м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9132/14 17.06.14
За позовом Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
про стягнення 13 763,62 грн.
Суддя: Домнічева І.О.
від позивача Кравчик С.М.- за дов.
від відповідача не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
"Київенерго" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Київрембуд" про стягнення 13 763,62 грн.
Ухвалою від 15.05.2014 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 03.06.2014 р.
На підставі ст.77 ГПК України, в судовому
засіданні 03.06.14р. відкладено розгляд
справи до 17.06.14р.
17.06.14р. через відділ діловодства суду
позивач подав додаткові матеріали по
справі.
Представник відповідача в судове
засідання 17.06.14 р. не з'явився, про
причини неявки не повідомив, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином. Жодних
заяв, клопотань через відділ
діловодства суду від відповідача не
До повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи. Особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.
Примірники повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками "адресат вибув", "адресат
відсутній" і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій (п. 4
інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
№ 01-8/1228 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005 році",
п. 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2007
№ 01-8/123 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році",
п. 3.6. роз'яснення Вищого арбітражного
суду України від 18.09.1997 № 02-5/289 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
Враховуючи наявність у матеріалах
справи доказів належного повідомлення
відповідача про дату, час та місце
розгляду справи, суд дійшов висновку
про можливість розгляду справи за
наявними в ній матеріалами у
відповідності до вимог ст. 75
Господарського процесуального кодексу
В судовому засіданні 17.06.14 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні дані, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.04.2006 р. між позивачем (постачальником)
та відповідачем (споживачем) укладено
договір № 40518 про постачання
електричної енергії.

Відповідно до умов Договору
постачальник постачає електричну
енергію споживачу, а споживач оплачує
постачальнику вартість електричної
енергії згідно з додатком до Договору
«Порядок розрахуків за електроенергію
та зняття показань електролічильників
споживача» та здійснює оплату за
послуги з компенсації перетікання
реактивної електричної енергії між
електромережею позивача та
електроустановками відповідача згідно
з Додатком «Порядок розрахунків за
перетікання реактивної
електроенергії».

Пунктами 13, 14, 18 Додатку № 2.3 до Договору
передбачено, що споживач до 1 числа
поточного місяця здійснює оплату
вартості активної електричної енергії
поточного розрахункового періоду
платежем розміром 100% від заявленого
(договірного) обсягу активної
електричної енергії на поточний
розрахунковий період. Нарахування за
перетікання реактивної енергії
відповідно до Додатка «Проядок
розрахунків за перетікання реактивної
енергії» проводиться відповідно до
чинного законодаства. Позивач надає
відповідачу рахунок на перетікання
реактивної енергії, яка підлягає
оплаті. Споживач самостійно здійснює
остаточний розрахунок за активну
електричну енергію шляхом оплати
різниці між вартістю обсягу
електричної енергії, фактично спожитої
протягом розрахункового періоду, та
сумою коштів, сплачених відповідно до
п. 13 цього Додатка, оплату за
перетікання реактивної енергії.

Згідно з пунктами 9, 10 Додатку № 5 до
Договору відповідач зобов'язаний
письмовим повідомленням забезпечувати
передання показань розрахункових
електролічильників реактивної
електроенергії за розрахунковий
період. За відсутності приладів обліку
та у випадку неподання даних про
споживання або регенерацію реактивної
електроенергії у вказаний термін
позивач визначає споживання або
генерацію реактивної електроенергії
розрахунковим шляхом.

На виконання умов Договору позивачем
поставлено відповідачу у період з
01.09.2013 р. по 01.05.2014 р. активну електричну
енергію загальною вартістю 9 901,12 грн.
та нараховано плату за перетікання
реактивної електричної енергії у сумі
2594,39 грн. що підтверджується наявними в
матеріалах справи актами та звітами
про спожиту активну електричну енергію
та за перетікання реактивної
електричної енергії.

Свої зобов'язання за договором
відповідач не виконав внаслідок чого
виникла заборгованість, яка на час
прийняття рішення не змінилася та
становить за активну електричну
енергію загальною вартістю 9 901,12 грн.,
нараховано плату за перетікання
реактивної електричної енергії у сумі
2594,39 грн.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних ви мої' щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно з приписами статей 525, 526
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 625
ЦК України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунктом 4.2.2. Договору передбачено, що за
внесення платежів з порушенням
термінів відповідач сплачує позивачу
пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за
кожен день прострочення платежу,
враховуючи день фактичної оплати.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231
Господарського кодексу України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочу
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань").

Відповідно до статті 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно розрахунку, наданого позивачем
та не спростованого у встановленому
порядку відповідачем, останній за
порушення встановленого договором
строку оплати переданого товару має
сплатити 122,82 грн. 3 % річних, 586,19 грн.
пені, 559,10 грн. інфляційних.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги є обґрунтованими,
підтвердженими наявними в матеріалах
справи доказами та не спростованими
належним чином відповідачем, а відтак
такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Київрембуд» (м. Київ, вул. Краківська,
11-А; ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» (м. Київ, площа Івана
Франка, 5; ідентифікаційний код 00131305) 9 901
(дев'ять тисяч дев'ятсот одну) грн. 12 коп.
заборгованості за активну
електроенергію, 2 594 (дві тисячі п'ятсот
дев'яносто чотири) грн. 39 коп. борг за
перетікання реактивної електричної
енергії, 586 (п'ятсот вісімдесят шість)
грн. 19 коп. пені, 122 (сто двадцять дві)
грн. 82 коп. 3% річних, 559 (п'ятсот п'ятдесят
дев'ять) грн. 10 коп. інфляційних, та 1 827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 19.06.14 р.

Суддя
І.О.Домнічева