ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 р. Справа № 909/575/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Малєєвої О. В.,

при секретарі судового засідання
Мартиненко І. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Івано-Франківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
вул. Незалежності, 6, м.
Івано-Франківськ, 76018,

до відповідача: комунального
підприємства "Тлумач-Водоканал", вул.
Макуха, 2, м. Тлумач, Івано-Франківська
область,78000,

про стягнення заборгованості в сумі 10
000,00 грн, з яких 5 000,00 грн - штраф, 5 000,00 грн
- пеня,

за участю представників сторін:

від позивача: представник Перекліта
І.В., довіреність №01.1-26/186 від 24.02.2014,

від відповідача: представник Присяжнюк
О.Б., довіреність №91 від 16.06.2014,

встановив:

Івано-Франківським обласним
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
заявлено позов до комунального
підприємства "Тлумач-Водоканал" про
стягнення заборгованості, яка виникла
внаслідок порушення норм Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", в сумі 10 000,00 грн, з яких 5
000,00 грн - штраф, 5000,00грн - пеня.

Заявлені позовні вимоги мотивовані
тим, що рішенням адміністративної
колегії Івано-Франківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №105
від 23.12.2013 у справі №66/І-2013 визнано дії
відповідача, які полягають у
встановленні обмеженого терміну дії
технічних умов на приєднання до своїх
водопровідних та каналізаційних мереж,
порушенням, передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1
ст. 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", та накладено
на нього штраф у розмірі 5 000,00 грн, який
зобов'язано відповідача сплатити у
двомісячний строк з дня одержання
вищевказаного рішення. Вказує, що дане
рішення було отримане відповідачем
31.12.2013, однак вимог щодо сплати штрафу
він добровільно у встановлені строки
не виконав, внаслідок чого нараховано
пеню. Позовні вимоги обґрунтовує
положеннями ст.ст. 17, 25 Закону України
"Про Антимонопольний комітет України",
ст. 56 Закону України "Про захист
економічної конкуренції".

Аналогічні пояснення представник
позивача дав у судовому засіданні.

В судовому засіданні 17.06.2014 представник
відповідача усно заявив клопотання про
витребування у позивача доказів, які
підтверджують нарахований розмір
штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 ГПК України
сторона або прокурор у разі
неможливості самостійно надати докази
вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів.

При розгляді даного клопотання суд
виходив з того, що предметом спору є не
саме рішення адміністративної колегії
Івано-Франківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України та
встановлені в ньому факти, а виконання
вказаного рішення. Таким чином, вказані
відповідачем докази не містять
інформації стосовно обставин, які
входять до предмета доказування у
даній справи, а тому є неналежними в
розумінні ч. 1 ст. 34 ГПК України, у
зв'язку з чим у задоволенні даного
клопотання відмовлено.

Представник відповідача в судовому
засіданні подав відзив на позовну
заяву №92 від 16.06.2014 (вх.№9568/14 від 17.06.2014),
в якому заперечує проти позову. Вважає
рішення адміністративної колегії
Івано-Франківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №105
від 23.12.2013 в частині накладення штрафу
незаконним. Вказує, що підприємство
виконало вимоги щодо усунення
порушень, які викладені в рішенні, тому
заперечує проти стягнення штрафу та
пені. Звертає увагу на скрутний
фінансовий стан підприємства, у зв'язку
з чим просить зменшити розмір пені та
штрафу.

Аналогічні пояснення представник
відповідача дав в судовому засіданні.

За таких обставин згідно з ст.75 ГПК
України суд вважає за можливе прийняти
рішення за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
зібрані у справі докази, оцінивши їх
відповідно до приписів ст. 43 ГПК
України, суд встановив наступне.

Івано-Франківським обласним
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
надіслано комунальному підприємтсву
"Тлумач-Водоканал" (надалі - КП
"Тлумач-Водоканал") повідомлення №07/575-с
від 22.10.2013 (вх.№201 від 28.10.2013) про початок
розгляду справи №66/І-2013 про порушення
відповідачем законодавства про захист
економічної конкуренції.

В процесі розгляду справи №66/І-2013
відповідачем було вжито заходи для
припинення дій, що містили ознаки
порушення, передбаченого ч. 1 ст. 13
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку, що може призвести до ущемлення
інтересів споживачів, які були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку.

Адміністративною колегією
Івано-Франківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
23.12.2013 прийнято рішення №105 у справі
№66/І-2012 про припинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу, яким
визнано, що КП "Тлумач-Водоканал"
протягом 2011-2012 років та І півріччя 2013
року займало монопольне (домінуюче)
становище на ринку видачі технічних
умов на підключення об'єктів
споживачів до водопровідних та
каналізаційних мереж, які
експлуатуються підприємством в
територіальних межах м. Тлумач, як таке,
що не мало жодного конкурента, та
визнано дії комунального підприємства
"Тлумач-Водоканал", які полягають у
встановленні обмеженого терміну дії
технічних умов на приєднання до своїх
водопровідних та каналізаційних мереж
порушенням, передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1
ст. 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку шляхом вчинення
дій, що можуть призвести до ущемлення
інтересів споживачів, які були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку. Відповідно до ст.
52 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" за вчинене
порушення накладено на КП
"Тлумач-Водоканал" штраф у розмірі 5000,00
грн.

Рішення №105 від 23.12.2013 у справі №66/І-2013
відповідачем отримано 31.12.2013, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення. Дане рішення в
судовому порядку оскаржено не було.

При вирішенні даного спору суд
виходить з того, що згідно з частинами 1
та 6 ст. 40 Господарського кодексу
України державний контроль за
дотриманням
антимонопольно-конкурентного
законодавства, захист інтересів
підприємців та споживачів від його
порушень здійснюються Антимонопольним
комітетом України відповідно до його
повноважень, визначених законом.
Антимонопольний комітет України та
його територіальні відділення у
встановленому законом порядку
розглядають справи про недобросовісну
конкуренцію та інші справи щодо
порушення
антимонопольно-конкурентного
законодавства, передбачені законом.

Згідно з ст. 48 Закону України "Про
захист економічної конкуренції" за
результатами розгляду справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення.

Статтею 14 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
визначено, що адміністративна колегія
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
уповноважена приймати рішення,
передбачені законодавством про захист
економічної конкуренції.

Рішення (витяг з нього за
вилученням інформації з обмеженим
доступом, а також визначеної
відповідним державним уповноваженим
Антимонопольного комітету України,
головою територіального відділення
Антимонопольного комітету України
інформації, розголошення якої може
завдати шкоди інтересам інших осіб,
які брали участь у справі),
розпорядження органів
Антимонопольного комітету України,
голів його територіальних відділень
надається для виконання шляхом
надсилання або вручення

під розписку чи доведення до відома в
інший спосіб (ч. 1 ст. 56 Закону України
"Про захист економічної конкуренції").

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
рішення та розпорядження органів
Антимонопольного комітету України,
голів його територіальних відділень є
обов'язковими до виконання.

Рішення адміністративної колегії
Івано-Франківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №105
від 23.12.2013 про накладення штрафу у
розмірі 5 000,00 грн відповідачем отримано
31.12.2013.

Частиною 3 ст. 56 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
передбачено, що особа, на яку
накладено штраф за рішенням органу
Антимонопольного комітету України,
сплачує його у двомісячний строк з
дня одержання рішення про накладення
штрафу.

Статтею 62 вказаного закону передбачено
порядок обчислення строків у
законодавстві про захист
економічної конкуренції, згідно з яким
перебіг строку, який обчислюється
роками, місяцями або днями,
починається наступного дня після
календарної дати або настання події,
якими визначено його початок. При
цьому, строк, який обчислюється
місяцями, закінчується у відповідне
число останнього місяця строку. Якщо
кінець строку, який обчислюється
місяцями, припадає на такий місяць,
що не має відповідного числа, строк
закінчується в останній день цього
місяця.

В період з 01.01.2014 по 28.02.2014 дане рішення
добровільно відповідачем не виконано.

Частиною 1 ст. 60 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
передбачено, що заявник, відповідач,
третя особа мають право оскаржити
рішення органів Антимонопольного
комітету України повністю або
частково до господарського суду у
двомісячний строк з дня одержання
рішення. Цей строк не може бути
відновлено.

При вирішенні даного спору суд
враховує положення п. 21 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №15 від 26.12.2011 "Про деякі питання
практики застосування конкурентного
законодавства", згідно з якими не
можуть братися до уваги доводи особи
стосовно якої прийнято рішення
(заявника, відповідача, третьої особи в
розумінні ст. 39 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"), з
приводу незаконності та/або
необґрунтованості цього рішення, якщо
такі доводи заявлено після закінчення
строків, встановлених ч. 2 ст. 47 та ч. 1 ст.
60 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", оскільки
дана особа не скористалася своїм
правом на оскарження відповідного акта
державного органу, а перебіг
зазначеного строку виключає
можливість перевірки законності та
обґрунтованості рішення органу
Антимонопольного комітету України.

Зважаючи на те, що КП "Тлумач-Водоканал"
не оскаржувало рішення
адміністративної колегії
Івано-Франківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №105
у порядку та в строки, встановлені
законом, суд не бере до уваги
заперечення відповідача щодо
невідповідності вказаного рішення
фактичним обставинам справи. Тому
вимоги позивача про стягнення 5 000,00 грн
штрафу суд вважає обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України
"Про захист економічної конкуренції" за
кожний день прострочення сплати штрафу
стягується пеня у розмірі півтора
відсотка від суми штрафу. Розмір пені
не може перевищувати розміру штрафу,
накладеного відповідним рішенням
органу Антимонопольного комітету
України.

У разі несплати штрафу у строки,
передбачені рішенням, та пені органи
Антимонопольного комітету України
стягують штраф та пеню в судовому
порядку. Суми стягнутих штрафів та пені
зараховуються до державного бюджету
(ч.7 та ч. 9 ст. 56 Закону України "Про
захист економічної конкуренції").

За період з 01.03.2014 по 28.05.2014 позивачем
нараховано пеню в розмірі 6 675,00 грн.

Однак згідно з вимогами ч.5 ст. 56 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" розмір пені не може
перевищувати розміру штрафу,
накладеного відповідним рішенням
органу Антимонопольного комітету
України, і в даному випадку не може
перевищувати 5 000,00 грн.

Враховуючи ті обставини, що КП
"Тлумач-Водоканал" не оскаржувало
рішення територіального відділення
Антимонопольного комітету України, не
сплатило штраф, вимоги позивача про
стягнення 5 000,00 грн пені також є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Щодо заяви позивача про зменшення
розміру пені у зв'язку з скрутним
фінансовим становищем, то суд виходить
з того, що у п. 20.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №15
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства" вказано, що Закон
України "Про захист економічної
конкуренції" не містить норм, які
надавали б господарському суду право
зменшувати розмір (а відтак і суму)
стягуваних штрафу та/або пені (у разі їх
правомірного нарахування). Тому,
зокрема, до відповідних правовідносин
не може застосовуватись припис п. 3 ст. 83
ГПК, який передбачає право
господарського суду у прийнятті
рішення зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню.

Тому штраф та пеня підлягають
стягненню у розмірі, заявленому
позивачем.

Посилання представника відповідача на
те, що КП "Тлумач-Водоканал" виконало
вимоги щодо усунення порушень,
викладених в рішенні, тому стягнення
штрафу та пені є незаконним не можу
бути взято до уваги. В п. 3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №15 від 26.12.2011 вказано, що
усунення суб'єктом господарювання
наслідків відповідного порушення на
час вирішення спору господарським
судом саме по собі не є підставою для
звільнення його судом від
відповідальності.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається судом на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 8, 124 Конституції
України, ст. ст. 43, 49, 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов
Івано-Франківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України до
комунального підприємства
"Тлумач-Водоканал" про стягнення
заборгованості в сумі 10 000,00 грн, з яких 5
000,00 грн - штраф, 5 000,00 грн - пеня.

Стягнути з комунального підприємства
"Тлумач-Водоканал" в доход Державного
бюджету України 10 000 (десять тисяч) грн
штрафу та пені.

Стягнути з комунального підприємства
"Тлумач-Водоканал" в доход Державного
бюджету України 1827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн судового
збору.

Накази видати стягувачам після
набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 23.06.14

Суддя
Малєєва О. В.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Малєєва О. В. 23.06.14