м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1735/14 23.06.14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дієса"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія Гранд-М"
про відшкодування збитків 1276146,10 грн.
Головуючий суддя Грєхова О. А.
Судді: Кирилюк О. М.
Представники сторін:
від позивача: Трещов А. О. - представник
від відповідача: Мелешко О. П. -
директор, Драчук М. П. - представник за
Заявлено позов про стягнення з
Товариства з обмеженою "Компанія
Гранд-М" збитків у розмірі 1276146,10 грн.
Свої позовні вимоги щодо стягнення
збитків в сумі 1276146,10 грн. позивач, з
посиланням на ст. ст. 22 та 1166 ЦК України,
обґрунтував тим, що позивач має право
вимоги щодо стягнення з відповідача
вартості втраченого вантажу, який був
переданий відповідачу на підставі
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.02.2014 року порушено
провадження по справі № 910/1735/14, розгляд
справи призначено на 03.03.2013 року.
В судовому засіданні 03.03.2014, у
відповідності до статті 77
Господарського процесуального кодексу
України, оголошено перерву до 11.03.2014.
У зв'язку з нез'явленням в судове
засідання 11.03.2014 представника
відповідача розгляд справи відкладено
31.03.2014 представник відповідача подав
відзив на позов в якому зазначив, що на
підтвердження замовлення послуги з
перевезення позивач надав суду заявку,
яка не погоджувалася підписом та
печаткою відповідача; позивач на
власний розсуд передав вантаж водію
без попередніх домовленостей з
відповідачем та за відсутності у водія
від відповідача довіреності на
отримання товарно-матеріальних
цінностей; позивач не надав доказів
того, що відповідач або його
представник отримували вантаж для
перевезення зазначений у
товарно-транспортних накладних; водій,
який отримав товарно-матеріальні
цінності по накладним у відповідача не
працює; транспортний засіб яким
здійснювалося перевезення вантажу не
належить відповідачу, а також позивач
не надав доказів того, що транспортний
засіб про який зазначає у позові
позивач був використаний при
здійсненні перевезення вантажу;
звернення відповідача до
правоохоронних органів щодо зникнення
автомобіля свідчить лише проте, що
відповідач бажав з'ясувати обставини з
приводу чого позивач звернувся до
відповідача з вимогою відшкодувати
збитки, а також необхідно зазначити, що
позивач як заінтересована особа не
зверталася до слідчих органів із
заявою про злочин; позивач складав акт
про розбіжності та пошкодження вантажу
не запрошував для цього представників
відповідача та страхової компанії.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 31.03.2014 за клопотання сторін
продовжено строк вирішення спору.
В судовому засіданні 31.03.2014, у
відповідності до статті 77
Господарського процесуального кодексу
України, оголошено перерву до 22.04.2014.
В судовому засіданні 22.04.2014 представник
відповідача заявив клопотання про
зупинення розгляду справи, оскільки у
Вищому господарському суді України
наявна касаційна скарга відповідача
про оскарження ухвали про повернення
без розгляду зустрічної позовної заяви
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 79 ГПК
України, господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом, а
також у разі звернення господарського
суду із судовим дорученням про надання
правової допомоги до іноземного суду
або іншого компетентного органу
іноземної держави. Господарський суд
має право зупинити провадження у
справі за клопотанням сторони,
прокурора, який бере участь в судовому
процесі, або за своєю ініціативою у
випадках: 1) призначення господарським
судом судової експертизи; 2) надсилання
господарським судом матеріалів до
слідчих органів; 3) заміни однієї з
сторін її правонаступником внаслідок
реорганізації підприємства,
При цьому, слід зазначити, що перелік
підстав для зупинення провадження у
справі, наведених у ст. 79 ГПК України, є
вичерпним та розширеному тлумаченню не
Отже, стаття 79 ГПК України не містить
такої підстави для зупинення
провадження у справі як-то апеляційне
чи касаційне оскарження судового
рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що клопотання позивача про зупинення
провадження у справі у зв'язку з
касаційним оскарженням ухвали
господарського суду м. Києва у справі №
910/23333/13 не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 22.04.2014 призначено
колегіальний розгляд справи.

Розпорядженням Голови Господарського
суду м. Києва від 22.04.2014 призначено
колегіальний розгляд справи у
наступному складі колегії: суддя
Грєхова О. А. (головуючий), Ярмак О. М.,
Бондарчук В. В.

Ухвалою суду від 22.04.2014 призначено
розгляд справи на 26.05.2014.

У зв'язку з тим, що суддя Бондарчук В. В.
знаходиться у відпустці
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду м. Києва від 26.05.2014
призначено колегіальний розгляд
справи у наступному складі колегії:
суддя Грєхова О. А. (головуючий), Ярмак О.
М., Кирилюк Т. Ю.

Представник позивача в судовому
засіданні 26.05.2014 надав додаткові
пояснення в яких зазначив, що
відповідач для виконання договору №
01413 від 01.04.2013 уклав договір перевезення
з ФОП ОСОБА_7, відповідно до якого
водієм та експедитором транспортного
засобу (марка МАН, д/н НОМЕР_1), що
перевозив вантаж належний позивачу є
ОСОБА_8; в матеріалах кримінальної
справи наявні показання директора
відповідача, що ОСОБА_8 був залучений
для перевезення вантажу, що належить
позивачу.

Представник відповідача в судовому
засіданні 26.05.2014 надав письмові
пояснення по справі в яких зазначив, що
ОСОБА_8 не являється представником та
працівником відповідача та йому не
надавалися довіреності на отримання
вантажу від імені відповідача;
відповідач звертався до
правоохоронних органів із заявою про
вчинення шахрайських дій з боку
позивача.

В судовому засіданні 26.05.2014, у
відповідності до статті 77
Господарського процесуального кодексу
України, оголошено перерву до 23.06.2014.

Представник позивача в судовому
засіданні заявив клопотання про
залучення в якості відповідача 2
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ГПК України
господарський суд за наявністю
достатніх підстав має право до
прийняття рішення залучити за
клопотанням сторони або за своєю
ініціативою до участі у справі іншого
відповідача.

Враховуючи те, що позивач належними
докази не обґрунтував необхідність
залучення до участі у справі
відповідача 2, суд відмовляє у
заявленому клопотання у зв'язку з
відсутністю достатніх підстав для
залучення до участі у справі
відповідача 2.

Представник відповідача в судовому
засіданні 23.06.2014 надав заперечення на
додаткові пояснення в яких зазначив, що
позивач не надав доказів того, що
відповідач прийняв заявки на
перевезення по договору; заявку
позивача не було прийнято до виконання
оскільки менеджер відповідача не
знайшов перевізника, який є власником
транспортного засобу наданого для
перевезення; ОСОБА_8 не являється
працівником відповідача, а тому
відповідач не може нести матеріальну
відповідальність за дії ОСОБА_8;
відповідач звертає увагу на те, що
позивач звернувся до правоохоронних
органів лише 10.04.2014, тобто через 10
місяців після викрадення вантажу.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.06.2014 відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України судом проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.04.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Дієса" (замовник,
позивач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія Гранд-М"
(експедитор, відповідач) укладено
договір № 010413 про
транспортно-експедиційне
обслуговування.

Відповідно до п. 1.1 договору по даному
договору експедитор зобов'язується за
плату і за рахунок замовника
організувати перевезення вантажів
автомобільним транспортом та надати
замовнику інші послуги, необхідні для
здійснення доставки вантажу (в
подальшому «Експедирування»), а
замовник зобов'язується здійснити
оплату послуг експедитора в порядку та
розмірі, передбаченому даним
договором.

Пунктом 1.3 договору визначено, що
вантаж (вид/вага/обсяг), пункти
призначення (адреси пунктів
завантаження і розвантаження) та інша
необхідна інформація на кожне
експедирування узгоджується сторонами
у відповідних заявках.

Експедитор організовує перевезення
вантажів автомобільним транспортом по
території України на підставі
відповідних заявок замовника (додаток
№1) і, за відсутності можливості
проведення аукціону - відповідно до
специфікації (додаток № 2), які
являються невід'ємною частиною даного
договору (п. 2.1.1 договору).

Згідно з п. 2.2 договору, конкретні умови
по наданню кожної з послуг
обумовлюються в заявці. Допускається
отримання належним чином оформленої
заявки за допомогою факсимільного
зв'язку або по електронній пошті, які
мають однакову юридичну силу. Сторони
визнають, що передані факсом
підтверджені заявки мають юридичну
силу оригіналу.

Відповідно до наявної в матеріалах
справи заявки на разове перевезення
ТР-015397 від 10.06.2013, оформленої у вигляді
додатку № 1 до договору № 010413 від 01.04.2013
позивач замовив перевезення вантажу по
маршруту: Макіївка-Харцизск-Луганськ;
замовник: ТОВ «Дієса»; перевізник: ТОВ
«Гранд-М»; дата завантаження: 18.06.2013р.;
адреса завантаження: Київська обл.,
Макарівський р-н, с. Калинівка, вул.
Київська, 49ж; адреса розвантаження: м.
Макіївка, пр.. 250-річчя Донбасу, 1-б, м.
Макіївка, пр.-т Леніна, 140-а, м. Харцизськ,
вул. Жовтнева, 34, м. Луганськ, вул.
Оборонна, 9; обсяг вантажу: 50,37 м3 ; марка
автомобіля: МАН, НОМЕР_1; ПІБ водія:
ОСОБА_8.

18.06.2013 на виконання заявки, позивач,
згідно товарно-транспортних накладних:
015397/1, № 015397/1, № 015397/1, № 015397/1, № 015397/1, №
015397/1, № 015397/1, № 015397/1 передав
відповідачу для перевезення
товарно-матеріальні цінності у
кількості 1611 одиниць загальною
вартістю 1276146,10 грн.

Позивач у позовній заяві зазначає що
вантаж, який позивач передав
відповідачу не був доставлений до
пунктів розвантаження зазначених у
заявці на перевезення, про що позивачем
було складено акти здачі-приймання ТМЦ
по кількості: № , № , № ,
№ , № 660130943, № , № , №
, № 660139766, № , № , №
, № , № , № , №
, № , № , № , №
, № , № , № .

Як згодом стало відомо позивачу,
вантажний автомобіль з вантажем
позивача було викрадено та по факту
викрадення відкрито кримінальне
провадження № 000175.

Відповідно до п. 6.3.1 договору
експедитор несе повну матеріальну
відповідальність за збереження і
цілісність вантажу по кількості та
якості з моменту прийняття його до
перевезення до моменту передачі
вантажу вантажоодержувачу. За псування
чи втрату вантажу в дорозі експедитор
несе повну матеріальну
відповідальність в розмірі вартості
втраченого чи пошкодженого вантажу.

01.07.2013 позивач звернувся до відповідача
з вимогою № 01/07/13-10юр. про відшкодування
заподіяної шкоди в розмірі 1276146,10 грн. у
зв'язку з втратою вантажу. На доказ
направлення вимоги позивач надав суду
копію фіскального чеку № 9035 від 10.07.2013
та копію опису вкладення у цінний лист
від 10.07.2013.

У відповіді на вимогу відповідач
зазначив, що у випадку доведення вини
перевізника у викрадені вантажу,
відповідач відшкодує позивачу
понесені збитки.

Предметом позову є вимога про
стягнення 1276146,10 грн. збитків, завданих
втратою вантажу.

Згідно з ч. 3 ст. 386 Цивільного кодексу
України, власник, права якого порушені,
має право на відшкодування завданої
йому майнової та моральної шкоди.

Приписами статей 22, 1166, 1192 Цивільного
кодексу України встановлено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Статтями 224, 225 Господарського кодексу
України унормовано, що учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції,
сплачені іншим суб'єктам, вартість
додаткових робіт, додатково витрачених
матеріалів тощо), понесені стороною,
яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою
стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона, яка зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання
другою стороною;

матеріальна компенсація моральної
шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: протиправної
поведінки, шкоди та її розміру,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою заподіювача та шкодою, вини.
За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Протиправною є поведінка, яка не
відповідає вимогам закону, тягне за
собою порушення (зменшення, обмеження)
майнових прав (благ) і законних
інтересів іншої особи.

При цьому встановлення причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
особи, яка завдала шкоду, та збитками
потерпілої сторони є важливим
елементом доказування наявності
реальних збитків. Слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність
завдавача є причиною, а збитки, які
виникли у потерпілої особи, - наслідком
такої протиправної поведінки.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 03.12.2012р. у справі справа №
19/5005/4244/2012.

Свої позовні вимоги щодо стягнення
збитків в сумі 1276146,10 грн. позивач, з
посиланням на ст. ст. 22 та 1166 ЦК України,
обґрунтував тим, що позивач має право
вимоги щодо стягнення з відповідача
вартості втраченого вантажу, який був
переданий відповідачу на підставі
договору № 01413 від 01.04.2013.

За загальними правилами судового
процесу кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. ст. 33, 34 ГПК України).

Отже, позивач повинен довести
наявність збитків і неправомірної
поведінки відповідача, безпосередній
причинний зв'язок між правопорушенням
та заподіянням збитків, розмір
відшкодування, а відповідач в сою чергу
повинен доводити відсутність своєї
вини.

Так, відповідно до наявної в матеріалах
справи заявки на разове перевезення
ТР-015397 від 10.06.2013, оформленої у вигляді
додатку № 1 до договору № 010413 від 01.04.2013
позивач замовив перевезення вантажу по
маршруту: Макіївка-Харцизск-Луганськ;
замовник: ТОВ «Дієса»; перевізник: ТОВ
«Гранд-М»; дата завантаження: 18.06.2013р.;
адреса завантаження: Київська обл.,
Макарівський р-н, с. Калинівка, вул.
Київська, 49ж; адреса розвантаження: м.
Макіївка, пр.. 250-річчя Донбасу, 1-б, м.
Макіївка, пр.-т Леніна, 140-а, м. Харцизськ,
вул. Жовтнева, 34, м. Луганськ, вул.
Оборонна, 9; обсяг вантажу: 50,37 м3 ; марка
автомобіля: МАН, НОМЕР_1; ПІБ водія:
ОСОБА_8.

Пунктом 3.2.6 договору експедитор має
право приймати замовлення (заявки) на
експедирування до виконання: не
пізніше ніж через 1 годину після
направлення замовником заявки (п. 3.2.6
договору).

Разом з тим, при дослідженні зазначеної
заявки судом встановлено, що на заявці
№ ТР-015397 від 10.06.2013 проставлений підпис
та відтиск печатки позивача, відмітка
відповідача про прийняття її до
виконання відповідно до умов договору
№ 010413 про транспортно-експедиційне
обслуговування на заявці відсутня.

Пунктом 2.2 договору визначено, що
допускається отримання належним чином
оформленої заявки за допомогою
факсимільного зв'язку або по
електронній пошті, які мають однакову
юридичну силу.

Наданий позивачем витяг з бази
відправлених заявок на разове
перевезення також не підтверджує
прийняття заявки відповідачем до
виконання.

В розділі договору "Терміни, які
використовуються сторонами в договорі"
сторони погодили, що під терміном
"представник експедитора" вони
розуміють працівника експедитора чи
його представника, який виконує
обов'язки експедитора; під терміном
"водій" - працівник експедитора чи
уповноважена експедитором особа, яка
являється водієм транспортного засобу,
що перевозить вантаж, при відсутності
представника експедитора - виконуючий
обов'язки експедитора при складанні
передбачених даним договором
документів.

Відповідно до п. 3.2.4 договору
представник експедитора (у випадку
відсутності водія) приймає вантаж по
кількості та якості упаковки та несе
матеріальну відповідальність за даний
вантаж у випадках, передбачених чинним
законодавством України та даним
договором.

Експедитор зобов'язується забезпечити
наявність у представника експедитора
(при відсутності - водія) довіреності на
отримання товару (п. 3.2.16 договору).

Пунктом 3.2.9 договору на експедитора
покладено обов'язок при прийнятті
вантажу оформити подорожній лист
вантажного автомобіля, інших
транспортних та звітних документів.
Забезпечувати підписання всіма
учасниками перевізного процесу
товарно-транспортних документів.

Відповідно до пункту 11.1. Правил
перевезення вантажів автомобільним
транспортом по території України,
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України від 14 жовтня 1997 року
№363, зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 20 лютого 1998 р. за 128/2568,
основними документами на перевезення
вантажів є товарно-транспортні
накладні та подорожні листи вантажного
автомобіля.

Згідно пункту 11.5. Правил перевезення
вантажів автомобільним транспортом по
території України, товарно-транспортну
накладну на перевезення вантажів
автомобільним транспортом замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Замовник
(вантажовідправник) засвідчує всі
екземпляри товарно-транспортної
накладної підписом і при необхідності
печаткою (штампом).

Частиною 5 ст. 308 Господарського кодексу
України передбачено, що при прийнятті
вантажу до перевезення перевізник
видає вантажовідправнику в пункті
відправлення документ, оформлений
належним чином.

Відповідно до ст. 47 Статуту
автомобільного транспорту,
товарно-транспортна накладна є єдиним
документом для списання
товарно-матеріальних цінностей у
вантажовідправника, оприбуткування їх
у вантажоодержувача, а також для
складського, оперативного та
бухгалтерського обліку

Відповідно до ст. 50 Статуту
автомобільного транспорту, при
прийнятті вантажу до перевезення
шофер-експедитор автотранспортного
підприємства або організації
пред'являє вантажовідправнику
службове посвідчення і путьовий лист,
завірений печаткою автопідприємства
або організацією.

Згідно пункту 11.6. Правил перевезення
вантажів автомобільним транспортом по
території України та ст. 51 Статуту
автомобільного транспорту, прийняття
вантажів до перевезення від
вантажовідправника засвідчується
підписом водія в усіх екземплярах
товарно-транспортних накладних.

Як вбачається з наявних в матеріалах
справи товарно-транспортних накладних:
015397/1 від 18.06.2013, № 015397/1 від 18.06.2013, № 015397/1
від 18.06.2013, № 015397/1 від 18.06.2013, № 015397/1 від
18.06.2013, № 015397/1 від 18.06.2013, № 015397/1 від
18.06.2013, № 015397/1 від 18.06.2013 у графі «підпис
таксувальника» проставлене прізвище
«ОСОБА_8.» та підпис.

Проте, позивач не надав, а матеріали
справи не містять доказів того, що
ОСОБА_8 приймав вантаж за вказаними
вище товарно-транспортними накладними
як працівник або уповноважена
відповідачем особа.

Також позивач не надав доказів того, що
автомобіль, яким здійснювалося
перевезення втраченого вантажу
належав відповідачу або був залучений
відповідачем для виконання договору №
010413 про транспортно-експедиційне
обслуговування.

Листом Державного комітету статистики
України від 08.12.05р. №05/1-2-8/146
встановлено, що при перевезенні
вантажів автомобільним транспортом
суб'єктами господарської діяльності
всіх форм власності застосовуються
єдині уніфіковані типові форми
первинного обліку роботи вантажного
автомобіля, затверджені наказом
Міністерства транспорту України та
Міністерства статистики України від
29.12.95р. №488/346: форма №2 "Подорожній лист
вантажного автомобіля", форма №1
(міжнародна) "Подорожній лист
вантажного автомобіля у міжнародному
сполученні", форма №1-ТН
"Товарно-транспортна накладна", форма
№1-ТЗ "Талон замовника".

Господарським судом досліджено типову
форму подорожнього листа вантажного
автомобіля №2, яка затверджена Наказом
Мінтрансу від 29.12.95р. №488/346, з якої
вбачається, що подорожній лист повинен
містити такі обов'язкові його
реквізити, зокрема: підпис та печатку
вантажовідправника (замовника).

Разом з тим, такі первинні документи в
матеріалах справи також відсутні.

Складені позивачем по факту
ненадходження вантажу до місця
розвантаження актів здачі-приймання
ТМЦ по кількості: № , № , №
, № , № 660130943, № , №
, № , № 660139766, № , №
, № , № , № , №
, № , № , № , №
, № , № , № , №
, суд оцінює критично, оскільки п.
5.2 укладеного сторонами договору,
складання такого роду документів
передбачено у випадку виявлення під
час розвантаження автомобіля
пошкодження вантажу або упаковки.

Відповідно до п. 5.2 договору при
невідповідностях, і/або пошкодження
вантажу або упаковки під час
розвантаження сторона складає акт про
всі розходження та пошкодження, який
підписується вантажоотримувачем,
представником експедитора (при
відсутності водія) і при можливості -
уповноваженою особою замовника.

У випадку відмови представника
експедитора (у відсутності водія) від
підписання акту в ТТН вноситься
відповідний запис. В такому випадку
вантажоотримувач самостійно складає
акт, і такий акт має повну юридичну силу
для особо сторін.

Доказів того, що позивач викликав для
підписання відповідних актів про
відсутність вантажу представника
експедитора чи водія в матеріалах
справи відсутні.

За таких обставин суд вважає, що
позивач не надав належних доказів, з
яких би було можливо встановити факт
прийняття відповідачем до виконання
заявки на здійснення перевезення по
договору № 010413 про
транспортно-експедиційне
обслуговування та не надав належних
доказів, з яких було б можливо
встановити факт отримання
представником експедитора або водієм
відповідача вантажу на суму 1276146,10 грн.

Надані відповідачем копії матеріалів
кримінальної справи по факту
викрадення автомобіля на
підтвердження вини відповідача у
відповідності до статті 35 ГПК України
не мають приюдиційного значення,
оскільки обставинами звільнення від
доказування є: обставини, які
визнаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо в суду не виникає сумніву щодо
достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання; обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування; обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини; вирок суду в кримінальному
провадженні або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення, які набрали законної
сили, є обов'язковими для
господарського суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Враховуючи викладене позивач не довів
належними та допустимими доказами вину
відповідача у втраті вантажу на суму в
розмірі 1276146,10 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про недоведеність позивачем
належними та допустимими доказами як
протиправності дій відповідача, що, на
думку позивача, полягають у втраті
вантажу, так і наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
діями відповідача та збитками позивача
у розумінні ст. 224 ГК України.

Відтак, беручи до уваги наведені
нормативні приписи, а також враховуючи
недоведеність позивачем наявності у
сукупності всіх елементів складу
правопорушення, яке тягне за собою
відповідальність у вигляді
відшкодування завданих збитків в
порядку ст. 1166 ЦК України, суд дійшов
висновку, що вимога позивача про
стягнення з відповідача 1276146,10 грн.
збитків, є необґрунтованою, а тому
задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору, у
відповідності до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, у разі відмові у позові
покладаються судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124
Конституції України, ст. ст. 33, 34, 49,
82-85, 11112 Господарського процесуального
кодексу України, ст. ст. 22, 1166, 1192
Цивільного кодексу України, ст. ст. 224, 225
Господарського кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
останню не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повний текст рішення складено: 26.06.2014

Головуючий суддя
Грєхова О.А.

Судді:
Кирилюк Т. Ю.

Ярмак О.М.