ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2014 р.
Справа № 911/1939/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Антонової В.М.,
розглянувши справу

за позовомДержавного підприємства
«Міжнародний аеропорт
«Бориспіль»доДержавного авіаційного
підприємства «Україна»простягнення 750
240, 00 грн. за участю представників
сторін:

від позивача: Дзюбайло О.О.
(довіреність №35-29-16 від 08.04.2014);

від відповідача: Семиполець О.В.
(довіреність №01-31/05 від 13.01.2014).

секретар судового засідання: Жиленко
Е.В.

Обставини справи:

23.05.2014 Державне підприємство
«Міжнародний аеропорт
«Бориспіль»(далі - позивач) звернулось
до господарського суду Київської
області з позовною заявою №35-28/7-20 від
20.05.2014 (вх. №2049/14) до Державного
авіаційного підприємства «Україна»
(далі - відповідач) про стягнення 750 240,00
грн.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач
посилається на неналежним виконанням
відповідачем грошових зобов'язань за
договором на надання послуг з
використання стоянки в ангарі для
технічного обслуговування повітряних
суден №02.2.2-14.14-3 від 04.06.2013.

В результаті чого, просить суд стягнути
з відповідача 750 240 грн. основного
боргу.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 23.05.2014 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
26.06.2014.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 30.05.2014 внесено виправлення
в ухвалу господарського суду Київської
області про порушення провадження у
справі від 23.05.2014 в справі №911/1939/14, а
саме дату, на яку призначено розгляд
справи та час судового засідання
читати як: 25.06.2014 о 10-20 год.

03.06.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області позивач подав
супровідним листом №35-22/1-223 від 03.06.2014
(вх. №10641/14) документи, витребувані
ухвалою господарського суду Київської
області від 23.05.2014.

24.06.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області
відповідач подав заяву №01-26/876 від
20.06.2014 (вх. № 12191/14), якою повністю визнає
заявлені позивачем вимоги та не
заперечує проти ухвалення судового
рішення про повне задоволення позовних
вимог, в розмірі 750 240,00 грн.

Оскільки заяву про визнання позову
підписано уповноваженою на це особою
відповідача - т.в.о. генерального
директора Мазур А.М. (повноваження
підтверджуються Наказом генерального
директора Гусиніна А.В. №94/0 від 11.06.2014)
та, з огляду на матеріали справи,
зважаючи на частину 6 статті 22, частину 5
статті 78 Господарського
процесуального кодексу України,
визнання відповідачем позову не
суперечить законодавству та не порушує
прав і охоронюваних законом інтересів
інших осіб, визнання позову
відповідачем прийнято господарським
судом.

У судовому засіданні 25.06.2014 представник
позивача підтримав вимоги викладені в
позовній заяві №35-28/7-20 від 20.05.2014 (вх.
№2049/14).

Представник відповідача, у судовому
засіданні 25.06.2014, підтримав заяву
№01-26/876 від 20.06.2014 (вх. № 12191/14 від 24.06.2014
та визнає позов повністю, в розмірі 750
240,00 грн.

У судовому засіданні 25.06.2014
господарським судом на підставі ст. 85
ГПК України було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та оцінивши
представлені докази в їх сукупності,
суд встановив:

04.06.2013 між Державним підприємством
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
(виконавець за договором, позивач у
справі) та Державним авіаційним
підприємством «Україна» (замовник за
договором, відповідач у справі) було
укладено договір на надання послуг з
використання стоянки в ангарі для
технічного обслуговування повітряних
суден № 02.2.2-14.14-3 (далі-договір),
відповідно до пункту 1.1 параграфу 1
договору виконавець протягом 2013 року
(за наявності технічної можливості)
надає замовнику послуги з ремонту та
технічного обслуговування повітряних
і комічних літальних апаратів (послуги
з використання місця стоянки в ангарі
для ТО ПС, далі-послуги), а замовник їх
сплачує.

Відповідно до п.10.1 параграфу 10 договору
цей договір набирає чинності з дати
його підписання сторонами та діє до
31.12.2013 року включно.

Проте, пунктом 1 Додаткової угоди №2 від
31.12.2013 укладеної між Державним
підприємством «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» (виконавець за договором,
позивач у справі) та Державним
авіаційним підприємством «Україна»
(замовник за договором, відповідач у
справі) сторони погодили, щоб п.10.1
договору викласти у такі редакції: «цей
договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
30.06.2014».

Відповідно до пункту 4.1 параграфу 4
договору замовник зобов'язаний до 10
числа місяця, наступного за звітним,
самостійно отримати в бухгалтерії
виконавця рахунок за послуги,
виставлений на підставі заявок про
фактичне використання місця стоянки
повітряних суден в ангарі та Акт
приймання-здачі виконаних послуг (далі
- Акт) і до 20-го числа здійснити його
оплату на розрахунковий рахунок
позивача.

Акт складається виконавцем та
підписується керівниками сторін або
уповноваженими на це представниками. У
разі підписання зазначеного Акту не
керівниками, сторони надають одна
одній належним чином оформлені
довіреності на осіб, що підписують
Акти. Підписаний Акт відповідач
зобов'язаний повернути в бухгалтерію
позивача протягом 5-ти днів з дати його
отримання. Якщо протягом 5-ти днів Акт
не буде повернуто виконавцю, то він
вважається підписаним сторонами (п.4.1.
договору).

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов договору, позивач, у
період вересня 2013 року по березень 2014
року надав, а відповідач отримав
послуги з використання місць стоянки в
ангарі для технічного обслуговування
повітряних суден, що підтверджується
актами приймання-здачі виконаних
послуг від 30.09.2013, від 31.10.2013, від 30.11.2013,
від 31.12.2013, від 31.01.2014, від 28.02.2014, від
31.03.2014.

При цьому, вищезазначені акти
підписані у двосторонньому порядку
уповноваженими на це представниками
сторін. Підписи представників обох
сторін на вказаних актах
приймання-здачі виконаних послуг
скріплені відбитками печаток сторін за
Договором.

Для оплати послуг, що надані в період
вересня 2013 року по березень 2014 року,
позивачем складені, а відповідачем
отримані в бухгалтерії позивача
рахунки-фактури на суму 750 240,00 грн.

Проте, в порушення умов договору, а
саме щодо оплати наданих послуг
відповідно до параграфу 3 та 4 договору,
відповідач не здійснив оплату.

Також відповідачем підтверджено факт
отримання послуг від позивача, а також
визнано позов у повному обсязі.

Згідно з частиною 6 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд не приймає
визнання позову відповідачем, якщо ця
дія суперечить законодавству або
порушує чиї-небудь права і охоронювані
законом інтереси.

Відповідно до частини 5 статті 78
Господарського процесуального кодексу
України у разі визнання відповідачем
позову господарський суд приймає
рішення про задоволення позову за
умови, що дії відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Отже, визнання позову є процесуальним
правом відповідача, з яким
кореспондується повноваження суду
задовольнити визнаний позов, якщо суд
не встановить, що визнання позову
суперечить законодавству або порушує
чиї-небудь права і охоронювані законом
інтереси.

При прийнятті рішення, зважаючи на
повне визнання позову відповідачем,
судом взято до уваги правову позицію,
що викладено в абзаці 9 підпункту 3.12.
пункту 3. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», за якою, у разі
визнання відповідачем позову, якщо
таке визнання не суперечить
законодавству та не порушує чиї-небудь
права і охоронювані законом інтереси,
суд ухвалює рішення про задоволення
позову, обмежившись у мотивувальній
частині рішення посиланням на визнання
позову без з'ясування і дослідження
інших обставин справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що визнання позову
відповідачем не суперечить
законодавству та не порушує прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб та, у зв'язку з цим, позов підлягає
задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.
Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Згідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частини 1 статті 193 Господарського
кодексу України зазначено, щосуб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України встановлено, що за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

З огляду на те, що відповідаче визнано
позов в повному розмірі, оцінюючи
наявні в матеріалах справи документи
та досліджуючи в судовому засіданні
докази, виходячи з вищевикладених
обставин справи, господарський суд
приходить до висновку, що визнання
позову відповідачем не суперечить
законодавству та не порушує прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб, а позовні вимоги підлягають
задоволенню повністю у розмірі 750 240,00
грн.

Відповідно до частини 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається
повністю на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, ст. ст. 82-85 ГПК
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного авіаційного
підприємства «Україна» (08300, Київська
обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях,
будинок 2, ідентифікаційний код: 25196197)
на користь Державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08307,
Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний
аеропорт «Бориспіль»,
ідентифікаційний код: 20572069) 750 240
(сімсот п'ятдесят тисяч двісті сорок)
грн. 00 коп. основного боргу та 15 004
(п'ятнадцять тисяч чотири) грн. 80 коп.
судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду Київської
області набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Суддя
В.М. Антонова

Повне рішення складено 02.07.2014