ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.
Справа № 922/355/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В.
, суддя Горбачова Л.П.,

при секретарі Полубояриній Н.В.,

за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - Крижановського М.В.
(дов.№б/н від 11.02.2014р.);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківіського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх.№1180Х/3)
на рішення господарського суду
Харківської області від 26 березня 2014
року по справі №922/355/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еколого-туристичний
центр в Парковом", смт.Паркове,

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "НВП
"Полімер-механіка", м.Харків,

про розірвання договору та стягнення
коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Еколого-туристичний
центр в Парковом" звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "НВП
"Полімермеханіка" про розірвання
Договору № П32-12 від 18.04.2012 року,
укладеного між позивачем та
відповідачем та стягнення з
відповідача заборгованості 36840,58 грн., з
яких : 31166,66 грн. - грошові кошти за
невиконання зобов'язання, 5672,33 грн. -
штрафні санкції.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилався на неналежне
виконання покладених на відповідача
обов'язків за Договором № П-32-12 на
сервісне обслуговування від 18.04.2012
року, в частині повного та своєчасного
надання відповідачем позивачу
обумовлених договором послуг по
сервісному обслуговуванню установок
очищення і знезараження стічних вод
продуктивністю 40 та 75 куб.м./добу,
встановлених за адресою: АР Крим,
м.Ялта, пгт. Паркове, Паркове шосе, 39.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 26 березня 2014
року по справі №922/355/14 (суддя Буракова
А.М.) у позові відмовлено повністю.

Позивач з рішенням суду першої
інстанції не погодився та звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Харківської області від 26.03.2014 року по
справі №922/355/14 та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі. Судові
витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги відповідач зазначає, що позивач
не має належних та допустимих доказів,
які б підтверджували факт проведення
третього сервісного обслуговування у
вересні 2012 року, що зобов'язувало б
позивача підписати акт здачі-прийняття
робіт (надання послуг) №ОУ-2809-1 від
28.09.2012р. Також посилається на інші
обставини, викладені в апеляційній
скарзі.

У судове засідання 17.06.2014р. представник
позивача не зявився, хоча належним
чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи телефонограмою №07-81/39
від 07.05.2014р., яка міститься в матеріалах
справи.

Представник відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
позивача заперечував, вважає її
незаконною та необґрунтованою, з
підстав, зазначених в запереченнях
(вх.№4411 від 05.06.2014р.) на апеляційну
скаргу. Просив суд рішення
господарського суду Харківської
області від 26.03.2014 року по справі
№922/355/14 без змін, а апеляційну скаргу
позивача - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та заперечент на неї, в межах вимог
передбачених ст.101 ГПК України,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції обставин справи
та доказів на їх підтвердження, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
встановила наступне.

18.04.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Еколого-туристичний
центр в Парковом" (замовник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "Полімер-механіка"
(виконавцем) був укладений договір на
сервісне обслуговування №П-33-12.

Відповідно до п.1.1. договору, замовник
доручає, а виконавець приймає на себе
зобов'язання по сервісному
обслуговуванню установок з очищення і
знезараження стічних вод
продуктивністю 40 та 75 куб.м/добу,
встановлених за адресою: АР Крим, м.
Ялта, пгт. Паркове, Паркове шосе, 39.

Пунктом 3.2. договору, передбачено, що
загальна сума договору визначається як
сума робіт за додатком № 1 та рахунків,
які виставлені виконавцем замовнику за
фактичне виконання робіт з сервісного
обслуговування.

Згідно з пунктом 3.3. договору оплата
робіт за додатком №1 (календарний план
обслуговування комплекту обладнання)
здійснюється замовником у вигляді 100%
передплати на розрахунковий рахунок
виконавця, а саме: 93500 грн за 3 (три)
сервісні обслуговування.

Судом першої інстанції встановлено, що
11.06.2012 року позивачем була здійснена
оплата за сервісне обслуговування в
розмірі 93500,00 грн., про що свідчить
банківська виписка, яка міститься в
матеріалах справи (а.с.17)

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме: з додатку №1 до договору
"Календарний план з протоколом
узгодження цін на сервісне
обслуговування" сторонами не було
узгоджено дату проведення
відповідачем сервісного
обслуговування (а.с. 14).

Проте з вказаного календарного плану
вбачається, що відповідач повинен був
виконати всього три сервісних
обслуговування, загальна вартість яких
становить 93500,00 грн.

Господарський суд Харківської області,
надаючи правову кваліфікацію
заявленим вимогам позивача та
фактичним обставинам справи, виходив з
наступного.

На підставі ст.11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків виникають з договорів та
інші правочини. Господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать ст. 174
Господарського кодексу України.

Згідно п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України однією із
загальних засад цивільного
законодавства є свобода договору.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що
сторони є вільними в укладені договору,
в виборі контрагента та визначенні
умов договору з урахуванням вимог
цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту. Загальні положення
про договір визначені статям 626-637 ЦК
України, а порядок укладення, зміна і
розірвання договору статями 638-647, 649,
651-654 ЦК України. Договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами є
умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною.
Зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. У разі односторонньої відмови
від договору у повному обсязі або
частково, якщо право на таку відмову
встановлено договором або законом,
договір є відповідно розірваним або
зміненим. У разі зміни договору
зобов'язання сторін змінюються
відповідно до змінених умов щодо
предмета, місця, строків виконання
тощо. У разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняються. У
разі зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюються або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни.

Згідно зі статтею 180 ГК України зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства. Господарський
договір вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Враховуючи ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні
договору, зміст договору складається з
умов, які визначаються на розсуд та за
погодженням сторін, та умов, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства, договір
укладений (підписаний сторонами) є
обов'язковим для виконання кожної із
сторін.

У відповідності до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами спраи,
відповідно до Акту здачі - прийняття
робіт (надання послуг) від 26.11.2012 року,
відповідачем було здійснено третє
сервісне обслуговування.

Вказаний Акт здачі - прийняття робіт
(надання послуг) від 26.11.2012 року, не
підписаний позивачем у справі, проте,
був надісланий на адресу позивача
26.11.2012 року, про що свідчить опис
вкладення у цінний лист, який міститься
в матеріалах справи (а.с.79).

Відповідно до вимог чинного
законодавства, замовник зобов'язаний
прийняти роботу, виконану відповідачем
відповідно до умов договору, оглянути
її і в разі виявлення допущених у
роботі відступів від умов договору або
інших недоліків негайно заявити про
них виконавцеві.

Умовами Договору на сервісне
обслуговування № П-33-12 від 18.04.2012 року
сторонами не була встановлена
обов`язковість складання Акту здачі -
приймання виконаних робіт, проте, в
процесі виконання вказаного Договору
сторонами, факт виконання двох
сервісних обслуговувань, оформлявся
актами здачі-прийняття робіт (надання
послуг) №ОУ-1106-1 від 11.06.2012, № ОУ-3007-1 від
30.07.2012.

Виконавець не повинен вчиняти жодних
дій щодо спонукання замовника до
підписання акта здачі - прийняття
виконаних робіт, а має лише
констатувати факт відмови від
підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти
виконані роботи, а у випадку виявлення
недоліків робіт тощо, негайно про них
заявити (у тому числі шляхом
мотивованої відмови від підписання
акта виконаних робіт) законом
покладений саме на замовника.

Таким чином, безпідставна відмова
позивача від прийняття робіт та
підписання Акту здачі - прийняття
виконаних робіт, не звільняє позивача
від обов'язку оплатити за роботи,
виконані відповідачем за договором на
сервісне обслуговування № П-33-12 від
18.04.2012 року.

Аналогічну правову позицію викладено у
п.6. Оглядового листа Вищого
господарського суду України "Про
практику вирішення спорів, пов'язаних
із виконанням договорів підряду (за
матеріалами справ, розглянутих у
касаційному порядку Вищим
господарським судом України)" від 18.02.2013
№ 01-06/374/2013, та у постанові Вищого
господарського суду України від 11.05.2012
№21/5005/14068/2011.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до наказу №57-КОМ від 06.08.2012
року, наказу №80-КОМ від 19.11.2012 року,
посвідчення про відрядження №КУ-0000093
від 19.11.2012 року, посвідчення про
відрядження №КУ-0000094 від 19.11.2012 року,
працівники підприємства відповідача
були відряджені на підприємство
позивача, з метою здійснення третього
сервісного обслуговування, на вказаних
посвідченнях про відрядження
містяться юридичні печатки
підприємства позивача та відповідача,
з зазначенням дати вибуття у
відрядження, прибуття в пункт
призначення, вибуття з них і прибуття
до місця постійної роботи.

З урахуванням вище викладеного, та,
враховуючи те, що відповідачем у справі
було надіслано на адресу позивача
складений та підписаний з боку
відповідача Акт здачі - прийняття робіт
(надання послуг) від 26.11.2012 року, а також
з урахуванням того, що позивачем не
надано жодного зауваження чи
заперечення стосовно вказаного Акту,
господарський суд Харківської області
правомірно відмовив в задоволенні
позовних вимоги в частині стягнення з
відповідача суми основного боргу в
розмірі 31166,66 грн. та штрафних санкцій в
розмірі 5672,33 грн.

Щодо вимоги позивача про розірвання
договору № П-32-12 від 18.04.2012 року,
укладеного між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Еколого-туристичний
центр в Парковом" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "НВП
"Полімермеханіка", то колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно з ч.2 статті 651 ЦК України договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст.652 Цивільного кодексу
України, у разі істотної зміни
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору, договір може бути
змінений або розірваний за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
зобов'язання.

Господарським судом Харківської
області встановлено, що відповідачем
було належно, своєчасно та у повному
обсязі виконано передбачені Договором
роботи по сервісному обслуговуванню
установок очищення і знезараження
стічних вод продуктивністю 40 та 75
куб.м/добу, встановлених за адресою: АР
Крим, м.Ялта, пгт. Паркове, Паркове шосе,
39.

Проте позивачем всупереч вимог ст.ст.4-3,
33 ГПК України не доводилося, а судом не
досліджувалося і не встановлювалося
наявність вказаних вище підстав, з
якими діюче законодавство пов'язує
можливість розірвання договору у
судовому порядку; позивач взагалі не
обґрунтовував своїх вимог наявністю
істотних порушень умов договору №П-32-12
від 18.04.2012р. з боку відповідача згідно з
ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

За таких обставин висновок суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для розірвання договору №П-32-12
від 18.04.2012р. є законним та
обґрунтованим.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що доводи,
викладені в апеляційній скарзі, є
необґрунтованими, і не можуть бути
підставою для скасування
оскаржуваного рішення по даній справі,
тому рішення господарського суду
Харківської області від 26 березня 2014
року по справі №922/355/14 слід залишити
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п.1 ст.103,
ст. 105 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 26 березня 2014
року по справі №922/355/14 залишити без
змін.

Повний текст постанови складено 18.06.2014
року.

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Горбачова Л.П.