0,059 тис.м3 газу
(середньомісячне споживання становить
0,0118 тис. м3).

Цивільним кодексом України визначено
загальні засади цивільного
законодавства, зокрема:
справедливість, добросовісність та
розумність (п.6 ст.3 ).

Згідно з ч.3 ст. 509 ЦК України
зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Статтею 2 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" визначено,
що суд, здійснюючи правосуддя на
засадах верховенства права, забезпечує
кожному право на справедливий суд та
повагу до інших прав і свобод,
гарантованих Конституцією і законами
України, а також міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 54 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" суддя
зобов'язаний своєчасно, справедливо та
безсторонньо розглядати і вирішувати
судові справи відповідно до закону з
дотриманням засад і правил
судочинства.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція
України має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй. Норми
Конституції України є нормами прямої
дії. Звернення до суду для захисту
конституційних прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.

Частиною 2 ст. 42 Конституції України
передбачено, що держава забезпечує
захист конкуренції у підприємницькій
діяльності. Не допускаються
зловживання монопольним становищем на
ринку, неправомірне обмеження
конкуренції та недобросовісна
конкуренція.

З урахуванням викладеного, беручи до
уваги те, що:

нарахована Позивачем сума не є
санкцією за порушення господарських
зобов'язань;

Відповідач добросовісно виконував
договірні зобов'язання у частині
оплати за спожитий газ і на листопад
2013р. за ним обліковувалась передоплата
у 625,19 грн.;

має місце позитивний результат
держповірки ЗВТ (приладу обліку газу
Споживача);

розрахований Позивачем обсяг
споживання газу за листопад 2013р. значно
перевищує середньомісячні й навіть
середньорічні споживання газу
Відповідачем;

при розрахунку обсягів споживання газу
за листопад 2013р. Позивачем
безпідставно застосовано "паспортні"
дані газоспоживного обладнання, а не
номінальні витрати газу, обумовлені
Договором;

Позивач безпідставно 23 дні не
встановлював повірений прилад обліку
газу Відповідачеві;

застосування Позивачем у даному
випадку п. 5.13 Правил не відповідає
принципу справедливості відносно
добросовісного споживача газу,

суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
господарські витрати слід покласти на
Позивача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Господарські витрати у справі покласти
на Позивача.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня підписання його повного тексту.

Головуючий колегії С.Г. Юзіков

Суддя
Н.Б. Кеся

Суддя
С.В. Мартинюк

Рішення підписане_____________