ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
Справа № 925/778/14

Господарський суд Черкаської
області в особі судді Шумка В.В., при
секретарі судового засідання
Пастуховій О.С., за участю
представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - ОСОБА_1 - особисто,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
об'єднання "Присадки"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 5531,87 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про стягнення з
відповідача на користь позивача 5531,87
грн. боргу, з яких: 5048,36 грн. - основного
боргу, 59,75 грн. - компенсації за
використання чужих грошових коштів (3%
річних), 152,38 грн. - інфляційних, 271,38 грн. -
пені, а також 1827 грн. судового збору.

Згідно з позовною заявою вказані
вимоги виникли, а суми до стягнення
нараховані у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем договору
поставки №92НПО, укладеного сторонами 10
квітня 2012 року.

Позивач, належно повідомлений про час і
місце розгляду справи, участь свого
представника в судовому засіданні не
забезпечив, надіслав суду лист, у якому
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та просить розглядати справу
без участі його представника, за
наявними в ній матеріалами.

Відповідач письмового відзиву на
позов не подав, у засіданні суду проти
позову заперечив, мотивуючи це тим, що
поставлений позивачем товар
(паливно-мастильні матеріали)
неякісний.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доводи та пояснення
відповідача, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню повністю з таких
підстав та мотивів.

Згідно з ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини. на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для
справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

10 квітня 2012 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче об'єднання
"Присадки" (постачальник) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець)
було укладено договір поставки №92НПО
(далі у тексті рішення - "договір" у
відмінках).

Згідно з умовами цього договору
предметом договору є зобов'язання
постачальника поставити покупцю
нафтопродукти (товар) узгодженими
партіями, а покупець взяв на себе
зобов'язання здійснити оплату за товар
та прийняти його в асортименті,
кількості згідно з поданими заявками,
узгодженими з постачальником (п. 1.1.
договору).

Відповідно до п. 4.2.1. договору
покупець здійснює попередню оплату
товару згідно рахунків на попередню
оплату. Датою пред'явлення рахунку
вважається дата, яка вказана в
реквізитах рахунку. Датою оплати
вважається дата зарахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок
постачальника, вказаний в рахунку.

Згідно з п. 5.3. договору у разі
неоплати покупцем поставленого товару,
передбачених п. 4.5. договору, із покупця
стягується пеня в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України від неоплаченої суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу з моменту
поставки товару.

Зі своєї сторони позивач виконав
свої зобов'язання за даним договором,
здійснив поставку оливи на загальну
суму 9848,36 грн., що підтверджується
видатковими накладними №НВ-0002876 від
27.11.2013 та №НВ-0000400 від 20.03.2014 та не
заперечується відповідачем.

Відповідач здійснив часткову оплату
за поставлений товар за договором в
сумі 4800,00 грн.

Жодних доказів на підтвердження
заперечень проти позову відповідачем
суду не подано.

Таким чином, сума основного боргу за
поставлений товар за договором складає
5048,36 грн., яка підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, а одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

На підставі цього положення позивачем
нараховані та підлягають стягненню
судом з відповідача 59,75 грн. -
компенсації за використання чужих
грошових коштів (3% річних), 152,38 грн. -
інфляційних.

Згідно з Законом України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та п. 5.3.
договору позивачем нарахована та
підлягає стягненню пеня в розмірі 271,38
грн.

Спір виник з вини відповідача. Тому
понесені позивачем судові витрати,
згідно ст. 49 ГПК України покладаються
судом на нього.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
49, 82, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
Черкаський район, Черкаська область,
код НОМЕР_1) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче об'єднання
"Присадки" (вул. Козацька, 9, с. Омельник,
Кременчуцький район, Полтавська
область, код 37698655) 5048,36 грн. - основного
боргу, 59,75 грн. - 3% річних, 152,38 грн. -
інфляційних, 271,38 грн. - пені, 1827 грн.
відшкодування сплаченого судового
збору.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 26.06.2014.

Суддя
В.В. Шумко