ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.06.2014
Справа №905/2035/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Подколзіної Л.Д., при
секретарі судового засідання
Асмановій Е.Е., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Промисловий Регіон», м.Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Афіна» м. Маріуполь Донецької області

про стягнення 90184,58 грн.

за участю уповноважених сторін:

від позивача - ОСОБА_1 - адвокат за
посвідченням №НОМЕР_1від відповідача -
не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Промисловий
Регіон», м.Донецьк, звернулось до
господарського суду з позовом про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Афіна» м. Маріуполь Донецької області
суми попередньої оплати у розмірі
4887,50грн. та збитків у розмірі 85297,08грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що свої
зобов'язання на виконання умов
договору №08-08-Т від 08.08.2013р. щодо
передоплати здійснив у повному обсязі,
а саме сплатив суму у розмірі 420000,00грн.,
однак відповідачем було поставлено
неякісний товар, у зв'язку із чим ТОВ
«Промисловий Регіон» було змушено
повернути товар відповідачу на
загальну суму 307170,00грн. таким чином за
останнім утворилася заборгованість у
розмірі 4887,50грн. та виникли збитки на
суму 85297,08грн. у зв'язку із оплатою
залізничного тарифу при повернені
неякісної продукції відповідачу.

На підтвердження своїх вимог
позивачем представлено копію
вказаного договору, копію специфікації
від 08.08.2013р., копії банківських виписок
щодо оплати товару від 09.08.2013р., 12.08.2013р.,
20.08.2013р., 23.08.2013р., копії видаткових
накладних №РН-0000063 від 11.08.2013р., №РН-0000067
від 18.08.2013р., №РН-0000069 від 23.08.2013р.,
№РН-0000073 від 24.08.2013р., акти
прийому-передачі відвантаженого
вугілля від 11.08.2013р., від 18.08.2013р., від
23.08.2013р., від 24.08.2014р., копії сертифікатів
відбору проб та випробувань від
12.08.2013р., від 19.08.2013р, від 23.08.2013р., від
27.08.2013р., копію зворотної накладної №1
від 01.09.2013р., копію договору №1308/1 від
08.08.2013р., копію специфікації від 08.08.2013р.
до договору №1308/1 від 08.08.2013р., копію
банківської виписки від 09.08.2013р., копії
рахунків-фактури №СФ-0000404 від 19.09.2013р.,
№СФ-0000405 від 19.09.2013р., №СФ-0000406 від
19.09.2013р., №СФ-0000407 від 19.09.2013р., копії
актів здачі-приймання робіт №ОУ-0000016,
№ОУ-0000017, копії звітів експедитора від
21.08.2013р., від 31.08.2013р.

21.05.2014р. через канцелярію суду від
позивача надійшли додаткові пояснення,
які долучені судом до матеріалів
справи.

Позивач у судовому засіданні
підтримав позовні вимоги у повному
обсягу та через канцелярію суду надав
клопотання про доручення до матеріалів
справи додаткових документів, а саме:
копію накладної №1 від 01.09.2013р. про
повернення постачальнику продукції, та
копію банківської виписки від 30.10.2013р.
на суму 85339,68грн.

Відповідач у судове засідання без
пояснення причин не з'явився, своєї
позиції по суті заявлених вимог до
відома суду не довів, відзиву та
доказів сплати стягуваних сум або
припинення відповідних грошових
зобов'язань у інший спосіб не надав,
хоча повідомлявся про судовий розгляд
належним чином шляхом своєчасного
надсилання ухвали за адресою
місцезнаходження. Також у матеріалах
справи міститься поштове повідомлення
про вручення процесуального документу
відповідачу.

Суд вважає за можливе розглянути
спір за наявними в справі матеріалами в
порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки їх цілком достатньо для
правильної юридичної кваліфікації
спірних правовідносин, а неявка без
пояснення причин представника
належним чином повідомленого
відповідача та ненадання ним певних
доказів у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33
та 77 цього Кодексу не перешкоджає
вирішенню спору та не може вважатися
підставою для відкладання розгляду
справи.

Вислухавши у судовому засіданні
представника позивача та дослідивши
матеріали справи і оцінивши надані
суду докази в порядку ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВСТАНОВИВ :

08.08.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Афіна» (продавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Промисловий Регіон» (покупець) був
укладений договір №08-08-Т на поставку
товару, згідно умов якого постачальник
зобов'язався поставити, в установлені
строки та у власність покупця вугілля
(товар), а покупець зобов'язався
прийняти й оплатити товар на умовах
даного договору.

Пункт 1.2 договору передбачає, що марка
товару, його кількість, ціна та строк
поставки вказуються у специфікаціях.,
які є невід'ємною частиною даного
договору. Загальна кількість
поставленого товару за договором, це
сукупність сум вартості товару згідно
із специфікаціями даного договору. (п.
1.3 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору ціна
товару, який продається за даним
договором встановляється за згодою
сторін та вказується у специфікації.

Згідно п. 3.3 договору строки, об'єм
поставок та реквізити грузоотримувача
визначаються у погоджених сторонами
заявках.

Як вбачається із п. 4.1 договору
приймання вугілля за кількістю
здійснюється покупцем у відповідності
з Постановою Держарбітражу при Совмінє
СРСР «Інструкція про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення та товарів народного
споживання по кількості» від 15.06.1965р.
№П-6.

Пунктом 4.5 договору сторони погодили,
що у разі поставки товару
невідповідної якості, його опробування
здійснюється за рахунок покупця
акредитованою незалежною лабораторією
на вибір Покупця. Продавець
відшкодовує Покупцю усі понесенні їм
збитки на опробування товару на
протязі двох робочих днів з моменту
виставлення йому рахунку-фактури. У
випадку представлення підтверджуючих
документів, а також сертифікатів
якості із зазначенням номерів вагонів
та дати відбору проб. Відбір проб
повинен проводитися не пізніше двох
робочих днів, після прибуття товару на
станцію покупця, у підтвердження чого є
вхідна залізнична накладна, яка видана
станцією призначення.

Відповідно до п. 6.2. договору оплата
здійснюється покупцем на основі 50%
передоплати, а інші 50% по прийомці
товару грузоотримувачем на протязі
трьох банківських днів, після
відправки товару, дата відправки
товару вказана у залізничних
накладних, які видані станцією
відправника. Залізничний тариф
сплачує покупець (п. 6.4 договору).

Пунктом 7.1 договору встановлений
строк його дії з моменту підписання і
діє до 31.12.2013р.

Враховуючи вищезазначене,
договір, на який посилається позивач,
вважається судом укладеним, так як в
ньому сторонами передбачені всі
істотні умови.

У відповідності до ч. 1 ст. 67
Господарського кодексу України
відносини підприємства з іншими
підприємствами, організаціями,
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності, виконуються
на підставі договорів.

За своїм змістом та правовою природою
договір №08-08-Т від 08.08.2013р., на який
позивач посилається як на підставу
своїх вимог, є договором поставки та
підпадає під правове регулювання норм
статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК
України. В частині, що не суперечить
Договору, до вказаного правочину також
застосовуються норми ЦК України, які
регулюють правила купівлі-продажу
(статті 655-697 ЦК України).

За умовами статті 193 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону і
укладеного договору.

На виконання умов Договору,
відповідно до специфікації за
видатковими накладними №РН-0000063 від
11.08.2013р. на суму 90 112,50 грн.; №РН-0000067 від
18.08.2013р. на суму 90 180,00грн.; №РН-0000069 від
23.08.2013р. на суму 155 700,00грн.; №РН-0000073 від
24.08.2013р. на суму 61 290,00грн. відповідач
поставив позивачеві товар на загальну
суму 267279,70грн., а позивач на виконання
вимог п.2.3. договору перерахував
попередню оплату у розмірі 420 000,00 грн.

У зв'язку із неякісною поставкою
товару, відповідно до проведеної
незалежної перевірки якості
відвантаженого товару, якісні
показники товару яке було поставлено
ТОВ «Промисловий Регіон» не
відповідають вимогам, які встановлені
договором №08-08-Т від 08.08.2013р., що
підтверджується сертифікатами відбору
проб та випробувань від 12.08.2013р., від
19.08.2013р., від 23.08.2013р., від 27.08.2013р., які
здійснені ТОВ «Сучасна сертифікація та
інспекція». У зв'язку з чим, позивачем
було повернуто відповідачу товар на
загальну суму 307 170,00грн., відповідно до
Зворотної накладної №1 від 01.09.2013р.,
копія якої міститься у матеріалах
справи. Фактично позивачем без
зауважень до якості було прийнято
товар на загальну суму 90 112,50 грн.
Відповідач у зв'язку із неякісним
постачанням товару та на вимогу
Позивача частково повернув грошові
кошти за товар у сумі 325 000,00грн., що
підтверджується банківськими
виписками за 05.09.2013 на суму 125 000,00грн., за
23.09.2013 на суму 50 000,00грн., за 07.10.2013 на суму
100 000,00грн., за 14.10.2013 на суму 50 000,00 грн. У
зв'язку з поверненням товару
відповідачу та здійсненням ТОВ
«Промисловий Регіон» попередньої
оплати, за відповідачем утворилася
заборгованість у сумі 4887,50грн.

28.01.2013р. позивачем було направлено на
адресу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Афіна» претензію №1401/24-1 від 24.01.2014р.
щодо повернення грошових коштів та
відшкодування збитків за договором
поставки №08-08-Т від 08.08.2014р. у сумі
90184,58грн. Також позивач повідомив
відповідача, що відповідно до п.п. 8.1. та
8.2 вищевказаного договору у зв'язку із
неналежним виконанням обов'язків з
боку відповідача, позивач втратив
інтерес щодо подальшої поставки товару
та відмовився від подальшого його
виконання. У зв'язку з чим, позивач
вважає договір №08-08-Т від 08.08.2014р.
розірваним за ініціативою покупця.
Відповідно до п. 6.4 договору
залізничний тариф сплачує покупець, за
таких обставин ТОВ «Промисловий
Регіон» понесло додаткові витрати по
транспортуванню та експедируванню
вантажу при поверненні неякісного
товару. Дані витрати по сплаті
залізничного тарифу складають суму у
розмір 85297,08грн., що підтверджується
договором №1308/1 від 08.08.2013р., актами
здачі-прийняття робіт №ОУ0000016, №ОУ0000017,
№ОУ-0000018, №ОУ-0000019, відомістю №23081874
оплати за користування вагонами за
серпень 2013р. та залізничними
накладними на транспортування вагонів.
В підтвердження перерахування
грошових коштів позивачем у сумі
85297,08грн. є копія банківської виписки
від 30.10.2013р., яка наявна у матеріалах
справи та де значиться призначення
платежу, як оплата за відшкодування
залізничного тарифу відповідно до
рахунку №СФ-0000407, №СФ-0000406, №СФ-0000405,
№СФ-0000404, копії яких наявні у
матеріалах справи. Дана вимога
залишилась без виконання з боку
відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини
суд дійшов до висновку, що вимоги
позивача обґрунтовані та підлягають
задоволенню так як договір є
обов'язковим для виконання сторонами,
що передбачено ст.629 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Позивач свої зобов'язання щодо
попередньої оплати товару виконав у
повному обсязі, а саме здійснив
передоплату товару на загальну суму
420000,00грн., що підтверджується
матеріалами справи.

Відповідач в свою чергу прийняті на
себе зобов'язання належним чином не
виконав та всупереч вимог
законодавства поставив неякісний
товар, що свідчить про порушення
стороною ч. 1 ст. 673 ЦК України.

Частиною 2 ст. 678 ЦК України встановлено,
що у разі істотного порушення вимог
щодо якості товару (виявлення
недоліків, які не можна усунути,
недоліків, усунення яких пов'язане з
непропорційними витратами або
затратами часу, недоліків, які
виявилися неодноразово чи з'явилися
знову після їх усунення) покупець має
право за своїм вибором, зокрема,
відмовитися від договору і вимагати
повернення сплаченої за товар грошової
суми або вимагати заміни товару.

Згідно ч. 5 ст. 268 Господарського кодексу
України, у разі поставки товарів більш
низької якості, ніж вимагається
стандартом, технічними умовами чи
зразком (еталоном), покупець має право
відмовитися від прийняття і оплати
товарів, а якщо товари уже оплачені
покупцем, то вимагати повернення
сплаченої суми.

З матеріалів справи вбачається, що у
зв'язку з поставкою неякісного товару
позивач звернувся до відповідача з
вимогою повернути грошові кошти як
суму попередньої оплати у розмірі
4887,50грн. та компенсувати суму понесених
збитків по транспортуванню та
експедируванню товару, який був
повернутий у зв'язку із
невідповідністю якості, яка
встановлена договором поставки №08-08-Т
від 08.08.2013р. у розмірі 85297,08грн.

В свою чергу, відповідачем зобов'язання
щодо повернення грошових коштів не
було виконане в повному обсязі. Тобто
передоплата в сумі 4887,50грн. на
сьогоднішній день залишалася останнім
не повернута.

Відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України
якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

У відповідності до вимог ст.530 ЦК
України боржник повинен виконати
зобов'язання у семиденний термін з дня
пред'явлення вимог кредитором. Така
претензія вих.№1401/24-1 від 24.01.2014р. з
вимогою про повернення грошових коштів
у розмірі 4887,50грн. та компенсування
суми понесених збитків у розмірі
85297,08грн. на рахунок позивача, була
надіслана відповідачу 28.01.2014р. про що
свідчить копія фіскального чеку, яка
наявна у матеріалах справи.

На час звернення із позовом
відповідачем не повернуто позивачу
суму попередньої оплати у розмірі
4887,50грн. Відтак господарський суд
дійшов висновку, що позовні вимоги у
цій частині є доведеними,
обґрунтованими матеріалами справи, а
також такими, що підлягають
задоволенню.

За змістом статті 22 Цивільного кодексу
України, особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі. Збитками є:
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 Господарського кодексу
України встановлено, що учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено,
завдані ним збитки -витрати, зроблені
управненою стороною, втрату або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Розглядаючи позовні вимоги щодо
стягнення збитків, суд виходить з того,
що складовою збитків є наявність
збитків, протиправна поведінка
боржника, причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та збитками.

В даному випадку в результаті
господарської операції позивачем
понесено збитки у зв'язку із неякісною
поставкою відповідачем товару та
необхідністю його повернення
остатньому, не належним виконанням
умов договору поставки №08-08-Т від
08.08.2013р. ТОВ «Будівельна компанія
«Афіна».

У матеріалах справи наявний договір
№1308/1 від 08.08.2013р. який укладений між ТОВ
«Промисловий Регіон» (продавець) та ТОВ
«ГК «Альтернатива» (покупець),
відповідно до якого останній є
замовником товару за договором
укладеним між ТОВ «Промисловий Регіон»
та ТОВ «Будівельна компанія «Афіна». За
умовами п. 6.4 вищевказаного договору
залізнично-дорожній тариф сплачує
покупець, тобто замовник товару. У
зв'язку із неякісною поставкою товару
та його поверненням постачальнику,
позивач повинен був компенсувати
сплачений залізнично-дорожній тариф
ТОВ «ГК «Альтернатива». Як вбачається
із матеріалів справи позивачем був
оплачений залізничний тариф у сумі
85297,08грн. який розцінюються судом як
збитки, що підлягають відшкодуванню на
підставі ст.224-226 ГК України.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов до висновку щодо доведення
позивачем того, що збитки були
заподіяні діями відповідача та
безпосередній причиний зв'язок між
правопорушенням і їх спричиненням,
розміру понесених збитків, отже
відповідач повинен відшкодувати
збитки у розмірі 85297,08грн. в повному
обсязі.

За таких обставин, враховуючи, що
понесення збитків позивачем
підтверджені матеріалами справи та
відповідачем не спростовані належними
доказами, позов в цій частині підлягає
задоволенню.

Також позивач просить суд відшкодувати
йому за рахунок відповідача витрати по
оплаті послуг адвоката в сумі 4 500,00грн.

Відповідно до ст.44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Оскільки статтею 44 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що до складу судових
витрат входить оплата послуг адвоката,
то суд вважає, що в контексті цієї норми
судові витрати за участь адвоката при
розгляді справи підлягають оплаті лише
в тому випадку, якщо вони сплачені
адвокату стороною, котрій такі послуги
надавались, та їх сплата
підтверджується відповідними
фінансовими документами, а також в тому
випадку, коли відповідні послуги
надавались адвокатом стосовно
конкретного боржника.

До матеріалів справи позивачем доданий
договір №20-01/2014 про надання правових
послуг від 20.01.2011р. укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Промисловий Регіон»
(надалі за текстом-клієнт) та адвокатом
ОСОБА_1 (надалі за текстом-виконавець),
який діє згідно свідоцтва про право на
заняття адвокатською діяльністю
№НОМЕР_1, виданого 20.10.2010р.

Згідно розділу 1.1 договору клієнт
доручає, а виконавець бере на себе
зобов'язання надати клієнту
консультаційні та юридичні послуги,
щодо підготовки матеріалів досудового
врегулювання (претензії), а у разі
відмови її задоволення, необхідних
матеріалів для звернення та
представництва у господарському суді
Донецької області за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Промисловий Регіон»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Афіна» щодо стягнення безпідставно
отриманих грошових коштів та збитків
за договором поставки №08-08-Т від
08.08.2013р., а клієнт зобов'язується
прийняти та оплатити послуги згідно
умов цього договору.

Відповідно до умов п. 3.1 договору оплата
за надані послуги проводиться
відповідно з додатком №1, який є
частиною цього договору.

Згідно із квитанцією до прибутково
касового ордеру №3 від 20.01.2014р. та
квитанції до прибутково касового
ордеру №06 від 20.03.2014р. адвокатом ОСОБА_1
прийнято від позивача грошові кошти у
сумі 4500,00грн.

Вказана особа, ОСОБА_1, що підтвердив
право на заняття адвокатською
діяльністю Свідоцтвом про право на
заняття адвокатською діяльністю
№НОМЕР_2 від 20.10.2010р., приймав участь в
судових засіданнях та надавав на
вимогу суду документи та пояснення.

Дослідивши матеріали справи та
визначаючи роль адвоката ОСОБА_1 у
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді справи №905/2035/14, а також
розрахунок суми витрат адвоката, суд
вважає заявлену суму витрат у розмірі
4500,00грн. на послуги адвоката
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України підлягають віднесенню на
відповідача.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст. 22, 526, 530, 693, ЦК України,
ст.193, 224-226 ГК України, ст.ст. 33, 43, 44, 49, 75,
82, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Промисловий Регіон», м.Донецьк до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Афіна» м. Маріуполь Донецької області
про стягнення суми попередньої оплати
у розмірі 4887,50грн. та збитків у розмірі
85297,08грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Афіна» (86700, Донецька область, м.
Харцизьк, пров. Шмідта, б.2, , МФО 331100) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Промисловий Регіон» (83015, м. Донецьк,
пр-т. Миру, б.17, , МФО 334851)
суми попередньої оплати у розмірі
4887,50грн. та збитків у розмірі 85297,08грн.,
витрати за послуги адвоката у розмірі
4500,00грн., витрати по сплаті судового
збору у сумі 1827,00грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано, а у разі подання
апеляційної скарги - після розгляду
справи апеляційним господарським
судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 25.06.2014р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 01.07.2014р.

Суддя
Л.Д. Подколзіна