ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.
справа №
911/1839/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Яреми В.А., розглянувши
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гринвич-Юг
дистриб'юторська компанія», м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
Київська обл., м. Боярка

про стягнення 1 229,47 гривень

за участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.05.2014 Товариство з обмеженою
відповідальністю «Гринвич-Юг
дистриб'юторська компанія» (далі-ТОВ
«Гринвич-Юг дистриб'юторська
компанія»/позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (далі-ФОП ОСОБА_1./відповідач) про
стягнення 1 229,47 грн., з яких: 791,47 грн.
заборгованості за договором №ОБ42/13 від
15.11.2013, 31,00 грн. пені, 395,00 грн. штрафу та
12,00 грн. 5% річних.

Відповідач не скористався правом,
наданим ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України, та
відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19.05.2014 порушено провадження
у справі №911/1839/14 та призначено справу
до розгляду на 03.06.2014.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 03.06.2014 розгляд даної справи
було відкладено на 17.06.2014.

В судові засідання 03.06.2014 та 17.06.2014
представники сторін не прибули,
витребувані судом документи не надали,
про причини їх ненадання суд не
повідомили, хоча про час та місце
розгляду даної справи були повідомлені
належним чином.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

15.11.2013 між ТОВ «Гринвич-Юг
дистриб'юторська компанія»
(далі-продавець) та ФОП ОСОБА_1
(далі-покупець) було укладено договір
поставки №ОБ42/13 (далі-договір),
відповідно до якого продавець
зобов'язався передати товар у
власність покупця, а покупець
зобов'язався прийняти товар і оплатити
за нього встановлену вартість даним
договором та додатком до договору.

Як зазначає позивач, на виконання своїх
договірних зобов'язань 26.12.2013 останнім
було поставлено відповідачу товар
загальною вартістю 791,47 грн. згідно
товарно-транспортної накладної
№У00002269.

Посилаючись на те, що відповідач свої
договірні зобов'язання в частині
оплати вартості поставленого товару не
виконав, позивач просить суд стягнути з
відповідача, зокрема, 791,47 грн.
заборгованості за накладною №У00002269
від 26.12.2013 згідно договору.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду
ані відзиву на позовну заяву, ані
будь-яких інших доказів та/або
документів, що впливають на вирішення
даного спору по суті, суд у
відповідності до ст. 75 ГПК України,
здійснював розгляд даної справи за
наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, суд встановив, що заявлена
позовна вимога задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Відповідно до статей 173, 175
Господарського кодексу України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Приписами статей 655, 692, Цивільного
кодексу України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що
дата оплати товару вказується на
видатковій накладній на кожну партію
товар.

Зі змісту наведених законодавчих та
договірних положень слідує, що
обов'язок оплаті товару за договором у
відповідача, як покупця, виникає за
умови здійснення безпосередньої
поставки товару, тобто отримання
відповідачем товару.

Приписами статей 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

У відповідності до статей 1, 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства; первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Водночас, як слідує зі змісту
покладеної в основу обґрунтування
позовної заяви товарно-транспортної
накладної №У00002269 від 26.12.2013, товар за
вказаною накладною був отриманий
ОСОБА_2, у той час, як доказів
уповноваження вказаної особи на
отримання товарно-матеріальних
цінностей від імені відповідача суду
не надано. При цьому, у відповідності до
додатку б/н до договору, матеріально
відповідальною особою, що буде
приймати цінності за договором
визначено лише ОСОБА_3

Інших доказів, що підтверджують
отримання відповідачем товару
загальною вартістю 791,47 грн. згідно
накладної №У00002269 від 26.12.2013 суду не
надано, що свідчить про недоведеність
позивачем факту поставки (отримання)
відповідачем означеного товару,
наявність якого породжує зобов'язання
по його оплаті в порядку ст. 629 ЦК
України та п. 3.1 договору.

Відтак, беручи до уваги наведені
нормативні приписи, а також враховуючи
встановлення судом відсутності
первинних документів у розумінні ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», якими було б зафіксовано факт
передання позивачем і отримання
відповідачем товару загальною
вартістю 791,47 грн. згідно накладної
№У00002269 від 26.12.2013, суд дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення вимоги позивача про
стягнення з відповідача 791,47 грн.
заборгованості за означеною накладною.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 20.05.2013 у справі №5013/1032/12.

Крім того, оскільки у задоволенні
вимоги про стягнення з відповідача 791,47
грн. заборгованості за накладною
№У00002269 від 26.12.2013 згідно договору
відмовлено, суд дійшов висновку, що
вимоги позивача про стягнення з
відповідача 31,00 грн. пені, 395,00 грн.
штрафу та 12,00 грн. 5% річних, нарахованих
на 791,47 грн. заборгованості, задоволенню
не підлягають, позаяк за своєю правовою
природою є похідними від основної
позовної вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 06.03.2014 у справі №910/11595/13.

Витрати по сплаті судового збору, у
відповідності до статті 49 ГПК України,
у зв'язку з відмовою у задоволенні
позовних вимоги покладаються судом на
позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124
Конституції України, ст. ст. 32-34, 49, 59, 75,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, ст. ст. 525, 526, 655, 692
Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193
Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання, і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 23.06.2014

Суддя

В.А. Ярема