ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
Справа № 915/711/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Олейняш Е.М. при
секретарі судового засідання Атаманюк
В.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
справу

за позовом Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України", проспект Перемоги, 14, м. Київ,
01135

в особі філії "Октябрьск" Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" (адміністрація
спеціалізованого морського порту
"Октябрьск"), а/с 1090, Корабельний район,
м. Миколаїв, 54052

до відповідача Державного
підприємства "Спеціалізований
морський порт "Октябрьск", а/с 170,
Корабельний район, м. Миколаїв, 54052

про стягнення пені в сумі 15 654, 05 грн.

за участю представників сторін

від позивача Янкович Інна Іванівна,
довіреність № 23 від 09.01.2014 року;

від відповідача Чурай Ганна
Володимирівна, довіреність № 06 від
02.01.2014 року.

Державне підприємство "Адміністрація
морських портів України" в особі філії
"Октябрьск" Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (адміністрація
спеціалізованого морського порту
"Октябрьск") звернулось до
господарського суду Миколаївської
області з позовними вимогами до
відповідача Державного підприємства
"Спеціалізований морський порт
"Октябрьск" про стягнення пені в сумі 15
654, 05 грн.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 22.05.2014 року
позовну заяву прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі, розгляд
справи в судовому засіданні призначено
на 10.06.2014 року.

В судовому засіданні 10.06.2014 року
оголошено перерву до 17.06.2014 року.

В судовому засіданні 17.06.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд позов задовольнити. Позивачем
також подано суду уточнюючий
розрахунок штрафних санкцій (арк.
справи 129-131). В обґрунтування заявлених
позовних вимог позивачем зазначено
наступне.

14.06.2013 року між Державним підприємством
"Адміністрація морських портів
України" в особі філії "Октябрьск"
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (адміністрація
спеціалізованого морського порту
"Октябрьск") (далі - Адміністрація,
позивач) та Державним підприємством
"Спеціалізований морський порт
"Октябрьск" (далі - Порт, відповідач)
було укладено Договір № 22П/13
користування об'єктами інфраструктури,
який зареєстровано в журналі
реєстрації договорів за № 263А-2013 (далі -
Договір).

Предметом Договору є право
користування Портом вказаними в
Договорі об'єктами інфраструктури
Адміністрації.

Відповідно до п. 3.1 Договору порт
здійснює оплату за користування
об'єктами інфраструктури, наданими в
рамках цього Договору.

Позивачем умови Договору виконано в
повному обсязі, з вересня по листопад
2013 року включно було надано у
користування Порту об'єкти
інфраструктури, що підтверджується
актами надання послуг та довідками про
фактичні обсяги вантажопереробки.

Оплата рахунків відповідачем у
встановлений Договором строк
проведена не була.

Із посиланням на умови Договору та
приписи ст. 251, 526, 530, 610-612 Цивільного
кодексу України позивач просив суд
стягнути з відповідача пеню за
неналежне виконання умов Договору
користування об'єктами інфраструктури
№ 22П/13 від 14.06.2013 року в сумі 15 654, 05 грн.

Представник відповідача в судовому
засіданні 17.06.2014 року просив зменшити
розмір пені до 2 348, 11 грн. у зв'язку зі
скрутним матеріальним становищем. На
виконання вимог ухвали суду
відповідачем подано суду письмовий
відзив по суті спору (арк. справи 86-87). В
поданому суду відзиві на позовну заяву
відповідачем зазначено наступне.

З 14.06.2013 року у зв'язку із набранням
чинності Законом України «Про морські
порти України» № 4709-VI від 17.05.2012 року
державні підприємства морського
транспорту, у тому числі і Державне
підприємство «Спеціалізований
морський порт «Октябрьск», були
реорганізовані шляхом виділу
стратегічних об'єктів портової
інфраструктури, іншого майна, прав та
обов'язків стосовно них відповідно до
розподільчих балансів. Внаслідок
виділу було створено Державне
підприємство «Адміністрація морських
портів України».

За наслідками реорганізації
відповідач втратив частину активів,
яка складала значну частину його
доходів, та яка відійшла позивачу.
Втрата частини цих активів спричинила
негативний вплив на фінансовий стан
підприємства, його фінансову
дестабілізацію.

Так, портова інфраструктура була
закріплена за позивачем за
розподільчим балансом, проте основну
господарську діяльність на них мав
здійснювати відповідач, у зв'язку з чим
між позивачем та відповідачем було
укладено ряд договорів у червні 2013
року, у тому числі Договір користування
об'єктами інфраструктури № 22П/13 від
14.06.2013 року.

Як вбачається із наданих позивачем
рахунків вартість надання послуг
відповідачу за користування об'єктами
портової інфраструктури за договором
сягала 250-300 тис. грн. на місяць.

Проте, у сукупності із договором
сервітуту причалів № 266А-2013 від 14.06.2013
року та договором надання послуг із
забезпечення та утримання виробничих
приміщень № 262А-2013, які відповідач
вимушений був укласти для здійснення
своєї господарської діяльності,
загальна щомісячна сума витрат за цими
договорами складала 1,5 млн. грн., що було
значним фінансовим навантаженням на
відповідача, який основні доходи
отримував фактично від перевалки
вантажів, обсяги яких мають тенденцію
постійно змінюватися, найчастіше у бік
їх зменшення.

Так, відповідач у 2013 році зазнав втрати
частини вантажопотоку, що
підтверджується Інформацією щодо
причин збитковості ДП «СМП «Октябрьск»
за 2013 рік; Протоколом від 26.06.2013 року
наради з питання планування перевезень
зовнішньоторговельних та транзитних
вантажів через морські та річкові
порти України за липень 2013 року;
статтею із веб-порталу ДП «АМПУ» від
21.01.2014 року щодо падіння вантажопотоку
у транспортній галузі України. Втрата
частини вантажопотоку спричинила
скрутне фінансове становище
відповідача, збитковість його
діяльності за результатами 2013 року, та
призвело до фінансової неспроможності
Відповідача виконувати своєчасно свої
зобов'язання за договором № 263А-2013 від
14.06.2013 року. Вказане також
підтверджується Звітом про фінансові
результати за 2013 рік.

Підтвердженням фінансової
дестабілізації портових операторів,
зниженням вантажопереробки у портах, у
тому числі і відповідача, після
проведення реформи у морській галузі
також свідчить ініціація у березні 2014
року прийняття проекту Закону України
№ 4431 про ліквідацію позивача.

Відповідач повідомляв позивача своїм
листом № 18/01-2/122 від 29.01.2014 року про
нестабільний фінансовий стан та
скрутне фінансове становище та
звертався до позивача з проханням
надати можливість виконати грошові
зобов'язання поза межами строків,
встановлених договором, та просив не
застосовувати штрафні санкції за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань за умовами договору.

Так, за наслідком таких звернень
сторони дійшли згоди та уклали Графік
погашення заборгованості за
виставленими відповідачу рахунками,
яким було визначено суми та строки
сплати коштів відповідачем на користь
позивача, у тому числі, і за договором
користування об'єктами портової
інфраструктури.

Відповідач звертає увагу на те, що він
своєчасно та у повному обсязі виконує
свої зобов'язання за даним погодженим
між сторонами Графіком погашення
заборгованості, що підтверджується
платіжними дорученнями № 601 від 24.02.2014
року, № 755 та № 756 від 13.03.2014 року, № 1099 та
№ 1100 від 03.04.2014 року, № 1601 та № 1602 від
12.05.2014 року.

У січні 2014 року на адресу відповідача
надійшла претензія позивача № 3/1.14/14-78
від 28.01.2014 року щодо сплати
заборгованості та пені за Договором
користування об'єктами інфраструктури
№ 22П/13 від 14.06.2013 року. У відповіді на
претензію від 28.02.2014 відповідач
зобов'язався виконати свої
зобов'язання щодо сплати основного
боргу, проте просив не застосовувати
пеню у зв'язку з вищезазначеними
обставинами.

Із посиланням на норми ст. 614 ЦК України
відповідач просить врахувати, що
відповідачем вжито заходів до
виконання своїх зобов'язань; основне
зобов'язання щодо погашення
заборгованості виконується
Відповідачем належним чином та у
строки відповідно до погодженого
сторонами Графіку погашення
заборгованостей; причини
несвоєчасного виконання грошових
зобов'язань обумовлені зовнішніми
факторами, незалежними від
відповідача, такими як втрата частини
активів за наслідками реорганізації
підприємства, значне фінансове
навантаження на відповідача за
користування об'єктами портової
інфраструктури (за усіма укладеними з
цього приводу договорами), зниження
вантажопотоку через ДП «СМП
«Октябрьск» у зв'язку із змінами, що
відбувались на ринку надання послуг у
портовій галузі.

Відповідач також просить врахувати, що
ним не було завдано збитків іншим
учасникам господарських відносин, у
тому числі і позивачу; майновий стан
відповідача за 2013 рік є збитковим;
порушення строків сплати коштів не
вплинуло негативно на матеріальний
стан позивача; стягнення пені у
розмірі, визначеному позивачем,
потягне за собою негативні наслідки та
додаткові збитки для відповідача,
проте суттєво не вплине на матеріальне
становище позивача.

Із посиланням на вищевикладене та
норми ст. 233 ГК України, п. 3.17.4 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" № 18 від 26.12.11 року
відповідач просить суд зменшити розмір
пені до 2 348, 11 грн.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та оцінивши усі
подані у справу докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд встановив
наступне.

14.06.2013 року між Державним підприємством
"Адміністрація морських портів
України" в особі філії "Октябрьск"
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (адміністрація
спеціалізованого морського порту
"Октябрьск") (далі - Адміністрація,
позивач) та Державним підприємством
"Спеціалізований морський порт
"Октябрьск" (далі - Порт, відповідач)
було укладено Договір № 22П/13
користування об'єктами інфраструктури,
зареєстровано в журналі реєстрації
договорів за № 263А-2013 (далі - Договір)
(арк. справи 61-64).

Предметом Договору є право
користування Портом наступними
об'єктами інфраструктури
Адміністрації:

1. Під'їзні залізничні колії (адреса м.
Миколаїв, а/с 170) загальною довжиною 16490
погонних метрів, яка примикає до
залізничних колій ст. Жовтнева № 12, 24 та
28, які примикають стрілками № 1, 29 та 35.
Відстань від маневрового світлофора М-3
до стрілки примикання перехресного
переводу № 1-3 складає 62 метри.

2. Автомобільні під'їзні шляхи, а
саме:

- автодорога під'їзна до порту (інв. №
6813);

- автодорога внутрішньопортова причал
№3 (інв. № 6814);

- автодорога внутрішньопортова (інв. №
6816);

- автодорога внутрішньопортова (інв. №
6817);

- автодорога в районі складів
генеральних вантажів та хлораторної
(інв. № 8244);

- автобусна зупинка (інв. № 61537);

- бетонний майданчик для вантажних
автомашин (інв. № 64904);

- автомобільна стоянка порту для
легкових автомобілів (інв. № 64923).

Відповідно до п. 6.1, 6.2 Договору
Договір вважається укладеним і набирає
чинності з моменту його підписання
Сторонами та скріплення печатками
Сторін. Строк дії Договору починає
діяти з моменту підписання Договору та
діє до 31 грудня 2013 року включно.

Відповідно до п. 6.3 Договору
закінчення строку Договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
Договору.

Договір підписано та скріплено
печатками сторін.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України
між сторонами на підставі Договору
виникли зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. При цьому, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Умовами Договору сторони
передбачили наступне.

Відповідно до п. 3.1 Договору порт
здійснює оплату за користування
об'єктами інфраструктури, наданими в
рамках цього Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору з
урахуванням Додаткової угоди № 2 від
24.12.2013 року до Договору вартість
послуги становить 1 грн. 79 коп. (в т.ч. ПДВ
20 %) (що є еквівалентом 0,224 дол. США по
курсу НБУ станом на 13.06.2013 року) за кожну
тонну вантажопереробки Портом за
відповідний період, який дорівнює
одному календарному місяцю (арк. справи
70).

Відповідно до п. 3.4 Договору з
урахуванням Додаткової угоди № 1 від
03.09.2013 року до Договору оплата
здійснюється в безготівковій формі на
підставі Акту. Акт складається на
підставі довідки Порту про фактичні
обсяги вантажопереробки (всі вантажі,
які переміщені залізничними та
автомобільними шляхами) за звітний
період за даними
Транспортно-експедиторського
комплексу Порту (далі - ТЕК) та
підписується не пізніше останнього дня
звітного місяця.

Відповідно до п. 3.5 Договору
оплата здійснюється протягом 30
календарних днів з дати підписання
акта.

Судом встановлено наступне.

Позивачем умови Договору
виконано в повному обсязі, з вересня по
листопад 2013 року включно було надано у
користування Порту об'єкти
інфраструктури, що підтверджується
наступними документами:

- Актом надання послуг № 151 від 30.09.2013
року за вересень 2013 року на суму 285 646, 85
грн. з ПДВ (арк. справи 74);

- Актом надання послуг № 193 від 31.10.2013
року за жовтень 2013 року на суму 227 124, 86
грн. з ПДВ (арк. справи 77);

- Актом надання послуг № 264 від 30.11.2013
року за листопад 2013 року на суму 299 658, 64
грн. з ПДВ (арк. справи 80).

Акти надання послуг підписані
представниками обох сторін та
скріплені печатками.

Факт надання позивачем у користування
відповідача об'єктів інфраструктури
підтверджується також Довідками про
фактичні обсяги вантажопереробки:

- Довідкою б/н про фактичний обсяг
вантажопереробки у вересні 2013 року - 165
113, 786 тон (арк. справи 73);

- Довідкою № 18/03/1452 від 01.11.2013 року про
фактичний обсяг вантажопереробки у
жовтні 2013 року - 131 286, 049 тон (арк. справи
76);

- Довідкою № 18/03/1591 від 02.12.2013 року про
фактичний обсяг вантажопереробки у
листопаді 2013 року - 173 213, 087 тон (арк.
справи 79).

Позивачем також виставлено
відповідачу наступні рахунки на
оплату, а саме: № 156 від 30.09.2013 року за
вересень 2013 року на суму 285 646, 85 грн.
(арк. справи 72); № 209 від 31.10.2013 року за
жовтень 2013 року на суму 227 124, 86 грн. (арк.
справи 75); № 287 від 30.11.2013 року за
листопад 2013 року на суму 299 658, 64 грн.
(арк. справи 78).

Оплата рахунків відповідачем у
встановлений Договором строк
проведена не була.

28.01.2014 року позивач звернувся до
відповідача з претензією № 3/1.14/14-78, в
якій вимагав сплатити суму
заборгованості за період з вересня по
листопад 2013 року в сумі 821 352, 50 грн., а
також пеню відповідно до п 5.3 Договору в
сумі 8 922, 15 грн. (арк. справи 81-82).

28.02.2014 року у відповіді на претензію №
18/01-2/269 відповідач зазначив, що основна
заборгованість за Договором поступово
сплачується відповідно до
затвердженого між сторонами Графіку
погашення заборгованості, а пеню
відповідач не визнає, оскільки
заборгованість виникла у зв'язку зі
скрутним матеріальним становищем
підприємства (арк. справи 84).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом та якщо внаслідок прострочення
боржника виконання зобов'язання
втратило інтерес для кредитора, він
може відмовитися від прийняття
виконання і вимагати відшкодування
збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачає, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Таким чином, договірні правовідносини
між платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань врегульовано Законом
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань".

Відповідно до п. 5.3 Договору у разі
несвоєчасної сплати рахунків Порт
сплачує Адміністрації пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла за період прострочення оплати
від суми заборгованості за кожний день
прострочення, включаючи день сплати
заборгованості.

Рахунок № 156 від 30.09.2013 року за вересень
2013 року на суму 285 646, 85 грн., виставлений
на підставі Акту надання послуг № 151
від 30.09.2013 року за вересень 2013 року на
суму 285 646, 85 грн., мав бути оплачений
відповідачем відповідно до п. 3.5
Договору у строк до 30.10.2013 року.

Фактична оплата вказаного рахунку була
проведена відповідачем 09.01.2014 року, що
не заперечується представниками обох
сторін.

Позивачем здійснено нарахування пені
на суму заборгованості 285 646, 85 грн. за
період з 31.10.2013 року по 09.01.2014 року
включно (71 день) в сумі 7 223, 34 грн.

Рахунок № 209 від 31.10.2013 року за жовтень
2013 року на суму 227 124, 86 грн., виставлений
на підставі Акту надання послуг № 193
від 31.10.2013 року за жовтень 2013 року на
суму 227 124, 86 грн., мав бути оплачений
відповідачем відповідно до п. 3.5
Договору у строк до 30.11.2013 року.

Фактична оплата вказаного рахунку
станом на 31.01.2014 відповідачем проведена
не була.

Позивачем здійснено нарахування пені
на суму заборгованості 227 124, 86 грн. за
період з 01.12.2013 року по 31.01.2014 року
включно (62 дні) в сумі 5 015, 42 грн.

Рахунок № 287 від 30.11.2013 року за листопад
2013 року на суму 299 658, 64 грн., виставлений
на підставі Акту надання послуг № 264
від 30.11.2013 року за листопад 2013 року на
суму 299 658, 64 грн., мав бути оплачений
відповідачем відповідно до п. 3.5
Договору у строк до 30.12.2013 року.

Фактична оплата вказаного рахунку
станом на 31.01.2014 відповідачем проведена
не була.

Позивачем здійснено нарахування пені
на суму заборгованості 299 658, 64 грн. за
період з 31.12.2013 року по 31.01.2014 року
включно (32 дні) в сумі 3 415, 29 грн.

Перевіривши розрахунок розміру пені,
судом встановлено, що розрахунок пені
здійснено позивачем арифметично
правильно відповідно до вимог чинного
законодавства та умов Договору.
Нарахування здійснено позивачем по
кожному окремому зобов'язанню,
виходячи з подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення, та в межах
шестимісячного строку. Період
нарахування визначено позивачем
правильно. Зауважень щодо здійсненого
розрахунку пені від відповідача не
поступало. Детальний розрахунок
розміру пені, здійснений позивачем,
наявний в матеріалах справи (арк.
справи 129-131). Отже, вимога про стягнення
пені в загальній сумі 15 654, 05 грн. є
обґрунтованою та підставною.

Щодо поданого відповідачем клопотання
про зменшення розміру пені до 2 348, 11 грн.
(15% від ціни позову) в порядку ст. 233 ГК
України, яке підтримано представником
відповідача в судовому засіданні 17.06.2014
року, то слід зазначити наступне.

Представник позивача у судовому
засіданні 17.06.2014 року проти зменшення
розміру пені заперечував.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" № 18 від 26.12.11 року з
останніми змінами від 17.12.13 року
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Крім того, ця процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме
частиною третьою статті 551 Цивільного
кодексу України і статтею 233
Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

Системний аналіз вищевказаних норм
дозволяє дійти висновку про те, що суди
мають право при прийнятті рішення про
стягнення штрафу зменшувати його
розмір з урахуванням усіх конкретних
обставин справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

Розглянувши подане відповідачем
клопотання про зменшення розміру пені,
дослідивши подані на його
обґрунтування докази (арк. справи 88-118),
суд, користуючись наданим йому п. 3 ч. 1
ст. 83 ГПК України правом, дійшов
висновку про наявність правових
підстав для його часткового
задоволення та можливості зменшення
розміру пені до 25 % з огляду на наступні
обставини:

- відповідачем вжито заходів до
виконання своїх зобов'язань;

- основне зобов'язання щодо погашення
заборгованості виконується
відповідачем належним чином та у
строки відповідно до погодженого
сторонами Графіку погашення
заборгованості (платіжні доручення
наявні в матеріалах справи) (арк. справи
102-108);

- причини несвоєчасного виконання
грошових зобов'язань обумовлені
зовнішніми факторами незалежними від
відповідача: 1) втрата частини активів,
які складали дохідну частину
відповідача, за наслідками
реорганізації підприємства; 2) значне
фінансове навантаження на відповідача
за користування об'єктами портової
інфраструктури (за усіма укладеними з
цього приводу договорами), яке мало
місце за наслідками реорганізації; 3)
зниження вантажопотоку через ДП "СМП
"Октябрськ" у зв'язку зі змінами, що
відбувались на ринку надання послуг у
портовій галузі;

- відсутність доказів завдання
позивачу збитків внаслідок
несвоєчасного невиконання
зобов'язання з оплати за договором;
доказів понесення позивачем
додаткових витрат тощо;

- збитковий майновий стан відповідача у
2013 році (Звіт про фінансові результати
за 2013 рік);

- прострочення виконання зобов'язання є
незначним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за можливе зменшити розмір заявленої
до стягнення пені до 25 %, тобто з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню пеня в сумі 3 913, 51
грн.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Вказаною
нормою обов'язок доказування
покладений на сторони процесу.
Доказування полягає у поданні доказів
сторонами та доведенні їх
переконливості суду.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК
України слід відшкодувати позивачу з
відповідача.

При цьому, судом враховано, що
відповідно до п. 3.17.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.11 року № 18 з останніми змінами від
17.12.13 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" судовий збір у разі
зменшення судом розміру неустойки
покладається на відповідача повністю,
без урахування зменшення неустойки.

Судовий збір в сумі 1 827 грн. слід
відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції
України, ст. 11, 15, 202, 509, 525, 526, 530, 551, 610-612,
625, 629 ЦК України, ст. 193, 230-233
Господарського кодексу України,
Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", ст. 22, 32, 33, 49, ст. 82, п. 3 ч. 1
ст. 83 ГПК України, ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

частково задовольнити позов
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" () в особі філії
"Октябрьск" Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (адміністрація
спеціалізованого морського порту
"Октябрьск") () до
відповідача Державного підприємства
"Спеціалізований морський порт
"Октябрьск" () про
стягнення пені в сумі 15 654, 05 грн.

Стягнути з відповідача Державного
підприємства "Спеціалізований
морський порт "Октябрьск", а/с 170,
Корабельний район, м. Миколаїв, 54052 () на користь позивача
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України", проспект Перемоги, 14, м. Київ,
01135 () в особі філії
"Октябрьск" Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (адміністрація
спеціалізованого морського порту
"Октябрьск"), а/с 1090, Корабельний район,
м. Миколаїв, 54052 ():

- 3 913, 51 грн. (три тисячі дев'ятсот
тринадцять грн. 51 коп.) - пені за
неналежне виконання умов Договору
користування об'єктами інфраструктури
№ 22П/13 від 14.06.2013 року;

- 1 827, 00 грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять сім грн. 00 коп.) - витрат по
сплаті судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 24.06.2014 року.

Суддя
Е.М. Олейняш