ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" липня 2014 р.Справа № 922/923/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

головуючий суддя Светлічний Ю.В.

судді: Лаврова Л.С. , Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання
Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Державної іпотечної
установи, м. Київ до Публічного
акціонерного товариства банку
"Меркурій", м. Харків 3-я особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача: Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб про
звернення стягнення на предмет
іпотеки за участю представників
сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

третьої особи - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Державна іпотечна установа (позивач)
звернувся до господарського суду
Харківської області із позовною
заявою до відповідача - Публічного
акціонерного товариства банку
"Меркурій", в якій просить в рахунок
повернення заборгованості відповідача
у розмірі 31 437 458,81 грн., звернути
стягнення на предмет іпотеки шляхом
визнання права власності Державної
іпотечної установи на нежитлову
будівлю, літера "А-4", загальною площею
3847,2 кв.м., яка знаходиться за адресою:
Харківська область, місто Харків, вул.
Петровського, буд. №23. Також позивач
просить зобов'язати відповідача
передати Державній іпотечній установі
всі правовстановлюючі документи на
предмет іпотеки (нежитлова будівля,
літера "А-4", загальною площею 3847,2 кв.м.,
яка знаходиться за адресою: Харківська
область, місто Харків, вул.
Петровського, буд. №23). Витрати
позивача по сплаті судового збору
позивач просить покласти на
відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 23 квітня 2014
року клопотання відповідача
задоволено, залучено до участі у справі
в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Фонд гарантування
вкладів фізичних осіб. Розгляд справи
відкладено на "12" травня 2014 р. о 09:45.

12 травня 2014 року до господарського суду
Харківської області надійшла заява
позивача про призначення розгляду
даної справи до колегіального розгляду
у зв'язку із ії складністю.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Харківської
області від 12.05.14 р. призначено для
розгляду справи № 922/923/14 колегію суддів
у складі: головуючий суддя Светлічний
Ю.В., судді Лаврова Л.С., Жельне С.Ч.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, свого
повноважного представника не направив.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, свого
повноважного представника не направив.
Надав через канцелярію господарського
суду Харківської області 02.04.14 р. відзив
на позов, в якому зазначив, що
постановою Правління Національного
банку України №133 від 13.03.2014 р. про
віднесення ПАТ "Банк" Меркурій до
категорії неплатоспроможних,
виконавчою дирекцією Фонду прийнято
рішення №15 від 14.03.14 р. щодо
впровадження тимчасової адміністрації
та призначення уповноваженої особи
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб на тимчасову адміністрацію
Кононця В.В. в АТ "Банк" Меркурій". Також,
відповідач посилався на ст. 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб", а саме на те, що
з дня призначення уповноваженої особи
Фонду призупиняються всі повноваження
органів управління контролю АТ "Банку
Меркурій" та не здійснюється примусове
стягнення коштів та майна банку,
звернення стягнення на майно банку,
накладення арешту на кошти та майно
банку, тому відповідач просив у
задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, свого
повноважного представника не направив.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
ГПК України), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що
перший та другий відповідачі були
повідомлені належним чином, про дату та
час розгляду справи, справа
розглядається на підставі ст.75 ГПК
України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача господарським судом
встановлено наступне.

01 листопада 2011 року між позивачем
(кредитор, іпотекодержатель) та
відповідачем було укладено кредитний
договір №17/3, відповідно до умов якого
позивач надав відповідачу кредит у
розмірі 48 000 000,00 грн., а відповідач в
свою чергу взяв на себе зобов'язання по
використанню за цільовим призначенням
та поверненню вказаного кредиту та
відсотків обумовлених договором.

Позивач свої зобов'язання згідно
кредитного договору виконав та надав
відповідачу кредит у встановленому
договором розмірі, а відповідач
грошові кошти отримані у якості
кредиту не повернув.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань по кредитному договору між
позивачем та відповідачем був
укладений договір іпотеки нерухомого
майна №17/3.2-з від 01.11.2011 р., відповідно до
умов якого відповідач (іпотекодавець)
передав і іпотеку позивачу майно
нежитлового призначення, а саме:
нежитлова будівля, літера "А-4",
загальною площею 3847,2 кв.м., яка
знаходиться за адресою: вул.
Петровського, 23.

Оскільки відповідачем грошові кошти
повернуті не були позивач звернувся до
суду із даним позовом про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Представник позивача у судове
засідання 01.07.2014 року не з'явився, тому
суд керується ст. 81 ГПК України.

Відповідно п. 5 ст. 81 ГПК України
господарський суд залишає позов без
розгляду, позивач без поважних причин
не подав витребувані господарським
судом матеріали, необхідні для
вирішення спору, або представник
позивача не з'явився на виклик у
засідання господарського суду і його
нез'явлення перешкоджає вирішенню
спору.

Враховуючи те, що спір не може бути
розглянутий по суті в зв'язку з тим, що
позивачем не було виконано вимоги суду
і не було надано достатніх доказів по
справі, які можуть мати суттєве
значення для повного, всебічного та
об'єктивного дослідження матеріалів
справи та всіх фактичних обставин
спору, вважає доцільним залишити позов
без розгляду, відповідно до п. 5 ст. 81 ГПК
України.

При цьому суд не вбачає можливим
ухвалити рішення у справі про відмову в
задоволенні позову з таких причин.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції":

П.2.3. Якщо стороною (або іншим учасником
судового процесу) у вирішенні спору не
подано суду в обґрунтування її вимог
або заперечень належні і допустимі
докази, в тому числі на вимогу суду, або
якщо в разі неможливості самостійно
надати докази нею не подавалося
клопотання про витребування їх судом
(частина перша статті 38 ГПК), то розгляд
справи господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи;
крім того, неподання позивачем
витребуваних господарським судом
матеріалів, необхідних для вирішення
спору, тягне за собою правові наслідки
у вигляді залишення позову без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК.

Згідно п.п. 2, 11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року N 14 "Про судове рішення у цивільній
справі" обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи. У мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог. Встановлюючи наявність
або відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Отже, відсутність у матеріалах даної
справи витребуваних судом доказів
унеможливлює виконання вимог
процесуального закону щодо
обґрунтованості судового рішення. При
цьому це стосується як позитивного (про
задоволення позову) та к і негативного
(про відмову в позові) рішення.
Недопустимість доказування, котре
ґрунтується на припущеннях
унеможливлює як стягнення збитків так
і відмови в задоволенні цих вимог, адже
останнє означатиме підтвердження в
судовому порядку припущення про
законність дій чи бездіяльності
учасників судового процесу, без
достатніх на то правових підстав.

За таких обставин, відсутність
витребуваних документів та
відсутність пояснень представника
позивача щодо питань, котрі виникають у
суду з приводу обставин справи,
унеможливлюють всебічний, повний та
об'єктивний розгляд справи. Враховуючи
вищенаведене, суд приходить до
висновку про необхідність залишення
позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1
ст. 81 ГПК України

На підставі викладеного та керуючись
пунктом 5 частини 1 статті 81, статтею 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Головуючий суддя Суддя Суддя Ю.В.
Светлічний Л.С. Лаврова С.Ч. Жельне