ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2014 р.Справа № 910/9200/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства
"Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району" до
Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк", м. Харків про стягнення
коштів за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовом до Публічного
акціонерного «Укрсиббанк» про
стягнення 74 145,58 грн. заявлені вимоги
обґрунтовані тим, що відповідач
неналежним чином виконує зі сплати
комунальних послуг, у зв'язку з чим за
ним виникла заборгованість у 71 320,54 грн.
Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача 3% у розмірі
3 360,40 грн. та інфляційних втрат у
розмірі 402,00 грн. за прострочення
грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду від
28.05.2014року порушено провадження у
справі №910/9200/14, розгляд справи
призначено на 26.06.2014року.

Представник позивача в судове
засідання 26.06.2014року , не з'явився, про
причину неявки суд не повідомив.

Представник відповідача в судове
засідання 26.06.2014року не з'явився, через
канцелярію господарського суду
(вх.№21778 від 25.06.2014року) надав відзив на
позовну заяву в якому просить суд
відмовити в задоволенні позовних
вимог, вказуючи, вказуючи на те, що
відповідачем повністю погашено
існуючу перед позивачем
заборгованість, в підтвердження
вищевикладеного надав належним чином
завірені копії платіжних доручень,
разом з цим відповідач у відзиві на
позовну заяву заявив про сплив строку
позовної давності стосовно залишку
заборгованості в сумі 715,60грн. з
посиланням на норми ст.257,ст.258 ЦК
України

Відповідно до підпункту 3.9.1 постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом справи у разі виконання
останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК
України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п. 4
ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та
ст. 33 ГПК України, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
йому повноважень сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у справі
матеріалами у відповідності до ст. 75
ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позов, дослідивши
матеріали справи всебічно та повно
дослідивши надані учасниками судового
процесу докази, судом встановлено
наступне.

Комунальне підприємство «Центр
обслуговування" споживачів
Шевченківського району» відповідно до
рішення Київської міської ради від
22.09.2011 року № 24/6240 «Про питання
діяльності комунальних підприємств, що
належать до комунальної власності
територіальної громади міста Києва»
перейменоване з Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Шевченківської районної
у м. Києві ради, зареєстрованого
Шевченківською районною у м. Києві
державною адміністрацією 31.10.2001 року.

Відповідно до п. 2.1. Статуту
Підприємство створене з метою
отримання прибутку від господарської
діяльності, спрямованої на задоволення
суспільних потреб, надання послуг
населенню у сфері житлово-комунального
господарства в якості виконавця цих
послуг.

2.2. Основними напрямками діяльності
Підприємства є:

2.2.1.Забезпечення послугами
газопостачання, водопостачання
(водовідведення) та централізованого
опалення до споживачів по внутрішньо
будинкових мережах на підставі
договорів, укладених Підприємством з
виробниками послуг, а також на підставі
договорів.

укладених Підприємством безпосередньо
зі споживачами послуг.

2.2.2. Здійснення нарахувань та
виготовлення рахунків на сплату
житлово- комунальних послуг для
споживачів (власників, наймачів) жилих
та нежилих приміщень.

2.2.3.Забезпечення збору платежів від
споживачів зазначених послуг на
користь виробників послуг.

2.2.4. Здійснення комплексних заходів по
підвищенню платіжної дисципліни
населення.

2.2.5.Здійснення комплексного
обслуговування споживачів, в тому
числі проведення прийому споживачів,
нарахування споживачам та збір
платежів за спожиті житлово-комунальні
послуги на підставі відповідних
договорів (доручення, про надання
послуг тощо) з виробниками житлово-
комунальних послуг (ПАТ «Київенерго»,
ПАТ «АК «Київводоканал», ПАТ «Київгаз»
тощо).

Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» є власником нежитлового
приміщення площею 288,80 м за адресою: м.
Київ, пр. Перемоги, 20 та споживає
комунальні послуги, які надає
виконавець комунальних послуг КП «ЦОС
Шевченківського району».

У період із квітня 2007 р. по жовтень 2010 р.
облік, нарахування та збір платежів від
власників (орендарів) нежитлових
приміщень від імені КП УЖГ здійснювали
КП «ЖЕКи», що діяли на підставі
договорів доручення.

Відповідно до Окремого доручення
Першого заступника голови
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації Пахальчук Г.Д.
від 13.09.2010 р. №905 з метою підвищення
контролю за рівнем платіжної
дисципліни і недопущенням
безоплатного використання теплової
енергії та водопостачання КП УЖГ (КП
«ЦОС Шевченківського району») було
зобов'язано заключити прямі договори з
орендарями та власниками нежитлових
приміщень Шевченківського району.

На виконання даного Окремого доручення
КП «ЖЕК «Шулявка» буде складено
довідку про заборгованість по
споживачу комунальних послуг (пр
Перемоги, 20) ПАТ «УкрСиббанк» та
передано до КП УЖГ (виконавця
заборгованість по даному споживачу за
комунальні послуги в сумі 715,60 грн
станом на 01.10.2010 р.)

Відповідно до розрахунку
заборгованості за комунальні послуги
по нежитловому приміщенню ПАТ
«УкрСиббанк» (пр. Перемоги, 20), за період
28.09.2010 р. по 13.02.2012 р. заборгованість
Відповідача складала : 43 771,64 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що
30.12.2011р. між Позивачем та Відповідачем
було укладено новий договір про
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення №111-045

Згідно п.1.1 договору, сторонами
визначено, що виконавець
зобов'язується своєчасно надавати
споживачеві відповідної якості
послуги з центрального опалення
,холодного та гарячого водопостачання
і водовідведення, а споживач
зобов'язується своєчасно оплачувати
надані послуги за встановленими
тарифами строки і на умовах, що
передбачені договором.

Згідно п.1.2. договору, споживач є
власником нежитлового приміщення за
адресою:м.Київ, пр. Перемоги 20,
загальною площею 288,80 кв.м. на підставі
Договору купівлі-продажу №5263 від 29.12.2006
р.

Відповідно до п. 3.2. у разі застосування
щомісячної системи оплат платежі
вносяться не пізніше 25 числа місяця, що
настає за розрахунковим.

Відповідно до п. 4.2.1. споживач
зобов'язаний оплачувати послуги в
установлений договором строк.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за комунальні послуги
нежитловому приміщенню ПАТ
«УкрСиббанк», відповідно до
вищевказаного договору складала 27
548,90грн.

14.04.2014р. позивачем було направлено
відповідачу із зазначенням
заборгованості та вимогою сплати, а
також було долучено претензії рахунки
на оплату комунальних послуг за весь
період заборгованості, про те
відповідач свої зобов'язання щодо
оплати виниклої заборгованості не
здійснив, вказані обставини стали
причиною звернення позивача до суду з
відповідним позовом .

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином. Дана
норма кореспондує з приписами статей
525, 526 ЦК України.

Водночас, в процесі розгляду даної
справи відповідачем , разом з відзивом
на позовну заяву (вх.№21778 від 25.06.2014року)
долучено до матеріалів справи докази
погашення заборгованості на суму
70602,94грн., у тому числі :

15 травня 2014року - 58848,82грн.(платіжні
доручення №, №,
№,№,№,№)

27 травня 2014 року - 517,19грн.(платіжне
доручення № )

12 червня 2014 року -9914,15грн.(платіжне
доручення №)

20 червня 2014року-1322,78грн. (платіжні
доручення №, №).

При цьому, судом встановлено, що
58848,82грн. відповідачем було сплачено до
порушення провадження у даній справі, а
11 754,12грн. в процесі розгляду даної
справи.

У відповідності до приписів п. 4.4
постанови пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми ГПК можливе
в разі, коли предмет спору існував на
момент виникнення останнього та
припинив існування в процесі розгляду
справи. Якщо ж він був відсутній і до
порушення провадження у справі, то
зазначена обставина тягне за собою
відмову в позові, а не припинення
провадження у справі.

Пунктом 1-1 частини 1 статті 80 ГПК
України встановлено, що господарський
суд припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору.

Відтак, беручи до уваги наведені
нормативні приписи, а також строки
(дати) та розміри проведених
відповідачем розрахунків, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
вимоги про стягнення 58848,82грн.
заборгованості у зв'язку з відсутністю
предмета означеного спору на момент
порушення провадження у даній справі,
та припинення провадження у справі в
частині позовної вимоги про стягнення
заборгованості в сумі 11 754,12грн. з
підстав п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України,
оскільки вказаний спір припинив
існування в процесі розгляду справи.

У запереченнях на позовну заяву
відповідач просить суд застосувати до
спірних правовідносин строк позовної
давності до залишку заборгованості в
сумі 715,60грн., внаслідок чого відмовити
у позові.

Поняття позовної давності, наведене у
ст. 256 Цивільного кодексу України,
свідчить про те, що позовна давність -
це строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Стаття 253 ЦК України закріплює право
початкового моменту перебігу строку,
зокрема, перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язаний його початок.

Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг
строку позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла б довідатись про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Загальна позовна давність
встановлюється у три роки (ст.257 ЦК
України).

Згідно п.4 ст.267 Цивільного кодексу
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами 1, 3 статті 264 Цивільного
кодексу України передбачено, що
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

При цьому суд зауважує, що чинним
законодавством не визначено переліку
дій, що свідчать про визнання боржником
свого боргу на користь кредитора.
Узагальнюючою рисою даних дій є те, що
такі дії мають бути спрямовані на
виникнення цивільних прав і обов'язків
(ч.1 ст.11 ЦК України).

Вказана правова позиція викладена в
постанові Пленуму Вищого
господарського суду України №10 від
29.05.2013р. "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів".

Зокрема, п. 4.4.1. вказаної Постанови
передбачає, що до дій, що свідчать про
визнання боргу або іншого обов'язку,
можуть, з урахуванням конкретних
обставин справи, належати: підписання
уповноваженою на це посадовою особою
боржника разом з кредитором акту
звірки взаєморозрахунків, який
підтверджує наявність заборгованості
в сумі, щодо якої виник спір.

При цьому, вчинення боржником дій з
виконання зобов'язання вважається
таким, що перериває перебіг позовної
давності, лише за умови, коли такі дії
здійснено уповноваженою на це особою,
яка представляє боржника у відносинах
з кредитором у силу закону, на підставі
установчих документів або довіреності.

Наказом Міністерства економіки
України, Міністерства фінансів
України, Державного комітету
Статистики України №148/234/383 від
10.11.1998року затверджено форму акту
звірення розрахунків, згідно якої не
вимагається підписання такого акту
безпосередньо керівниками підприємств
(дебітора та кредитора). Дані акти
повинні бути підписані уповноваженими
особами підприємств.

Матеріали справи містять акт звірки
розрахунків за період з 01.03.2012року
-24.06.2014року

Тобто, в межах встановленого судом
строку позовної давності підписано акт
звірки за період з 01.03.2012року -24.06.2014року
.

За вказаним актом сторони підтвердили
факт наявності заборгованості
відповідача перед позивачем на
загальну суму 715,60грн.

Відповідно суд вважає, що підписанням в
межах строку позовної давності акту
звірки сторін за період з 01.03.2012року -
24.06.2014року строк позовної давності
перервано, відповідно позивач
звернувся до суду за захистом свого
порушеного права у межах строку
позовної давності, перебіг якого
розпочався заново з 01.03.2012року.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526
Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 198
Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і у встановлений строк
відповідно до умов і порядку
укладеного між сторонами договору та
згідно з вимогами закону, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, приймаючи до уваги
викладені обставини, та враховуючи те,
що відповідач визнає наявність
заборгованості в акті звірки
розрахунків сторін, суд визнає вимогу
позивача щодо стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 715,60грн. належно
обґрунтованою, доведеною матеріалами
справи та такою, що підлягає
задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з
відповідача інфляційних нарахувань в
сумі 402,0грн. 3% річних в сумі 3360,40грн.

Господарський суд констатує, що
належним виконанням зобов'язання є
виконання, прийняте кредитором, у
результаті якого припиняються права та
обов'язки сторін зобов'язання.

Статтею 625 ЦК України визначено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Господарський суд вважає за необхідне
зазначити, що оскільки наслідки
прострочення боржником грошового
зобов'язання у вигляді нарахування
позивачем на суму боргу 3% річних та
інфляційних нарахувань не є санкціями,
а виступають способом захисту
майнового права та інтересу, то такі
кошти нараховуються незалежно від вини
боржника та входять до складу
грошового зобов'язання.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача інфляційних
нарахувань в сумі 402,0грн. 3% річних в
сумі 3360,40грн. обґрунтовані, перевірені
судом, підтверджуються наявними у
матеріалах справи доказами та
підлягають задоволенню.

Судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами (ст.4-3 ГПК України).

В силу ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог заперечень.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України судові
витрати, понесені позивачем зі сплати
судового збору у розмірі 1827,0 грн.
покладаються на відповідача, з вини
якого спір доведено до суду.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 69,
75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Укрсиббанк"(61001,Харківська
область, м.Харків, проспект
Московський, буд.60, код 09807750) на користь
Комунального підприємства "Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району (03190, м.Київ,
вул.М.Кирпоноса, 10/8, код 31731838) -715,60грн.
основного боргу, інфляційних
нарахувань в сумі 402,0грн. 3% річних в
сумі 3360,40грн.

Відмовити в задоволенні позову в сумі
58 848,82грн.

В частині позовних вимог на суму 11 754,12
грн. припинити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 27.06.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк