КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2014 р. Справа№ 905/8923/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Власова Ю.Л.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання Пась
М.П.

за участю представників:

від апелянта: не з'явились

від відповідача: не
з'явились.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "І.С. Компані"

на рішення Господарського суду
Київської області від 11.03.2014 року

у справі № 905/8923/13 (суддя Заєць Д.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "І.С. Компані"

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стройекономікс"

про спонукання до вчинення певних дій.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "І.С. Компані"
звернулось до Господарського суду
Донецької області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стройекономікс" про
укладення між позивачем та
відповідачем договору купівлі-продажу
земельної ділянки. На підставі ч. 8 ст. 16
Господарського процесуального кодексу
України, справу № 905/8923/13 було скеровано
за підсудністю до господарського суду
Київської області.

Рішенням господарського суду
Київської області від 11.03.2014 у справі №
905/8923/13 (суддя Заєць Д.Г.) в задоволенні
позовних вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю "І.С. Компані"
відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване тим, що позивачем не вірно
обрано спосіб захисту права, що
передбачено ст. 16 Цивільного кодексу
України та ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "І.С. Компані"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення та прийняти нове, яким позовні
вимоги задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що на думку апелянта, спір між
позивачем та відповідачем щодо
укладання договору купівлі-продажу
земельної ділянки, який виник
внаслідок перемоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Стройекономікс" на біржовому аукціоні
з реалізації майна Товариство з
обмеженою відповідальністю "І.С.
Компані", має вирішуватись в судовому
порядку, оскільки укладання такої
угоди є обов'язковим на підставі
Закону.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, апеляційну скаргу
передано на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Шапталі Є.Ю.

На підставі ст. 4-6 Господарського
процесуального кодексу України, п.3.1.7.
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженого
рішенням Ради суддів України від 26.11.2010
р. № 30, згідно п.2.1. рішення зборів
суддів Київського апеляційного
господарського суду від 11.07.2012р.,
розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
26.03.2014 для розгляду даної апеляційної
скарги сформовано колегію суддів у
складі Шаптала Є.Ю. (головуючий), Самсін
Р.І., Станік С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.03.2014р.
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "І.С.
Компані" прийнято до провадження,
порушено апеляційне провадження,
розгляд справи призначено на 22.04.2014.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
22.04.2014, у зв'язку з перебуванням судді
Самсіна Р.І. у відпустці, для подальшого
розгляду справи № 905/8923/13 сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя: Шаптала Є.Ю.; судді Власов Ю.Л.,
Станік С.Р.

Ухвалами Київського апеляційного
господарського суду від 22.04.2014 та від
28.05.2014, у зв'язку із неявкою в судові
засідання представників сторін,
розгляд справи відкладено до 28.05.2014 та
до 18.06.2014 відповідно.

В судове засідання 18.06.2014 сторони своїх
представників не направили, про день,
час та місце проведення судового
засідання були повідомлені належним
чином, причини неявки суду не
повідомили.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, які
містять докази повідомлення всіх
учасників судового процесу про дату,
час та місце судового засідання, з
метою дотримання процесуальних
строків вирішення спору, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу за відсутності представників
сторін за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується наявними
матеріалами справи, постановою
Господарського суду Донецької області
від 05.07.2011 у справі № 27/165б, позивача -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «І.С.Компані» визнано
банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру строком на 6 місяців до 05.01.2012,
ліквідатором призначено арбітражного
керуючого Великодну А.А.

Відповідно до положень ст. ст. 25, 30
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", в редакції
від 4 листопада 2012 року, ліквідатором
позивача зроблено оголошення в газеті
"Форум України" (№20 (032) 1-7 грудня 2011р.)
про проведення відкритих торгів
Товарною біржею "Універсал Плюс" з
реалізації майна підприємства -
банкрута Товариства з обмеженою
відповідальністю "І.С.Компані".

За результатами аукціону, який
відбувся 05.01.2012 та оформлений
протоколом № 125 від 05.01.2012, Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Стройекономікс" визнано переможцем
аукціону з продажу земельної ділянки,
загальною площею 1,8000 га (кадастровий
номер :06:002:0033), що знаходиться за
адресою: Київська обл., Обухівський р-н,
Нещерівська сільська рада, с/т "Краєвид
Міллєніум".

Відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№779137, земельна ділянка загальною
площею 1,8000 га (кадастровий номер
:06:002:0033), що знаходиться за
адресою: Київська обл., Обухівський р-н,
Нещерівська сільська рада, с/т "Краєвид
Міллєніум" належить позивачу на праві
власності.

Як зазначає позивач у позовній заяві,
протокол №125 від 05.01.2012 є підставою для
укладення між позивачем та
відповідачем договору купівлі-продажу
вищевказаної земельної ділянки, у
зв'язку з чим позивач неодноразово
звертався до відповідача, а саме із
листами від 03.11.2013 та від 21.11.2013, з
пропозицією підписати доданий до
зазначених листів проект договору
купівлі-продажу земельної ділянки.
Проте, вказані листи відповідач
залишив без відповіді та задоволення.

У зв'язку із наведеним позивач
звернувся до суду з позовом про
укладення між позивачем та
відповідачем договору купівлі-продажу
земельної ділянки, загальною площею
1,8000 га (кадастровий номер :06:002:0033),
що знаходиться за адресою: Київська
обл., Обухівський р-н, Нещерівська
сільська рада, с/т "Краєвид Міллєніум".

Відповідно до ст. 185 Господарського
кодексу України до укладення
господарських договорів на біржах,
оптових ярмарках, публічних торгах
застосовуються загальні правила
укладення договорів на основі вільного
волевиявлення, з урахуванням
нормативно-правових актів, якими
регулюється діяльність відповідних
бірж, ярмарків та публічних торгів.

Згідно з ч. 3 статті 179 ГК України
укладення господарського договору є
обов'язковим лише для сторін, якщо він
заснований на державному замовленні,
виконання якого є обов'язком для
суб'єкта господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування. При цьому,
при укладенні господарських договорів,
відповідно до ч. 4 цієї норми, зміст
договору визначається на основі,
зокрема, вільного волевиявлення, коли
сторони мають право погоджувати на
свій розсуд будь-які умови договору, що
не суперечать законодавству.

Згідно з ч. 2 ст. 67 ГК України
підприємства вільні у виборі предмета
договору, визначенні зобов'язань, інших
умов господарських взаємовідносин, що
не суперечать законодавству України.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов висновку, про те, що
протокол №125 від 05.01.2012 дійсно є
підставою для укладення договору
купівлі-продажу, проте лише наявність
підстави на укладання такого договору,
в даному випадку, не є обов'язком для
його укладення, з чим колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується.

Як вбачається з позовної заяви,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "І.С.Компані" просить
суд укласти між позивачем та
відповідачем договір купівлі-продажу
земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади (отже, і
господарський суд) та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 16
Цивільного кодексу України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського
кодексу України передбачено, що права
та законні інтереси зазначених
суб'єктів захищаються шляхом: визнання
наявності або відсутності прав;
визнання повністю або частково
недійсними актів органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Згідно з ч. 3 ст. 84 ГПК України у спорі, що
виник при укладанні або зміні договору,
в резолютивній частині вказується
рішення з кожної спірної умови
договору, а у спорі про спонукання
укласти договір - умови, на яких сторони
зобов'язані укласти договір, з
посиланням на поданий позивачем проект
договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком першої
інстанції про те, що, позивачем не
заявлено вимогу щодо зобов'язання
відповідача укласти договір
купівлі-продажу в редакції, поданій
Товариством з обмеженою
відповідальністю "І.С. Компані", а в
даному випадку, на розгляд суду
передано вимогу щодо укладення
договору купівлі-продажу земельної
ділянки, що, в свою чергу, не є тотожним
поняттю "спонукання укласти договір", у
зв'язку з чим позивачем не вірно обрано
спосіб захисту права, що передбачено
ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія
суддів вважає, що доводи Товариства з
обмеженою відповідальністю
"І.С.Компані", викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують висновків
господарського суду першої інстанції,
а тому господарський суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, належним чином
дослідив наявні докази, дав їм належну
оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
рішення господарського суду Київської
області від 11.03.2014 року в справі №
905/8923/13 підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"І.С.Компані" на рішення господарського
суду Київської області від 11.03.2014 у
справі № 905/8923/13 - залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
Київської області від 11.03.2014 у справі №
905/8923/13 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 905/8923/13 повернути
до господарського суду Київської
області.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційного господарського
суду може бути оскаржено до Вищого
господарського суду України у порядку
та строки, передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
Є.Ю. Шаптала

Судді
Ю.Л. Власов

С.Р. Станік