номер провадження справи 11/35/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2014
Справа № 908/1422/14

Господарський суд Запорізької області
у складі:

головуючий - суддя Гончаренко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Дочірня компанія «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» (вул.
Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116; ),

до відповідача: Публічне акціонерне
товариство «Бердянське підприємство
теплових мереж» (вул. Мазіна, буд. 65/97, м.
Бердянськ, Запорізька область, 71100; ),

відомості про представників сторін та
учасників судового процесу:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Тодоров І.П. - дов. №1
від 06.05.2014р.;

про: стягнення 433178,65 грн., -

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької
області надійшла позовна заява
дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» про стягнення з
публічного акціонерного товариства
«Бердянське підприємство теплових
мереж» 433178,65 грн., які складаються 3%
річних за несвоєчасні розрахунки та
суми 133951,17 грн., на яку збільшився борг
внаслідок інфляційних процесів.

Ухвалою від 28.04.2014р. порушено
провадження по справі, призначені час і
дата судового засідання, сторони
зобов'язані надати документи та
вчинити дії, необхідні для повного та
всебічного розгляду справи.

У зв'язку з неявкою повноважних
представників сторін, судовий розгляд
відкладався. З метою витребування
додаткових доказів, для надання
можливості сторонам нормативно та
документально обґрунтувати свої
доводи і заперечення в судовому
засіданні оголошувалась перерва.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог, вказує на те, що не зважаючи на
рішення суду у справі №5009/1685/12 від
27.06.2012р. заборгованість ПАТ «Бердянське
підприємство теплових мереж»
залишається непогашеною. Оскільки
зобов'язання відповідно до вимог
чинного законодавства припиняється
його виконанням, право позивача
залишається порушеним і він на
підставі ст. 625 Цивільного кодексу
України нараховує 3% річних та
інфляційні витрати на суму
невиконаного грошового зобов'язання.
За період з дня наступного за днем
набрання законної сили судовим
рішенням у справі № 31/45/12 по 24.04.2014р.
сума 3% річних склала 299277,48 грн., а
інфляційні втрати за період з квітня
2012р. по березень 2014р. (включно) - 133951,17
грн.

Разом з цим, позивач просить судові
витрати віднести на відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
зазначив, що позивачем здійснений
розрахунок сум 3% річних та втрат від
інфляції без врахування строку дії
процедури погашення заборгованості,
введеної Законом України «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу».
Надана даним законом відстрочка діяла
з 21.08.2012р. по 01.01.2014р., і за цей час річні
та втрати від інфляції не повинні
нараховуватись. Відповідачем надано
контр розрахунок, відповідно до якого
сума 3% річних склала 99259,28 грн., а втрат
від інфляції - 98473,24 грн.

Вивчивши матеріали справи і вислухавши
пояснення представників сторін,
встановив наступні обставини:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 27.06.2012р. у
справі № 5009/1685/12 частково
задоволено позовні вимоги дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» до публічного акціонерного
товариства «Бердянське підприємство
теплових мереж». Вказаним рішенням з
відповідача на користь позивача
стягнуто 4705621,41 грн. основного боргу,
362656,55 грн. пені, 386086,64 грн.
інфляційних витрат, 234093,88 грн. 3 % річних
та 63736,20 грн. судового збору. Повний
текст рішення складено 02.07.2012р., що
свідчить про набрання ним законної
сили 12.07.2012р.

В основу рішення покладений факт
неналежного виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором про
закупівлю природного газу за державні
кошти № 06/10-2395-БО-13
від 20.12.2010р. в частині своєчасної та
повної оплати поставленого природного
газу.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Господарського
процесуального Кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

На виконання рішення Господарського
суду Запорізької області № 5009/1685/12
10.07.2012р. був виданий наказ та відділом
примусового виконанні рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Запорізькій області винесена
постанова відкрито виконавче
провадження (ВП 33704900).

Відповідно до статті 202 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання припиняється: виконанням,
проведеним належним чином;
зарахуванням зустрічної однорідної
вимоги або страхового зобов'язання; у
разі поєднання управненої та
зобов'язаної сторін в одній особі; за
згодою сторін; через неможливість
виконання та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом або іншими
законами. Господарське зобов'язання
припиняється також у разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду. До відносин щодо
припинення господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 598
Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом,
зокрема, виконанням, проведеним
належним чином (стаття 599 цього
Кодексу).

На момент звернення з даним позовом до
суду, сума основного боргу відповідача
перед позивачем не погашена та
становить 4705621,41 гри., тобто
зобов'язання продовжує існувати.

Лише прийняття господарським судом
рішення про задоволення вимог
кредитора, якщо таке рішення не
виконано в установленому законом
порядку, не припиняє зобов'язальних
відносин сторін і не звільняє боржника
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених частиною другою статті 625
Цивільного кодексу України сум.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України божник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

За порушення строків виконання
зобов'язання позивач нарахував та
заявив до стягнення з відповідача 299227,48
грн. річних та 133951,17 грн. втрат від
інфляції.

Нарахування річних позивач здійснював
за період з 08.07.2012 по 24.04.2014р., і як
зазначено у позові, початком цього
періоду є наступний день після
набрання рішенням господарського суду
Запорізької області № 5009/1685/12. Проте,
момент набрання рішенням законної сили
визначено помилково, як зазначалось
раніше, рішення набрало законної сили
12.07.2012р. - на 10-тий день після оформлення
та підписання суддею повного тексту
рішення.

Однак, особливу увагу слід приділити
запереченням відповідача щодо
неможливості нараховувати суми річних
та втрат від інфляції в період до
01.01.2014р.

Так, 23 06 2005р. Верховною Радою України
прийнято Закон України «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу».
Прийняття даного закону мало на меті
сприяння поліпшенню фінансового
становища підприємств
поливно-енергетичного комплексу,
запобіганню їх банкрутству та
підвищенню рівня інвестиційної
привабливості шляхом урегулювання
процедурних питань та впровадження
механізмів погашення заборгованості,
надання суб'єктам господарської
діяльності права їх застосування,
визначення порядку взаємодії органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, розпорядників
бюджетних коштів із суб'єктами
господарської діяльності щодо
застосування механізмів погашення
заборгованості.

В п. 3.4 Закону України «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу»
встановлено, що процедура погашення
заборгованості підприємствами
поливно-енергетичного комплексу діє до
01 січня 2014 року.

Відповідно до абзацу 6 п. 3.7 Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» на строк участі
підприємства паливно-енергетичного
комплексу у процедурі погашення
заборгованості підлягають зупиненню
виконавчі провадження та заходи
примусового виконання рішень щодо
цього підприємства із стягнення
заборгованості, яка виникла до 01 січня
2013 року, що підлягають виконанню в
порядку, встановленому Законом України
«Про виконавче провадження».

21.08.2012р. на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37, 39
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження з
примусового виконання наказу
Господарського суду Запорізької
області від 10.07.2012р. у справі № 5009/1685/12
зупинялось до закінчення строку дії
процедури погашення заборгованості
підприємством, встановленого Законом
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу».

Конституційний Суд України у рішенні №
18-рп/2012 від 13.12.2012р. у справі за
конституційним зверненням товариства
з обмеженою відповідальністю «ДІД
Конс» щодо офіційного тлумачення
положень пункту 15 частини першої
статті 37 Закону України «Про виконавче
провадження» у взаємозв'язку з
положеннями частини першої статті 41,
частини п'ятої статті 124, пункту 9
частини третьої статті 129 Конституції
України, статті 115 Господарського
процесуального кодексу України,
пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини другої
статті 2, абзацу шостого пункту 3.7
статті 3 Закону України «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу»
(справа про стягнення заборгованості з
підприємств паливно-енергетичного
комплексу) зазначив наступне:

«Відповідно до Конституції України
держава забезпечує захист прав усіх
суб'єктів права власності і
господарювання, соціальну
спрямованість економіки; усі суб'єкти
права власності рівні перед законом;
захист суверенітету і територіальної
цілісності України, забезпечення її
економічної безпеки є найважливішими
функціями держави, справою всього
Українського народу; права і свободи
людини і громадянина захищаються
судом; судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій її території;
обов'язковість рішень суду є однією з
основних засад судочинства (частина
четверта статті 13, частина перша статті
17, частина перша статті 55, частина п'ята
статті 124, пункт 9 частини третьої
статті 129).

Виконання судового рішення є
невід'ємною складовою права кожного на
судовий захист і охоплює, зокрема,
визначений у законі комплекс дій,
спрямованих на захист і поновлення
порушених прав, свобод, законних
інтересів фізичних та юридичних осіб,
суспільства, держави.

Згідно зі статтею 115 Кодексу рішення,
ухвали, постанови господарського суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження». Зі змісту
статей 1, 2, 17, 18, 19, 25, 27, 37, 38 цього закону
вбачається, що примусове виконання
рішень судів України відбувається на
підставі виконавчих документів, які є
основою для відкриття державним
виконавцем виконавчого провадження і
проведення виконавчих дій.
Законодавець також закріпив перелік
підстав, що зумовлюють зупинення
виконавчого провадження.

Конституційний Суд України вважає, що
зупинення виконавчого провадження та
заходів примусового виконання судових
рішень полягає у відстроченні
виконання судового рішення на певний
строк, має відповідати принципу
верховенства права та здійснюватися у
випадках і на підставі, визначених
законом.

Відповідно до пункту 15 частини першої
статті 37, абзацу п'ятого частини другої
статті 39 Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає обов'язковому зупиненню у
разі внесення підприємства
паливно-енергетичного комплексу до
Реєстру на визначений Законом України
«Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» строк дії процедури
погашення заборгованості
підприємствами паливно-енергетичного
комплексу.

Зі змісту Закону України «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу»
вбачається, що його прийнято з метою
сприяння поліпшенню фінансового стану
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, запобіганню їх банкрутству
та підвищенню рівня інвестиційної
привабливості через здійснення
заходів, спрямованих на зменшення
та/або розстрочення кредиторської та
дебіторської заборгованостей шляхом
застосування механізмів списання,
взаєморозрахунків, реструктуризації,
часткової оплати на умовах, визначених
цим Законом; його дія поширюється на
підприємства паливно-енергетичного
комплексу, а також інших учасників
розрахунків, які мають або перед якими
є заборгованість, що виникла внаслідок
неповних розрахунків за енергоносії, і
види якої визначені у Законі
(преамбула, пункти 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 статті
1, частина друга статті 2).

Наведене дає Конституційному Суду
України підстави для висновку, що
положення Закону України «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу» не
регулюють правовідносини стосовно
погашення заборгованості, не
визначеної у пункті 1.4 статті 1, зокрема
такої, яка не стосується неповних
розрахунків за енергоносії.

Згідно з абзацом шостим пункту 3.7
статті 3 Закону України «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу» на
строк участі підприємства
паливно-енергетичного комплексу у
процедурі погашення заборгованості
підлягають зупиненню виконавчі
провадження та заходи примусового
виконання рішень щодо нього зі
стягнення заборгованості, яка виникла
до 1 січня 2012 року.

За законодавством України
підприємства паливно-енергетичного
комплексу мають стратегічне значення
для економіки і безпеки держави, тому,
на думку Конституційного Суду України,
з метою створення умов для підтримання
їх стабільного фінансово-економічного
стану законом можуть встановлюватися
особливості правового регулювання
відносин у цій сфері. У зв'язку з цим
зупинення проведення виконавчих дій
щодо примусового виконання судових
рішень про стягнення з таких
підприємств, у разі їх внесення до
Реєстру, заборгованості, що виникла
внаслідок неповних розрахунків за
енергоносії, є заходом, спрямованим на
забезпечення життєво важливих
суспільних інтересів.»

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про наступне:

Зупинення виконавчого провадження за
Законом України «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу», що є
по суті і зупиненням виконання рішень
за своєю суттю є відстрочкою виконання
зобов'язання, тобто протягом
визначеного періоду законодавець
надає можливість боржнику не
виконувати рішення суду. А відтак
протягом цього періоду порушення
господарського зобов'язання не
відбувається, що унеможливлює
нарахування господарсько-фінансових
санкцій, в тому числі 3% річних та втрат
від інфляції.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення 3% річних та втрат від
інфляції, нарахованих протягом дії
процедури погашення заборгованості в
рамках Закону України «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу» та з
урахуванням зупинення виконавчого
провадження не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене позовні вимоги в
частині стягнення 99259,28 грн. 3% річних та
98473,24 грн. втрат від інфляції заявлені
позивачем правомірно та обґрунтовано,
що визнано і відповідачем по справі, а
тому підлягають задоволенню.

Судові витрати слід віднести на
відповідача пропорційно задоволеним
позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Бердянське підприємство
теплових мереж» (вул.Мазіна, буд.65/97,
м.Бердянськ, Запорізька область, 71100;
) на користь Дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ,
04116; ) 99259 (дев'яносто
дев'ять тисяч двісті п'ятдесят дев'ять)
грн. 28 коп. річних, 98473 (дев'яносто вісім
тисяч чотириста сімдесят три) грн. 24
коп. втрат від інфляції та 3954 (три
тисячі дев'ятсот п'ятдесят чотири) грн.
65 коп. судового збору. Видати наказ
після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

В засіданні 24.06.2014р. оголошена вступна і
резолютивна частини рішення. Рішення в
повному обсязі складено і підписане
25.06.2014р.

Суддя
С.А.Гончаренко