РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р.
Справа № 5019/2073/12

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Розізнана І.В.

судді
Грязнов В.В. ,

судді
Мельник О.В.

при секретарі судового засідання
Карпець О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача -
публічного акціонерного товариства
"АЕС Рівнеобленерго" на рішення
господарського суду Рівненської
області від 26.03.14 р. у справі № 5019/2073/12
(суддя Романюк Р.В.)

за позовом публічного акціонерного
товариства "АЕС Рівнеобленерго" (м.
Рівне)

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Племзавод" (с.
Миротин, Здолбунівський р-н)

про стягнення в сумі 466 199 грн. 23 коп.

за участю представників:

позивача - Піхоцький А.Л., представник
за дов. №187 від 26.12.2013р.;

відповідача - не з'явився;

Судом роз'яснено представнику права та
обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "АЕС
Рівнеобленерго" звернулося до
господарського суду Рівненської
області з позовом, в якому просить
стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Племзавод" 399 726 грн. 17
коп. заборгованості за використану
активну електроенергію, 52 347 грн. 03 коп.
заборгованості за використану
реактивну електроенергію та 21 444 грн. 78
коп. пені (з врахування заяви про
збільшення позовних вимог вих. №02-08 від
29.01.2013р).

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 26.03.14 р. у
справі № 5019/2073/12 в задоволенні позову
відмовлено.

Приймаючи рішення місцевий
господарський суд виходив з того, що
висновком електротехнічної експертизи
підтверджено, що постачання
електроенергії відповідачу не
здійснювалося через лічильник типу НІК
2301АПЗ, номер 0514577 за показниками якого
виникла заборгованість та не виявлено
ознак у зміні схеми електропостачання.
Позивач не довів в ході судового
розгляду справи та не підтвердив
належними доказами, що обсяг
електроенергії, вартість якої складає
предмет позову, спожито саме
відповідачем, тому господарський суд
дійшов висновку про відмову в позові.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду Рівненської
області від 26.03.14 р. у справі № 5019/2073/12
позивач - публічне акціонерне
товариство "АЕС Рівнеобленерго"
звернулося до Рівненського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення місцевого господарського суду
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позов задоволити. Стягнути з
відповідача судовий збір за розгляд
апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, скаржник зазначає, що приймаючи
оскаржуване рішення, місцевий
господарський суд порушив норми
процесуального права, а саме: попри
існування ухвали суду від 15.03.2013 р.,
відповідно до якої справу було
прийнято до провадження колегією
суддів Мамченко Ю.А., Заголдна Я.В.,
Гудзенко Я.О., справу не було розглянуто
колегіально, а одноосібно суддею
Романюк Р.В., що суперечить ч.3 ст.2-1, ч.1,5
ст.4-6 ГПК України та є підставою для
скасування рішення відповідно до ч. 3
ст. 104 ГПК України.

Скаржник вказує, що заборгованість
відповідача за спожиту електроенергію
підтверджується первинними
документами, яким суд першої інстанції
не надав оцінки.

На думку скаржника, є помилковим
посилання лише на висновок судової
експертизи, оскільки відповідно до ч. 3
ст. 42 ГПК України висновок судового
експерта для господарського суду не є
обов'язковим та оцінюється судом за
правилами, встановленими ст. 43 ГПК
України. Крім того, суд не надав
об'єктивної оцінки висновку судового
експерта, вважає його неповним та
необ'єктивним, тому повинен
розцінюватися судом критично.

Скаржник зазначає, що суд першої
інстанції порушив норми ст. 599 ЦК
України та п. 2.3.3 договору про
постачання електроенергії та звільнив
відповідача від обов'язку оплати
вартості електроенергії за договором.

У додаткових пояснення до апеляційної
скарги (вих. №25-04/2660 від 22.05.2014р.)
скаржник вказує, що фактично лічильник
№0514577 (по якому утворився борг)
встановлено замість лічильника №0364933,
який у свою чергу, значиться в договорі
№3 і яким обліковувалась
електроенергія відповідача. Доказами
того, що у відповідача був встановлений
лічильник №0514577 підтверджується
первинними документами, які наявні в
матеріалах справи.

В додаткових поясненнях (вих. №25-04/ від
18.06.2014р.) ПАТ "АЕС Рівнеобленерго"
зазначає, що відповідач сам визнав
заборгованість по договору від 20.04.2010р.
№3 про постачання електроенергії
шляхом подання заяви про
реструктуризацію боргу, яку було
розстрочено договорами № та
№ від 31.10.2012р. Вказує, що
відповідач змінював схему
електропостачання, що підтверджується
первинними документами та висновком
Держенергонагляду, тому висновок
судової експертизи є некоректним та
таким, що не відповідає фактичним
обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу від
18.06.2014р. відповідач заперечує факт
надання йому послуг з
електропостачання в обсягах
визначених позивачем, у зв'язку із тим,
що за адресою надання таких послуг
знаходяться два підприємства - ТОВ
"Племзавод" та ТОВ "Полісся-Агро".
Вказує, що постачання електричної
енергії відповідачу не здійснювалось
згідно однолінійної схеми
електропостачання через лічильник
типу НІК 2301 АПЗ , заводський номер 0514577,
що підтверджено також і висновком
судової експертизи. Просить рішення
суду першої інстанції залишити без
змін, апеляційну скаргу залишити без
задоволення та провести розгляд справи
без його участі.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 16.04.2014р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, справу призначено до
слухання.

В судових засіданнях 03.06.2014р. та 24.06.2014р.
представник позивача підтримав доводи
апеляційної скарги, надав усні
пояснення по суті справи. Просить
апеляційну скаргу задоволити, рішення
суду першої інстанції скасувати.

Оскільки судом явка представників
сторін в судове засідання обов'язковою
не визнавалась колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги без участі
відповідача за наявними у справі
матеріалами.

Згідно статті 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі.

Дослідивши докази у справі, заслухавши
пояснення представника позивача,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

20.04.2010р. між закритим акціонерним
товариством "Ей-І-Ес Рівнеенерго"
(правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство
"Рівнеобленерго," постачальник) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Племзавод" (споживач)
укладено договір №3 (надалі -
договір, а.с. 9-20).

У відповідності до п. 1 договору,
постачальник продає електричну
енергію споживачу для забезпечення
потреб електроустановок споживача з
сумарною приєднаною потужністю 250,0кВт,
а споживач оплачує постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами цього
договору.

Пунктом 2.3.3. договору передбачено
обов'язок відповідача оплачувати
електроенергію згідно з умовами
додатку № 4 до договору. Даним додатком
передбачено, що оплата отриманої
відповідачем електроенергії повинна
здійснюватись ним щомісячно згідно із
показниками лічильника.

Згідно із пунктом 2.3.4. договору
відповідач зобов'язаний здійснювати
позивачу оплату за перетікання
реактивної електроенергії.

Пунктом 2.2. договору визначено, що
постачальник зобов'язується
виконувати умови договору, а саме,
постачати споживачу електроенергію, як
різновид товару в обсягах, визначених
відповідно до розділу 5, та з
урахуванням умов розділу 6 цього
договору (додаток № 1 "Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу та субспоживачу"), згідно з
категорією струмоприймачів споживача
відповідно до ПУЕ та гарантованого
рівня потужності електропостачання
схем електропостачання, визначених
додатком № 6 "Акт розмежування
балансової належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін", із дотриманням граничних
показників якості електричної енергії,
визначених державними стандартами,
постачальник зобов'язаний забезпечити
отримання споживачем електричної
енергії на рівні дозволеної потужності
(додаток № 3 "Перелік об'єктів і точок
обліку Споживача" та додаток № 3.1.
"Перелік об'єктів точок обліку
субспоживачів, що споживають
електроенергію від споживача"). Згідно
додатку № 1 "Обсяги постачання
електричної енергії споживачу та
субспоживачу" відпуск електричної
енергії споживачу - ТзОВ "Племзавод"
здійснюється за адресою: с. Миротин,
вул. Дружби 88а, свинокомплекс. Судом
встановлено, що за цією ж адресою: с.
Миротин, вул. Дружби 88а знаходиться і
інше підприємство - ТзОВ "Полісся-Агро",
якому ПАТ "АЕС Рівнеобленерго" також
здійснює електропостачання на
підставі укладеного договору.

У відповідності до пункту 3.2 ПКЕЕ,
відповідальність за технічний стан
засобів обліку несе та організація, на
балансі якої вони перебувають, або,
організація, яка здійснює їх
експлуатацію на підставі відповідного
договору. Пунктом 3.3 ПКЕЕ визначено, що
відповідальність за збереження і
цілісність розрахункових засобів
обліку електроенергії та пломб
відповідно до акта про опломбування
покладається на власника
електроустановки. Показання
розрахункових засобів обліку у
відповідності з "Переліком об'єктів та
точок комерційного обліку" фіксуються 8
числа кожного місяця та оформлюються
"Актом" в двох екземплярах, по одному
для кожної із сторін.

Заявою від 30.10.2012р. №43 ТОВ "Племзавод"
просив ПАТ "АЕС Рівнеобленерго"
реструктуризувати борг за спожиту
електроенергію (а.с 136 т.1).

31.10.2012р. між ПАТ "АЕС Рівнеобленерго" та
ТОВ "Племзавод" укладено договори
№ № про розстрочку
виконання зобов'язань (а.с. 137-142 т. 1).
Сторони розстрочили сплату суми боргу
за електроенергію в сумі, зокрема: 366935,86
грн. за активну електроенергію та 45028,28
грн. за реактивну, яка виникла з
договору №270030821 від 20.04.2010р. та погодили
графіки погашення заборгованості.

В матеріалах справи міститься лист
№24/01-85 від 21.02.2013р. Державної інспекції
з енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної і теплової
енергії в Рівненській області (а.с. 234-235
т. 1), який складений за результатами
перевірки ТОВ "Племзавод". Згідно з
результатами перевірки було виявлено
порушення відповідачем своїх
зобов'язань в частині оплати спожитої
електроенергії, а також зміни в схемі
електромережі.

Ухвалою господарського суду від
19.06.2013р. у справі №5019/2073/12 призначалася
судова електротехнічна експертиза,
провадження у справі зупинялося.

За результатами експертизи зроблено
висновки щодо поставлених на вирішення
експертизи питань, а саме: по-першому
питанню - схема електропостачання ТзОВ
«Племзавод», що знаходиться за адресою
Рівненська область, Здолбунівський
район, с. Миротин, вул. Дружби, 88 А, через
лічильник типу НІК 2301АПЗ, заводський
номер 0514577 не відповідає додатку № 6 та
Переліку об'єктів і точок обліку
субспоживачів, що споживають
електроенергію згідно договору на
постачання електричної енергії №
3 від 26.04.2010 року; по-другому
питанню - електроустановки
підприємства ТОВ «Племзавод», що
знаходиться за адресою Рівненська
область, Здолбунівський район, с.
Миротин, вул. Дружби, 88 А, не були
підключені до мережі
електропостачання через лічильник
типу НІК 2301АПЗ, заводський номер 0514577;
по - третьому питанню - ознак зміни
схеми електропостачання, яка визначена
договором про постачання електричної
енергії, укладеного 20.04.2010 року між ПАТ
«АЕС Рівнеобленерго» та ТОВ
«Племзавод» при дослідженні не
виявлено; по-четвертому питанню - на час
огляду електропостачання ТОВ
«Племзавод» здійснювалось за
теперішньої схеми електропостачання.

Дослідивши матеріали справи та
обставини на предмет повноти їх
встановлення, надання їм судом першої
інстанції належної юридичної оцінки,
вивчивши доводи апеляційної скарги
стосовно дотримання норм
матеріального і процесуального права,
заслухавши пояснення представника
позивача, колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до приписів ст. 714 ЦК України
за договором постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні
(споживачеві, абонентові) енергетичні
та інші ресурси, передбачені договором,
а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів.

Пунктом 8.1 Договору № 3
встановлено обов'язок споживача
оплачувати отриману електричну
енергію.

Відповідно до приписів ст. 714 ЦК України
за договором постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні
(споживачеві, абонентові) енергетичні
та інші ресурси, передбачені договором,
а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів.

Пунктом 8.1 Договору № 3
встановлено обов'язок споживача
оплачувати отриману електричну
енергію.

Позивач стверджує, що постачання
електроенергії ТзОВ „Племзавод"
здійснювалось ним згідно однолінійної
схеми електропостачання через
лічильник типу НІК 2301АПЗ, заводський
номер 0514577, і, що дане підключення
відповідає однолінійній електричній
схемі згідно акту розмежування
балансової належності та
експлуатаційної відповідальності
сторін.

Проте, з висновку судової експертизи
вбачається, що таке твердження
позивача не відповідає дійсним
обставинам справи, електроустановки
відповідача не були підключені до
мережі електропостачання через
вищезазначений лічильник, згідно
показників якого відповідачу було
нараховано суму за спожиту
електроенергію, при цьому відсутні
ознаки будь-яких змін у схемі
електропостачання.

З наданих позивачем доказів та
висновку електротехнічної експертизи
вбачається, що факт отримання
відповідачем електричної енергії у
вказаних обсягах позивачем належними
доказами не доведено.

Посилання ж позивача на те, що
показання розрахункових засобів
обліку у відповідності з "Переліком
об'єктів та точок комерційного обліку"
було оформлено двосторонніми актами
судом не приймається до уваги з огляду
на наступне.

Відповідно до ПКЕЕ розрахунковий облік
електричної енергії це визначення на
підставі вимірів обсягів електричної
енергії для здійснення комерційних
розрахунків. Точкою вимірювання
електричної енергії є місце
встановлення розрахункового засобу
обліку в певній точці електричної
мережі з метою вимірювання обліку
перетікань електричної енергії. Згідно
із п. 3.7 ПКЕЕ для розрахункового обліку
електричної енергії мають
використовуватись засоби обліку які
пройшли повірку або державну
метрологічну атестацію. У
відповідності до п. 3.8 даних правил
установлення засобів розрахункового
обліку здійснюється за рахунок
споживача електропередавальною
організацією або іншою організацією,
яка має право на виконання таких робіт,
за погодженням з електропередавальною
організацією, електропередавальна
організація здійснює контроль за
вчасним проведенням повірки
розрахункових засобів обліку
відповідно до договору. ( п.3.24 ПКЕЕ ).
Пунктом 6.1 ПКЕЕ встановлено, що обсяги
електричної енергії, які підлягають
оплаті, мають визначатися відповідно
до розрахункового обліку електричної
енергії про її фактичне споживання за
винятком випадків, передбачених цими
Правилами.

Тобто, оплата вартості обсягу
електричної енергії провадиться за
фактично відпущену електричну
(спожиту) енергію, розмір якої
визначається засобами обліку
електричної енергії.

Судовою колегією не приймаються до
уваги доводи скаржника, що відповідач
визнав заборгованість по договору від
20.04.2010р. №3 про постачання
електроенергії шляхом подання заяви
про реструктуризацію боргу, яку було
розстрочено договорами № та
№ від 31.10.2012р., оскільки з вказаних
договорів вбачається, що
заборгованість виникла за договором
про постачання електроенергії №270030821
від 20.04.2010р., а не за договором про
постачання електричної енергії від
20.04.2010р. №3 стягнення
заборгованості за яким є предметом
розгляду у даній справі.

Як вказує скаржник заборгованість
підтверджується первинними
документами (звітами), в яких
зафіксовано прилад обліку, лічильник
номер 0514577 по якому утворилася
заборгованість, проте судовою колегією
не приймаються такі доводи скаржника,
оскільки з висновків судової
експертизи вбачається, що
електроустановки відповідача не були
підключені до мережі
електропостачання через
вищезазначений лічильник.

Судом не береться до уваги те, що за
результатами перевірки здійсненої
Державною інспекцією з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної і теплової енергії в
Рівненській області ТОВ "Племзавод"
було виявлено порушення відповідачем
своїх зобов'язань в частині оплати
спожитої електроенергії, а також зміни
в схемі електромережі, оскільки з
висновку експертизи вбачається, що
будь-яких змін у схемі
електропостачання не було виявлено.

Судовою колегією не приймаються доводи
скаржника про те, що суд порушив норми
процесуального права, оскільки справу
розглянуто одноосібно суддею Романюк
Р.В., а не колегіально, тому, що як
вбачається з матеріалів справи
розпорядженням від 10.06.2013р. №01-07/146/2013
було здійснено повторний автоматичний
розподіл справи та визначено суддю по
справі Романюк Р.В.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу приписів статті 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції повно з'ясував обставини
справи і дав їм правильну юридичну
оцінку. Порушень чи неправильного
застосування норм матеріального чи
процесуального права при розгляді
спору судом першої інстанції, судовою
колегією не встановлено, тому мотиви, з
яких подана апеляційна скарга не
можуть бути підставою для скасування
прийнятого у справі рішення, а наведені
в ній доводи не спростовують висновків
суду.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "АЕС
Рівнеобленерго" на рішення
господарського суду Рівненської
області від 26.03.14 р. у справі № 5019/2073/12 -
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно з Розділом
ХІІ-1 Господарського процесуального
кодексу України.

3. Справу повернути до господарського
суду Рівненської області.

Головуючий суддя
Розізнана І.В.

Суддя
Грязнов В.В.

Суддя
Мельник О.В.