ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.06.14р. Справа № 904/551/13-г

За скаргою: Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 на бездіяльність Заводського
відділу державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції

у справі: за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м.
Дніпродзержинськ

до Комунального підприємство
"Дніпродзержинський спецкомбінат",
м.Дніпродзержинськ

про стягнення 24 225,91 грн.

Суддя Колісник І.І.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом та
просив стягнути з Комунального
підприємства "Дніпродзержинський
спецкомбінат" заборгованість за
договором № 220401 від 22.04.2011 року у сумі 22
002,50 грн., 3% річних від простроченої суми
боргу у сумі 633,30 грн., штрафні санкції
за весь час користування чужими
коштами у сумі 1 590,11 грн., витрати на
оплату послуг адвоката у сумі 3 000,00 грн.,
судовий збір у сумі 1 720,50 грн.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 26.02.2013
року, позов задоволено частково.
Стягнуто з Комунального підприємства
"Дніпродзержинський спецкомбінат" (51918,
Дніпропетровська область, м.
Дніпродзержинськ, вул. Петровського,
буд. 69-А, ідентифікаційний код 03341753) на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) основний борг у сумі 22 002,50
грн., 3% річних у сумі 633,09 грн., витрати на
оплату послуг адвоката в сумі 3 000,00 грн.,
судовий збір у сумі 1607,56 грн.

12.03.2013 року на виконання рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 26.02.2013 року був виданий
наказ № 904/551/13-г.

20.06.2014 року від Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
Стягувач, Скаржник) до господарського
суду Дніпропетровської області
надійшла скарга на бездіяльність
органу державної виконавчої служби в
особі Заводського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції у якій він
просить:

1. Визнати причину пропуску строку на
оскарження бездіяльності органу
державної виконавчої служби в особі
Заводського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції поважною і
відновити пропущений строк.

2. Визнати бездіяльність органу
державної виконавчої служби в особі
Заводського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції
незаконною.

3. Зобов'язати орган державної
виконавчої служби в особі Заводського
відділу державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції вчинити усі
передбачені законом виконавчі дії та
заходи за виконавчим провадженням ВП №
37349445 та стягнути з КП
"Дніпродзержинський спецкомбінат" на
користь ФОП ОСОБА_1 основного боргу -
22002,50 грн., 3% річних - 633,09 грн., витрати на
оплату послуг адвоката - 3000,00 грн.,
судового збору - 1607,56 грн., про шо
винести відповідну ухвалу.

Обгрунтовуючи подану скаргу, стягувач
посилається на те, що після відкриття
державним виконавцем Марєєвою М.А.
22.03.2013 року виконавчого провадження ВП
№37349445 останньою 02.04.2013 року було
винесено лише постанову про арешт
коштів боржника. На порушення частини
другої статті 30 Закону України "Про
виконавче провадження" державним
виконавцем протягом шести місяців з
дня винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження не здійснено
усіх передбачених законом виконавчих
дій з виконання судового рішення (не
накладено арешт на усі рахунки
боржника, не накладено арешт на усе
рухоме та нерухоме майно та не
здійснено його опису, не виставлено
майно на примусову реалізацію).

У порядку частини восьмої статті 82
Закону України "Про виконавче
провадження" 04.04.2014 року стягувачем
була подана начальнику Заводського
відділу державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції скарга з приводу
бездіяльности державного виконавця.
07.04.2014 року вказана скарга була
отримана службовою особою виконавчої
служби, але відповіді на неї всупереч
вимогам зазначеної норми Закону у
формі відповідної постанови протягом
місяця - станом на 07.05.2014 року скаржник
не отримав.

Порушення своїх прав як стягувача у
виконавчому провадженні скаржник
обраховує, починаючи з 07.05.2014 року,
стверджуючи, що саме з цього моменту
він дізнався про порушення своїх прав і
саме з цього часу слід відраховувати
10-денний строк на подання скарги.

При цьому скаржник звертає увагу суду
на те, що ним уже подавалась аналогічна
скарга до господарського суду, яка
ухвалою від 15.05.2014 року була залишена
без розгляду у зв'язку з недотриманням
ним вимог пункту 2 частини другої
статті 57 Господарського
процесуального кодексу України щодо
надіслання боржнику та органу
державної виконавчої служби копії
скарги з додатками.

Подана скарга підлягає залишенню без
розгляду з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1212
Господарського процесуального кодексу
України скарги на дії чи бездіяльність
органів Державної виконавчої служби
щодо виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно з пунктом 9.7. постанови пленуму
Вищого господарського суду України № 9
від 17 жовтня 2012 року "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України"
встановлений у частині першій статті
1212 ГПК десятиденний строк для подання
скарги є процесуальним і тому
відповідно до вимог статті 53 ГПК може
бути відновлений за наявності поважних
причин його пропуску та на підставі
заяви скаржника, яка подається
одночасно зі скаргою або викладається
в останній у вигляді клопотання.
Скарга, пропущений строк подання якої
не відновлений, залишається без
розгляду, про що з посиланням на статті
53 і 1212 ГПК судом без виклику сторін
виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було
подано з пропуском згаданого строку
без заяви про його відновлення, суд без
виклику сторін виносить ухвалу про
залишення скарги без розгляду, що не
перешкоджає повторному поданню скарги
із заявою про відновлення строку
такого подання. При цьому у вирішенні
питання про відновлення пропущеного
строку подання скарги на бездіяльність
органу Державної виконавчої служби у
вигляді невжиття заходів з примусового
виконання судового рішення, поданої
більш як через десять днів після
закінчення визначеного законом строку
здійснення виконавчого провадження,
господарський суд має, як правило,
виходити з неможливості такого
відновлення. Наведене ґрунтується на
тому, що стягувач, який подав до
відповідного органу заяву про
відкриття виконавчого провадження та
не отримав у визначений законом строк
задоволення своїх вимог, вважається
обізнаним про ймовірність порушення
його прав у виконавчому провадженні
незалежно від того, чи отримав він від
державного виконавця певні
процесуальні документи та чи
ознайомлений він з матеріалами
виконавчого провадження.

Судом встановлено, що постановою від
22.03.2013 року державним виконавцем
Заводського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції Марєєвою
М.А. було відкрито виконавче
провадження № 37349445 з примусового
виконання наказу господарського суду
Дніпропетровської області № 904/551/13-г,
виданого 12.03.2013 року. Боржнику
запропоновано добровільно виконати
рішення суду в строк до 29.03.2013 року. На
все майно боржника накладено арешт у
межах суми звернення стягнення - 27243,15
грн.

Постановою Заводського відділу
державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції від 02.04.2013 року було
накладено арешт на рахунки
підприємства боржника у межах суми 27
243,15 грн.

Частиною другою статті 30 Закону
України "Про виконавче провадження"
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, а з
виконання рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк. Строк
здійснення виконавчого провадження не
включає час відкладення провадження
виконавчих дій або зупинення
виконавчого провадження на період
проведення експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Отже, з огляду на норми частини другої
статті 30 Закону України "Про виконавче
провадження", державний виконавець
зобов'язаний був провести виконавчі
дії з виконання судового рішення за
наказом № 904/551/13-г у шестимісячний
строк, про що зазначає й сам скаржник.
Тобто, ним не заперечується його
обізнаність у строках виконання
судового наказу.

Таким чином, враховуючи вимоги частини
першої статті 1212 Господарського
процесуального кодексу України а також
роз'яснення постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 9 від 17
жовтня 2012 року "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України",
приймаючи до уваги закінчення
шестимісячного строку здійснення
виконачих дій 23.09.2013 року (з урахуванням
частини третьої статті 51
Господарського процесуального строку
щодо закінчення процесуальних
строків), десятиденний строк на
оскарження бездіяльності органу
державної виконавчої служби з
виконання судового наказу починає свій
перебіг з 24.09.2013 року і закінчується
03.10.2014 року.

Скаржник перший раз звернувся до
господарського суду зі скаргою на
бездіяльність органу державної
виконавчої служби лише 15.05.2014 року,
тобто через 6 місяців і 18 днів після
спливу шестимісячного строку
проведення виконавчих дій.

Ухвалою господарського суду від 15.05.2014
року скарга була повернута у зв'язку з
недотриманням при її подачі вимог
пункту 2 частини другої статті 57
Господарського процесуального кодексу
України щодо надіслання боржнику та
органу державної виконавчої служби
копії скарги з додатками. Зазначена
судова ухвала в апеляційному порядку
не оскаржувалась.

Вдруге стягувач звернувся до
господарського суду з аналогічною
скаргою та з тих же підстав з
використанням послуг підприємства
зв'язку 18.06.2014 року, яка надійшла до суду
та була зареєстрована канцелярією
20.06.2014 року.

За вказаних обставин звернення
стягувача до суду зі скаргою з
пропуском строку більш ніж шість
місяців є очевидним. Жодного
обгрунтування причин пропуску саме
цього строку, який охоплює період з
03.10.2014 року до 15.05.2014 року, скаржник не
наводить, будь-яких доказів щодо цього
не надає, у той час як це має правове
значення і може вплинути на вирішення
питання про можливість відновлення
строку на подання скарги.

Відповідно до частини першої статті 53
Господарського процесуального кодексу
України за заявою сторони, прокурора чи
за своєї ініціативи господарський суд
може визнати причину пропуску
встановленого законом процесуального
строку поважною і відновити пропущений
строк, крім випадків, передбачених цим
Кодексом.

Обрахування скаржником десятиденного
строку на подання скарги з 07.05.2014 року,
після закінчення місячного строку на
розгляд начальником органу державної
виконавчої служби скарги на
бездіяльність підпорядкованого йому
державного виконавця, є помилковим.

Так, згідно з частиною восьмою статті 82
Закону України "Про виконавче
провадження" скарга, подана у
виконавчому провадженні начальнику
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
розглядається у десятиденний строк з
дня її надходження. За результатами
розгляду скарги начальник відділу
виносить постанову про її задоволення
чи відмову, яка в десятиденний строк
може бути оскаржена до вищестоящого
органу державної виконавчої служби або
до суду. Скарга, подана без додержання
вимог, викладених у частині шостій цієї
статті, розглядається начальником
відділу в порядку, встановленому
Законом України "Про звернення
громадян".

Стягувач оскаржує бездіяльність
державної виконавчої служби в порядку
статті 1212 Господарського
процесуального кодексу України, а не
рішення начальника відділу виконавчої
служби в порядку частини восьмої
статті 82 Закону України "Про виконавче
провадження". Тому початок перебігу
строку для оскарження бездіяльності
органу державної виконавчої служби має
визначатися за правилами статті 1212
Господарського процесуального кодексу
України, який скаржником порушений без
зазначення причин його пропуску.

З огляду на викладене скарга Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 на
бездіяльність Заводського відділу
державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції підлягає залишенню
без розгляду.

Після усунення допущеного порушення
стягувач не позбавлений права
повторного звернення до суду зі
скаргою на бездіяльність органу
державної виконавчої служби в порядку
статті 1212 Господарського
процесуального кодексу України як
окремо, так і поряд з одночасним
поданням скарги в порядку статті 82
Закону України "Про виконавче
провадження".

Керуючись статтями 53, 86, 1212
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відновленні строку на
подання скарги Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 на бездіяльність
Заводського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції.

Скаргу Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 на бездіяльність Заводського
відділу державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції залишити без
розгляду.

Суддя І.І. Колісник