ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 р. Справа № 909/621/14
Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Булки В.І., при
секретарі судового засідання
Бабенецькій А.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного
акціонерного товариства "Івано -
Франківськгаз",

вул. Ленкавського, 20, м.
Івано-Франківськ, 76000

до відповідача: Обласного
комунального підприємства "Торговий
дім (об'єднання)

Галичина"

вул. Васильянок, 62а, м.
Івано - Франківськ, 76019

про стягнення заборгованості за
договором №2013/ТП-ПР-к-ІФ-5352 від 01.01.2013
року в сумі 38 084,94грн., з яких: 34 657,11 грн. -
основного боргу; 1 224,56 грн. - пені; 236,58
грн. - 3% річних та 1966,69 грн. - інфляційних
втрат,

за участю представників сторін:

від позивача: Цимбаліста О.С. -
провідний юрист, (довіреність №05-16/2260
від 21.10.13) та Фігель Т.М. - юрисконсульт
1-ої категорії (довіреність №08.1-19/671 від
26.03.14);

від відповідача: не з"явились,

встановив: Публічне акціонерне
товариства "Івано - Франківськгаз"
звернулось до господарського суду
Івано-Франківської області з позовною
заявою до Обласного комунального
підприємства "Торговий дім (об'єднання)
Галичина" про стягнення заборгованості
за договором №2013/ТП-ПР-к-ІФ-5352 від 01.01.2013
року в сумі 38 084,94грн., з
яких: 34 657,11 грн. - основного боргу; 1 224,56
грн. - пені; 236,58 грн. - 3% річних та 1966,69
грн. - інфляційних втрат.

Представники позивача позовні вимоги
підтримують, просять суд позов
задоволити, свої обґрунтування виклали
у позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суду не повідомив, відзив на
позов не направив, вимоги суду, вказані
в ухвалі від 10.06.14 не виконав.
Відповідач належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, що підтверджується
ухвалою суду від 10.06.14 (вих.№5602-5603 від
10.06.14) та повідомленням про вручення
поштового відправлення (вх.№8369/14 від
13.06.14).

Згідно з пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зі змінами, внесеними
згідно з Постановою Вищого
господарського суду N 3 від 23.03.2012, у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду судової
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

Беручи до уваги той факт, що неявка в
засідання суду відповідача або його
представника, належним чином та
відповідно до законодавства
повідомленого про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
матеріалами, згідно ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
враховуючи вимоги чинного
законодавства та ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, заслухавши пояснення
представників позивача, з'ясувавши
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті судом
встановлено наступне.

Між сторонами Публічним акціонерним
товариством по газопостачанню та
газифікації "Івано-Франківськгаз" в
особі Івано-Франківського управління
по експлуатації газового господарства
та Обласним комунальним підприємством
"Торговий дім (об'єднання) "Галичина"
укладено договір №2013/ТП-ПР-к-ІФ-5352 на
постачання природного газу за
регульованим тарифом від 01.01.13.

Відповідно по п.1.1 вказаного вище
договору, постачальник (позивач)
протягом 2013 року здійснює споживачу
(відповідачу) постачання природного
газу в обсягах і порядку, передбачених
договором для забезпечення потреб
споживача (відповідача), а споживач
(відповідач) оплачує постачальнику
(позивачу) вартість газу і наданих
послуг у розмірах, строках, порядку та
на умовах, передбачених договором.

Згідно п. 2.6 договору послуги з
постачання газу підтверджуються
підписаним сторонами актом приймання -
передачі газу, що оформлюється за
даними вузлів обліку, визначених у
додатку 1 до договору.

У відповідності до п. 2.7 договору
постачальник (позивач) до 5 - го числа
наступного за звітним місяцем,
направляє споживачу (відповідачу) два
примірники акта приймання - передачі
газу за звітний місяць, підписані
уповноваженим представником та
скріплений печаткою постачальника
(позивача).

Пунктом 2.9 договору сторонами
встановлено, що акти приймання -
передачі газу є підставою для
остаточних розрахунків споживача
(відповідача) з постачальником
(позивачем).

Представниками позивача в засіданні
суду зазначено, що постачальником за
період січень-лютий 2014 року надано, а
споживачем спожито природній газ в
обсязі 8 923м.куб на суму 37 657,11грн. Даний
факт підтверджується актами
приймання-передачі, а саме :

- №2013/ТП-ПР-к-ІФ-5352 від 31.01.14 на суму 12
090,97грн.

- №2013/ТП-ПР-к-ІФ-5352 від 28.02.14 на суму 25
566,14грн.

Копії зазначених вище актів,
підписаних та скріплених печатками,
знаходяться в матеріалах справи і є
додатками до позовної заяви.

Пунктом 4.6 договору встановлено, що
оплата вартості послуг з постачання
газу здійснюється споживачем
(відповідачем) авансовим та/або
плановими платежами із розрахунку
договірного обсягу постачання газу
протягом періоду оплати відповідно до
додатку 2 до договору.

Для промислових споживачів авансові
платежі сплачуються споживачем
(відповідачем) постачальнику (позивачу)
на розрахунковий рахунок із
спеціальним режимом використання у
розмірі 100% вартості запланованого або
погодженого постачальником обсягу
газу на розрахунковий період не
пізніше, ніж 5 банківських днів до
початку місяця поставки газу (п.4.6.1
договору).

Відповідач всупереч умов договору
провів часткову оплату за спожитий
природній газ в розмірі 3 000,00грн.:

- згідно платіжного доручення №15 від
07.02.14 ( 1 500,00грн.);

- згідно платіжного доручення №17 від
14.02.14 ( 500,00грн.);

- згідно платіжного доручення №9 від
25.02.14 ( 1 000,00грн.).

У випадку недоплати вартості послуг з
постачання газу за розрахунковий
період споживач (відповідач) проводить
остаточний розрахунок не пізніше 5-го
числа місяця, наступного за
розрахунковим (п.4.6.3 договору).

Станом на день звернення позивача до
суду відповідачем вартість послуг
недоплачено, остаточний розрахунок не
проведено. Борг відповідача перед
позивачем становить 34 657,11грн.

Як наслідок, позивач направив
відповідачу вимогу №05-08/588 від 07.05.14, в
якій просить погасити борг в розмірі 34
657,11грн., що підтверджується фіскальним
чеком №0831 від 07.05.14.

Відповідач відповіді на лист-вимогу не
надав, борг не погасив.

Згідно п. 6.1 договору за невиконання або
неналежне виконання своїх зобов'язань
за договором сторони несуть
відповідальність згідно з договором і
чинним законодавством України.

Пунктом. 6.2.2 договору сторони погодили,
що у разі порушення споживачем строків
оплати, передбачених розділом 4
договору, зі споживача стягується пеня
в розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу.

Позивач нарахував відповідачу 1 224,56грн.
пені.

Крім того, за порушення грошового
зобов'язання, на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України, позивач
нарахував відповідачу 236,58 грн. - 3%
річних та 1966,69 грн. - інфляційних втрат.

Станом на день звернення до
господарського суду
Івано-Франківської області борг
відповідача перед позивачем за
неналежне виконання умов договору
№2013/ТП-ПР-к-ІФ-5352 від 01.01.13 становить 38
084,94грн., з яких: 34 657,11 грн. - основного
боргу; 1 224,56 грн. - пені; 236,58 грн. - 3%
річних та 1966,69 грн. - інфляційних втрат.

Беручи до уваги викладене вище суд
вважає за правильне позов задоволити
частково та виходить з наступних
підстав.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу
України між сторонами на підставі
договору виникли зобов'язальні
відносини.

Договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст.629 Цивільного
кодексу України).

Приписами ст.712 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.525,526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. При цьому, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу
України, зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Однак, відповідач в супереч умовам
договору не оплатив в повному обсязі
грошові кошти за постачання природного
газу, внаслідок чого утворилась
заборгованість у розмірі 34 657,11грн.,
яка підтверджується матеріалами
справи.

Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
неналежне виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.

Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають наслідки, передбачені
договором або законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу
України передбачено, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ст. 218
Господарського кодексу України,
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.1 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Як вбачається з матеріалів
справи, за порушення відповідачем
(споживачем) строків оплати, позивач
нарахував відповідачу пеню, що
становить 1 224,56грн.

З огляду на вимоги частини 1
статті 4-7 Господарського
процесуального кодексу України щодо
прийняття судового рішення за
результатами обговорення усіх
обставин справи та частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України стосовно всебічного, повного і
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд повинен перевірити
обґрунтованість і правильність
здійсненого позивачем нарахування
таких сум, і в разі, якщо їх обчислення
помилкове - зобов'язати позивача
здійснити перерахунок відповідно до
закону чи договору або зробити це
самостійно.

Господарським судом здійснено
перевірку поданого позивачем
розрахунку пені. Судом встановлено, що
позивачем невірно здійснено
розрахунок пені за два періоди. Слід
зазначити, що за період з 15.04.14 по 20.05.14
пеня становить 113,33грн., а за період 15.04.14
по 20.05.14 - 318,7грн. Таким чином, згідно з
арифметичним розрахунком, проведеним
судом за допомогою ІПС
«Законодавство», з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
пеня в розмірі 1 020,85грн. З огляду на
викладене вище, позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача пені в
сумі 203,71грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, що прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної
норми, наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3% річних виступають способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові. Причому, вимагати сплати
суми боргу з врахуванням індексу
інфляції та три проценти річних є
правом кредитора, яке він може
реалізувати, а може від нього
відмовитися.

Господарським судом встановлено
факт прострочення грошового
зобов'язання відповідачем та здійснено
перевірку поданого позивачем
розрахунку 3 % річних, що становлять
236,58грн. та інфляційних втрат, що
становлять 1 966,69грн. Згідно з
арифметичним розрахунком, проведеним
судом за допомогою ІПС
«Законодавство», з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню 3%
річних в розмірі 236,58грн. та 1
966,69грн. інфляційних втрат. Позивач
вірно провів розрахунок.

Відповідач взяті на себе
зобов'язання за договором не виконав,
тобто не виконав визначені на розсуд
сторонами і погоджені ними умови
договору, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Відповідач порушив
договірні зобов'язання що стосуються
оплати за природній газ. Позивачем
доведено обставини, на які він
посилався. Відповідачем позовні вимоги
доказами не спростовано. На момент
звернення до суду відповідач борг не
погасив.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

З огляду на фактичні обставини
справи суд прийшов до висновку про
наявність правових підстав для
часткового задоволення позову: позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача 34 657,11 грн. - основного
боргу; 1 020,85грн. - пені; 236,58 грн. - 3%
річних та 1966,69 грн. - інфляційних втрат -
задоволити; в стягненні 203,71грн. пені -
відмовити.

Судові витрати відповідно до ст.49
Господарського процесуального кодексу
слід покласти на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Аналогічна правова
позиція викладена в п.4.1 Постанові
пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України (із змінами і доповненнями)".

Керуючись ст.124 Конституції
України, ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", ст.ст.11,202,509,525,526,530,610,611,625,628
Цивільного кодексу України,
ст.ст.193,216,230 Господарського кодексу
України, ст.ст.4-7,33,43,49, 82 -85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

позов Публічного акціонерного
товариства "Івано - Франківськгаз" до
Обласного комунального підприємства
"Торговий дім (об'єднання) Галичина" про
стягнення заборгованості за договором
№2013/ТП-ПР-к-ІФ-5352 від 01.01.2013 року в сумі
38 084,94грн., з яких: 34 657,11 грн. -
основного боргу; 1 224,56 грн. - пені; 236,58
грн. - 3% річних та 1966,69 грн. - інфляційних
втрат - задоволити частково.

Стягнути з Обласного комунального
підприємства "Торговий дім (об'єднання)
"Галичина", вул. Василіянок, 62-А, м. Івано
- Франківськ () на
користь Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Івано-Франківськгаз" в
особі Івано-Франківського управління
по експлуатації газового господарства,
вул. Ленкавського, 20, м.
Івано-Франківськ ()
34 657,11 грн. (тридцять чотири тисячі
шістсот п'ятдесят сім грн. 11коп.)
основного боргу, 1 020,85грн. (одну
тисячу двадцять грн. 85коп.) пені, 236,58
грн. (двісті тридцять шість грн.68коп.) 3%
річних, 1 966,69 грн. (одну тисячу дев'ятсот
шістдесят шість грн. 69коп.) інфляційних
втрат, 1 817,32грн. (одну тисячу вісімсот
сімнадцять грн. 32коп.) судового збору.

Видати наказ.

В стягненні з відповідача, Обласного
комунального підприємства "Торговий
дім (об'єднання) "Галичина", 203,71грн. пені
- відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 23.06.14.

Суддя
Булка В.І.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

Помічник судді Гандера М.В. 23.06.14