ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" червня 2014 р.Справа № 916/1389/13

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Золотий Екватор";

До відповідачів: 1. Публічного
акціонерного товариства
"Чорномортехфлот";

2. Публічного акціонерного
товариства "Фінбанк";

про стягнення 7 332 772,48грн.

Суддя Погребна К.Ф.

В судових засіданнях приймали участь
представники:

Від позивача: Заболотна І.В. (за
довіреністю).

Від відповідача (ПАТ
„Чорномортехфлот"): не з'явився.

Від відповідача (ПАТ „Фінбанк"):
Поправка Д.Ю. - довіреність.

В судовому засіданні 16.06.2014р. приймали
участь представники:

Від позивача: Заболотна І.В. (за
довіреністю).

Від відповідача (ПАТ
„Чорномортехфлот"): не з'явився.

Від відповідача (ПАТ „Фінбанк"):
Поправка Д.Ю. - довіреність.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю „Золотий Екватор"
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
„Чорномортехфлот" та Публічного
акціонерного товариства „Фінбанк" про
стягнення 7 332 772,48грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 31.05.2013р. (суддя Степанова
Л.В.) порушено провадження у справі №
916/1389/13 та справу призначено до розгляду
в засіданні суду.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 08.08.2013 року по справі
№916/1389/13 (суддя Степанова Л.В.) позов
задоволено, а саме: стягнуто з ПАТ
„Чорномортехфлот" на користь ТОВ
„Золотий Екватор" основний борг у
розмірі 2 350 275,74грн., 3 % річних у розмірі
91 970,52грн., пеню у розмірі 452 883,93грн. та
судовий збір у розмірі 29 867,88грн.;
стягнуто солідарно з ПАТ
„Чорномортехфлот" та ПАТ „Фінбанк" на
користь ТОВ „Золотий Екватор"
заборгованість у розмірі 3 772 044,09грн. та
судовий збір у розмірі 38 952,12грн.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 10.10.2013р. по
справі №916/1389/13 (судді: Петров М.С., Разюк
Г.П., Колоколов С.І.) апеляційну скаргу
ПАТ „Фінбанк" залишено без
задоволення, рішення господарського
суду Одеської області від 08.08.13р.
залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 26.11.2013р. постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 10.10.2013р. та рішення
господарського суду Одеської області
від 08.08.2013р. скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до
господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 09.12.2013р. справу № 916/1389/13
прийнято до провадження судді
Меденцева П.А. та справу призначено до
розгляду в засіданні суду.

Відповідно до розпорядження голови
суду від 17.01.2014р. справу № 916/1389/13 було
передано на розгляд судді Гута С.Ф. у
зв'язку з перебуванням судді Меденцева
П.А. у відпустці.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 20.01.2014р. справу № 916/1389/13
було прийнято до провадження судді
Гута С.Ф., при цьому розгляд справи було
відкладено.

Відповідно до розпорядження голови
суду від 03.02.2014р. справу № 916/1389/13 було
передано на розгляд судді Меденцеву
П.А. у зв'язку із виходом його із
відпустки.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 03.01.2014р. справу № 916/1389/13
було прийнято до провадження судді
Меденцева П.А. у зв'язку із виходом його
із відпустки, при цьому справу було
призначено до розгляду в засіданні
суду.

У зв'язку з перебуванням судді
Меденцева П.А. на лікарняному
відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду 03.04.2014 року здійснено автоматичний
розподіл справ між суддями, за
наслідками якого для розгляду справи №
916/1389/13 визначено суддю господарського
суду Одеської області Петрова В.С.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 04.04.2014р. суддя Петров В.С.
заявив самовідвід від розгляду справи
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Золотий Екватор" до
Публічного акціонерного товариства
„Чорномортехфлот" та Публічного
акціонерного товариства „Фінбанк" про
стягнення 7332772,48грн.

Згідно автоматизованої системи
документообігу суду та протоколу
розподілу справ між суддями справу №
916/1389/13 передано на розгляд судді
Погребної К.Ф.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 07.04.2014р. справу №916/1389/13
прийнято до провадження судді
Погребної К.Ф. та призначено до
розгляду в засіданні суду.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 28.05.2014р. строк розгляду
справи продовжено за клопотанням
відповідача Публічного акціонерного
товариства „Фінбанк".

Позивач позовні вимоги підтримує у
повному обсязі з урахуванням
остаточних уточнень викладених у
клопотанні від 01.08.2013р. №252.

Відповідач Публічне акціонерне
товариство „Чорномортехфлот" проти
позовних вимог заперечує з підстав,
викладених у відзиві на позов та
просить суд зменшити розмір штрафних
санкцій.

Відповідач Публічне акціонерне
товариство „Фінбанк" позовні вимоги не
визнає у повному обсязі з підстав,
викладених у відзиві на позов та
письмових поясненнях, просить суд
відмовити у позові в частині
солідарного стягнення з банку на
корить позивача заборгованості на
суму, що була забезпечена банківською
гарантією в розмірі 3772044,09грн.

У судовому засіданні 16.06.2014р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті 85
ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив.

26 липня 2011 року між ТОВ "Золотий
Екватор" (Продавець) та ПАТ
"Чорномортехфлот" (Покупець) було
укладено генеральний договір поставки
нафтопродуктів № ОДМ 26, предметом
якого є зобов'язання Продавця
поставити та передати у власність
Покупця нафтопродукти в кількості та
асортименті, що передбачені в додатках
до даного договору, в подальшому Товар,
а зобов'язанням Покупця прийняти Товар
від Продавця та оплатити його загальну
вартість на умовах даного договору.
(п.1.1. договору).

Відповідно до п.2.2. договору, об'єм та
строки поставки кожної окремої
товарної партії узгоджується
Сторонами шляхом підписання
додаткових угод, які є невід'ємною
частиною до даного договору. Розмір
мінімальної товарної партії - 1
бензовоз (автоцистерна).

Загальну ціну договору сторони
погодили пунктом 3.1 генерального
договору у сумі 54 000 000грн., вартість
Товару, що постачається протягом
календарного місяця складає 4 500 000грн.
Забезпеченням зобов'язань Покупця за
цим Договором є банківська гарантія,
видана Публічним акціонерним
товариством "Фінбанк" на користь
Продавця. Сума банківської гарантії
встановлюється в розмірі 4 500 00грн. зі
строком дії до "26" липня 2012 року включно.

Ціна за одиницю Товару погоджується
Сторонами шляхом підписання
додаткових угод, які є невід'ємною
частиною до даного договору. Ціна
Товару включає податки та обов'язкові
платежі, передбачені чинним
законодавством. (п.3.2. договору).

Згідно п.4.2 генерального договору,
розрахунки за Товар здійснюються
Покупцем протягом 30 (тридцяти)
календарних днів з моменту поставки
товару, якщо інший строк (термін) оплати
не визначено у Додатках, що є
невід'ємними частинами даного
Договору.

Зобов'язання Покупця по оплаті Товару
вважаються виконаними з моменту
надходження грошових коштів за кожну
окрему партію товару на розрахунковий
рахунок Продавця (п.4.3).

Підпунктом 6.2.1 генерального договору
визначено, що за несвоєчасне
проведення розрахунків у
відповідності до умов даного договору
Покупець за даним договором сплачує
Продавцю пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожний день
прострочення платежу. Пеня
нараховується за весь період
прострочення по день проведення
розрахунків у відповідності з умовами
договору. При цьому погашення
заборгованості Покупця за даним
договором здійснюється в наступній
черговості: оплата основної суми
заборгованості; пеня за порушення
термінів оплати за Товар.

Договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами та
скріплення печатками сторін і діє до 26
липня 2012 року. Закінчення строку дії
Договору не звільняє Сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії Договору.
(п.п.9.2. , 9.3. генерального договору).

Відповідно до Додатків, які укладені до
генерального договору № ОДМ 26 від
26.07.2011р. впродовж з 12 серпня 2011 року по 31
липня 2012 року Продавець передав у
власність Покупця, а Покупець прийняв
дизельне паливо у кількості 1 783,451 тон.
за відповідними видатковими
накладними на загальну суму 19 941
713,66грн.; ПАТ "Чорномортехфлот" частково
оплатило отриманий товар на суму 13 819
393,83грн.; заборгованість відповідача-1
складає 6 122 319,83грн.

Банківською гарантією № 60 від 11.08.2011р.
Публічне акціонерне товариство
"Фінбанк" (Банк-гарант), Принципалом за
якою є Публічне акціонерне товариство
"Чорномортехфлот", зобов'язалось
сплатити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Золотий Екватор"
(Бенефіціар) суму, що не перевищує 4 500
000грн. проти отримання за адресою
Банка-гаранта першої письмової вимоги,
яка відповідає всім вимога цієї
Гарантії, містить номер цієї Гарантії,
з зазначенням суми, що підлягає сплаті
і в якій зазначено, що Принципал не
виконав своїх зобов'язань, а саме: не
здійснив оплату прийнятого від
Продавця товару у порядку та на умовах,
визначених Генеральним договором. Всі
вимоги за цією Гарантією повинні
висуватися Банку-гаранту разом з
оригіналом Гарантії до чи на дату
закінчення дії гарантії у письмовому
вигляді за підписом відповідних
посадових осіб Бенефіціара та
скріплені його печаткою. Невиконання
вказаних умов призведе до втрати всіх
прав по Гарантії, та Банк звільняється
від відповідальності за нею.
Зобов'язання Банку-гаранта сплатити за
цією Гарантією підлягають виконанню
протягом 5 банківських днів з дня
отримання Банком-гарантом зазначеної у
попередньому абзаці письмової вимоги.
Термін дії Гарантії і зобов'язання
Банку-гаранту за Гарантією
закінчуються: повністю і автоматично
27.07.2012 року, сплати Банком-гарантом на
користь Бенефіціара суми, на яку видано
Гарантію, відмови Бенефіціара від
своїх прав за гарантією шляхом
повернення її Банку або шляхом подання
письмової заяви про звільнення його ід
обов'язків за Гарантією.

Враховуючи, що Публічне акціонерне
товариство "Чорномортехфлот" не
здійснило оплату прийнятого від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Золотий Екватор"
товару на загальну суму 3 772 044,09грн. в
порядку та на умовах, визначених
генеральним договором № ОДМ 26 від
26.07.2011р., останній звернувся до
заступника директора Головного
операційного управління ПАТ "Фінбанк" з
листом-вимогою № 681 від 06.04.2012р. щодо
сплати суми заборгованості у розмірі 3
772 044,09грн. в строки, встановлені
Гарантією. Зазначений лист-вимогу ПАТ
"Фінбанк" було отримано 09.04.2012р. за вх. №
23/1061.

В подальшому, з огляду на відсутність
будь-якої відповіді Публічного
акціонерного товариства "Фінбанк" на
лист-вимогу № 681 від 06.04.2012р. щодо сплати
суми заборгованості у розмірі 3 772
044,09грн., Товариство з обмеженою
відповідальністю "Золотий Екватор"
звернулось до заступника директора
Головного операційного управління ПАТ
"Фінбанк" з претензією № 258 від 27.04.2012р.
згідно з якою вимагав виконати умови
гарантії № 60 від 11.08.2011р., а саме
сплатити суму у розмірі 3 772 044,09грн.
протягом семи календарних днів з
моменту отримання претензії. Зазначену
претензію ПАТ "Фінбанк" було отримано
28.04.2012р. за вх. № 93/1257.

З огляду на вищевикладені обставини,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Золотий Екватор"
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
відповідачів Публічного акціонерного
товариства "Чорномортехфлот",
Публічного акціонерного товариства
"Фінбанк" про стягнення з Публічного
акціонерного товариства
"Чорномортехфлот" заборгованості
заборгованість у сумі 2350275,74грн.; 3%
річних у розмірі 91 970,52грн., пені у
розмірі 452 883,93грн. та солідарного
стягнення з відповідачів
заборгованості, що була забезпечена
банківською гарантією у розмірі 3 772
044,09грн. Свої вимоги позивач
обґрунтовує порушенням Публічним
акціонерним товариством
"Чорномортехфлот" прийнятих на себе за
генеральним договором поставки
нафтопродуктів № ОДМ 26 від 26.07.2011р.
зобов'язань, а Публічним акціонерним
товариством "Фінбанк", в свою чергу,
положень Банківської гарантії № 60 від
11.08.2011р.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Відповідно до статті 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст.ст.11, 629 Цивільного
кодексу України договір є однією з
підстав виникнення зобов'язань та є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів статей 6, 627, 628 та 638 ЦК
України сторони вільні в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідно до
Додатків, які укладені до генерального
договору № ОДМ 26 від 26.07.2011р. впродовж з
12 серпня 2011 року по 31 липня 2012 року
Продавець передав у власність Покупця,
а Покупець прийняв дизельне паливо у
кількості 1 783,451 тон. за відповідними
видатковими накладними на загальну
суму 19 941 713,66грн.; ПАТ "Чорномортехфлот"
частково оплатило отриманий товар на
суму 13 819 393,83грн.; заборгованість
відповідача-1 складає 6 122 319,83грн.

Заборгованість виникла за період з
06.01.2012р. по 31.03.2012р. у сумі 3772044,09грн. на
підставі наступних накладних:№ 4297 від
06.12.2011р. у кількості 29 860 л. на суму 285
760,20грн. (частково оплачено у сумі
211963,79грн.), № 4321 від 07.12.2011р. у кількості
29 500 л. на суму 282 315грн., № 4324 від 07.12.2011р.
у кількості 29 820грн. на суму 285 377,40грн., №
4529 від 20.12.2011р. у кількості 29 820 л. на суму
284 781грн., № 4530 від 20.12.2011р. у кількості 29
860 л. на суму 285 163грн., № 4531 від 20.12.2011р. у
кількості 29 555 л. на суму 282 250,25грн., № 4533
від 20.12.2011р. у кількості 29 500 л. на суму 281
725грн., № 4680 від 28.12.2011р. у кількості 29
860л. на суму 284 267,20грн., № 4682 від 28.12.2011р. у
кількості 29 820 л. на суму 283 886,40грн., № 4791
від 28.12.2011р. у кількості 29 899 л. на сум 284
638,48грн., № 4681 від 28.12.2011р. у кількості 29
555 л. на суму 281 363,60грн., № 441 від 31.01.2012р. у
кількості 29 860 л. на суму 287 253,20грн., № 439
від 31.01.2012р. у кількості 29 820 л. на суму 286
868,40грн., № 1008 від 29.02.2012р. у кількості 29
820 л. на суму 288 359,40грн..

Надалі, додатковою угодою № 1 від
07.06.2012р. до генерального договору
поставки нафтопродуктів № ОДМ 26 від
26.07.2011р. Сторони узгодили наступне:
внести зміни до п.1.2 Договору, виклавши
його у наступній редакції: "1.2 Одиницею
виміру Товару приймаються Сторонами
тони. Товар на умовах даного Договору
постачається в загальній кількості 800
(вісімсот) тн. в місяць"; внести зміни в
п.3.1 Договору, виклавши його у наступній
редакції: "3.1 Загальна ціна Договору
складає 108 000 000 (с то вісім мільйонів)
гривень, вартість Товару, що
постачається протягом календарного
місяця складає 8 000 000 (вісім мільйонів)
гривень. Забезпечення зобов'язань
Покупця за цим Договором є банківська
гарантія, видана Публічним акціонерним
товариством "Фінбанк" на користь
Продавця. Сума банківської гарантії
встановлюється у розмірі 4 500 000 (чотири
мільйони п'ятсот тисяч) гривень зі
строком дії до 26 липня 2012 року включно".
Сторони домовились продовжити термін
дії Договору до 31 грудня 2012р.

У зв'язку із невиконанням відповідачем
свої зобов'язань з оплати поставленого
товару за додатковою угодою, у
відповідача за період з 06.08.2012р. по
31.08.2012р. виникла заборгованість у сумі
2350275,74грн. на підставі наступних
накладних: №3774 від 06.07.2012р. у кількості
24 509 л. на суму 213 228,30грн., № 4080 від
23.07.2012р. у кількості 29 991 л. на суму 269
919грн., № 4215 від 26.07.2012р. у кількості 29 831
л. на суму 266 987,45грн., № 4147 від 26.07.2012р. у
кількості 29 860 л. на суму 267 247грн., № 4216
від 30.07.2012р. у кількості 29 608 л. на суму 265
583,76грн., № 4215 від 30.07.2012р. у кількості 29
860 л. на суму 267 844,20грн., №4217 від 30.07.2012р. у
кількості 29 899 л. на суму 268 194,03грн., № 4255
від 31.07.2012р. у кількості 13 668 л. на суму 122
328,60грн., № 4254 від 31.07.2012р. у кількості 15
832 л. на суму 141 696,40грн., № 4261 від 31.07.2012р.
у кількості 29 860 л. на суму 267 247грн.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
зміна умов зобов'язання не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 ЦК України).
Аналогічна норма міститься в ст.193
Господарського кодексу України.

Сторони узгодили, що об'єм та строки
поставки кожної окремої товарної
партії узгоджується Сторонами шляхом
підписання додаткових угод, які є
невід'ємною частиною до даного
договору (п.2.2 договору).

Відповідно, додатками до договору
сторони визначили, що розрахунки за
кожну партію товару покупець
(відповідач 1) проводить у
безготівковій формі з відтермінування
платежів 30 календарних днів від дати
поставки.

Відповідно до п.1. Додатку №20 від 06.12.2011
року до Генерального договору №ОДМ 26
від 26.07.2011р. Продавець передав у
власність Покупця, а покупець прийняв
партію Товару: Дизельне паливо (зимове)
у кількості 50,072 тони, що
підтверджується Товарно-транспортними
накладними №ПОД0005077 від 06.12.2011р. та
№ПОД0005052 від 06.12.2011р.

Відповідно до п.1. Додатку №21 від 07.12.2011
року до Генерального договору №ОДМ 26
від 26.07.2011р. Продавець передав у
власність Покупця, а покупець прийняв
партію Товару: Дизельне паливо (зимове)
у кількості 50,006 тони, що
підтверджується Товарно-транспортними
накладними №ПОД0005092 від 07.12.2011р. та
№ПОД0005087 від 07.12.2011р.

Відповідно до п.1. Додатку №22 від 20.12.2011
року до Генерального договору №ОДМ 26
від 26.07.2011р. Продавець передав у
власність Покупця, а покупець прийняв
партію Товару: Дизельне паливо (зимове)
у кількості 99,974 тони, що
підтверджується Товарно-транспортними
накладними №ПОД0005402 від 20.12.2011р.,
№ПОД0005404 від 20.12.2011р., №ПОД0005401 від
[20.12.2011р., №ПОД0005403 від 20.12.2011р..

Відповідно до п.1. Додатку №23 від 28.12.2011
року до Генерального договору №ОДМ 26
від 26.07.2011р. Продавець передав у
власність Покупця, а покупець прийняв
партію Товару: Дизельне паливо (зимове)
у кількості 100,549 тони, що
підтверджується Товарно-транспортними
накладними №ПОД0005524 від 28.12.2011р.,
№ПОД0005523 від 28.12.2011р., №ПОД0005522 від
28.12.2011р., №ПОД0005519 від 28.12.2011р..

Відповідно до п.1. Додатку №24 від 31.01.2012
року до Генерального договору №ОДМ 26
від 26.07.2011р. Продавець передав у
власність Покупця, а покупець прийняв
партію Товару: Дизельне паливо (зимове)
у кількості 50,756 тони, що
підтверджується Товарно-транспортними
накладними №ПОД0000474 від 31.01.2012р.,
№ПОД0000473 від 31.01.2012р..

Відповідно до п.1. Додатку №25 від 28.02.2012
року до Генерального договору №ОДМ 26
від 26.07.2011р. Продавець передав у
власність Покупця, а покупець прийняв
партію Товару: Дизельне паливо (зимове)
у кількості 25,332 тони, що
підтверджується Товарно-транспортними
накладними №ПОД0000960 від 28.02.2012 р

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Враховуючи вищенаведене, позовні
вимоги стосовно стягнення на користь
позивача заборгованості за
генеральним договором поставки
нафтопродуктів № ОДМ 26 від 26.07.2011р. у
сумі 6 122 319,83грн. є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлені вимоги про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Чорномортехфлот" 3% річних у
загальному розмірі 91 970,52грн. та пені
розмірі 452 883,93грн.

Штрафні санкції нараховані позивачем
за період з 06.01.2012р. по 31.03.2012р. на
заборгованість у сумі 3772044,09грн. на
підставі наступних накладних: №4297 від
06.12.2011р. на суму 285 760,20грн. (частково
оплачено у сумі 211963,79грн.), № 4321 від
07.12.2011р. на суму 282 315грн., № 4324 від
07.12.2011р. на суму 285 377,40грн., № 4529 від
20.12.2011р. на суму 284 781грн., № 4530 від
20.12.2011р. на суму 285 163грн., № 4531 від
20.12.2011р. на суму 282 250,25грн., № 4533 від
20.12.2011р. на суму 281 725грн., № 4680 від
28.12.2011р. на суму 284 267,20грн., № 4682 від
28.12.2011р. на суму 283 886,40грн., № 4791 від
28.12.2011р. на сум 284 638,48грн., № 4681 від
28.12.2011р на суму 281 363,60грн., № 441 від
31.01.2012р. на суму 287 253,20грн., № 439 від
31.01.2012р. на суму 286 868,40грн., № 1008 від
29.02.2012р. на суму 288 359,40грн. Та за період з
06.08.2012р. по 31.08.2012р. на заборгованість у
сумі 2350275,74грн. на підставі наступних
накладних: № 3774 від 06.07.2012р. на суму 213
228,30грн., № 4080 від 23.07.2012р. на суму 269
919грн., № 4215 від 26.07.2012р. на суму 266
987,45грн., № 4147 від 26.07.2012р. на суму 267
247грн., № 4216 від 30.07.2012р. на суму 265
583,76грн., № 4215 від 30.07.2012р на суму 267
844,20грн., №4217 від 30.07.2012р. на суму 268
194,03грн., № 4255 від 31.07.2012р на суму 122
328,60грн., № 4254 від 31.07.2012р. на суму 141
696,40грн., № 4261 від 31.07.2012р. на суму 267
247грн.

Згідно ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до положень ч.1 ст.229 ГК
України учасник господарських
відносин у разі порушення ним
грошового зобов'язання не звільняється
від відповідальності через
неможливість виконання і зобов'язаний
відшкодувати збитки, завдані
невиконанням зобов'язання, а також
сплатити штрафні санкції відповідно до
вимог, встановлених цим Кодексом та
іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст.217 ГК України передбачають, що
господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки. У сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції.
Господарські санкції застосовуються у
встановленому законом порядку за
ініціативою учасників господарських
відносин.

В силу положень ст.230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (ч.6 ст.232 ГК України).

Згідно з п.6.2.1 генерального договору №
ОДМ 26 від 26.07.2011р. за несвоєчасне
проведення розрахунків у
відповідності до умов даного договору
Покупець за даним договором сплачує
Продавцю пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожний день
прострочення платежу. Пеня
нараховується за весь період
прострочення по день проведення
розрахунків у відповідності з умовами
договору. При цьому погашення
заборгованості Покупця за даним
договором здійснюється в наступній
черговості: оплата основної суми
заборгованості; пеня за порушення
термінів оплати за Товар.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом перевірено наданий позивачем
розрахунок 3% річних згідно ст.625 ЦК
України та розрахунок пені на
відповідність вимогам ст.232 ГК України,
п.67.2.1. генерального договору поставки
та встановлених додатками договору
строків оплати поставок, та прийнято
розрахунок до уваги, як обґрунтований.

Стосовно клопотання Публічного
акціонерного товариства
"Чорномортехфлот" щодо зменшення
розміру пені до 90 (дев'яносто)
відсотків, то воно не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Положення статті 233 Господарського
кодексу України, що кореспондується з
положеннями ч.3 ст.551 Цивільного кодексу
України, встановлює, що суд має право
зменшити розмір санкцій, якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому, повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов`язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може, з
урахуванням інтересів боржника,
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

При цьому, відповідно до п.3.17.4
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від 26
грудня 2011 року N 18 встановлено, що
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо. У
зазначеній нормі ГПК йдеться про
можливість зменшення розміру саме
неустойки (штрафу, пені), а тому вона не
може застосовуватися у вирішенні
спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум
збитків та шкоди (стаття 22, глава 82
Цивільного кодексу України). Крім того,
ця процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме
частиною третьою статті 551 Цивільного
кодексу України і статтею 233
Господарського кодексу України.

Таким чином, з Публічного акціонерного
товариства "Чорномортехфлот" на
користь позивача підлягає стягненню 3%
річних у розмірі 91 970,52грн. та пеня у
розмірі 452 883,93грн.

Крім того, позивачем заявлені вимоги
щодо солідарного стягнення з
відповідачів на підставі банківської
гарантії заборгованості у розмірі 3 772
044,09грн., що виникла, як встановлено
судом вище, у період з 06.01.2012р. по
31.03.2012р.

Відповідно до ст.200 Господарського
кодексу України встановлено, що
гарантія є специфічним засобом
забезпечення виконання господарських
зобов'язань шляхом письмового
підтвердження (гарантійного листа)
банком, іншою кредитною установою,
страховою організацією (банківська
гарантія) про задоволення вимог
управненої сторони у розмірі повної
грошової суми, зазначеної у письмовому
підтвердженні, якщо третя особа
(зобов'язана сторона) не виконає
вказане у ньому певне зобов'язання, або
настануть інші умови, передбачені у
відповідному підтвердженні.
Зобов'язання за банківською гарантією
виконується лише на письмову вимогу
управненої сторони. Гарант має право
висунути управненій стороні лише ті
претензії, висунення яких допускається
гарантійним листом. Зобов'язана
сторона не має права висунути гаранту
заперечення, які вона могла б висунути
управненій стороні, якщо її договір з
гарантом не містить зобов'язання
гаранта внести до гарантійного листа
застереження щодо висунення таких
заперечень. До відносин банківської
гарантії в частині, не врегульованій
цим Кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України.

Згідно з п.п.2, 3 глави 4 Положення про
порядок здійснення банками операцій за
гарантіями в національній та іноземних
валютах, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004р. N 639 - одержана
вимога/повідомлення бенефіціара або
банку бенефіціара є достатньою умовою
для банку-гаранта (резидента) сплатити
кошти бенефіціару за гарантією, якщо
вимога/повідомлення та документи,
обумовлені в гарантії, відповідатимуть
умовам, які містяться в наданій
гарантії, а також отримані
банком-гарантом (резидентом) протягом
строку дії гарантії і способом,
зазначеним у гарантії. Сплата за
вимогою/повідомленням коштів
бенефіціару за гарантією здійснюється
банком-гарантом (резидентом) на умовах
і в строки, передбачені гарантією для
оплати вимоги/повідомлення, та згідно з
інструкціями і реквізитами,
зазначеними в тексті гарантії та/або у
вимозі/повідомленні, отриманими від
бенефіціара/банку бенефіціара або
іншого банку.

При цьому, згідно з положеннями ст.563
Цивільного кодексу України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого гарантією, гарант
зобов'язаний сплатити кредиторові
грошову суму відповідно до умов
гарантії. Вимога кредитора до гаранта
про сплату грошової суми відповідно до
виданої ним гарантії пред'являється у
письмовій формі. До вимоги додаються
документи, вказані в гарантії. У вимозі
до гаранта або у доданих до неї
документах кредитор повинен вказати, у
чому полягає порушення боржником
основного зобов'язання, забезпеченого
гарантією.

Відповідно до ст.11112 ГПК України
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи.

Постановою Вищого господарського суду
України від 26.11.2013р. постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 10.10.2013р. та рішення
господарського суду Одеської області
від 08.08.2013р. про задоволення позовних
вимог - скасовано, а справу направлено
на новий розгляд до господарського
суду Одеської області.

У постанові Вищого господарського суду
України, зокрема, зазначено, що судами
попередніх інстанцій не дана оцінка,
який вид гарантії виданий Публічним
акціонерним товариством "Фінбанк",
оскільки вони поділяються на
безвідкличні та відкличні. А також
зазначено, що судами не дана оцінка
договору між Публічним акціонерним
товариством "Фінбанк" та ПАТ
"Черномортехфлот" про надання гарантії.

Під час нового розгляду справи судом
встановлено.

11.08.2011р. між ПАТ "ФШБАНК" (далі -
"Банк-Гарант"), та ПАТ «Чорномортехфлот»
(далі - Принципал) укладено Договір про
надання гарантії №60/08/11, який регулює
взаємовідносини Сторін, їх права та
обов'язки, які стосуються цього
Договору щодо надання Банком - Гарантом
гарантії за належне виконання
зобов'язань Принципалом за повною та
своєчасною оплатою на підставі
Генерального договору поставки
нафтопродуктів №ОДМ 26 від 26.07.2011р.
Гарантійним випадком є невиконання
Принципалом перед Товариством з
обмеженою відповідальністю «ЗОЛОТИЙ
ЕКВАТОР» (далі - Бенефіціар) своїх
обов'язків, пов'язаних з виконанням
умов Генерального договору поставки
нафтопродуктів №ОДМ 26 від 26 липня 2011
року (далі -"Гарантійний випадок").

Відповідно до пункту 2.1. договору,
принципал зобов'язаний належним чином
виконувати свої обов'язки за
Генеральним договором поставки
нафтопродуктів №ОДМ 26 від 26 липня 2011
року.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що при
настанні Гарантійного випадку
Принципал, використовуючи право на
здійснення договірного списання,
доручає Банку-Гаранту списувати кошти,
необхідні для виконання Принципалом
перед Банком-Гарантом своїх
зобов'язань за цим Договором, з
рахунків Принципала, що відкриті у
Банку-Гаранта, на суму, що не перевищує
суму Гарантії, вказану в п.1.2. даного
Договору.

Згідно п.2.3 договору, враховуючи
положення п.3.3. цього Договору, протягом
3-х календарних днів з моменту настання
Гарантійного випадку та незалежно від
отримання повідомлення, передбаченого
п.3.6 цього Договору, задовольнити в
повному обсязі його зворотну вимогу
(регрес) Банку-Гаранту.

Після подання Принципалом всіх
необхідних документів, оформлення
даного Договору, Банк-Гарант надає на
користь Бенефіціара Гарантію, шляхом
передачі гарантійного листа, в якому
викладені умови Гарантії, на суму
обумовлену в п.1.2. даного Договору. (п.3.1).
Представники Банка-Гаранта мають право
у будь-який час здійснювати перевірку
фінансового стану Принципалу під час
дії даного Договору. (п.3.2.)

Пунктом 5.1 договору, сторони
передбачили та погодили порядок
внесення змін до договору за взаємною
згодою сторін шляхом укладання одного
документу

У пункті 4 договору зазначено, що
враховуючи безвідкличний характеру
Гарантії, цей Договір не може бути
розірваним у будь-якому випадку на
вимогу Принципалу. 5.5. Відносини сторін
згідно цього Договору регулюються
відповідними статтями Цивільного
Кодексу України.

Таким чином, сторони даним договором
передбачили безвідкличний характер
Гарантії.

11.08.2011 року ПАТ "Фінбанк" (Банк-гарант)
видано Банківську гарантією № 60,
Принципалом за якою є ПАТ
"Чорномортехфлот". Банк-гарант
зобов'язався сплатити ТОВ "Золотий
Екватор" (Бенефіціар) суму, що не
перевищує 4 500 000грн., проти отримання за
адресою Банка-гаранта першої письмової
вимоги, яка відповідає всім вимогам
цієї Гарантії, містить номер цієї
Гарантії, з зазначенням суми, що
підлягає сплаті, і в якій зазначено, що
Принципал не виконав своїх зобов'язань,
а саме: не здійснив оплату прийнятого
від Продавця товару у порядку та на
умовах, визначених Генеральним
договором. Всі вимоги за цією Гарантією
повинні висуватися Банку-гаранту разом
з оригіналом Гарантії до чи на дату
закінчення дії гарантії у письмовому
вигляді за підписом відповідних
посадових осіб Бенефіціара та
скріплені його печаткою. Невиконання
вказаних умов призведе до втрати всіх
прав по Гарантії, та Банк звільняється
від відповідальності за нею.
Зобов'язання Банку-гаранта сплатити за
цією Гарантією підлягають виконанню
протягом 5 банківських днів з дня
отримання Банком-гарантом зазначеної у
попередньому абзаці письмової вимоги.
Термін дії Гарантії і зобов'язання
Банку-гаранту за Гарантією
закінчуються: повністю і автоматично
27.07.2012 року, сплати Банком-гарантом на
користь Бенефіціара суми, на яку видано
Гарантію, відмови Бенефіціара від
своїх прав за гарантією шляхом
повернення її Банку або шляхом подання
письмової заяви про звільнення його
від обов'язків за Гарантією.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг"
фінансовими вважаються зокрема
послуги з надання гарантій та
поручительств.

Статтею 6 Закону України "Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг" встановлено, що
фінансові послуги відповідно до
положень цього Закону надаються
суб'єктами господарювання на підставі
договору.

Тобто підставою для видачі гарантії є
договір про надання гарантії, що
укладається між гарантом та
принципалом і містить всі умови,
пов'язані з видачею, обслуговуванням
гарантії та іншими умовами її видачі,
що мають значення, у першу чергу, для
відносин між цими особами.

Відповідно до ч.8 ст.181 Господарського
кодексу України якщо одна із сторін
здійснила фактичні дії щодо його
виконання, правові наслідки таких дій
визначаються нормами Цивільного
кодексу України.

Тобто, фактичні дії сторін можуть
підтверджувати, що договір укладений,
але на інших умовах.

Безвідклична гарантія - це гарантія,
умови якої не можуть бути змінені і
вона не може бути припинена
банком-гарантом згідно із заявою
принципала без згоди та погодження з
бенефіціаром.

Відклична гарантія - це гарантія, умови
якої можуть бути в будь-який час
змінені і вона може бути відкликана
банком - гарантом за заявою принципала
без попереднього повідомлення
бенефіціара.

Дослідивши умови гарантії №60 від
11.08.2011р. на предмет можливості змін її
умов, суд дійшов висновку про те, що
сторонами фактично укладена Відклична
гарантія, оскільки сторони за взаємною
домовленістю погодили можливість
внесення змін до даної гарантії, що не
узгоджується із вимогами до
безвідкличної гарантії.

Судом встановлено, що 09 квітня 2012 року
ПАТ «ФІНБАНК» було отримано від
Позивача Лист-вимогу вих. 681 від 06
квітня 2012 року на суму 3 772 044,09грн. в
зв'язку з тим, що ПАТ «Чорномортехфлот»
має заборгованість перед ТОВ «Золотий
Екватор» з оплати поставленого товару
в сумі 3 772 044,09грн., згідно умов
Генерального договору поставки
нафтопродуктів №ОДМ 26 від 26 липня 2011
року.

Відповідно до пункту 4.1 Глави 4
Положення про порядок здійснення
банками операцій за гарантіями в
національній та іноземних валютах,
затвердженого Постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року N 639, Банк-гарант
(резидент), отримавши від бенефіціара
або банку бенефіціара, або іншого банку
вимогу, має переконатися в
достовірності цієї вимоги. У разі
отримання вимоги від бенефіціара
банк-гарант (резидент) повинен
перевірити справжність підписів на
вимозі або в разі отримання
повідомлення від іншого банку про
виставлення бенефіціаром вимоги
-перевірити ключі, підписи, формат SWIFT.

Крім того, ч.1 ст.564 Цивільного кодексу
визначає, що після одержання вимоги
кредитора гарант повинен негайно
повідомити про це боржника і передати
йому копії вимоги разом з доданими до
неї документами.

Відповідно до пункту 3 Глави 4 Положення
про порядок здійснення банками
операцій за гарантіями в національній
та іноземних валютах, сплата за
вимогою/повідомленням коштів
бенефіціару за гарантією здійснюється
банком-гарантом (резидентом) на умовах
і в строки, передбачені гарантією для
оплати вимоги/повідомлення, та згідно з
інструкціями і реквізитами,
зазначеними в тексті гарантії та/або у
вимозі/повідомленні, отриманими від
бенефіціара/банку бенефіціара або
іншого банку.

Банк-гарант (резидент) здійснює
перерахування коштів з рахунку, на
якому обліковувалися кошти принципала
для грошового забезпечення (покриття)
гарантії, або з інших відповідних
рахунків банку-гаранта (резидента).

Поряд з цим, як встановлено судом, ні у
договорі про надання гарантії , ні у
самій гарантії на зазначені реквізити
для оплати вимоги/повідомлення.

Враховуючи викладене, 10 квітня 2012 року
ПАТ «ФІНБАНК» звернувся до
Відповідача-1 з листом в якому просив
надати інформацію щодо проведення
взаєморозрахунків з Позивачем.

12 квітня 2012 року ПАТ «ФІНБАНК» було
отримано відповідь від Відповідача - 1
на вищевказаний лист в якій
зазначалося, що станом на дату
складання листа Позивач та Відповідач
«знаходяться на стадії переговорів
щодо встановлення графіку
перерахування коштів ПАТ
«ЧОРНОМОРТЕХФЛОТ» на користь ТОВ
«Золотий Екватор» в розмірах,
визначених Генеральним договором
поставки нафтопродуктів № ОДМ 26 від 26
липня 2011 року». В зв'язку з цим
Відповідач - 2 просив ПАТ «ФІНБАНК» «не
виконувати вимог Листа-вимоги вих. № 681
від 06.04.2012».

Тобто Відповідач - 1 своїм листом
фактично не підтвердив існування
заборгованості перед Позивачем у
розмірі 3 772 044,09грн. та повідомив лише
про те, що між сторонами ведуться
переговори щодо встановлення графіку
перерахування коштів за договором.
Отже достовірність наданого
листа-вимоги не була підтверджена.

28 квітня 2012 року ПАТ «ФІНБАНК» було
отримано Претензію позивача щодо
сплати суми в розмірі 3 772 044,09грн. згідно
умов Гарантії № 60 від 11 серпня 2011 року.

28 квітня 2012 року ПАТ «ФІНБАНК»
звернувся з листом до Відповідача - 1 та
просив повідомити про наявність
заборгованості ПАТ «Чорномортехфлот»
перед ТОВ «Золотий Екватор» в розмірі 3
772 044,09грн.

У відповідь на вказаний запит, 07 травня
2012 року ПАТ «ФІНБАНК» було отримано
лист Відповідача - 1 в якому
повідомлялось, що станом на дату
складання листа Сторонами
погоджується «розмір сум, які
підлягають сплаті Відповідачем - 1 на
користь ТОВ «Золотий Екватор» та
підготовано проект графіку
перерахування коштів ПАТ
«ЧОРНОМОРТЕХФЛОТ» на користь ТОВ
«Золотий Екватор», який знаходиться на
стадії остаточного погодження». Крім
того зазначалось, що «Розмір плати, що
повинна бути перерахована ПАТ
«ЧОРНОМОРТЕХФЛОТ» на користь ТОВ
«Золотий Екватор», буде визначений
виключно після підписання Акту звірки
взаєморозрахунків, в зв'язку з чим
підтвердити розмір вказаної
заборгованості ми не маємо
можливості».

Також 25 травня 2013 року ПАТ «ФІНБАНК»
було отримано листа згідно якого
Відповідач - 1 повідомив про те, що «що
між ПАТ «ЧОРНОМОРТЕХФЛОТ» та ТОВ
«Золотий Екватор» досягнута згода щодо
укладення Додаткової угоди №1 до
Генерального договору поставки
нафтопродуктів № ОДМ 26 від 26 липня 2011
року, який1 буде підписаний найближчим
часом. Також було повідомлено про те, що
Відповідачем - 1 та ТОВ «Золотий
Екватор» «погоджено графік платежів за
договором, який також буде підписаний в
найкоротші терміни». Тобто усі спірні
питання Відповідача - 1 та Позивача були
урегульовані.

Також, 07.06.2012р. додатковою угодою № 1 від
07.06.2012р. до генерального договору
поставки нафтопродуктів № ОДМ 26 від
26.07.2011р. сторони договору продовжили
термін дії Договору до 31 грудня 2012р. та
збільшили загальну ціну договору до 108
000 000 гривень. Сторони домовилися, що
забезпечення зобов'язань Покупця за
цим Договором є банківська гарантія,
видана Публічним акціонерним
товариством "Фінбанк" на користь
Продавця. Сума банківської гарантії
встановлюється у розмірі 4 500 000 (чотири
мільйони п'ятсот тисяч) гривень зі
строком дії до 26 липня 2012 року включно.

Отже, незважаючи на існування
заборгованості з оплати товару за
основним договором станом на 06.04.2011р. у
сумі 3772044,09грн., що майже відповідає
розміру гарантії, позивачем погоджено
збільшення обсягів поставок та суми
договору, а також знов погоджено
забезпечення можливих зобов'язань за
додатковою угодою № 1 від 07.06.2012р.
банківською гарантією №60 від 11.08.2011р. у
розмірі 4 500 000, строк дії якої
закінчувався 27.07.2012р. Тобто через
півтори місяця після укладання
додаткової угоди.

Тобто укладена Додаткова угода
свідчить про те, що спірні питання
Позивача та Відповідача були
урегульовані та надана Банківська
гарантія продовжує забезпечувати
вимоги Позивача в розмірі, в якому її
було видано, тобто в сумі 4 500 000грн.

Також, 12 червня 2012 року ПАТ «ФІНБАНК»
було надано копію Графіка оплати
заборгованості ПАТ «ФІНБАНК» компанії
ТзОВ «Золотий Екватор» згідно якого
перший платіж Відповідач-1 повинен
здійснити на користь Позивача в період
з 13.08.2012 по 17.08.2012. Зазначені обставини
свідчать про те, що станом на 12 червня
2012 сторонами остаточно було
урегульовано спірні питання стосовно
заборгованості, в зв'язку з чим у
Відповідача-2 були відсутні підстави
для перерахування коштів на користь
Позивача.

Як встановлено судом, згідно графіку
оплати заборгованості ПАТ
"Черномортехфлот", оплата
заборгованості починається з 13.08.2012
року, а строк дії гарантії до 26.07.2012
року.

Посилання позивача на одностороннє
підписання графіку оплати
заборгованості ПАТ "Черномортехфлот"
суд не приймає до уваги, оскільки
позивач в позовній заяві сам зазначає,
що за результатами переговорів між ним
та відповідачем-1 було вирішено, що
відповідач-1 зобов'язується погашати
суму боргу в розмірі 3 772 044,09грн.
відповідно до графіку оплати
заборгованості (лист.вих.№889/7 від 12.06.2012
року) наданої відповідачем-1, а позивач
буде продовжувати поставляти товар
Відповідачу-1 відповідно до умов
договору. Зазначено, що саме не
погашення відповідачем 1 суми
заборгованості у строки передбачені
графіком (тобто, починаючи з 13.08.2012р.),
зумовили звернення позивача до суду з
даним позовом.

Положення Гарантії №60 передбачають, що
«термін дії Гарантії і зобов'язання
Банку-гаранта за цією Гарантією
закінчуються:

- повністю і автоматично 27.07.2012;

- у випадку сплати Банком-Гарантом
на користь Банефіціара суми, на яку
видано Гарантію;

- відмови Бенефіціара від своїх
прав за гарантією шляхом повернення її
до Банку або шляхом подання Банку
письмової заяви про звільнення від
його обов'язків за гарантією».

Враховуючи, що будь-які підстави для
сплати Відповідачем - 2 на користь
Позивача грошових котів були відсутні,
27 липня 2012 року Гарантія № 60 від 11
серпня 2011 року припинила свою дію в
зв'язку з чим зобов'язання Відповідача-2
за Гарантією вважаються припиненими.

Отже, розглянувши вимоги позивача щодо
солідарного стягнення з відповідачів
заборгованості, що була забезпечена
банківською гарантією у розмірі 3 772
044,09грн., суд дійшов висновку про
відмову у вимогах про солідарне
стягнення заборгованості, заявлених до
Публічного акціонерного товариства
"Фінбанк".

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

За при приписами ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Судові витрати по сплаті судового
збору покласти на відповідача згідно
зі ст.ст.44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85, 121
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Чорномортехфлот" (65026, м.
Одеса, вул. Польська, буд. 18, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Золотий Екватор" (43010,
Волинська область, м. Луцьк, вул.
Кременецька, 38, )
заборгованість у сумі 6667174(шість
мільйонів шістсот шістдесят сім тисяч
сто сімдесят чотири)грн. 28 коп.; 3% річних
у розмірі 91 970 (дев'яносто одна тисяча
дев'ятсот сімдесят)грн. 52 коп.; пеню у
розмірі 452 883 (чотириста п'ятдесят дві
тисячі вісімсот вісімдесят три)грн. 93
коп. та судовий збір у розмірі 68820
(шістдесят вісім тисяч вісімсот
двадцять)грн.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 23.06.2014р.

Суддя
Погребна К.Ф.