донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

18.06.2014
справа №12б/5014/3369/2012

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівБогатиря К.В. Дучал
Н.М., Ушенко Л.В. При секретарі: Склярук
С.І.за участю представників сторін:

від боржника:не з'явивсявід
скаржника:не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській областіна
ухвалу господарського суду Луганської
областівід24.03.2014р.у справі№ 12б/5014/3369/2012
(суддя Палей О.С.)за заявою
боржникатовариства з обмеженою
відповідальністю
"Сєвєродонецькзалізобетон" м.
Сєвєродонецьк Луганської
областіпробанкрутство

В С Т А Н О В И В:

ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ Міндоходів у
Луганській області звернулась до
Донецького апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою на ухвалу господарського суду
Луганської області від 24.03.2014р. у справі
№ 12б/5014/3369/2012, якою визнав поточні
грошові вимоги кредитора ДПІ у м.
Сєвєродонецьку ГУ Міндоходів у
Луганській області частково в сумі 938
222,6грн., а решту вимог відхилив; залишив
без задоволення вимогу щодо врахування
в шостій черзі погашення грошових
вимог ДПІ у м.Сєвєродонецьку до
боржника у сумі 2 948 310,33грн. (в заяві
помилково зазначено 2 946 310,33
грн.), що виникли до порушення
провадження у справі про банкрутство.

В апеляційній скарзі ДПІ просить
скасувати ухвалу суду від 24.03.2014р. та
прийняти нове рішення про задоволення
поточних кредиторських вимог у сумі 1
131 312,74грн. та врахувати в 6 черзі
погашення грошових вимог у сумі 2 926
310,33грн., що виникли до порушення справи
про банкрутство.

Твердження апелянта обґрунтовані тим,
що доводи суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам
справи. Стосовно податкових
зобов'язань за податковою декларацією
№ від 19.12.2012р. в сумі 28 917грн. та
орендної плати за землю в сумі 164
173,14грн. за декларацією № від
31.01.2012р., апелянт вказує про наявність
судових рішень, за якими вказані вимоги
визнані такими, що заявлені з пропуском
встановленого строку.

Стосовно конкурсних вимог в сумі 2 948
310,33грн., то скаржник зазначає про
відхилення господарським судом
Луганської області ухвалою від 08.04.2013р.
вимог у сумі 3 147 283,40грн, оскільки
заявлені з пропуском строку,
встановленого ст. 14 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції від 30.06.1999р. Вказана ухвала
була частково скасована постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 13.06.2013р. та
залишено без розгляду заяву ДПІ у м.
Сєвєродонецьку з грошовими вимогами до
боржника у сумі 9 848 310,33грн. і відхилено
грошові вимоги у сумі 200 973,07грн., що
виникли після порушення провадження у
справі про банкрутство. Постанова
апеляційного суду була залишена без
змін постановою Вищого господарського
суду України від 05.11.2013р.

Апеляційна скарга ухвалою від 03.06.2014р.
була прийнята Донецьким апеляційним
господарським судом до провадження.

Від ліквідатора ТОВ
"Сєвєродонецькзалізобетон" Клименка
М.А. надійшов відзив на апеляційну
скаргу, в якому просить апеляційний суд
залишити без змін ухвалу
господарського суду Луганської
області від 24.03.2014р., а апеляційну
скаргу податкової інспекції залишити
без задоволення.

Статтею 101 ГПК України передбачено, що у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали оскарження
ухвали, колегія суддів встановила:

Ухвалою від 27.12.2012р. господарський суд
Луганської області за заявою боржника
ТОВ "Сєвєродонецькзалізобетон" порушив
провадження у справі № 12б/5014/3369/2012 на
підставі ст.ст. 1, 8, 11, 12 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції від 30.06.1999р. (далі-Закон).

Ухвалою від 17.01.2013р. суд ввів процедуру
розпорядження майном та призначив
розпорядником майна - арбітражного
керуючого Клименка М.А.; зобов'язав
боржника здійснити публікацію про
порушення справи про банкрутство.

Ухвалою від 08.04.2013р. суд першої
інстанції відхилив повністю вимоги ДПІ
у м.Сєвєродонецьк у сумі 3 147 283,40грн. та
затвердив реєстр вимог кредиторів до
боржника. Постановою від 13.06.2013р.
Донецький апеляційний господарський
суд вказану ухвалу скасував частково,
залишивши без задоволення заяву про
грошові вимоги податкової інспекції у
сумі 2 948 310,33грн. та відхиливши грошові
вимоги апелянта до боржника у сумі 200
973,07грн.

Постановою від 07.10.2013р. суд визнав
боржника банкрутом, відкрив
ліквідаційну процедуру та призначив
ліквідатором арбітражного керуючого
Клименка М.А. Ліквідаційна процедура в
силу приписів п. 1-1 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
від 22.12.2011р. відбувається за нормами
саме цього Закону, який набрав чинності
з 19.01.2013р.

При проведенні ліквідаційної
процедури у справі № 12б/5014/3369/2012 до суду
надійшла заява ДПІ у м. Сєвєродонецьку
з грошовими вимогами до боржника.

За результатами розгляду вказаної
заяви господарським судом Луганської
області було винесено ухвалу від
24.03.2014р., якою визнано поточні грошові
вимоги апелянта частково в сумі 938
222,6грн., а решту вимог відхилено;
залишено без задоволення вимогу щодо
врахування в шостій черзі погашення
грошових вимог ДПІ у м. Сєвєродонецьку
до боржника у сумі 2 948 310,33грн. (в заяві
помилково зазначено 2 946 310,33 грн.), що
виникли до порушення провадження у
справі про банкрутство.

Ухвала суду мотивована тим, що
оголошення про визнання боржника
банкрутом було опубліковане в газеті
«Голос України» від 18.10.2013р. № 195 (5696).

В заяві від 13.12.2013р. № 8964 податкова
інспекція просила господарський суд
визнати її грошові вимоги до ТОВ
"Сєвєродонецькзалізобетон" у сумі 1 131
312,74грн., що виникли під час проведення
процедур банкрутства та врахувати в
шостій черзі погашення грошові вимоги
ДПІ у м. Сєвєродонецьку Головного
управління Міндоходів у Луганській
області до боржника у сумі 2 946 310,33грн.,
що виникли до порушення провадження у
справі про банкрутство.

З наданого кредитором розрахунку в
період проведення процедур
банкрутства (з 27.12.2012р. по 30.11.2013р.)
вбачається про утворення за банкрутом
податкового боргу на загальну суму 1 131
312,74грн., який складається з:

- податку на додану вартість в сумі 90
764грн., що підтверджується податковими
деклараціями:

№ від 19.12.2012р. на суму 28 917грн.;

№ від 15.01.2013р. на суму 7 883грн.;

№ від 15.02.2013р. на суму 6 792грн.;

№ від 17.05.2013р. на суму 10 298грн.;

№ від 18.07.2013р. на суму 10 896грн.;

№ від 20.08.2013р. на суму 2 066грн.;

№ від 18.09.2013р. на суму 9 361грн.;

№ від 17.10.2013р. на суму 12 859грн.;

№ від 20.11.2013р. на суму 1 692грн.

- орендної плати за землю в сумі 985
038,84грн., що підтверджується
податковими деклараціями № від
31.01.2012р. на суму 164 173,14грн.; № від
29.01.2013р. на суму 820 865,70грн.

- сплати єдиного соціального внеску в
сумі 55 509,90грн., що підтверджується
звітами зі сплати єдиного соціального
внеску № від 08.10.2013р. на 29 346,46грн.,
№ від 13.11.2013р. на 26 163,44грн.

Дослідивши вимоги п. 203.1. ст. 203, п. 286.2 ст.
286, п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу
України, господарський суд дійшов
висновку, що заявлена кредитором сума
податку на додану вартість в сумі 28
917грн. та орендної плати за землю в сумі
164 173,14грн. є конкурсною заборгованістю,
оскільки на дату порушення справи про
банкрутство - 27.12.2012р. податкові
зобов'язання зі сплати податку на
додану вартість за податковою
декларацією № від 19.12.2012р. на суму
28 917грн. та орендної плати за землю в
сумі 164 173,14грн. за податковою
декларацією № від 31.01.2012р.
(листопад-грудень 2012р.) були узгоджені
самостійно платником податку, а,
відтак, мали бути заявлені податковою
інспекцією як конкурсні вимоги.

На підставі вищевикладеного, суд
визнав поточні вимоги кредитора у
загальній сумі 938 222,60грн.:

- з податку на додану вартість в сумі 61
847грн. (за податковими деклараціями
№ від 15.01.2013р. на суму 7 883грн.; №
від 15.02.2013р. на суму 6 792грн.; №
від 17.05.2013р. на суму 10 298грн.; №
від 18.07.2013р. на суму 10 896грн.; №
від 20.08.2013р. на суму 2 066грн.; №
від 18.09.2013р. на суму 9 361грн.; №
від 17.10.2013р. на суму 12 859грн.;
№ від 20.11.2013р. на суму 1 692грн.);

- орендної плати за землю в сумі 820
865,70грн. за податковою декларацією
№ від 29.01.2013р.;

- 55 509,90грн. єдиного соціального внеску
за звітами зі сплати єдиного
соціального внеску № від 08.10.2013р.
на суму 29 346,46грн. та № від 13.11.2013р.
на суму 26 163,44грн.

Решту вимог суд відхилив.

Стосовно вимоги кредитора про
врахування в шостій черзі погашення
грошові вимоги ДПІ у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області до боржника у сумі 2
946 310,33грн., що виникли до порушення
провадження у справі про банкрутство,
господарський суд зазначив наступне.

Ухвалою від 08.04.2013р. суд першої
інстанції відхилив повністю грошові
вимоги ДПІ у м. Сєвєродонецьку
Луганської області ДПС в сумі 3 147
283,40грн., як заявлені з пропуском строку,
встановленого ст. 14 Закону. Після
оскарження ухвали до Донецького
апеляційного господарського суду,
останнім було встановлено, що ДПІ у м.
Сєвєродонецьку до грошових вимог
включені вимоги за зобов'язаннями, які
виникли після порушення провадження
у справі про банкрутство у сумі 200
973,07грн. та є поточними. Але посилаючись
на помилковість зазначення
апеляційним судом в резолютивній
частині постанови, на думку
господарського суду, необхідні цифри
змінені місцями, у зв'язку з чим сума
обґрунтовано відхилених конкурсних
вимог в розмірі 2 948 310,33грн. в постанові
залишена без розгляду, що обумовлює
віднесення її до категорії поточних
вимог, що не відповідає матеріалам
справи. Тому суд запропонував апелянту
звернутись з заявою про виправлення
описки у постанові апеляційного суд,
оскільки ця обставина ускладнює
прийняття судом рішення за другою
вимогою кредитора за заявою від 13.12.2013р.
№ 8964.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов
висновку, що вимоги в сумі 2 948 310,33грн.,
які заявлені як конкурсні, були
заявлені з пропуском встановленого
строку.

Господарський суд з доводами кредитора
стосовно того, що за новою редакцією
Закону прострочені конкурсні вимоги
включаються до шостої черги, тому
відхилені раніше вимоги в сумі 2 948
310,33грн. нібито мають бути включені до
шостої черги задоволення вимог
кредиторів у відповідності до вимог ч. 4
ст. 23 Закону не погодився з наступних
підстав.

Оскільки стосовно конкурсних вимог в
сумі 2 948 310,33грн. вже є рішення суду, за
яким вказані вимоги визнані такими, що
заявлені з пропуском, встановленого ст.
14 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" в редакції від
30.06.1999р., строку та є погашеними. Тому
правовідносини щодо цієї суми вимог
припинились до моменту застосування
положень Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції від 22.12.2011р., під час
провадження у справі про банкрутство
ТОВ "Сєвєродонецькзалізобетон" (з дати
визнання боржника банкрутом - 07.10.2013р.) у
зв'язку з чим застосування положень
цього закону в новій редакції до
спірних правовідносин є неправомірним.

За таких обставин, суд заявлену
кредитором другу вимогу щодо
врахування в шостій черзі погашення
грошових вимог апелянта до боржника у
сумі 2 948 310,33грн., що виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство, залишив без задоволення.

Дослідивши матеріали оскарження
ухвали у справі № 12б/5014/3369/2012, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного господарського суду
вважає необґрунтованою апеляційну
скаргу у зв'язку з наступним.

Відповідно ч. 8 ст. 23 Закону поточні
кредитори з вимогами до боржника, які
виникли після порушення провадження у
справі про банкрутство, можуть
пред'явити такі вимоги після прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури. До
визнання боржника банкрутом спори
боржника з кредиторами, які мають
поточні вимоги до боржника,
вирішуються шляхом їх розгляду у
позовному провадженні господарським
судом, у провадженні якого перебуває
справа про банкрутство.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
вимоги за зобов'язаннями боржника,
визнаного банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури протягом двох
місяців з дня офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.
Кредитори, вимоги яких заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання, або не заявлені взагалі, не
є конкурсними, а їх вимоги погашаються
в шосту чергу в ліквідаційній
процедурі.

Як встановлено господарським судом,
кредитор звернувся 17.12.2013р. до суду з
заявою від 13.12.2013р. № 8964 про визнання
грошових вимог до ТОВ
«Сєвєродонецькзалізобетон» у сумі 1 131
312,74грн. та врахування до 6 черги вимоги
податкової інспекції у сумі 2 948
310,33грн.

В заяві про визнання кредиторських
вимог у сумі 1 131 312,74грн., яка
складається з такої заборгованості:
податку на додану вартість у сумі 90
764грн. за податковими деклараціями;
орендної плати за землю у сумі 985
038,84грн. за податковими деклараціями та
сплати єдиного соціального внеску у
сумі 55 509,90грн. згідно звітів.

Дослідивши заборгованість з податку на
додану вартість у сумі 90 764грн.,
апеляційний суд погоджується з
висновками господарського суду, що
заборгованість за податковою
декларацією № від 19.12.2012р. на суму
28 917грн. виникла до порушення 27.12.2012р.
справи про банкрутство №12б/5014/3369/2012.
Тобто вказана заборгованість є
конкурсною та мала бути заявлена ДПІ у
відповідності до ст. 14 Закону в
редакції від 30.06.1999р., за змістом якої
вимоги конкурсних кредиторів, що
заявлені після закінчення строку,
встановленого для їх подання, або не
заявлені взагалі, - не розглядаються і
вважаються погашеними, про що
господарський суд зазначає в ухвалі,
якою затверджує реєстр вимог
кредиторів. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.

Як вбачається у пункті 4 резолютивної
частини ухвали господарського суду
Луганської області від 08.04.2013р.
міститься запис, який відповідає
вимогам ст. 14 Закону.

Також колегія суддів погоджується з
доводами суду першої інстанції щодо
заявленої суми заборгованості з
орендної плати за землю за податковою
декларацією № від 31.01.2012р. на суму
164 173,14грн., яка є конкурсною
кредиторською заборгованістю, тому не
підлягає визнанню у ліквідаційній
процедурі з вищевказаних підстав.

Отже, заборгованість у сумі 193 090,14грн.
(з податку на додану вартість за
податковою декларацією № від
19.12.2012р. на суму 28 917грн. та з орендної
плати за землю за податковою
декларацією № від 31.01.2012р. на суму
164 173,14грн.) підлягає відхиленню.

Господарський суд Луганської області
обґрунтовано визнавав поточну
кредиторську заборгованість з податку
на додану вартість у загальній сумі 61
847грн. (за податковими деклараціями №
від 15.01.2013р. на суму 7 883грн., №
від 15.02.2013р. на суму 6 792грн.; №
від 17.05.2013р. на суму 10 298грн.; №
від 18.07.2013р. на суму 10 896грн.; №
від 20.08.2013р. на суму 2 066грн.;
№ від 18.09.2013р. на суму 9 361грн.; №
від 17.10.2013р. на суму 12 859грн.
(звітний податковий період - вересень
2013 року); № від 20.11.2013р. на суму 1
692грн. (звітний податковий період -
жовтень 2013 року), оскільки вказана
заборгованість виникла після
порушення справи про банкрутство.

Також підлягає визнанню й
заборгованість з орендної плати за
землю в сумі 820 865,70грн.
(податкова декларація № від
29.01.2013р.) та заборгованість з єдиного
соціального внеску 55 509,90грн. (звіти зі
сплати єдиного соціального внеску
№ від 08.10.2013р. на суму 29 346,46грн.
(звітний податковий період - вересень
2013 року) та № від 13.11.2013р. на суму 26
163,44грн. (звітний податковий період -
жовтень 2013 року)).

Стосовно вимоги апелянта про включення
до 6 черги задоволення вимоги у сумі
2 948 310,33грн., колегія суддів вважає
доводи апелянта не обґрунтованими та
погоджується з доводами суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Як зазначив сам кредитор у своїй заяві
про визнання грошових вимог від
13.12.2013р., що вказана заборгованість
виникла до порушення справи про
банкрутство.

Крім того, існує з приводу цієї
заборгованості постанова Донецького
апеляційного господарського суду від
13.06.2013р. у справі № 12б/5014/3369/2012, в якій
зазначено, що господарський суд
обґрунтовано відхилив вимоги ДПІ у м.
Сєвєродонецьку у сумі 2 948
310,33грн., бо були заявлені з пропуском
30-денного строку, передбаченого ч. 1 ст.
14 Закону, а тому вважаються погашеними.

З огляду на вказане, у апелянта були
відсутні правові підстави для
заявлення конкурсних кредиторських
вимог у період ліквідаційної
процедури, які вже визнані судом
погашеними в силу приписів ст. 14 Закону
в редакції від 30.06.1999р., а тому
господарський суд обґрунтовано
залишив без задоволення цю вимогу
кредитора.

Колегія суддів апеляційного суду
звертає увагу на те, що господарський
суд безпідставно послався щодо
неправильного визначення у
резолютивній частині постанови
апеляційного суду від 13.06.2013р.
заявлених сум, оскільки апеляційним
судом в мотивувальній частині цієї
постанови зазначено про заявлення
конкурсних кредиторських вимог у сумі 2
948 310,33грн. вже після спливу 30-денного
строку, тому такі вимоги згідно ст. 14
Закону підлягали залишенню без
розгляду. А стосовно вимог у сумі 200
973,07грн. апеляційний суд зазначив про
те, що ця заборгованість є поточною та
підлягає розгляду після введення
ліквідаційної процедури у цій справі.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що апелянтом не
доведено підстав для скасування ухвали
господарського суду Луганської
області від 24.03.2014р. у справі
№12б/5014/3369/2012, тому апеляційна скарга
ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ Міндоходів у
Луганській області підлягає залишенню
без задоволення, а ухвала
господарського суду Луганської
області від 24.03.2014р. у справі №
12б/5014/3369/2012 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області на
ухвалу господарського суду Луганської
області від 24.03.2014р. у справі №
12б/5014/3369/2012 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Луганської
області від 24.03.2014р. у справі
№12б/5014/3369/2012 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття. Постанову апеляційної
інстанції може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий
К.В. Богатир

Судді:
Н.М. Дучал

Л.В. Ушенко

Надруковано: 13 прим.

1.скаржнику, 1.боржнику

1.ліквідатору, 7.кредиторам

1.у справу, 1.ДАГС, 1.ГСЛО