м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/8786/14 17.06.14
За позовом Публічного акціонерного
товариства "Київенерго"
до Комунального підприємства
"Мостицький Подільського району міста
про стягнення 977 651,45 грн.
Суддя: Домнічева І.О.
від позивача Кучкова Ю.В.- за дов.
від відповідача Тараненко В.М. - за
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
"Київенерго" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Комунального підприємства
"Мостицький Подільського району міста
Києва" про стягнення 977 651,45 грн.
Ухвалою від 12.05.2014 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 03.06.2014 р.
03.06.14р. через відділ діловодства суду
позивач подав додаткові матеріали по
справі.
03.06.14р. через відділ діловодства суду
відповідачем подано додаткові
матеріали по справі та відзив на
позовну заяву в якому просить зменшити
нарахування до простроченої суми.
На підставі ст.77 ГПК України, в судовому
засіданні 03.06.14р. відкладено розгляд
справи до 17.06.14р.
16.06.14р. через відділ діловодства суду
позивач подав додаткові матеріали по
справі.
В судовому засіданні 17.06.2014р. судом було
оголошено вступну і резолютивну
частини рішення у справі.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оглянувши надані оригінали
документів, на які вони посилаються, як
на підставу своїх вимог та заперечень,
та копії яких долучені до матеріалів
справи, суд -
Між Акціонерною енергопостачальною
компанією "Київенерго" в особі
Структурного відокремленого
підрозділу "Енергозбут Київенерго"
(надалі - позивач, енергопостачальна
організація) та Комунальним
підприємством «Мостицький
Подільського району міста Києва»
(надалі - відповідач, абонент) був
укладений договір на постачання
теплової енергії у гарячій воді №
8353061 від 01.10.2008 р.
Умови зазначеного Договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором енергопостачання.
У відповідності до частини 1 статті 275
ГК України, за договором
енергопостачання підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі-енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Згідно з пп. 2.2.1. та 2.3.1. Договору і
відповідно до законодавства України
Позивач дає теплову енергію у гарячій
воді на межу балансової належності з
Відповідачем для опалення - в період
опалювального сезону, гарячого
водопостачання - протягом року згідно з
заявленими відповідачем величинами
приєднаного теплового навантаження,
зазначеного в Додатку 1 до Договору,
яку Відповідач зобов'язаний
дотримуватись кількості споживання
теплової енергії за кожним параметром
в обсягах, які визначені у додатку 1, не
допускаючи їх перевищення ; своєчасно
сплачувати вартість спожитою теплової
енергії в терміни та по тарифах,
зазначених у додатку 2.
Нарахування Відповідачу за теплову
енергію здійснюється, відповідно до
Звертання-доручення про укладення
Договору, по приладах обліку за
тарифами, встановленими і
затвердженими постановами
Національної комісії регулювання
електроенергетики України та
Національної комісії регулювання
ринку комунальних послуг України.
На підставі п. 9 Додатку 2 до договору
Відповідач зобов'язаний щомісячно з 12
по 15 число самостійно отримувати у
районному відділі теплозбуту
табуляграму фактичного споживання
теплової енергії за звітний період, акт
звірки на,, початок розрахункового
періоду (один примірник оформленого
акту звірки повертає у РВТ), та рахунок,
куди включені вартість теплової
енергії на поточний місяць з
урахуванням остаточного сальдо
розрахунків на початок розрахункового
Відповідно до п. 10 Додатка 2 до Договору,
Відповідач оплачує вартість,
використаної теплової енергії не
пізніше 10 числа місяця, наступного за
З матеріалів справи вбачається, що
Позивачем були належним чином виконані
зобов'язання за Договором, тоді як
Відповідач свої зобов'язання щодо
оплати за спожиту теплову енергію не
виконав, у зв'язку з чим виникла
заборгованість за період з 01.09.11р. по
01.04.14р. яка станом на 01.04.14р. становить 915
508,62 грн., що підтверджується поданими
до суду належним чином завірені копії
облікових карток (табуляграм).
Проте, з наданої Позивачем довідки про
надходження грошових коштів за спірний
період вбачається, що Відповідач до
порушення провадження по справі
(08.05.14р.) сплатив суму заборгованості у
розмірі 42 944,77 грн. та після порушення
провадження частково сплатив суму
основного боргу у розмірі 55 533,05 грн.
Таким чином, станом на час прийняття
рішення заборгованість відповідача
становить 817 030,80 грн. ( 915 508,62 - 42 944,77 - 55
533,05 = 817 030,80).

Заборгованість є непогашеною станом на
час винесення судом даного рішення.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 625
ЦК України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до статті 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно розрахунку, наданого позивачем
та не спростованого у встановленому
порядку відповідачем, останній за
порушення встановленого договором
строку оплати переданого товару має
сплатити 52 540,53 грн. 3 % річних, 9 602,30
грн. інфляційних.

Суд відхиляє заперечення відповідача,
оскільки вони не підтверджені певними
засобами доказування та з підстав їх
необґрунтованості та невідповідності
фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги про стягнення з
відповідача 817 030,80 грн.
заборгованості, 52 540,53 грн. 3% річних, 9
602,30 грн. інфляційних, обґрунтованими,
підтвердженими наявними в матеріалах
справи доказами та не спростованими
належним чином відповідачем, а відтак
такими, що підлягають задоволенню
частково. Врешті позову відмовити.

Оскільки частина основного боргу у
розмірі 55 533,05 грн. була погашена
відповідачем після порушення
провадження у справі, провадження у
справі в цій частині підлягає
припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Оскільки позов задоволено частково,
понесені по справі господарські
витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК
України слід покласти на обидві
сторони пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
«Мостицький Подільського району міста
Києва» (04108, м. Київ, пров. Квітневий, 4;
) на користь Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
(м. Київ, пл. І. Франка, 5;
ідентифікаційний код 00131305) 817 030
(вісімсот сімнадцять тисяч тридцять)
грн. 80 коп. заборгованості, 52 540
(п'ятдесят дві тисячі п'ятсот сорок) грн.
53 коп. 3% річних, 9 602 (дев'ять тисяч
шістсот дві) грн. 30 коп. інфляційних, 18 694
(вісімнадцять тисяч шістсот дев'яносто
чотири) грн. 13 коп. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. В частині стягнення 55 533,05 грн.
провадження у справі припинити.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.06.2014р.

Суддя
І.О.Домнічева