м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Святошинського району м. Києва
до Фізичної особи
про стягнення 89 935, 33 грн.
Суддя Лиськов М.О.
Представники сторін:
Від позивача Сенчило В.В. за
довіреністю від 01.01.2014
Від відповідача не з'явився
В судовому засіданні 23.06.2014, відповідно
до положень ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
06.06.2014 Комунальне підприємство по
утриманню житлового господарства
Святошинського району м. Києва "
(позивач) звернулося до Господарського
суду міста Києва з позовною заявою № 70
від 03.06.2014 про стягнення з Фізичної
особи підприємця ОСОБА_1 (відповідач)
заборгованості в розмірі 89 935, 33 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач своїх обов'язків за
договором № 19/7 від 01.04.2007 про надання
комунальних послуг належним чином не
виконав, зокрема, не сплатив в повному
обсязі грошових коштів за надані йому
послуги, внаслідок чого у відповідача
утворилась заборгованість перед
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.06.2014 прийнято позовну заяву
до розгляду та порушено провадження по
призначено на 23.04.2014.
В судове засідання, призначене на
23.06.2014, представник позивача з'явився та
підтримав позовні вимоги в повному
В судове засідання, призначене на
23.06.2014, представник відповідача не
з'явився, причин не явки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
Ухвала суду, позовна заява надсилались
відповідачу на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.1997 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб
-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2014 між позивачем (надалі - Абонент)
та відповідачем (далі по тексту -
Субабонент) (разом - сторони), було
укладено договір № 19/7 від 01.04.2007 про
надання комунальних послуг (належним
чином засвідчена копія договору
міститься в матеріалах справи, надалі -
Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору Абонент
зобов'язаний забезпечувати
Субабонента комунальними послугами,
необхідними для задоволення
господарсько-побутових потреб
Субабонента та інших потреб,
передбачених даним договором, з
урахуванням специфіки діяльності
Субабонента.

Крім того, пунктом 1.2 договору
передбачено, що комунальні послуги
постачаються в приміщення площею 431,9
кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Якуба
Коласа, 3/1.

Відповідно до п. 5.5 Договору
Реорганізація Балансоутримувача чи
Орендаря не визнається підставою для
зміни або припинення дії Договору.

Відповідач є власником нежитлового
приміщення за адресою, м. Київ вул..
Якуба Колоса, 3/1 та споживає
житлово-комунальні послуги, які надає
Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Святошинського
району міста Києва.

Згідно з п. 2.1.2 Договору позивач
зобов'язується надавати відповідачу
комунальні послуги за діючими
розцінками та тарифами.

В свою чергу відповідач зобов'язується
відповідно до п. 2.2.1 Договору не пізніше
10 числа місяця, наступного за звітним,
вносити оплату за надані йому послуги
на розрахунковий рахунок позивача.

Однак, відповідач в порушення умов
договору, не виконав основного
обов'язку за Договором, плату за надані
послуги повністю не вніс, в результаті
чого виникла заборгованість і яка, за
розрахунками позивача та неоспореними
відповідачем, складає 77 327,41 грн.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, згідно
показників нарахованих
постачальниками за період з 01.10.2008 по
01.03.2014 відповідачу було надано
комунальні послуги, на загальну суму 75
579,44 грн., з якої за вищевказаний період
було сплачено 0.00 грн., внаслідок чого у
відповідача перед позивачем виникла
заборгованість станом на 01.03.2014 у
розмірі 77 327,41 грн., з урахуванням боргу,
який існував станом на 01.10.2008 у розмірі 1
747,97 грн. що підтверджується довідкою КП
УЖГ про розрахунок основного боргу,
табуляграмами, платіжними вимогами -
дорученнями, які надавалися позивачу
щомісячно (копії табуляграм містяться
в матеріалах справи).

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
те, що будь-яких доказів щодо оплати
заборгованості за Договором,
відповідачем до суду не представлено,
суд дійшов висновку, що обґрунтованими
є позовні вимоги позивача про
стягнення з відповідача боргу за
Договором № 19/7 від 01.04.2007 про надання
комунальних послуг в сумі 77 327, 41 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що вимоги позивача про стягнення з
відповідача основної заборгованості у
розмірі 77 327, 41 грн. є обґрунтованими,
документально підтвердженими та
такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення
виконання грошового зобов'язання
позивач просить стягнути з відповідача
інфляційні втрати у розмірі 6 598, 41 грн.
та 3% річних в сумі 6 009, 51 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Таким чином,
частина 1 статті 625 Цивільного кодексу
України встановлює виняток із
загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Згідно розрахунку позивача, три
відсотки річних становлять 6 009,51 грн., а
інфляційні втрати - 6 598,41 грн. Суд
вважає даний розрахунок обґрунтованим
та задовольняє позовні вимоги в цій
частині.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, вимоги
позивача обґрунтовані,
підтверджуються матеріалами справи,
відповідачем не спростовані та
підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті
судового збору пропорційно розміру
задоволених вимог відповідно до
положень статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва
-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 (03162, АДРЕСА_1; ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1) з будь-якого рахунку
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення на користь
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Святошинського району м. Києва (03179, м.
Київ, вул. Прилужна, будинок 6;
ідентифікаційний код 03366552) 77 327
(сімдесят сім тисяч триста двадцять
сім) грн. 41 коп. -основного боргу, 6 598
(шість тисяч п'ятсот дев'яносто вісім)
грн. 41 коп. - інфляційних втрат, 6 009
(шість тисяч дев'ять) грн. 51 коп. - 3 %
річних та 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім ) грн. 00 коп. -суму судового
збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 26.06.2014

Суддя
М.О. Лиськов