ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.06.2014
Справа № 905/2387/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Мирошниченка
Я.С., при секретарі судового засідання
Займак Н.М., розглянув у відкритому
судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Клесівський кар'єр
нерудних копалин "Технобуд", с.м.т.
Клесів, Сарненський район, Рівненська
область

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донспецмонтаж",
м.Донецьк

про стягнення заборгованості у
розмірі 2143481,00грн, 3% річних у розмірі
18591,58грн., пені у розмірі 80563,53грн.,
інфляційних втрат у розмірі 24842,74грн., -

За участю представників сторін:

від позивача: Нікітін Д.О., за
довіреністю

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Клесівський кар'єр
нерудних копалин "Технобуд", с.м.т.
Клесів, Сарненський район, Рівненська
область (далі-Позивач) звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донспецмонтаж",
м.Донецьк (далі-Відповідач) про
стягнення заборгованості у розмірі
2143481,00грн, 3% річних у розмірі 18591,58грн.,
пені у розмірі 80563,53грн., інфляційних
втрат у розмірі 24842,74грн.

В обґрунтування позовних вимог
Позивач, посилається на неналежне
виконання Відповідачем зобов'язань за
договором поставки №480-к від 25.10.2013р. в
частині розрахунків за поставлений
товар, внаслідок чого утворилась
заборгованість - 2 143
481,00грн.

Крім того, Позивач просить суд
стягнути з Відповідача 3% річних у
розмірі 18591,58грн., пеню у розмірі
80563,53грн., інфляційні втрати у розмірі
24842,74грн.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує посиланням на ст.173,174,175,193
Господарського кодексу України,
ст.ст.509,525,526,530,549,550,610-612,625 Цивільного
кодексу України, ст.ст.1,2,22,49
Господарського процесуального кодексу
України.

На підтвердження позовних вимог
Позивач надав суду (у копіях): договір
поставки №480-к від 25.10.2013р., додаткова
угода №1 до Договору поставки №480-к від
25.10.2013р., видаткові накладні, претензія
про погашення простроченої
заборгованості за поставлену
продукцію №141 від
07.03.2014р.,правоустановчі документи
Позивача.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 10.04.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі. Справу
призначено до розгляду на 13.05.2014р.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області
від 13.05.2014р., у зв'язку з перебуванням
судді Мирошниченко Я.С. у відрядженні,
справу №905/2387/14 передано судді Сич Ю.В.

13.05.2014р. Представник Позивача через
канцелярію суду надав клопотання про
повернення суми судового збору.

У зв'язку з нез'явленням сторін у судове
засідання, ненаданням сторонами
витребуваних документів в повному
обсязі розгляд справи відкладався
судом з 13.05.2014р. на 11.06.2014р.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області
від 11.06.2014р. у зв'язку з виходом із
відпустки справу передано судді
Мирошниченко Я.С.

11.06.2014р. Представник Позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.

У зв'язку з нез'явленням Відповідача у
судове засідання, ненаданням
сторонами витребуваних документів в
повному обсязі розгляд справи
відкладався судом з 11.06.2014р. на 25.06.2014р.

25.06.2014р. Представник Позивача надав
докази часткової оплати боргу
Відповідачем.

Представник Відповідача в судові
засідання не з`явився, відзив на
позовну заяву не надав. Розгляд справи
неодноразово відкладався з 13.05.2014р. на
11.06.2014р, 25.06.2014р. зокрема за необхідністю
витребування доказів необхідних для
розгляду справи. Про час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений (відповідно списку
згрупованих відправлень
рекомендованих листів від
17.04.2014р.,09.06.2014р. ).

Відповідно до підпункту 2 п.3.9.1.
Постанови пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. за змістом зазначеної статті 64
ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи вищенаведене, суд визнав за
можливе розглядати справу за
відсутністю представника Відповідача
за наявними в справі матеріалами
відповідно до ст.75 ГПК України.

Представник Позивача клопотання щодо
фiксацii судового процесу не заявляв, у
зв'язку з чим, розгляд справи
здiйснювався без застосування
техничного фiксування судового процесу
у відповідності до ст. 81-1 ГПК Украiни.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення Позивача,
всебiчно i повно з'ясувавши всi факти і
обставини справи, об'ективно оцiнивши
докази, якi мають значення для вирiшення
справи, суд:

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2013 р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Клесівський кар'єр нерудних копалин
"Технобуд", с.м.т. Клесів, Сарненський
район, Рівненська область (надалі -
Позивач/Постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Донспецмонтаж", м.Донецьк (надалі -
Відповідач/Покупець), укладено договір
поставки №480-к від 25.10.2013р.
(надалі-Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору,
Постачальник зобов'язується передати у
власність Покупця гравійно-піщану
суміш фракції 0-63мм. (далі-Пордукція),
аПокупець зобов'язується прийняти та
оплатити її на умовах Договору.

Згідно до п.1.2 Договору, найменування,
загальна кількість, асортимент кожної
партії Продукції обумовлюється в
письмових заявках Покупця і
зазначається у
товаросупроводжувальних документах.

Розділом 3 Договору передбачено, що
ціна Продукції - договірна,
встановлюється Постачальником та
складає на умовах FCA (Інкотермс -2010).

Договір вступає в силу з дня підписання
Сторонами і діє до 31.12.2014р. та до
повного виконання Сторонами своїх
зобов'язань за цим Договором. У випадку
, якщо жодна з сторін за місяць до
припинення дії договору не дасть
письмове повідомлення про припинення
дії договору, він вважається
пролонгованим на наступний рік з 01
січня по 31 грудня.

05.11.2013р.між Позивачем та Відповідачем
було укладено Додаткову угоду , якою
було узгоджено зміни до п.2.5 Договору.

Згідно зі ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим ( ст.43 Господарського
процесуального кодексу України).

Оцінивши зміст зазначеного договору,
суд дійшов висновку, що укладений
правочин за своїм змістом та правовою
природою є договором поставки, який
підпадає під правове регулювання норм
статті 712 Цивільного кодексу України та
статей 264-271 Господарського кодексу
України. В частині, що не суперечить
договору, до вказаного правочину також
застосовуються норми Цивільного
кодексу України, які регулюють правила
купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.3 ст.264 Господарського
кодексу України, основні вимоги щодо
укладення та виконання договорів
поставки встановлюються цим Кодексом,
іншими законодавчими актами.

Згідно ч.1 ст.265 Господарського кодексу
України, за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1, ч.2 статті 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні", накладні є
первісними звітними документами, на
підставі яких проводиться звіт
господарської діяльності.

Відповідно до "Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88 та інших підзаконних
нормативних актів, які регулюють
порядок ведення бухгалтерського
обліку на підприємствах, у
бухгалтерському обліку повинні
відображатися господарські операції,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів
на підставі первинних документів, які
повинні мати крім обов'язкових
реквізитів додаткові в залежності від
характеру операції, зокрема підставу
для здійснення господарських операцій.
Тобто, в якості доказу первинні
документи мають містити повні дані про
конкретні господарські операції та
підставу їх здійснення.

Відповідно до ч.1 ст.691 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

На виконання умов Договору (а.с. 10-11)
Позивачем був поставлений товар
Відповідачу за видатковими накладними
на загальну суму 2 543 481,00 грн. (а.с. 18-40).

Товар зі сторони Відповідача,
відповідно до відміток на видаткових
накладних було прийнято належним чином
уповноваженим представником
Відповідача.

Доказів наявності заперечень, з боку
Відповідача, щодо кількості
поставленого товару, а також порядку
поставки та інших зауважень суду не
надано.

На виконання вимог статті 43
Господарського процесуального кодексу
України щодо всебічного та повного
розгляду справи, перевірено в межах
яких договорів здійснювалась поставка,
чи відповідав поставлений товар тому,
який сторони визначили у вказаному
вище договорі, чи укладались між
сторонами будь-які інші договори,
зокрема, за яким здійснювали поставку
товару на підставі видаткових
накладних, наявних в матеріалах справи.

Позивач у судовому засіданні пояснив,
що спірні правовідносини між Позивачем
та Відповідачем виникли саме з
Договору поставки №480-к від 25.10.2013р.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
надані Позивачем первинні документи є
належним доказом здійснення передачі
Відповідачу товару та прийняття його
останнім в межах Договору.

Зазначені обставини у порядку статей
32-36 Господарського процесуального
кодексу України не спростовані.

Отже, Позивачем належним чином
доведено факт виконання обов'язку щодо
передачі товару у відповідності до
норм статті 664 Цивільного кодексу
України та умов, визначених Договором
поставки №480-к від 25.10.2013р.

Відповідно до п.4. 1 та 4.2 Договору
передбачено, що оплата Продукції, що
поставляється за даним Договором,
провадяться Покупцем протягом 30
календарних днів з дати поставки
відповідної партії Продукції.Грошові
кошти вносяться шляхом прямого
банківського переказу на поточний
рахунок Постачальника.

Проте, як вбачається з фактичних
обставин справи, Покупець грошове
зобов'язання перед Продавцем в частині
розрахунку за прийнятий товар у
повному обсязі не виконав. Сума боргу у
розмірі 2 143 481,00 грн..- не сплачено.

Часткова сплата Відповідачем суми
боргу у розмірі 400 000,00 грн.
підтверджується платіжними
дорученнями №733 від 14.11.2013р. у сумі 200
000,00 грн. та № 793 від 20.11.2013р. у сумі 200 000,00
грн. (а.с.96-97).

Відповідачу було пред`явлено Претензію
про погашення простроченої
заборгованості за поставлену
продукцію №141 від 07.03.2014р., у якій
Позивач наполягає на погашенні наявної
заборгованості в розмірі 2 143 481,00 грн.

Відповідач, у встановлений строк не
відреагував на вимогу Позивача, та свої
зобов'язання перед ним не виконав.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідач доказів поставки Товару на
суму 2 143 481,00 грн., згідно договором
поставки №480-к від 25.10.2013р., не надав.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги Позивача, щодо
стягнення стягнення суми попередньої
оплати за договором поставки №480-к від
25.10.2013р.у розмірі 2 143 481,00 грн.,
доведеними, та такими, що підлягають
задоволенню.

Одночасно, Позивачем заявлені вимоги
про стягнення з Відповідача 3% річних у
розмірі 18591,58грн., пені у розмірі
80563,53грн., інфляційних втрат у розмірі
24842,74грн.

Відповідно до ст.ст.216-218 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за порушення у сфері господарювання
шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій. Підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п.1, п.3 ст.549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2 Договору, передбачено, що у
випадку невиконання Сторонами у
встановлений термін зобов'язань за цим
Договором, вина Сторона сплачує на
користь іншої Сторони пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми невиконаних зобов'язань за кожний
календарний день прострочення до
моменту повного виконання зобов'язань.

Суд перевірив наданий арифметичний
розрахунок пені за період з 01.12.2013р. по
26.03.2014р. на суму основного боргу 37683,50
грн., з 01.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму
основного боргу 139725,00 грн., з 03.12.2013р. по
26.03.2014р. на суму основного боргу 40095,00
грн., з 05.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму
основного боргу 112549,50 грн., з 06.12.2013р. по
26.03.2014р. на суму основного боргу 112509,00
грн., з 07.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму
основного боргу 112428,00 грн., з 08.12.2013р. по
26.03.2014р. на суму основного боргу 140535,00
грн., з 09.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму
основного боргу 140656,50 грн., 10.12.2013р. по
26.03.2014р. на суму основного боргу 112509,00
грн., з 11.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму
основного боргу 28026,00 грн., з 12.12.2013р. по
26.03.2014р. на суму основного боргу 140656,50
грн., 13.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму
основного боргу 140575,50 грн., 14.12.2013р. по
26.03.2014р. на суму основного боргу 84321,00
грн.,15.12.2013р. по26.03.2014р. на суму основного
боргу 56254,50 грн., 15.12.2013р. по 26.03.2014р. на
суму основного боргу 140454,00 грн., 16.12.2013р.
по 26.03.2014р. на суму основного боргу 154588,50
грн., 17.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму
основного боргу 168601,50 грн., 19.12.2013р. на
суму основного боргу 168763,50 грн., 20.12.2013р.
по 26.03.2014р. на суму основного боргу 112549,50
грн.

Судом встановлено, що розрахунок є
вірним, у зв`язку з чим, ця вимога
підлягає задоволенню в повному обсязі
у розмірі 80563,53грн.

Стосовно вимоги Позивача щодо
стягнення інфляційних втрат у розмірі
24842,74грн. та 3% річних у розмірі 18591,58грн.,
суд зазначає наступне.

Ст. 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов`язання, на вимогу кредитора має
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем наданий арифметичний
розрахунок 3% за період з 01.12.2013р. по
26.03.2014р. на суму основного боргу 37683,50
грн., з 01.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму
основного боргу 139725,00 грн., з 03.12.2013р. по
26.03.2014р. на суму основного боргу 40095,00
грн., з 05.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму
основного боргу 112549,50 грн., з 06.12.2013р. по
26.03.2014р. на суму основного боргу 112509,00
грн., з 07.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму
основного боргу 112428,00 грн., з 08.12.2013р. по
26.03.2014р. на суму основного боргу 140535,00
грн., з 09.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму
основного боргу 140656,50 грн., 10.12.2013р. по
26.03.2014р. на суму основного боргу 112509,00
грн., з 11.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму
основного боргу 28026,00 грн., з 12.12.2013р. по
26.03.2014р. на суму основного боргу 140656,50
грн., 13.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму
основного боргу 140575,50 грн., 14.12.2013р. по
26.03.2014р. на суму основного боргу 84321,00
грн.,15.12.2013р. по26.03.2014р. на суму основного
боргу 56254,50 грн., 15.12.2013р. по 26.03.2014р. на
суму основного боргу 140454,00 грн., 16.12.2013р.
по 26.03.2014р. на суму основного боргу 154588,50
грн., 17.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму
основного боргу 168601,50 грн., 19.12.2013р. на
суму основного боргу 168763,50 грн., 20.12.2013р.
по 26.03.2014р. на суму основного боргу 112549,50
грн.

Судом встановлено, що розрахунок є
вірним, у зв`язку з чим ця вимога
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Позивачем наданий арифметичний
розрахунок інфляційних втрат за період
з з 01.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму основного
боргу 37683,50 грн., з 01.12.2013р. по 26.03.2014р. на
суму основного боргу 139725,00 грн., з
03.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму основного
боргу 40095,00 грн., з 05.12.2013р. по 26.03.2014р. на
суму основного боргу 112549,50 грн., з
06.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму основного
боргу 112509,00 грн., з 07.12.2013р. по 26.03.2014р. на
суму основного боргу 112428,00 грн., з
08.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму основного
боргу 140535,00 грн., з 09.12.2013р. по 26.03.2014р. на
суму основного боргу 140656,50 грн., 10.12.2013р.
по 26.03.2014р. на суму основного боргу 112509,00
грн., з 11.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму
основного боргу 28026,00 грн., з 12.12.2013р. по
26.03.2014р. на суму основного боргу 140656,50
грн., 13.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму
основного боргу 140575,50 грн., 14.12.2013р. по
26.03.2014р. на суму основного боргу 84321,00
грн.,15.12.2013р. по26.03.2014р. на суму основного
боргу 56254,50 грн., 15.12.2013р. по 26.03.2014р. на
суму основного боргу 140454,00 грн., 16.12.2013р.
по 26.03.2014р. на суму основного боргу 154588,50
грн., 17.12.2013р. по 26.03.2014р. на суму
основного боргу 168601,50 грн., 19.12.2013р. на
суму основного боргу 168763,50 грн., 20.12.2013р.
по 26.03.2014р. на суму основного боргу 112549,50
грн.

Судом встановлено, що розрахунок є
вірним, у зв`язку з чим ця вимога
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, Позивачем було надано
клопотання про повернення надмірно
сплаченого судового збору за подання
позовної заяви до суду за платіжним
дорученням №260314-2 від 26.03.2014р. на суму
46038,82 грн. у розмірі 689,24 грн.

Враховуючи заявлені Позивачем вимоги
про стягнення заборгованості за
договом поставки №480-к від 25.10.2013р.у
розмірі 2 267 478,85 грн., за висновками
суду, останній повинен сплатити
судовий збір в розмірі 45 349,58грн.

Проте, як встановлено судом, до
позовної заяви, в якості доказу сплати
судового збору Позивачем до позовної
заяви додано платіжне доручення №260314-2
від 26.03.2014р. на суму 46 038,82 грн .

За змістом п.1 ч.1 ст.7 Закону України
„Про судовий збір" сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі зменшення розміру позовних
вимог або внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом.

У відповідності до п. 5.2. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України", питання про
повернення сплаченої суми судового
збору вирішується господарським судом
за результатами розгляду відповідних
матеріалів, у тому числі й за
відсутності заяви (клопотання) сторони
чи іншого учасника судового процесу
про повернення суми судового збору. Про
таке повернення зазначається у тому
числі в резолютивній частині судового
рішення, яким закінчується розгляд
справи по суті.

Враховуючи наведене, надмірно
сплачений судовий збір у розмірі 689,24
грн. підлягає поверненню Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Клесівський кар'єр нерудних копалин
"Технобуд", с.м.т. Клесів, Сарненський
район, Рівненська область

Згідно зі ст.49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. 7 Закону України "Про
судовий збір", ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75,
82-85, 115, 116 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Клесівський кар'єр нерудних копалин
"Технобуд", с.м.т. Клесів, Сарненський
район, Рівненська область до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донспецмонтаж",
м.Донецьк про стягнення заборгованості
у розмірі 2143481,00грн, 3% річних у розмірі
18591,58грн., пені у розмірі 80563,53грн.,
інфляційних втрат у розмірі 24842,74грн. -
інфляційні втрати - задовольнити у
повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донспецмонтаж",
м.Донецьк (83001,м.Донецьк, вул.
Челюскінців,69А, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Клесівський кар'єр
нерудних копалин "Технобуд", с.м.т.
Клесів, Сарненський район, Рівненська
область (34550,Рівненська область,
Сарненський район,смт. Клєсів,
вул.Промислова, буд.13, )
суму заборгованості у розмірі 2 143
481,00 грн, 3% річних у розмірі 18591,58грн.,
пені у розмірі 80563,53грн., інфляційних
втрат у розмірі 24842,74грн.та судовий
збір в сумі 7984,41 грн.

Повернути з державного бюджету на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Клесівський кар'єр
нерудних копалин "Технобуд", с.м.т.
Клесів, Сарненський район, Рівненська
область (34550, Рівненська область,
Сарненський район,смт. Клєсів,
вул.Промислова, буд.13, )
надмірно сплачений судовий збір у сумі
689,24 грн. за платіжним дорученням №260314-2
від 26.03.2014р.

У судовому засіданні 25 червня 2014 року
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 25 червня 2014 року.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ у встановленому порядку.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
Я.С.
Мирошниченко