ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.06.2014
Справа № 905/2192/14

Господарський суд Донецької області у
складі: головуючого судді Кротінової
О.В., суддів Уханьової О.О., Риженко Т.М.

при секретарі судового засідання
Захаровій В.Б.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», м.Київ,
,

до відповідача, Приватного
акціонерного товариства
«Горлівськтепломережа», м.Горлівка
Донецької області, ,

про стягнення 840 139,67 грн.,-

за участю уповноважених представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Гладких І.Ф. - за
довіреністю, -

Згідно ст.77 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні оголошувалась
перерва з 29.04.2014р. по 27.05.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Дочірня компанія «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», м.Київ,
звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом до
відповідача, Приватного акціонерного
товариства «Горлівськтепломережа»,
м.Горлівка Донецької області, про
стягнення 3% річних від основного боргу
у розмірі 840 139,67 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на укладання договору про
закупівлю природного газу №01-141(11)ТН
від 21.12.2010р. із відповідачем,
несвоєчасне виконання останнім за ним
своїх зобов'язань з оплати вартості
поставленого природного газу, що
встановлено рішенням господарського
суду Донецької області від 28.02.2012р. у
справі №24/369, внаслідок чого виникли
підстави для донарахування 3% річних за
період з 27.12.2011р. до 07.12.2012р.

На підтвердження викладених обставин
позивачем надано розрахунок заявлених
позовних вимог, витяг рішення
господарського суду Донецької області
від 28.02.2012р. у справі №24/369 з Єдиного
державного реєстру судових рішень,
довідку щодо стану заборгованості ПАТ
«Горлівськтепломережа» по договору
№01-141(11)ТН, копії документів, що
підтверджують правовий статус
підприємства та довіреності на
представника.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує посиланням на ст.ст.11-16, 525,
526, 598, 599, 611, 625, 712 Цивільного кодексу
України, ст.ст.193, 216-217, 264-265
Господарського кодексу України,
ст.ст.1-2, 12, 35, 54-57, 61, 64, 66-67 Господарського
процесуального кодексу України.

17.04.2014р. через канцелярію
господарського суду Донецької області
представником позивача наданий лист
№б/н від 11.04.2014р., за змістом якого
повідомлено, що в проваджені
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішує
господарський спір, немає справи між
сторонами по справі №905/2192/14 про той же
предмет, з тих же підстав, а також
зазначено про відсутність рішення цих
органів з означеного спору. Разом з цим,
повідомлено, що акт звірки розрахунків
був направлений відповідачу разом із
позовною заявою, дане зазначено у
змісті опису вкладення у цінний лист.
Також, суду представлено виписку з
рахунку №4035 за 07.12.2012р.

29.04.2014р. представником відповідача до
матеріалів справи надано клопотання
№б/н, б/д разом з поясненнями щодо
відсутності провадження по справі про
банкротство ПАТ
«Горлівськтепломережа» станом на
29.04.2014р., а також відзив №06/б/н від
28.04.2014р. на позовну заяву, відповідно до
якого позовні вимоги не визнано у
повному обсязі. Підставою такої
позиції зазначено, що основний борг в
розмірі 29 611 577,10 грн. стягнутий вказаним
позивачем рішенням, фактично є сумою,
яка не була своєчасно відшкодована з
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялись,
транспортувались та постачались
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
центрального водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувались та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування. До того ж, зауважено, що
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №517 від 11.06.2012р. (зі
змінами та доповненнями) саме держава
взяла на себе зобов'язання сплати
заборгованості, але фактично вказана
сума була перерахована позивачу тільки
07.12.2012р., при цьому відповідач зі свого
боку здійснював необхідні дії, на
виконання п.7 означеної постанови, для
найшвидшого погашення існуючого боргу.
Зазначено, що договір №372/517з-ГУ про
організацію взаєморозрахунків
укладено тільки 01.12.2012р., на підставі
чого і здійснено остаточний розрахунок
за спожитий природний газ. Отже,
відповідач вважає відсутньою вину в
ситуації з приводу несвоєчасних
розрахунків за спожитий газ. Крім того,
звертає увагу суду на п.4 постанови №517,
який визначає, що із суб'єктами
господарювання, що здійснюють
постачання природного газу, та
енергопостачальниками проводяться
розрахунки з погашення кредиторської
заборгованості за спожиті енергоносії
(без урахування пені, штрафних і
фінансових санкцій). Також, вказано на
скрутне фінансове становище
підприємства.

На підтвердження викладених у відзиві
обставин відповідачем суду
представлені копії: звіту про
фінансові результати з 2010р.-2012р., звіту
про фінансові результати (Звіт про
сукупний дохід) за 9 місяців 2013р.,
балансу (Звіт про фінансовий стан) на
01.10.2013р., протоколи засідання
територіальної комісії з погашення
заборгованості підприємств
паливно-енергетичного комплексу №55
від 18.06.2012р., №58 від 15.08.2012р., №63 від
05.11.2012р. разом із додатками до них,
договору про організацію
взаєморозрахунків з погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування №372/517з-ГУ від 01.12.2012р.,
акту звіряння щодо обсягу дебіторської
та/або кредиторської заборгованості за
природний газ, що утворилася до 01.10.2012р.
та не погашена станом на дату складання
(30.11.2012р.), розрахунку обсягу
заборгованості за минулі періоди з
різниці в тарифах на послуги з
виробництва, транспортування та
постачання теплової енергії, що надана
населенню ПАТ «Горлівськтепломережа»,
довідок №1856/0538 від 14.02.2014р., №1625 від
12.02.2014р., №04-38/5/3095 від 13.02.2014р.

12.05.2014р. позивачем через канцелярію
господарського суду подані
заперечення №31/10-2707 від 05.05.2014р. на
відзив відповідача, в яких зазначено,
що неналежне виконання відповідачем
умов договору на постачання природного
газу є одностороннім порушенням
зобов'язання та підставою для
стягнення 3% річних відповідно до ст.625
Цивільного кодексу України, крім того
зауважено, що боржник не звільняється
від відповідальності за невиконання чи
неналежне виконання грошового
зобов'язання за будь-яких обставин, та
наявність вини і прострочення
виконання зобов'язання не дає правових
підстав для відмови у задоволенні
позовних вимог.

Розпорядженням в.о.голови
господарського суду Донецької області
від 26.05.2014р. справу №905/2192/14 передано на
розгляд колегії суддів у
вищенаведеному складі.

Представник позивача у судове
засідання 19.06.2014р. не з'явився,
витребувані документи у повному обсязі
не надав, 16.06.2014р. надійшла телеграма
№1553 від 13.06.2014р. про відкладення
розгляду справи, у зв'язку з
неможливістю забезпечити явку
представника з поважних причин.

Представник відповідача у судовому
засіданні 19.06.2014р. проти позовних вимог
заперечив, з підстав викладених у
представленому суду відзиві.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» неявка у судове
засідання однієї із сторін, належним
чином повідомленої про час та місце
цього засідання, не перешкоджає такому
переходові до розгляду позовних вимог,
якщо у господарського суду відсутні
підстави для відкладення розгляду
справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України.
При цьому, відкладення розгляду справи
є правом та прерогативою суду, основною
умовою для якого є не відсутність у
судовому засіданні представників
сторін, а неможливість вирішення спору
у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи об'єктивні обставини
складної ситуації у державі, суть
спору, загальну тривалість провадження
по даній справі, а також належного
забезпечення з боку суду можливості
позивача та відповідача для реалізації
своїх процесуальних прав, в тому числі
шляхом направлення поштою (іншим
належним засобом зв'язку) відповідних
доказів до суду, за цих підстав суд
дійшов висновку про можливість
розглянути спір за наявними в справі
матеріалами, у цьому судовому
засіданні.

З огляду на таке, останнє клопотання
позивача не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

За приписами статей 4-2, 4-3
Господарського процесуального кодексу
України, правосуддя у господарських
судах здійснюється на засадах рівності
всіх учасників судового процесу перед
законом і судом та на засадах
змагальності.

Відповідно до вимог статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно приписів ст.35 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Як свідчать матеріали справи, Дочірня
компанія «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», м.Київ, в особі Донецької
філії Дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», м.Донецьк,
зверталась до господарського суду
Донецької області з позовом до
відповідача, Закритого акціонерного
товариства «Горлівськтепломережа»,
м.Горлівка Донецької області, (нині
Приватне акціонерне товариство
«Горлівськтепломережа», м.Горлівка
Донецької області) про стягнення боргу,
штрафних санкцій, інфляційних витрат
та 3% річних, що разом становить 34 008 778,80
грн.

Дана позовна заява прийнята судом до
розгляду та порушено провадження по
справі №24/369.

За результатами розгляду означеного
позову, рішенням господарського суду
Донецької області від 28.02.2012р. по справі
№24/369 позовні вимоги задоволено
частково та з Публічного акціонерного
товариства «Горлівськтепломережа»,
м.Горлівка Донецької області, на
користь Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», м.Київ, в
особі Донецької філії Дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», м.Донецьк, стягнуто 29 611
577,10грн. сума основного боргу, 2 364 219,16
грн. пені, 1 278 349,62грн. інфляційних
витрат та 752 726,29 грн. 3% річних, а також 56
455,07 грн. судового збору.

Даним судовим актом встановлено факт
неналежного виконання обов'язку
відповідачем щодо оплати отриманого
газу у період січень-квітень 2011р. та
наявність боргу останнього перед
позивачем у сумі 29 611 577,10 грн. До того ж,
досліджені та задоволені вимоги,
зокрема, щодо стягнення з відповідача
нарахованих 3% річних в сумі 752 726,29грн., з
огляду на порушення строків оплати
вказаного основного грошового
зобов'язання та приписи ст.625
Цивільного кодексу України, періодом
розрахунку визначено перебіг часу з
20.02.2011р. по 26.12.2011р.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи містять копію виписки
з рахунку №4035 за 07.12.2012р.,
відповідно до якої відповідачем
сплачено борг за природний газ за 2011р.
за договором №01-141(11)ТН від 21.12.2010р. у
сумі 29 611 577,10 грн. згідно договору про
організацію взаєморозрахунків
№372/517з-ГУ від 01.12.2012р.

Проте, як вбачається з вищевикладеного,
до дати вчинення повної сплати
наведеної суми, судове рішення від
28.02.2012р. по справі №24/369 не виконано та
борг не погашено.

З огляду на таке неналежне виконання
відповідачем своїх грошових
зобов'язань, позивачем на підставі ст.625
Цивільного кодексу України,
донараховано та пред'явлено до
стягнення, у межах провадження по даній
справі, 3% річних за несвоєчасні
розрахунки в сумі 29 611 577,10 грн. за період
з 27.12.2011р. до 07.12.2012р.

Прострочення Відповідачем грошового
зобов'язання на підставі статті 625
Цивільного кодексу України тягне за
собою обов'язок за вимогою кредитора
сплати суми боргу з урахуванням 3%
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За приписами п.7 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» саме лише
прийняття господарським судом рішення
про задоволення вимог кредитора, якщо
таке рішення не виконано в
установленому законом порядку, не
припиняє зобов'язальних відносин
сторін і не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення
з боржника коштів фактично не виконано,
кредитор вправі вимагати стягнення з
нього в судовому порядку сум
інфляційних нарахувань та процентів
річних аж до повного виконання
грошового зобов'язання.

Таким чином, чинне законодавство не
пов'язує припинення зобов'язання з
прийняттям судового рішення, наявність
судових актів про стягнення
заборгованості не припиняє грошових
зобов'язань боржника та не виключає
його відповідальності за порушення
строків розрахунків.

У п.5.3 наведеної постанови зазначено, що
кредитор вправі вимагати, в тому числі
в судовому порядку, сплати боржником
сум інфляційних нарахувань та
процентів річних як разом зі сплатою
суми основного боргу, так і окремо від
неї.

Разом з цим слід зазначити, матеріально
скрутне становище боржника не є
підставою для відмови у задоволені
позовних вимог, оскільки не звільняє
останнього від відповідальності
встановленої ст.625 Цивільного кодексу
України, за викладені вище обставини.

За приписами ст.ст.525, 530, 599, 610, 629
Цивільного кодексу України та ст.193
Господарського кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір є обов'язковим до виконання.
Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином. Порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Матеріали справи
свідчать, що умови договору, укладеного
між сторонами у цій справі, не ставлять
у залежність порядок розрахунків від
фінансового стану покупця та/або від
розрахунків кінцевих споживачів
послуг Покупця, чи порядку формування
тарифів на послуги відповідача з боку
держави. Докази внесення сторонами
відповідних змін у цей договір в
матеріалах справи відсутні. Статтею 20
Закону України «Про теплопостачання»
встановлено загальні засади
формування тарифів на теплову енергію,
згідно з якою тарифи на теплову енергію
повинні забезпечувати відшкодування
всіх економічно обґрунтованих витрат
на виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії, витрат на
теплову енергію, реалізація якої
здійснюється суб'єктами
господарювання, що займають монопольне
становище на ринку, є регульованими.
Механізм формування тарифів на
транспортування, постачання теплової
енергії підприємствами сфери
теплопостачання та надання послуг з
централізованого опалення і
постачання гарячої води встановлений
постановою Кабінету Міністрів України
№955 від 10.06.2006р. (зі змінами та
доповненнями). Суд враховує, що
внаслідок невідповідності фактичної
вартості теплової енергії тарифам, що
затверджені відповідним органом
місцевого самоврядування постановою
Кабінету Міністрів України №517 від
11.06.2012р. «Про затвердження порядку та
умов надання у 2012р. субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що затверджені
та/або погоджувалися органами
державної влади чи місцевого
самоврядування» визначено порядок
погашення заборгованості з різниці в
тарифах. Підписання або не підписання
договору про організацію
взаєморозрахунків на виконання цієї
постанови Кабінету Міністрів України
та подальшого надходження коштів з
державного бюджету на погашення
різниці в тарифах жодним чином не
позбавляє відповідача від виконання
зобов'язань за спірним договором.

До того ж, за порушення у сфері
господарювання учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність шляхом застосування
до правопорушників господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених Господарським кодексом
України, іншими законами та договором.
Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способом захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отримання компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові. Обов'язок боржника
відшкодувати кредитору причинені
інфляцією збитки з нарахуванням
процентів річних, випливає з вимог ст.625
Цивільного кодексу України. Таким
чином, у зв'язку з тим, що в країні
відбулися інфляційні процеси, то
позивач має право на збереження
реальної величини не сплачених грошей.

Таким чином, заперечення відповідача
не прийнято до увагу суду, з огляду на
вищевикладене.

Слід також зазначити, що припис п.4
наведеної постанови №517, який визначає,
що із суб'єктами господарювання, що
здійснюють постачання природного газу,
та енергопостачальниками проводяться
розрахунки з погашення кредиторської
заборгованості за спожиті енергоносії
(без урахування пені, штрафних і
фінансових санкцій), на спірні
правовідносини не розповсюджується.

Відтак, фактичні обставини справи
свідчать про повну оплату боргу в
розмірі 29 611 577,10 грн. 07.12.2012р.

Враховуючи встановлене судом по справі
№24/369 порушення строку виконання
зобов'язання щодо оплати вартості
поставленого природного газу, а також
приймаючи до уваги дату його повного
погашення, вбачається, що прострочення
з виконання Приватним акціонерним
товариством «Горлівськтепломережа»
грошового зобов'язання за договором
про закупівлю природного газу
№01-141(11)ТН від 21.12.2010р. у сумі 29 611 577,10 грн.
має місце у перебіг часу з 27.12.2011р. по
06.12.2012р.

Враховуючи наведене та перевіривши
арифметичний розрахунок даних
позовних вимог за допомогою програми
інформаційно-пошукової системи
«Законодавство», зважаючи на
встановлений судом період
донарахування 3% річних, суд дійшов
висновку про їх часткове задоволення у
розмірі 839 836,99 грн.

Судові витрати підлягають розподілу з
урахуванням норм статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Враховуючи зазначене та керуючись
ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», м.Київ, до
Приватного акціонерного товариства
«Горлівськтепломережа», м.Горлівка
Донецької області, про стягнення 3%
річних від основного боргу у розмірі 840
139,67 грн., задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Горлівськтепломережа»
(84601, Донецька область, м.Горлівка,
вул.Академіка Павлова, б.13, , №21 в філії Горлівського
відділення №2864 в ВАТ «Державний
ощадний банк України», МФО 394103) на
користь Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» (04116,
м.Київ, Шевченківський район,
вул.Шолуденка, буд.1, ,
№003 в ПАТ Банк «Київська Русь»,
МФО 319092) 839 836,99 грн. 3% річних, а також
відшкодування сплаченого судового
збору в сумі 16 796,74 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

5. В судовому засіданні 19.06.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його оголошення. Зазначений
строк обчислюється з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
ст.ст.84, 85 Господарського
процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено та
підписано 24.06.2014р.

Головуючий суддя
О.В.
Кротінова

Суддя
Т.М. Риженко

Суддя
О.О. Уханьова