ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2014 р.Справа № 916/1017/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

головуючого судді: Головея В.М.,

суддів: Мирошниченко М.А., Шевченко В.В.,

при секретарі судового засідання:
Максіміхіній Ю.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - Єгоров В.С. (за
довіреністю),

від відповідача - Клочко І.В. (за
довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України»

на рішення господарського суду
Одеської області від 15.05.2014р.

по справі № 916/1017/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»

до Комунального
виробничо-експлуатаційного
підприємства
«Котовськтеплокомуненерго»

про стягнення 2 538 663,23 грн.

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце засідання суду.

Повна фіксація судового процесу
здійснювалась згідно ст. 129 Конституції
України та ст. 4-4 Господарського
процесуального Кодексу.

В судовому засіданні 26.06.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014р. Публічне акціонерне
товариство «Національна акціонерна
компанії «Нафтогаз України» (далі - ПАТ
«НАК «Нафтогаз України», позивач)
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом про
стягнення з Комунального
виробничо-експлуатаційного
підприємства
«Котовськтеплокомуненерго» (далі -
КВЕП «Котовськтеплокомуненерго»,
відповідач) основного боргу у розмірі 2
080 750,62 грн., пені - 173 993, 29 грн., 7 % штрафу -
191 529,77 грн., суму на яку збільшився борг
в наслідок інфляційних процесів за
весь час прострочення, що складає 17 305,05
грн., три відсотки річних - 75 084,50 грн. та
судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач в порушення умов,
укладеного між сторонами договору
купівлі продажу природного газу від
28.09.2012р. №12/1078-ТЕ-23 не розрахувався в
повному обсязі та своєчасно у
встановлені договором строки за
придбаний природний газ, а тому повинен
сплатити борг, пеню передбачену
умовами договору, понесені позивачем
втрати від інфляції, 7 % штрафу та 3%
річних, нарахування яких передбачено
умовами договору і ст. 625 ЦК України.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 15.05.2014р. по справі № 916/1017/14
позовні вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз
України» задоволені частково, стягнуто
з відповідача на користь позивача
збитки від інфляції в сумі 17 305,05 грн., 3 %
річних - 75 084,50 грн., пеню в сумі 1,00 грн.,
штраф в сумі 1,00 грн., судовий збір - 50
773,26 грн.. В решті позову відмовлено.
Провадження в частині позовних вимог
про стягнення основного боргу в
розмірі 2 080 750, 62 грн. - припинено.

Рішення прийнято із застосуванням ст.
12 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»,
ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 551, 610 - 612, 615, 617, 625,
629, 632, 662, 664, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 193, 231 -
233, ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» від
22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами
та доповненнями) та п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України.

Не погоджуючись із рішенням
господарського суду, ПАТ «НАК
«Нафтогаз України» звернулось до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення в частині
зменшення розміру пені та штрафу,
прийняти нове яким, стягнути пеню та
штраф у повному обсязі, визначеному ним
у позові, в іншій частині рішення
залишити без змін. Скаржник також
просив суд стягнути з відповідача
понесені витрати по сплаті судового
збору за подання цієї скарги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
скаржник послався на те, що місцевим
судом при зменшенні сум пені та штрафу
порушено норми матеріального та
процесуального права. Скаржник вважає,
що місцевий господарський суд
зменшуючи розмір штрафних санкцій не
прийняв до уваги негативні наслідки,
спричинені позивачу від прострочення
виконання зобов'язання відповідача,
тобто не врахував інтересів позивача
порушених відповідачем. До скарги
позивач додав свій фінансовий звіт і
баланс, а також витяги з постанов
Вищого господарського суду України у
яких вирішувались аналогічні питання,
щодо зменшення пені та штрафу.

Відзив на апеляційну скаргу до
Одеського апеляційного господарського
суду не надходив.

В судовому засіданні 26.06.2014р.
представник позивача надав пояснення
якими підтримав доводи апеляційної
скарги і просив задовольнити останню.

Представник відповідача в судовому
засіданні 26.06.2014р. надав пояснення та
просив рішення господарського суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Судова колегія зазначає, що разом з
апеляційною скаргою позивач надав
копії балансу (звіт про фінансовий
стан) на 31.12.2013р. та звіту про фінансові
результати (звіт про сукупний дохід) за
2013р. ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

В судовому засіданні
представником позивача заявлено
клопотання про залучення цих
додаткових доказів до матеріалів
справи.

Заслухавши думку представника
відповідача щодо заявленого
клопотання про залучення до матеріалів
справи додаткових документів, колегія
суддів прийняла рішення про залучення
до матеріалів справи доданих
скаржником до апеляційної скарги
додаткових доказів.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
перевіривши правильність юридичної
оцінки встановлених фактичних
обставин справи, застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті рішення, колегія
суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено господарським судом,
28.09.2012р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України»
(продавець) та КВЕП
«Котовськтеплокомуненерго» (покупець)
укладено договір купівлі-продажу
природного газу № 12/1078-ТЕ-23, за умовами
якого продавець зобов'язується
передати у власність покупцю у 2012
природний газ, ввезений на митну
територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз
України» за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а
покупець зобов'язується приймати та
оплачувати газ на умовах договору. Газ,
що продається за договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями (п.п. 1.1., 1.2.
договору).

Пунктами 3.1., 3.3., 3.4. договору
встановлено, що продавець передає
покупцю газ у пунктах
приймання-передачі газу на вхідній
запірній/відключаючій арматурі
покупця. Право власності на газ
переходить від Продавця до Покупця в
пунктах приймання-передачі. Після
переходу права власності на газ
покупець несе всі ризики і приймає на
себе всю відповідальність, пов'язану з
правом власності на газ.
Приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу покупця. Не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
місяцем продажу газу, покупець
зобов'язується надати продавцеві
підписані та скріплені печатками
покупця та газорозподільного
(газотранспортного) підприємства три
примірники акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість.

Відповідно до п. п. 5.1 - 5.3, 6.1 договору
ціна (граничний рівень ціни) на
природний газ для теплопостачальних
підприємств та послуги з його
транспортування встановлюються
Національною комісією регулювання
електроенергетики України (НКРЕ). Ціна
за 1000 куб.м. природного газу становить 1
091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб.м.
природного газу - 1 091,00 грн., крім того
ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 1 309,20 грн. У разі
зміни НКРЕ ціни на природний газ та/або
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання, вони є обов'язковими для
сторін за цим договором з момент
введення їх в дію. Оплата за газ
здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

З наявних в матеріалах справи
актів приймання-передачі газу
вбачається, що протягом періоду
жовтень-грудень 2012р., загальна вартість
поставленого позивачем природного
газу складає 2 750 139,56 грн.

На момент пред'явлення даного позову за
КВЕП «Котовськтеплокомуненерго»
рахувалась заборгованість перед
позивачем за природний газ, в сумі 2 080
750,62 грн., що є порушенням покладених на
відповідача за умовами даного договору
грошових зобов'язань. Однак, вказана
сума заборгованості була сплачена
відповідачем 01.04.2014р. після отримання
відповідних бюджетних коштів , тобто
після звернення позивача до суду.

Оскільки заявлена до стягнення сума
основного боргу в розмірі 2 080 750,62 грн.
відповідачем сплачена після звернення
позивача до суду, предмет спору в цій
частині між сторонами відсутні, отже
господарський суд на думку судової
колегії правомірно та обґрунтовано
припинив провадження на підставі п. 1-1
ч. 1 ст. 80 ГПК України, у справі в цій
частині позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 615 та ч. 2 ст. 625 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок нарахованих сум 3% річних та
інфляції, колегія суддів дійшла
висновку, що їх зроблено методологічно
та арифметично правильно.

Враховуючи викладені обставини та
приписи ст .625 ЦК України колегія суддів
дійшла висновку, що місцевий суд
обґрунтовано задовольнив позовну
вимогу в частині стягнення з
відповідача трьох відсотків річних та
суму інфляційних втрат.

Щодо зменшення позовних вимог в
частині стягнення з відповідача пені у
розмірі 1,00 грн. та 7 % штрафу в розмірі 1,00
грн., колегія суддів апеляційної
інстанції зазначає наступне.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у
разі невиконання покупцем умов п. 6.1
цього договору продавець має право не
здійснювати поставку газу покупцю або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів при
умові їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
покупцем п. 6.1 умов цього договору, він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити продавцю, крім суми
заборгованості, пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 231 ГК України у
разі якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України чи
за рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: 1) за порушення умов
зобов'язання щодо якості
(комплектності) товарів (робіт, послуг)
стягується штраф у розмірі двадцяти
відсотків вартості неякісних
(некомплектних) товарів (робіт, послуг);
2) за порушення строків виконання
зобов'язання стягується пеня у розмірі
0,1 відсотка вартості товарів (робіт,
послуг), з яких допущено прострочення
виконання за кожний день прострочення,
а за прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної вартості. У
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Перевіривши надані позивачем
розрахунки пені та 7% штрафу, колегія
суддів, як і суд першої інстанції,
дійшла висновку, що вони зроблені
арифметично і методологічно правильно,
з урахуванням умов договору, чинного
законодавства, періодів прострочки та
розміру прострочених грошових сум.

Однак, господарським судом у зв'язку із
неподанням позивачем будь-яких доказів
понесення останнім збитків внаслідок
допущеного з боку КВЕП
«Котовськтеплокомуненерго» порушення
власних грошових зобов'язань,
враховуючи причини неналежного
виконання відповідачем власних
грошових зобов'язань у вигляді
несвоєчасного отримання бюджетного
відшкодування різниці між розміром
затверджених та економічно
обґрунтованих тарифів, істотну
соціальну роль, яку відіграє
господарська діяльність відповідача, з
метою недопущення погіршення
фінансового стану КВЕП
«Котовськтеплокомуненерго», керуючись
приписами ч.3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст. 233
ГК України, п. 3 ч.1 ст. 83 ГПК України,
зменшено кожну із нарахованих
позивачем штрафних санкції до 1,00 грн.

Таким чином, на користь позивача
підлягає стягненню пеня в сумі 1,00 грн.
та штраф в сумі 1,00 грн., з даним
висновком господарського суду,
незважаючи на незгоду скаржника щодо
необґрунтованості зменшення розміру
пені та 7% штрафу та викладені ним у
скарзі доводи, судова колегія
погоджується з висновком
господарського суду, з огляду на
наступне.

Так, норми ЦК України, ГК України та ГПК
України передбачають можливість
зменшення судом розміру штрафних
санкцій які підлягають стягненню, при
наявності певних умов.

Пунктом 3 ч.1 ст.83 ГПК України надає суду
право зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки, яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання.

Частина 3 ст. 551 ЦК України передбачає,
що суд може зменшити розмір неустойки,
якщо він значно перевищує розмір
збитків та за наявності інших обставин,
які мають істотне значення.

Частиною першою ст.233 ГК України також
встановлено таку можливість.

Згідно приписів цієї статті при
зменшення розміру неустойки повинно
бути взяти до уваги ступень виконання
зобов'язання боржником, майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні, не лише майнові, але і
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

З викладеного вбачається, що зазначені
норми дають право суду на зменшення
неустойки в залежність від
співвідношення її розміру і збитків.

При цьому при застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК
України та ст. 233 ГК України слід мати
на увазі, що поняття «значно» та
«надмірно» є оціночними і мають
конкретизуватися судом у кожному
конкретному випадку. При цьому слід
враховувати, що правила ч. 3 ст. 551 ЦК
України та ст. 233 ГК України направлені
на запобігання збагаченню кредитора за
рахунок боржника, недопущення
заінтересованості кредитора у
порушенні зобов'язання боржником.

У Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України, від 26.12.2011,
№ 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» визначено, що :
«вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.» При
стягнені штрафних санкцій суд також
повинен виходити з принципів
справедливості, добросовісності та
розумності.

Як свідчать матеріали справи
відповідач довів, що невиконання ним
зобов'язань за договором виникло з
об'єктивних причин (14.02.2014р. між
Головним управлінням Державної
казначейської служби України в
Одеській області (Сторона перша),
Департаментом фінансів Одеської
обласної державної адміністрації
(Сторона друга), Департаментом розвитку
інфраструктури та
житлово-комунального господарства
Одеської обласної держадміністрації
(Сторона третя), Фінансовим управлінням
Котовської міської ради (Сторона
четверта), Управлінням комунального
господарства та будівництва
Котовської міської ради (Сторона п'ята),
КВЕП "Котовськтеплокомуненерго"
(Сторона шоста) та ПАТ „НАК „Нафтогаз
України" (Сторона остання) було
укладено договір про організацію
взаєморозрахунків № 192/30, предметом
якого є організація проведення
сторонами взаєморозрахунків
відповідно до п. 24 ст. 14, п. 2 ст. 16 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» і Порядку та умов надання у
2014 році субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування, затверджених
постановою КМУ від 29.01.2014р. № 30. Сторони
погоджують перелік підприємств,
установ та організацій, що беруть
участь у проведенні взаєморозрахунків,
та послідовність виконання сторонами
договору. Казначейство перераховує
кошти, які надійшли до спеціального
фонду державного бюджету від продажу
облігацій внутрішньої державної
позики згідно з п. 2 ст. 16 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік», стороні першій в сумі 9 386 737,06
грн. на підставі рішення Мінфіну. В
подальшому, Сторона перша перераховує
на рахунок Стороні другій, Сторона
другій - Стороні третій, Сторона третя -
Стороні четвертій, Сторона четверта -
Стороні п'ятій, Сторона п'ята - Стороні
шостій грошові кошти в сумі 9 386 737,06
грн. для погашення частини
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялася,
транспортувалась та постачалась
населенню. В свою чергу, Сторона шоста
перераховує на рахунок Сторони
останньої кошти в сумі 9 386 737,06 грн., в
тому числі ПДВ в сумі 1 564 456,18 грн., для
погашення заборгованість за спожитий
природний газ 2012 року згідно з
договором від 28.09.2012р. № 12/1078-ТЕ-23 в сумі
2 080 750,62 грн. та за спожитий природний
газ 2013 року згідно з договором від
28.12.2012р. № 13/3114-ТЕ-23 в сумі 7 305 986,44
грн.) та тяжким фінансовим становищем.

Водночас позивач не довів наявність
понесених ним збитків саме за
порушення відповідачем зобов'язань за
договором.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано, враховуючи
вищевказані фактичні обставини та
приписи чинного законодавства, зменшив
розмір штрафних санкцій

Отже, наведені скаржником у
апеляційній скарзі доводи, не
спростовують висновків місцевого суду
та не доводять їх помилковість, а тому
не можуть бути підставою для
скасування судового рішення.

Перевіряючи згідно приписів ст.101 ГПК
України законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в повному
обсягу, тобто не тільки на підставах
викладених у апеляційній скарзі,
судова колегія не встановила будь-яких
порушень норм матеріального і
процесуального права з боку місцевого
суду і вважає, що зроблені судом
висновки відповідають фактичним
обставинам справи, наявним в ній
доказам та приписам чинного
законодавства.

З огляду на викладене судова
колегія не вбачає будь-яких
передбачених ст.104 ГПК України правових
підстав для скасування рішення
місцевого суду.

Керуючись ст. 99, 101-105 ГПК України
колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської
області від 15.05.2014р. залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 27.06.2014 року.

Головуючий суддя
Головей В.М.

Судді
Мирошниченко М.А.

Шевченко В.В.