ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.Справа № 915/214/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді:
В.В.Лашина

Суддів:
Г.А.Єрмілова

О.Л.Воронюка

При секретарі
Т.М.Філончук

За участю представників сторін:

Від прокуратури Одеської області -
Лянна О.А., посвідчення № 005252, дата
видачі : 22.09.12;

Від ОСОБА_3 - ОСОБА_4, довіреність № 644193,
дата видачі : 05.03.13;

Інші представники сторін у судове
засідання не з'явилися.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення господарського суду
Миколаївської області від 16.04.2014р.

по справі №915/214/14

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до відповідача Миколаївської міської
державної лікарні ветеринарної
медицини

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору Управління
ветеринарної медицини в м. Миколаєві

За участю прокурора Миколаївської
області,

про стягнення заборгованості в розмірі
63175,03 грн,-.

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 (в подальшому за
текстом - ФОП ОСОБА_3.) звернулася до
господарського суду Миколаївської
області з позовом до Миколаївської
міської державної лікарні
ветеринарної медицини (далі -
Миколаївська МДЛ ветеринарної
медицини) про стягнення вартості
фактично наданих послуг та інших
витрат в якості позадоговірної шкоди в
загальній сумі 63 175,03 грн.,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
відповідач, користуючись приміщенням
позивача, не сплачує комунальні
послуги.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 16.04.2014 р.
(суддя Коваль С.М.) у задоволені
позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ФОП
ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить
його скасувати та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити у
повному обсязі, посилаючись на
порушення місцевим господарським
судом норм матеріального права, на
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, оскільки позивач
не є адміністрацією ринку і приміщення,
де знаходиться лабораторія
відповідача, не є територією ринку,
тоді як саме на адміністрацію ринку
покладено обов'язок щодо надання
приміщень в користування.

Скаржник зазначає про те, що між
сторонами спору склалися цивільні
правовідносини, які не передбачають
безоплатного користування майном та
відсутності відшкодування вартості
спожитих комунальних послуг. Водночас,
ФОП ОСОБА_3 вказує на те, що відповідно
до п. 1.35 Правил торгівлі на ринках м.
Миколаєва, затверджених рішенням
Миколаївської міської ради від 07.07.2011 р.
№ 7/15 адміністрація ринку зобов'язана
надати в користування лабораторіям
ветеринарно-санітарної експертизи
пристосовані службові приміщення на
умовах оренди з обов'язковою сплатою
спожитої електроенергії,
водопостачання, водовідведення стоків
та інших послуг, що свідчить про
безпідставність ухилення відповідача
від оплати використаних ним
комунальних послуг.

Окрім цього, скаржник стверджує про
неправомірне застосування судом до
спірних правовідносин глави 32
Цивільного кодексу України, оскільки
будь-яких сервітутів щодо майна
позивача не встановлювалося.

В відзиві на апеляційну скаргу
прокуратура Миколаївської області
просить залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення без змін з мотивів викладених у
відзиві.

Клопотання Миколаївської міської
державної лікарні ветеринарної
медицини про відкладення розгляду
справи через хворобу повноважного
представника відповідача, судовою
колегією не приймається та відхилено,
оскільки відповідач не був
позбавлений можливості забезпечити у
засідання явку іншого свого
представника.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
правильність застосування
господарським судом норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
адміністративно-торгова будівля, що
розташована по АДРЕСА_1 належала на
праві власності ОСОБА_6 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу 07.10.2010 р.
за реєстром № 3693.

06 липня 2011 року між ФОП ОСОБА_6
(первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_3
(новий кредитор) укладений договір
відступлення права вимоги щодо сплати
необхідних витрат (по забезпеченню
холодною та гарячою водою
водовідведення, газо- та
електропостачання, опалення, утримання
будинку, послуг зв'язку, охорони та
пожежного забезпечення, на
відшкодування плати за землю,
вивезення побутових відходів та інших),
що випливають із фактичного
використання нежитлових приміщень
площею 79,8 кв.м, що знаходяться за
адресою: м. Миколаїв, АДРЕСА_1, для
розміщення лабораторії
ветеринарно-санітарної експертизи.

Згідно із свідоцтвом про право
спадщини за заповітом від 12.07.2012 р.
зазначена адміністративно-торгова
будівля перейшла у власність ОСОБА_3

09 січня 2014 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Штрассе"
та ФОП ОСОБА_3 укладений договір
відступлення права вимоги щодо сплати
необхідних витрат (по забезпеченню
холодною та гарячою водою
водовідведення, газо- та
електропостачання, опалення, утримання
будинку, послуг зв'язку, охорони та
пожежного забезпечення, на
відшкодування плати за землю,
вивезення побутових відходів та інших),
що випливають із фактичного
використання нежитлових приміщень
площею 79,8 кв.м, що знаходяться за
адресою: м. Миколаїв, АДРЕСА_1, для
розміщення лабораторії
ветеринарно-санітарної експертизи.

У згаданій адміністративно-торговій
будівлі, що належить позивачу на праві
власності, знаходиться й використовує
приміщення площею 79,8 кв.м лабораторія
ветеринарно-санітарної експертизи
Миколаївської міської державної
лікарні ветеринарної медицини.

За розрахунками позивача
заборгованість відповідача за
комунальними послугами за 2011 рік
становить 18357,66 грн., за 2012 рік - 23011,95
грн., за 2013 рік - 21805,42 грн., а всього за
відповідачем рахується заборгованість
у розмірі 63 175,03 грн.

У підтвердження зазначеного
розрахунку, ФОП ОСОБА_3 надані договори
з відповідними службами та
організаціями, що надають комунальні
послуги, послуги зв'язку, пожежної
сигналізації та охорони.

Разом з тим, договору оренди,
користування приміщеннями, які
належать позивачу, матеріали справи не
містять. Відсутні й документи, що
підтверджують укладання договору між
сторонами щодо відшкодування
комунальних послуг.

05.06.2013 року позивачем було направлено
Управлінню ветеринарної медицини
в м. Миколаєві лист-претензію про
сплату в добровільному порядку
заборгованості по сплаті платежів з
використання спожитої електроенергії,
водопостачання, водовідведення, вивіз
сміття, послуги зв'язку у розмірі 63 429,48
грн.

Управління ветеринарної медицини
в м. Миколаєві листом за № П-13/04 від
04.07.2013 р. претензію відхилило та
зазначило, що вказані витрати не
повинні сплачуватися відповідачем, а
кошторис відповідача на оренду
приміщень та відшкодування витрат на
утримання лабораторії не передбачено.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, місцевий
господарський суд виходив з того, що
цивільні права та обов'язки між
позивачем та відповідачем виникли на
підставі Законів України "Про
ветеринарну медицину", "Про безпечність
та якість харчових продуктів" і
спеціальних нормативних актів,
зокрема, Положення про державну
лабораторію ветеринарно-санітарної
експертизи на ринку, затвердженого
наказом державного департаменту
ветеринарної медицини Міністерства
аграрної політики України від 15.04.2002 р.
за №16. Судом було встановлено, що
плата за користування приміщеннями
ринку для розміщення
ветеринарно-санітарних лабораторій
чинним законодавством не передбачена.
Суд, врахувавши те, що договірні
відносини між сторонами відсутні, а
зобов'язання між сторонами виникли в
силу Закону "Про ветеринарну медицину",
тому дійшов висновку, що позивачем було
необґрунтовано нараховане відповідачу
до стягнення 63175,03 грн. за
використання спожитої електроенергії,
водопостачання, водовідведення, вивіз
сміття, послуги зв'язку та інших послуг,
нарахованих за період з 01.01.11 року по
31.12.2013 року.

Аналізуючи матеріали справи, судова
колегія вважає, що судом першої
інстанції спір по суті позовних вимог
вирішений правильно, обставинам справи
дана належна юридична оцінка.

Частиною 2 ст. 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини; завдання майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій
особі; інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства. У випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та
обов'язки виникають безпосередньо з
актів органів державної влади, органів
влади Автономної Республіки Крим або
органів місцевого самоврядування. У
випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" відносини
між учасниками договірних
відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до п. 1, 5 ч. 3 ст. 20 та п. 3 ч. 2 ст.
21 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" споживач
зобов'язаний укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору, та оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.
Виконавець зобов'язаний підготувати та
укласти із споживачем договір на
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Таким чином, виходячи з системного
аналізу змісту ст.ст. 11, 509 ЦК України та
ч. 1 ст. 19, п. 1, 5 ч. 3 ст. 20, п. 3 ч. 2 ст. 21
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги", відносини між сторонами по
справі повинні ґрунтуватися на
договорі про надання
житлово-комунальних послуг, укладеному
на основі типового договору, а
обов'язку споживача (відповідача)
оплачувати вартість
житлово-комунальних послуг має
передувати виконання позивачем
обов'язку підготувати договір на
надання житлово-комунальних послуг
(про відшкодування вартості наданих
комунальних послуг) та надати його на
підписання споживачу.

Матеріали справи не містять доказів
ведення переговорів колишніх
власників адміністративно-торгової
будівлі, що на теперішній час належить
на праві власності позивачу, із
відповідачем, так само як й ФОП ОСОБА_3,
з питання відносин оренди або
відшкодування вартості спожитих
комунальних послуг, порядку їх сплати,
строків. З матеріалів справи неможливо
встановити дійсні правовідносини між
сторонами, чи надавалися ці комунальні
послуги за рахунок позивача
безкоштовно відповідачу чи за
домовленістю сторін вони підлягали
відшкодуванню відповідачем.

Водночас, з договору № 36 від 01.05.2011 р.
/а.с. 31/, укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ФОП
ОСОБА_7, відшкодування комунальних
послуг за користування лабораторією
відповідача зазначеними вище
приміщеннями покладалось саме на
сторони даного договору у рівних
частках. Це свідчить про відсутність
домовленості між відповідачем та
первісним кредитором (ФОП ОСОБА_6.) щодо
необхідності оплати спожитих
комунальних послуг саме відповідачем,
а їх сплату іншими особами.

Окрім цього, враховуючи відсутність
домовленості сторін щодо порядку та
строків сплати вартості спожитих
комунальних послуг, які є предметом
спору, судова колегія відмічає, що у
відповідності до ч. 2 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Матеріали справи не містять оформлених
вимог первісних кредиторів (ФОП ОСОБА_6,
ТОВ "Штрассе") та безпосередньо ФОП
ОСОБА_3 до Миколаївської міської
державної лікарні ветеринарної
медицини, що свідчить про відсутність
порушення прав позивача.

Також відсутні докази терміну
фактичного використання приміщеннями,
що належать позивачу. Так, ФОП ОСОБА_3 в
позовній вимозі обґрунтовується
стягнення з відповідача витрат по
сплаті комунальних послуг з 01.01.2011 р.,
але відповідних доказів перебування
лабораторії відповідача саме з цього
строку в приміщеннях позивача, - не
надано.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень. Докази
подаються сторонами.

Виходячи з приписів ст. 101 ГПК України в
апеляційній інстанції не
розглядаються докази, що не були надані
суду першої інстанції без поважних
причин.

Отже, позивачем не було доведено
обставин, які б належним чином
обґрунтовували підстави позову.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що підстав для скасування
оскаржуваного рішення господарського
суду Миколаївської області не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України, судова
колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Миколаївської області від 16.04.2014 р.
у справі № 915/214/14 - без змін.

Повний текст постанови складено та
підписано 20.06.2014р.

Головуючий суддя
В.В. Лашин

Суддя
Г.А. Єрмілов

Суддя
О.Л. Воронюк