КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2014 р.
Справа№ 910/16804/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Рябухи В.І.

при секретарі Драчук
Р.А.

за участю представників:

від позивача Гулого О.С. -
дов. №28-67 від 17.01.2014р.

від відповідача не з'явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю

«Ізвєстія в
Україні»

на рішення

господарського суду міста Києва

від 17.04.2014р.
(головуючий суддя Удалова О.Г.,

судді:
Босий В.П., Любченко М.О.)

у справі №910/16804/13

за позовом Державного
підприємства по розповсюдженню

періодичних видань
«Преса» (далі - Підприємство)

до Товариства з
обмеженою відповідальністю

«Ізвєстія в
Україні» (далі - ТОВ «Ізвєстія в
Україні»)

про стягнення
заборгованості в розмірі 113 362,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 17.04.2014р. у справі №910/16804/13
позов задоволено частково, стягнуто з
ТОВ «Ізвєстія в Україні» на користь
Підприємства 99 065,61 грн. основного
боргу, 6 930,59грн. штрафу та витрати зі
сплати судового збору в розмірі 2
119,93грн. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішенням,
відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку, просив змінити
його або скасувати за наведених в
скарзі підстав. В обґрунтування своїх
вимог зазначив, що оскаржене рішення
прийнято при неповному з'ясуванні та за
недоведених обставин, що мають
значення для справи, за
невідповідності викладених в ньому
висновків обставинам справи, з
порушенням і неправильним
застосуванням норм матеріального
права. За твердженнями апелянта,
відповідач замовив послуги позивача на
розповсюдження газети лише на шість
місяців 2013 року, а не на весь 2013 рік,
натомість з наявних в матеріалах
справи розрахунків вбачається, що їх
зроблено не за перше півріччя 2013 року, а
за весь рік в цілому. На думку апелянта,
матеріали справи не містять доказів на
підтвердження кількості
передплатників та фактів
перерахування цим передплатникам
коштів в рахунок повернення
передплати, що унеможливлює здійснення
коректного розрахунку стягуваної суми
тощо.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.06.2014р.
апеляційну скаргу ТОВ «Ізвєстія в
Україні» прийнято до провадження в
складі колегії суддів: головуючий
суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова
С.О., Коршун Н.М. та призначено розгляд
справи на 23.06.2014 року.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 23.06.2014р., в
зв'язку з перебуванням судді Коршун Н.М.
на лікарняному, змінено склад суду та
визначено судову колегію в складі:
головуючий суддя Дикунська С.Я., судді:
Алданова С.О., Рябуха В.І.

В судове засідання представник
апелянта не з'явився, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином (телефонограма від
20.06.2014р.), копія ухвали про прийняття
апеляційної скарги до провадження
повернулася від відповідача з
відміткою «за закінченням терміну
зберігання».

Відповідно до ст.99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Постановою пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» (п.п.3.9.1, 3.9.2)
встановлено, що за змістом ст.64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. У випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Представник позивача в судовому
засіданні вважав за можливе розглядати
справу за відсутності представника
апелянта, доводи скарги заперечив,
просив не брати їх до уваги, а відтак
рішення місцевого суду як законне та
обґрунтоване залишити без змін.

З огляду на наведене та те, що неявка
представника відповідача не
перешкоджає вирішенню спору по суті,
враховуючи вимоги ст.102 ГПК України,
апеляційний господарський суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
відкладення розгляду справи та
необхідність розгляду апеляційної
скарги за відсутності представника
відповідача.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
долучені до матеріалів справи письмові
докази, виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
скарга не підлягає задоволенню.

Так, Підприємство звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до ТОВ «Ізвєстія в Україні» про
стягнення заборгованості в розмірі 113
362,33 грн., з яких: 99 065,61 грн. - основний
борг; 6 112,20 грн. - пеня; 1 253,93 грн. - три
проценти річних; 6 930,59 грн. - штраф. В
обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на порушення відповідачем
умов договору про надання послуг з
передплати та доставки періодичних
видань загальнодержавної сфери
розповсюдження №1953 від 16.07.2012р. (далі -
Договір) в частині відшкодування
позивачу пов'язаних з припиненням
доставки друкованого видання в порядку
попередньої оплати витрат тощо.

Суд першої інстанції, розглянувши
надані документи та матеріали,
з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
їх в сукупності з доказами, дійшов
висновку про обґрунтованість частини
позовних вимог, відтак позов
задовольнив частково.

Так, задовольняючи позов частково,
місцевий суд встановив, що
відповідачем не надано суду документів
на підтвердження оплати
заборгованості перед позивачем, в
зв'язку з цим вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача основного
боргу в розмірі 99 065,61 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню. Крім цього, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
Підприємство згідно статуту є
державним унітарним комерційним
підприємством, відтак в силу вимог ч.2
ст.231 ГК України з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню 6
930,59 грн. штрафу. Відмовляючи в
задоволенні позову в частині стягнення
пені та трьох процентів річних,
місцевий суд посилався на неможливість
перевірки їх наданим позивачем
розрахунком або здійснення судом
самостійного розрахунку тощо.

Апеляційний господарський суд
погоджується з такими висновками
місцевого суду.

Як встановлено матеріалами справи,
16.07.2012р. між Підприємством
(розповсюджувач) та ТОВ «Ізвєстія в
Україні» (видавець) укладено Договір,
за змістом п.1.1 якого видавець доручив,
а розповсюджувач зобов'язався приймати
періодичні видання, друковану
продукцію (видання), які видані згідно
чинного законодавства України,
державними стандартами та не містять у
своєму складі окремих
рекламно-інформаційних матеріалів, для
розповсюдження за передплатою:

а) при здійсненні передплати
розповсюджувачем та його
співвиконавцями - (додаток 1-а);

б) при здійсненні передплати, прийнятої
розповсюджувачем від видавця
(редакційна передплата) - (додаток 1-б).

З додатків до Договору вбачається, що
відповідач просив позивача
організувати розповсюдження газети
«Ізвєстія в Україні» за передплатними
індексами 49835, 96124 та 96363.

Матеріалами справи встановлено, що до
укладення Договору, 13.06.2012р. позивачем
від відповідача отримано гарантійні
листи з детальною інформацією про
видання, які відповідач бажав
розповсюджувати через Підприємство,
після отримання та опрацювання яких
позивачем включено видання до каталогу
Державного підприємства по
розповсюдженню періодичних видань
«Преса» на 2013 рік (далі - Каталог), який
вийшов у першому півріччі 2013 року, в
подальшому укладено Договір на
розповсюдження.

Розповсюджувач на підставі п.3.6.4
Договору має право здійснювати
передплату на видання та самостійно
виступати замовником перед видавцем.

Як видно з матеріалів справи, позивач
зобов'язання щодо включення видання
(три індекси згідно додатків до
Договору) до Каталогу виконав, проводив
прийняття передплати на ці видання
відповідача.

Так, на підставі Договору позивачем
було сформовано замовлення-наряд (ф.
СП-28) №1487 від 30.06.2013р. на загальну суму 95
327,96 грн.

15.01.2013р. позивач перерахував
відповідачу суму видавничої вартості
видання в розмірі 95 327,96 грн., що
підтверджується долученим до
матеріалів справи платіжним
дорученням №182.

Позивачем також було сформовано
замовлення-наряд (ф. СП-28) №3481 від 30.06.2013
р. на загальну суму 5 964,30 грн., яку
відповідачу перераховано не було,
оскільки відповідач повідомив
позивача про припинення виходу
видання.

13.02.2013р. від відповідача на адресу
позивача надійшов лист №4 про
припинення виходу газети «Ізвєстія в
Україні» з 13.02.2013р., а також прохання
виключити це видання з каталогу і
провести ануляцію прийнятої
передплати. Відповідач гарантував
оплатити проведення ануляції.

Відповідно до п.4.3.8 Договору видавець
сплачує розповсюджувачу у разі
припинення доставки видання
(ліквідація видання, зміна назви,
статусу, форми видання, частковий або
повний невихід з друку всього або
частини тиражу та ін.) в порядку
попередньої оплати згідно виставлених
рахунків:

- за «Каталогом видань України» -
видавничу вартість, витрати, пов'язані
з поверненням грошей передплатнику
згідно з діючими тарифами за ці послуги
(в т.ч. анулювання, переказ грошей
(поштовий переказ), заповнення бланку
поштового переказу), витрати
розповсюджувача за надані послуги з
розповсюдження (приймання передплати,
обробка замовлень та виключення з
каталогу);

- за редакційною передплатою - штрафні
санкції у розмірі 1% від вартості
послуги та вартість анулювання
передплати за кожен абонемент за
діючими на момент проведення ануляції
тарифами;

- при розповсюдженні на експорт -
штрафні санкції у розмірі 1-2% від
каталожної вартості видання, видавничу
вартість, витрати розповсюджувача на
повернення коштів передплатникам,
витрати розповсюджувача за надані
послуги з розповсюдження (приймання
передплати та обробка замовлень).

В зв'язку з цим, позивачем надіслано
відповідачу рахунки №11/72, №11/73 від
20.02.2013р., №11/75, №11/76, №11/78 від 21.02.2013р. на
загальну суму 104 609,48 грн., проте
відповідачем їх не оплачено.
Положеннями п.3.6.3 Договору передбачено,
що розповсюджувач має право утримати у
разі несплати видавцем у 15-денний строк
з дня направлення рахунків та (або)
актів виконаних робіт згадані суми із
сум, які підлягають перерахуванню
видавцю.

Таким чином, грошові кошти в сумі 5 964,30
грн. згідно замовлення-наряду (ф. СП-28)
№3481 було утримано Підприємством на
підставі п.3.6.3 Договору, тому розмір
основного боргу відповідача на момент
звернення позивача до суду зменшився і
становив 99 065,61 грн. (104 609,48 - 5 543,87 = 99 065,61).

За договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві цю послугу, якщо інше не
встановлено договором. Якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, які встановлено договором
(ст.ст.901, 903 ЦК України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч.1 ст.509 ЦК України).

Відповідно до приписів ст.599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Положеннями ст.193 ГК України та ст.ст. 525,
526, 530, 612 ЦК України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства; одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом. Якщо у
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, воно підлягає
виконанню в цей строк (термін). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
встановлений договором або законом
строк.

Невиконання або виконання з порушенням
визначених змістом зобов'язання умов
(неналежне виконання) на підставі ст.610
ЦК України є порушенням зобов'язання.

За умовами п.4.2 Договору оплата робіт та
розрахунки між сторонами, строки
проведення яких не визначено
законодавством або цим Договором,
здійснюються безготівково протягом 10
банківських днів з моменту отримання
актів виконаних робіт та
підтверджується податковою накладною.

Місцевий суд дійшов висновку, з якими
погоджується й суд апеляційної
інстанції, що відповідачем не надано
суду документів на підтвердження
оплату заборгованості перед позивачем,
тому вимоги позивача про стягнення з
відповідача основного боргу в розмірі
99 065,61 грн. є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Приписами ст.231 ГК України встановлено,
що законом щодо окремих видів
зобов'язань може бути визначений
розмір штрафних санкцій, зміна якого за
погодженням сторін не допускається. У
разі якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України чи
за рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: зокрема, за порушення
строків виконання зобов'язання
стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка
вартості товарів (робіт, послуг), з яких
допущено прострочення виконання за
кожний день прострочення, а за
прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної вартості.

З огляду на те, що Підприємство згідно
статуту є державним унітарним
комерційним підприємством, місцевий
суд дійшов правильного висновку, що з
відповідача на користь позивача
стягненню підлягає 6 930,59 грн. штрафу за
порушення строків виконання
зобов'язання.

Доводи апелянта стосовно того, що
відповідач замовив послуги позивача на
розповсюдження газети лише на шість
місяців 2013 року, а не на весь 2013 рік, а
також щодо недоведеності позивачем
кількості передплатників та фактів
перерахування цим передплатникам
коштів в рахунок повернення передплати
спростовуються додатками до Договору,
зокрема : відповідачем визначено
мінімальний термін передплати - 1
місяць, а максимальний термін
передплати - 12 місяців, а також
розрахунковими відомостями
компенсації затрат на повернення
передплатних сум за анульовану
передплату тощо.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд вважає висновки
місцевого суду законними,
обґрунтованими обставинами й
матеріалами справи, детальний аналіз
яких, як і нормативне обґрунтування
прийнятого судового рішення наведено
місцевим судом, підстав для скасування
його не знаходить. Доводи апелянта по
суті скарги, як безпідставні й
необґрунтовані не заслуговують на
увагу, оскільки не підтверджуються
жодними доказами у справі й не
спростовують викладених в судовому
рішенні висновків.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ізвєстія
в Україні» залишити без задоволення, а
рішення господарського суду міста
Києва від 17.04.2014р. у справі №910/16804/13 - без
змін.

Матеріали справи №910/16804/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
С.Я. Дикунська

Судді
С.О. Алданова

В.І. Рябуха