ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" червня 2014 р.Справа № 916/749/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк "Хрещатик"
в особі Одеського регіонального
відділення Публічного Акціонерного
товариства "Комерційний банк "Хрещатик"

до відповідача Другого Приморського
відділу Державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Товариство з
обмеженою відповідальністю "Південний
дім"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні
Відповідача ОСОБА_3;

про звільнення з-під арешту
заставленого майна

Суддя Власова С.Г.

Представники:

Від позивача: Лазарєв О.В. за
довіреністю №3803 від 29.10.2013р.

Від відповідача: не з'явився;

Від третьої особи "Південний дім": не
з'явився;

Від третьої особи ОСОБА_3: ОСОБА_3(на
підставі паспорту);

Суть спору: 28.02.14 за вх. №737/14 Публічне
акціонерне товариство „Комерційний
банк „Хрещатик" звернулося до
господарського суду Одеської області з
позовом до Другого Приморського
відділу Державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції,
в якому просить суд звільнити з-під
арешту заставлене майно, що належить
Товариству з обмеженою
відповідальністю „ПІВДЕННИЙ ДІМ", а
саме: вантажний сідловий тягач - Е RENAULT
MAGNUM, 2003 рік випуску, колір коричневий,
об'єм двигуна 11929 куб. см D,
реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі
(кузов, рама, коляска) № ш.НОМЕР_2.

Ухвалою суду від 03.03.2014р.
провадження у даній справі порушено,
присвоєно № 916/749/14 та залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Південний дім".

Відповідно до розпорядження в.о.
голови господарського суду Одеської
області Петрова В.С. від 07.04.2014р. дану
справу передано на розгляд судді
Цісельському О.В. у зв'язку із
перебуванням судді Власової С.Г. на
лікарняному, про прийняття якої до
провадження останнього винесено
ухвалу від 08.04.2014р.

Згідно з розпорядженням в.о. голови
господарського суду Одеської області
Горячук Н.О. від 14.04.2014р. справу № 916/749/14
передано на розгляд судді Власової С.Г.
у зв'язку з виходом останньої з
лікарняного.

Ухвалою суду від 15.04.2014р. дану справу
прийнято до провадження суддею
Власовою С.Г.

Ухвалою суду від 05.05.2014р. до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача залучено
ОСОБА_3.

16.06.2014р. строк вирішення спору по
справі продовжений на 15 днів у зв'язку з
задоволенням відповідного клопотання
представника позивача, про що винесено
відповідну ухвалу.

Позивач позовні вимоги підтримує з
підстав, викладених у позові, та
просить суд їх задовольнити.

Відповідач про час і місце судових
засідань повідомлений належним чином,
однак, у судові засідання не з'явився та
витребуваних судом доказів не надав.

Третя особа (Товариство з обмеженою
відповідальністю "Південний дім") у
судові засідання не з'явилася та
витребуваних судом доказів не надала.
Ухвали суду, які надіслані третій особі
на адресу, що зазначена у позові,
повернуті до суду органами зв'язку з
відміткою - по закінченню терміну
зберігання.

Третя особа (ОСОБА_3) письмових пояснень
по суті спору не надав. В судовому
засідання позов підтримав.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників позивача та
третьої особи, суд в порядку ст. 75 ГПК
України, встановив наступне:

15.12.2006р. між ВАТ КБ "Хрещатик" (надалі -
"Заставодержатель") та ФОП ОСОБА_3
(надалі - "Позичальник") укладено
Кредитний договір № 302, відповідно до
умов якого Банк надає Позичальнику в
порядку, передбаченому цим Договором,
кредит в сумі 300 000,00 грн. строком на 36
місяців, терміном повернення 14.12.2009р.
(п.1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1.2. Договору (Умови і
порядок видачі кредиту) укладення з
банком наступних договорів, що будуть
забезпечувати виконання зобов'язань
за цим договором в т.ч. договір застави
рухомого майна, а саме: вантажного
сідлового тягача Е, 2003 року випуску,
марка RENAULT , модель MAGNUM, колір
коричневий, об'єм двигуна 11929 куб. см,
реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі
(кузов, рама, коляска) № ш.НОМЕР_2,
заставною вартістю 379731,72 грн., що
належить ТОВ "Південний дім".

Згідно з п.3.1. Виконання зобов'язань
Позичальника за цим договором
забезпечується в т.ч.: договором
застави рухомого майна, а саме:
вантажного сідлового тягача Е, 2003 року
випуску, марка RENAULT, модель MAGNUM, колір
коричневий, об'єм двигуна 11929 куб. см,
реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі
(кузов, рама, коляска) № ш.НОМЕР_2,
заставною вартістю 379731,72 грн. без ПДВ,
що належить ТОВ "Південний дім".

Відповідно до п.8.1. Договору цей Договір
набирає чинності з моменту його
підписання сторонами та і діє до
повного виконання сторонами прийнятих
на себе зобов'язань.

На виконання умов Кредитного договору,
15.12.2006р. між ВАТ КБ "Хрещатик" (надалі
-"Заставодержатель") та ТОВ Південний
дім (надалі - "Заставодавець") укладено
Договір застави № 8/06, згідно з яким
Заставодавець, з метою забезпечення
виконання зобов'язань Позичальника, що
випливають з Кредитного договору № 302
від 15.12.2006р., за умовами якого
Позичальник зобов'язаний повернути
Заставодержателю в строк до 14.12.2009р.
кредит в сумі 300 000,00 грн., сплатити
відсотки за користування кредитом із
розрахунку 18 % річних, у разі
несвоєчасного повернення простроченої
суми кредиту, повернути прострочену
суму з урахуванням індексу інфляції, а
також сплатити можливі неустойку та
збитки, що можуть наступити згідно з
Кредитним договором та цим договором,
передає Заставодержатель, а
Заставодержатель приймає в заставу
вантажний сідловий тягач - Е RENAULT MAGNUM, 2003
рік випуску, колір коричневий, об'єм
двигуна 11929 куб. см D, реєстраційний
номер НОМЕР_1, шасі (кузов, рама, коляска)
№ ш.НОМЕР_2, зареєстрований МРЕВ-2 ДАІ
ГУ-УМВС України в Одеській області
15.12.2006р., який належить Заставодавцю на
підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ
серії НОМЕР_3, виданого МРЕВ-2 ДАІ
ГУ-УМВС України в Одеській області
15.12.2006р., надалі - "Предмет застави"(п.1.1.
Договору застави).

Заставна вартість предмета застави,
згідно акту оцінки, складає 379 731, 72 грн.
(п.1.2. Договору застави).

У випадку невиконання Позичальником
зобов'язань, забезпечених цією
заставою, Заставодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за рахунок
предмета застави у відповідності з ЗУ
"Про заставу", "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень" та у
відповідності з цим договором (п. 1.5.
Договору застави).

Цей Договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами та
нотаріального посвідчення і діє до
повного виконання Позичальником
зобов'язань за Кредитним договором
(п.6.1. Договору застави).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна від 11.01.2007р. вантажний сідловий
тягач - Е RENAULT MAGNUM, 2003 рік випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, № об'єкта
НОМЕР_2 перебуває в обтяженні Одеської
філії ВАТ "КБ "Хрещатик", боржник ТОВ
"Південний дім", термін дії до 11.01.2012р.
Згідно з Витягом про реєстрацію в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна (реєстрація змін) від 27.12.2011р.
внесено зміни відомостей про
обтяження: термін дії після змін до
27.12.2016р., підстава Договір застави
транспортного засобу №8/06 від 15.12.2006р.
Одеське регіональне відділення ПАТ КБ
"Хрещатик".

Позивач зазначає, що виконав
зобов'язання за Кредитним договором
повністю. Відповідач, в свою чергу, у
зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань за Кредитним договором,
заборгував Позивачу 422 490, 30 грн.
(розрахунок заборгованості наявний у
матеріалах справи).

12.05.2010р. було проведено державну
реєстрацію зміни найменування
юридичної особи Відкритого
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Хрещатик" на Публічне акціонерне
товариство "Комерційний банк "Хрещатик"
та видано Свідоцтво про державну
реєстрацію юридичної особи серії А01
№625834.

Позивач, відповідно до умов Договору
застави від 15.12.2006р., вправі
задовольнити свої вимоги за рахунок
предмета застави у випадку невиконання
Позичальником ОСОБА_3 зобов'язань,
забезпечених заставою.

З твердженням позивача , банк не має
можливості задовольнити свої вимоги за
рахунок заставленого майна у зв'язку з
наявністю арештів, які накладено
Відповідачем протягом 2009-2011 років.

Відповідно до листа Відділу
організації
реєстраційно-екзаменаційної роботи
Управління Державтоінспекції ГУ МВС
України в Одеській області від 10.02.2014р.
№7/0-633 станом на 10.02.2014р. наявна
інформація щодо арешту та розшуку
заставленого майна. Згідно з карткою
обліку у БД "Арешт" Приморським
відділом ДВС України накладено арешт
на заставлене майно та накладено арешт
у вигляді розшуку цього майна

Постановою другого Приморського
відділу ДВС України № В-15/816 від 18.04.2011р.
у зв'язку з невиконанням боржником ТОВ
"Південний дім" рішення господарського
суду Одеської області (наказ № 22/181-09-2013
від 15.03.2011р.) накладено арешт на все
майно, що належить ТОВ "Південний дім", а
саме: автомобіль RENAULT MAGNUM,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позивач зазначає, що відповідно до
вимог ст. 14 ЗУ "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень",
зареєстроване обтяження має вищий
пріоритет як над незареєстрованим
обтяженням, так і над обтяженнями,
зареєстрованими пізніше, що дає право
кредитору з вищим пріоритетом
задовольнити свої вимоги за рахунок
реалізації предмета обтяження
переважно перед іншими кредиторами з
нижчим пріоритетом. А на момент
укладення між позивачем та ТОВ
"Південний дім" Договору застави були
відсутні зареєстровані обтяження
заставленого майна третьої особи
(ОСОБА_3). У зв'язку з цим, право застави
на таке майно як спосіб забезпечення
зобов'язань за Кредитним договором
виникло у Позивача першим.

На думку Позивача, арешт на зазначене
заставлене майно, який накладено
Відповідачем, не може бути фактично
реалізований у зв'язку з тим, що майно
знаходиться у заставі Позивача та Банк
має пріоритет на задоволення своїх
вимог за рахунок заставленого майна
перед іншими кредиторами.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач
підтримує позовні вимоги та просить
суд звільнити з-під арешту заставлене
майно, що належить ТОВ „ПІВДЕННИЙ ДІМ",
а саме: вантажний сідловий тягач - Е RENAULT
MAGNUM, 2003 рік випуску, колір коричневий,
об'єм двигуна 11929 куб. см D,
реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі
(кузов, рама, коляска) № ш.НОМЕР_2.

Досліджуючи матеріали справи,
аналізуючи норми чинного
законодавства, що стосується суті
спору, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 Закону України
"Про заставу" в силу застави кредитор
(Заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами. Застава виникає на
підставі договору, закону або рішення
суду.

Зазначені положення
кореспондуються зі ст. 572 Цивільного
кодексу України, згідно якої, в силу
застави кредитор (Заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Як вбачається з матеріалів справи,
15.12.2006р. між ВАТ КБ "Хрещатик" (надалі -
"Заставодержатель") та ФОП ОСОБА_3
(надалі - "Позичальник") укладено
Кредитний договір № 302, відповідно до
умов якого Банк надає Позичальнику в
порядку, передбаченому цим Договором,
кредит в сумі 300 000,00 грн. строком на 36
місяців, терміном повернення 14.12.2009р. На
виконання умов Кредитного договору
між ВАТ КБ "Хрещатик" (надалі
-"Заставодержатель") та ТОВ Південний
дім (надалі - "Заставодавець") укладено
Договір застави № 8/06, згідно з яким
Заставодавець, з метою забезпечення
виконання зобов'язань Позичальника, що
випливають з Кредитного договору № 302
від 15.12.2006р., за умовами якого
Позичальник зобов'язаний повернути
Заставодержателю в строк до 14.12.2009р.
кредит в сумі 300 000,00 грн., сплатити
відсотки за користування кредитом із
розрахунку 18 % річних, у разі
несвоєчасного повернення простроченої
суми кредиту, повернути прострочену
суму з урахуванням індексу інфляції, а
також сплатити можливі неустойку та
збитки, що можуть наступити згідно з
Кредитним договором та цим договором,
передає Заставодержатель, а
Заставодержатель приймає в заставу
вантажний сідловий тягач - Е RENAULT MAGNUM, 2003
рік випуску, колір коричневий, об'єм
двигуна 11929 куб. см D, реєстраційний
номер НОМЕР_1, шасі (кузов, рама, коляска)
№ ш.НОМЕР_2, зареєстрований МРЕВ-2 ДАІ
ГУ-УМВС України в Одеській області
15.12.2006р., який належить Заставодавцю на
підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ
серії НОМЕР_3, виданого МРЕВ-2 ДАІ
ГУ-УМВС України в Одеській області
15.12.2006р., надалі - "Предмет застави".
Відповідно до Витягу про реєстрацію в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна від 11.01.2007р. вантажний сідловий
тягач - Е RENAULT MAGNUM, 2003 рік випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, № об'єкта
НОМЕР_2 перебуває в обтяженні Одеської
філії ВАТ "КБ "Хрещатик", боржник ТОВ
"Південний дім".

Частиною 1 статті 593 Цивільного кодексу
України передбачено, що право застави
припиняється у разі:

1) припинення зобов'язання,
забезпеченого заставою;

2) втрати предмета застави, якщо
заставодавець не замінив предмет
застави;

3) реалізації предмета застави;

4) набуття заставодержателем права
власності на предмет застави.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону
України "Про заставу" заставодавець має
право в будь-який час до моменту
реалізації предмета застави припинити
звернення стягнення на заставлене
майно виконанням забезпеченого
заставою зобов'язання.

Таким чином, виконання забезпеченого
заставою зобов'язання (припинення
основного зобов'язання) може відбутися,
в тому числі, за рішенням суду способом
стягнення коштів з боржника, сплатою
боржником заборгованості добровільно,
а не тільки за рахунок заставленого
майна, що автоматично припинить
звернення стягнення на заставлене
майно.

Звернення стягнення на заставлене
майно та звернення до суду з позовом
про стягнення заборгованості з
боржника є правами кредитора, які він
може реалізовувати у будь-якому
порядку. Звернення стягнення на
заставлене майно є правом, а не
обов'язком заставодержателя.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" на підставі
реєстрації встановлюється пріоритет
обтяження, якщо інші підстави для
виникнення пріоритету не визначені цим
Законом. Задоволення прав чи вимог
декількох обтяжувачів, на користь яких
встановлено обтяження одного й того ж
рухомого майна, здійснюється згідно з
пріоритетом, який визначається в
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно приписів ст. 14 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" якщо інше не
встановлено цим Законом, зареєстроване
обтяження має вищий пріоритет над
незареєстрованими обтяженнями.
Пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом. Обтяжувачі,
які зареєстрували обтяження одного і
того ж рухомого майна одночасно, мають
рівні права на задоволення своїх вимог.
Обтяжувач з вищим пріоритетом має
переважне право на звернення стягнення
на предмет обтяження. Якщо відповідно
до закону обтяжувач вправі притримати
рухоме майно, що належить боржнику, для
забезпечення своєї вимоги, пріоритет
такого права притримання
встановлюється з моменту його
реєстрації. Якщо право притримання не
було зареєстроване, воно не має
пріоритету над зареєстрованими
обтяженнями, але має вищий пріоритет
над незареєстрованими обтяженнями.

Звернення стягнення на предмет
публічного обтяження визначено
нормами ст. 40 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", так згідно
вказаної норми звернення стягнення на
предмет публічного обтяження
здійснюється в порядку, встановленому
законом. Якщо щодо предмета публічного
обтяження зареєстроване інше
обтяження з вищим пріоритетом, при
зверненні стягнення на предмет
публічного обтяження обтяжувач або
особа, на користь якої встановлено
публічне обтяження, зобов'язані
надіслати обтяжувачу з вищим
пріоритетом письмове повідомлення про
звернення стягнення за публічним
обтяженням у порядку, встановленому
статтею 27 цього Закону. У цьому разі
обтяжувач з вищим пріоритетом має
переважне право на звернення стягнення
на відповідне рухоме майно згідно з
положеннями розділу IV цього Закону.

Відповідно до ст. 590 Цивільного кодексу
України звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Заставодержатель набуває право на
звернення стягнення на предмет застави
в разі, коли зобов'язання не буде
виконано у встановлений строк (термін),
якщо інше не встановлено договором або
законом. У разі часткового виконання
боржником зобов'язання, забезпеченого
заставою, право звернення на предмет
застави зберігається в первісному
обсязі.

Однак, у матеріалах справи
відсутні докази звернення позивача до
суду з позовом про звернення стягнення
на предмет застави згідно Договору
застави, не надано відповідного витягу
з реєстрацією запису щодо звернення
стягнення, чи документів про
оформлення права власності банку на
підставах позасудового способу
звернення стягнення передбаченого ст.
26 Закону України "Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень" тощо.

Набуття заставодержателем права
звернення на заставлене майно прямо
кореспондується з правом
заставодержателя звернутись до суду з
позовом про звільнення заставленого
майна з-під арешту, оскільки в разі
припинення права застави (іпотеки),
майно що перебуває під арештом може
бути використане для задоволення вимог
інших кредиторів, а у випадку
реалізації заставодержателем права
звернення на заставлене майно виникає
потреба у звільненні майна з-під арешту
з необхідністю реалізації прав
заставодержателя у відповідний спосіб.

Отже, права позивача, обтяження якого
має вищій пріоритет над оспорюваним
ним публічним обтяженням, вказаним
публічним обтяженням та арештом,
накладеним державним виконавцем на все
майно ТОВ "Південний дім" не
порушуються.

Щодо правомірності накладення арешту
ВДВС суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України
"Про виконавче провадження" звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

В силу положень ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону
України "Про виконавче провадження"
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.
Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.

Порядок звільнення майна з-під арешту,
накладеного в процедурі виконавчого
провадження, визначений положеннями
ст. 60 Закону України "Про виконавче
провадження". Так, відповідно до ч. 1
названої статті, особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Відповідно до статті 60 Закону України
"Про виконавче провадження" особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутись до суду з позовом про
визнання права власності на майно і про
зняття з нього арешту. Відповідачами у
справах за цими позовами є стягувач і
боржник, а справи підлягають
розглядові за правилами
господарського судочинства, якщо вони
виникають у цивільних чи господарських
правовідносинах і суб'єктний склад
сторін у них відповідає вимогам статті
1 ГПК України. Що ж до заперечень проти
арешту (опису) майна, які не пов'язані зі
спором про право на це майно, а
стосуються порушень вимог виконавчого
провадження з боку органів державної
виконавчої служби, то їх слід
розглядати за правилами статті 121-2 ГПК
України. ( п. 5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" № 9 від 17.10.2012р. (з наступними
змінами та доповненнями) .

Між тим, відповідно до п. 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судову практику в справах про
виключення майна з опису" № 6 від
27.08.1976р. (з наступними змінами та
доповненнями) за правилами,
встановленими для розгляду позовів про
виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян і
організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним. Відповідачами в справі
суд притягує боржника, особу, в
інтересах якої накладено арешт на
майно, і в необхідних випадках - особу,
якій передано майно, якщо воно було
реалізовано.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає,
що пред'явлення позовів про звільнення
майна з-під арешту є способами захисту
права власності особи від незаконних
посягань на майно. Цей спосіб судового
захисту застосовується у випадку, коли
особа, яка вважає себе власником
спірного майна, не може здійснювати
свої правомочності власника через те,
що майно було арештоване державним
виконавцем. Істотною ознакою даної
категорії спорів є наявність
безпосереднього спору про право на
арештоване майно.

Однак, позовні вимоги ПАТ КБ "Хрещатик"
не стосуються спору щодо права
власності на заставлене майно і
направлені виключно на оспорювання
законності окремих дій Другого
Приморського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, вчинених в процесі
здійснення виконавчого провадження.

Аналіз наявних в матеріалах справи
докуку ментів засвідчує , що Державний
виконавець діяв у відповідності до
норм ст. 54 Закону України "Про виконавче
провадження", підстави для
задоволення вимог про звільнення
заставленого майна з-під арешту
відсутні, а накладення арешту на майно
не позбавляє права заставодержателя на
першочергове задоволення його вимог за
рахунок заставленого майна, що
передбачено, зокрема і ч. 6 ст. 54 Закону
України "Про виконавче провадження".

Державний виконавець здійснював свій
обов'язок щодо накладення арешту на
майно у зв'язку з виконанням судового
рішення, яке знаходиться на
примусовому виконанні, а тому
виконавчі дії жодним чином не
порушували права Банку.

Підсумовуючи вищевикладені обставини,
господарський суд дійшов висновку, що
шляхом пред'явлення даного позову ПАТ
КБ "Хрещатик" як стягувач за виконавчим
провадженням намагається реалізувати
свої права щодо оскарження окремих дій
відповідача - органу державної
виконавчої служби.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
В свою чергу, доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, законодавство, що регулює
спірні правовідносини, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ
"Хрещатик" не підлягають задоволенню
через неправильно обраний позивачем
спосіб захисту своїх прав.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству "Комерційний банк "Хрещатик"
в особі Одеського регіонального
відділення Публічного Акціонерного
товариства "Комерційний банк "Хрещатик"
у позові.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20 червня
2014 року.

Суддя
Власова С.Г.