КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2014 р. Справа№ 5011-36/5174-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Авдеєва П.В.

Гончарова С.А.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: представники -
Вакуленко О.М., Гіленко А.М. - за
довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

на рішення Господарського суду міста
Києва від 28.10.2013 р.

у справі № 5011-36/5174-2012 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк", м. Київ

про стягнення 321434,63 грн. заборгованості
з орендної плати,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2012 р. фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" про стягнення
321434,63 грн. заборгованості з внесення
платежів.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням Відповідачем своїх
зобов'язань за Договором оренди № б/н
від 17.09.2007 р. в період з квітня 2009 року по
серпень 2010 року (включно), а саме не
перерахування позивачу орендної плати
у встановленому порядку та розмірах, та
натомість перерахування відповідачем
сум орендної плати на інші невідомі
позивачу відкриті на його ім'я рахунки,
що позбавило позивача можливості
скористатися даними коштами, зокрема в
зв'язку із тим, що на час зміни рахунків
Позивач знаходився під вартою.

Справа розглядалась господарськими
судами неодноразово.

Останнім рішенням Господарського суду
міста Києва від 28.10.2013 р. у справі
№5011-36/5174-2012 позовні вимоги задоволено
частково, стягнуто з Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 25677 грн. 59 грн. заборгованості з
орендної плати, стягнуто з Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в
доход Державного бюджету України 513
грн. 55 коп., у іншій частині в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
рішення суду першої інстанції не
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності та є наслідком
неправильного застосування норм
матеріального.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач зазначає, що оскаржуване
рішення є законним і обґрунтованим,
прийнятим на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечували, просили залишити
її без задоволення, а оскаржуване
рішення без змін.

Позивач явку свого представника в
судове засідання не забезпечив, про час
і місце розгляду справи повідомлений
належним чином, клопотань про
відкладення розгляду справи не
надходило.

Згідно роз'яснень п. 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Неявка представника позивача в судове
засідання не перешкоджає розгляду
справи, оскільки в матеріалах справи
достатньо доказів для вирішення спору
по суті.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення
представників відповідача, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обґрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи,
17.09.2007 р. між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4
(Орендодавець) та
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку "Укрсоцбанк"
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "Укрсоцбанк")
(Орендар) укладено договір оренди
(Договір оренди), за умовами якого
Орендар прийняв в строкове платне
користування нежитлове приміщення,
загальною площею 95,9 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та що
підтверджується залученим до
матеріалів справи актом
приймання-передачі вказаного
приміщення від 17.09.2007 р.

Відповідно до п. 8.1 Договору оренди,
його укладено строком на 7 років.

Згідно з п. 4.3.1 Договору, Орендар
зобов'язаний у повному обсязі та
своєчасно вносити орендні платежі.

Розмір щомісячної орендної плати
складає 2398 доларів США, що еквівалентно
за курсом Національного банку України
на 17.09.2007 р. - 12109,90 грн. Внесення
орендних платежів проводиться
щомісячно в строк до 10 (десятого) числа
місяця, наступного за звітним.
Розрахунки за орендними платежами
здійснюються у національній валюті
України за офіційним курсом долара США
на дату проведення платежу на рахунок
Орендодавця (п.п. 3.1, 3.4 Договору).

Також, сторони погодили, що розмір
орендної плати є фіксованим протягом
перших 3 (трьох) років дії Договору, та
починаючи з 4-го року орендна плата може
змінюватись, але не частіше 1 разу на
рік, не більше ніж на 15% від діючої
орендної плати. Розмір орендної плати
може змінюватись лише за погодженням
Сторін та оформлюватись додатками до
цього Договору, які є його невід'ємними
частинами. У разі, якщо будь-яка із
Сторін відмовляється від підписання
відповідного додатку до Договору,
Договір продовжує діяти протягом
визначеного в ньому строку без зміни
розміру орендної плати. Примушування
до зміни розміру орендної плати не
допускається (п.п. 3.6, 3.7 Договору).

Позивач посилається на те, що
відповідач своє грошове зобов'язання з
внесення орендної плати належним чином
не виконував, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість в розмірі 321434,63 грн. за
період з вересня 2009 року по серпень 2010
року включно.

Предметом даного судового спору є
виконання відповідачем встановленого
Договором обов'язку з внесення
орендної плати належним чином та в
повному обсязі.

Водночас, матеріалами справи
підтверджено, що окрім Договору оренди
між позивачем як кредитором та
відповідачем як позичальником було
укладено договір кредиту № 651/4-157 від
18.03.2008 (Договір кредиту), за умовами
якого позичальнику надаються грошові
кошти на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання в
сумі 157000 доларів США.

Відповідно до п. 6.1 "Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті", банк обумовлює
своє право на здійснення договірного
списання за дорученням платника з його
рахунку в договорі банківського
рахунку або іншому договорі про
надання банківських послуг.

Відповідно до умов п. 3.2.2 ст. 3 Договору
кредиту, Кредитор має право
здійснювати договірне списання з
поточних рахунків Позичальника,
відкритих ним в МОФ АКБ "Укрсоцбанк"
(Миколаївська обласна філія), грошових
коштів, по мірі їх надходження, для
погашення існуючої заборгованості
позичальника за кредитом, нарахованими
процентами, комісіями, а також можливої
неустойки, на підставі меморіальних
ордерів, оформлених Кредитором, для
задоволення своїх вимог відповідно до
умов цього Договору та у порядку,
зазначеному в п. 2.8 цього договору.

За умовами п. 2.8 Договору кредиту,
Позичальник доручає Кредитору
здійснювати договірне списання
грошових коштів по мірі їх надходження,
в розмірі існуючої заборгованості за
Договором, в тому числі Кредитом,
нарахованими процентами, комісіями, а
також можливою неустойкою з поточного
рахунку Позичальника (номер не
зазначено) відкритого в МОФ АКБ
"Укрсоцбанк" на підставі меморіальних
ордерів, оформлених в строки, зазначені
в підпунктах 2.8.1 - 2.8.5 даного договору.

08.10.2008 р. позивач звернувся до
відповідача з письмовою заявою, в якій
просив, у зв'язку з відкриттям
поточного рахунку в МОФ АКБ
"Укрсоцбанк" перераховувати щомісячні
платежі за Договором оренди на
відкритий в Миколаївській обласній
філії р/р 1411.

Вищевказаний поточний р/р 1411
позивача також зазначено в Додатку № 1
до Договору кредиту.

24.04.2009 р. було проведено реорганізацію
Миколаївської обласної філії ПАТ
"Укрсоцбанк" та створено на її базі
Миколаївське відділення ООФ ПАТ
"Укрсоцбанк" м. Одеса.

У зв'язку з даною обставиною
Відповідачу було автоматично закрито
поточний р/р 1411 та відкрито новий
р/р 9901.

Залученими до матеріалів справи
копіями меморіальних ордерів
відповідача за період з квітня 2009 року
по серпень 2010 року підтверджується
надходження орендної плати від
Відповідача на р/р 9901, який
належить Позивачу та був відкритий
йому в зв'язку з автоматичним закриттям
поточний р/р 1411.

Про перерахування відповідачем
орендних платежів на р/р 9901 також
свідчить виписка по особовому рахунку,
наявна у матеріалах справи.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що дійсно, в порушення п.
19.3 Інструкції "Про порядок відкриття,
використання і закриття рахунків у
національній та іноземних валютах",
затвердженої Постановою правління
Національного Банку України № 492 від
12.11.2003 р., відповідач не виконав свого
обов'язку щодо завчасного повідомлення
позивача про зміну рахунків, та
фактично повідомив його про це тільки
05.04.2011 р., що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення листа № 13.1.2.-10/96-677 від
28.03.2011 р.

Згідно довідки Южноукраїнського
міського суду від 18.08.2011 р. № 14900 з 30.01.2009
р. ОСОБА_4 було обрано міру запобіжного
заходу у вигляді тримання під вартою,
яку 17.01.2011 р. було змінено на підписку
про невиїзд.

Вказані обставини позивач вважає
такими, які заважали йому дізнатися, що
відповідач перераховував орендну
плату на новий його поточний рахунок,
відкритий в Одеській обласній філії, в
зв'язку з чим позивач не міг
користуватися цими коштами.

Дані доводи позивача підлягають
відхиленню, оскільки самим позивачем в
листі від 08.10.2008 р. було надано згоду
Відповідачу, в зв'язку з відкриттям
поточного рахунку в МОФ АКБ
"Укрсоцбанк" перераховувати на нього
щомісячні платежі за Договором оренди.

Також, відповідно до п. 19.1 Інструкції
"Про порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземних валютах", зміною рахунків
клієнтів уважається процедура
відкриття нових рахунків і закриття
раніше відкритих рахунків клієнтів не
за їх ініціативою, у результаті
проведення якої змінюються всі або
окремі (один або кілька) банківські
реквізити клієнтів - найменування
банку, код банку, номер рахунку, валюта
рахунку. Зміна рахунків клієнтів
здійснюється банком у разі, зокрема,
проведення реорганізації в межах
одного банку (п. 19.2 Інструкції). Про
зміну рахунків банк зобов'язаний
завчасно повідомити всіх клієнтів у
порядку, установленому внутрішніми
положеннями банку (19.3.).

Отже, зміна р/р 1411 на р/р 9901,
відбулась не за ініціативою
відповідача чи позивача як суб'єктів
господарювання або за їх
волевиявленням, а автоматично в силу
положень підзаконного акту, в зв'язку з
реорганізацію Миколаївської обласної
філії ПАТ "Укрсоцбанк" та створення на
її базі Миколаївського відділення ООФ
ПАТ "Укрсоцбанк" м. Одеса, тому згода
позивача на автоматичну заміну
рахунків відповідно до положень
вищевказаної Інструкції не вимагалась,
і протилежного суду Позивачем не
доведено.

При цьому, допущене відповідачем
порушення щодо несвоєчасного
повідомлення Позивача про таку зміну
рахунків в зв'язку з реорганізацією
всередині банку, не тягне за собою
протиправність відкриття такого
нового рахунку.

При цьому, запобіжний захід тримання
під вартою не позбавляв позивача права
та можливості (в матеріалах справи
відсутні докази протилежного)
уповноважити іншу особу на ведення
його справ, в тому числі і з
відповідачем, та зокрема, з'ясування
питання, що відбувається з відкритими
Позивачем рахунками та щодо питання
розпорядження коштами, які
перераховуються на виконання умов
Договору оренди.

Крім того, в силу положень ст.ст. 193, 283 та
286 ГК України, а також 525, 526, 530 та 763 ЦК
України, при виконанні умов договору
оренди з боку орендаря визначальним є
сплата орендної плати своєчасно та в
повному обсязі, тобто перерахування
орендодавцем в не заборонений законом
спосіб (через касу готівкою, на
безготівкові рахунки тощо)
встановлених договором сум орендної
плати.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
відповідач правомірно за період з
квітня 2009 року по серпень 2010 року
перераховував позивачу орендну плату
на р/р 9901, який належить позивачу
та був відкритий йому в зв'язку з
автоматичним закриттям поточного р/р
1411.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

За приписами до ч. 1 та 4 ст. 286 ГК України,
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Розмір
орендної плати може бути змінений за
погодженням сторін, а також в інших
випадках, передбачених законодавством.
Строки внесення орендної плати
визначаються в договорі, що також
кореспондується з ч. 1 ст. 762 ЦК України.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України,
статтею 193 ГК України, зобов'язання
мають виконуватися належним чином та у
встановлений строк відповідно до
закону, інших правових актів, договору,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Як зазначалось вище, сторони у Договорі
оренди встановили, що розмір
щомісячної орендної плати складає 2398
доларів США, внесення орендних
платежів проводиться щомісячно в строк
до 10 (десятого) числа місяця, наступного
за звітним та розрахунки за орендними
платежами здійснюються у національній
валюті України за офіційним курсом
долара США на дату проведення платежу
на рахунок Орендодавця.

Перевіривши надані відповідачем
меморіальні ордери та виписками по
рахунку позивача (копії залучені до
матеріалів справи) суд першої
інстанції правомірно встановив, що
перерахувавши орендні платежі за
період з квітня 2009 року по серпень 2010
року, відповідач у деяких місяцях
допускав порушення, сплачуючи
встановлену договором орендну плату не
в повному обсязі та з порушенням строку
її внесення.

Зокрема, з 2010 року Відповідачем було
самостійно зменшено розмір
встановленої Договором орендної плати
на 15% та орендна плата сплачувалась в
меншому розмірі.

Однак матеріали справи не містять
доказів, що сторонами було внесено
зміни до Договору оренди в порядку п.п.
3.6, 3.7 даного Договору щодо розміру
орендної плати чи строків її оплати.

Відтак, встановлений Договором оренди
розмір щомісячної орендної плати (2398
дол. США на місяць) залишився незмінним.

Колегія суддів перевіривши розрахунок
суду першої інстанції заборгованості
відповідача з орендної плати за
Договором оренди, з врахуванням
здійснених відповідачем оплат у
гривні, та в переводі їх у доларовий
еквівалент, станом на дату проведення
платежу погоджується з висновком
місцевого господарського суду про те,
що матеріали справи не містять доказів
сплати відповідачем решти
заборгованості з орендної плати за
Договором оренди період з квітня 2009
року по серпень 2010 року (включно) в сумі
3212,51 дол.США.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку, що
підлягають частковому задоволенню
вимоги позивача про стягнення
заборгованості з орендної плати в
обрахованій судом сумі 3212,51 дол.США, що
станом на день прийняття рішення судом
першої інстанції в гривневому
еквіваленті відповідно до офіційно
встановленого НБУ курсу (799,30 грн. за 100
дол. США) становило 25677,59 грн.

Водночас колегія суддів зазначає, що не
може бути достатньою підставою для
стягнення орендної плати само по собі
невчасне повідомлення банком позивача
про закриття розрахункового рахунку та
відкриття позивачу нового
розрахункового рахунку, так само як і
приховування банком цих обставин від
клієнта (орендодавця), що по суті
стосується передусім обставин
ймовірного неналежного виконання
банком зобов'язань за договором
банківського рахунку, а не за договором
оренди.

За таких обставин колегія суддів
зазначає, що допущені банком порушення
можуть бути підставою для заявлення
позову про відшкодування збитків,
понесених у зв'язку з необізнаністю
позивача майже протягом двох років про
існування нового рахунку та
обумовленою цим неможливістю
реального користування перерахованими
банком коштами (орендної плати) на
розсуд клієнта.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не можуть бути підставою
для скасування рішення.

З огляду на викладені обставини,
місцевий господарський суд дійшов
правильного висновку про задоволення
позову частково, з даним висновком
погоджується і колегія суддів,
оскільки він відповідає обставинам
справи та вимогам законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 103 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційна інстанція за результатами
розгляду апеляційної скарги має право
залишити рішення місцевого
господарського суду без змін, а скаргу
без задоволення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що місцевим господарським
судом повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи та надано їм належну
правову оцінку, рішення суду першої
інстанції відповідає законодавству,
матеріалам справи та не вбачає підстав
для задоволення апеляційної скарги і
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 28.10.2013 року у справі №
5011-36/5174-2012 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 5011-36/5174-2012
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
В.В. Куксов

Судді
П.В. Авдеєв

С.А. Гончаров