ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року Справа № 1/71/5022-1048/2011
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів:Демидової А.М.,
Воліка І.М. (доповідача), Прокопанич
Г.К.,розглянувши у відкритому судовому
засіданнікасаційну скаргуПублічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк"на ухвалувід 03.03.2014 Львівського
апеляційного господарського судуза
заявою Публічного акціонерного
товариства "Універсал Банк"про
перегляд за нововиявленими
обставинами постанови Львівського
апеляційного господарського
суду від 30.03.2011у справі№
1/71/5022-1048/2011господарського суду
Тернопільської області за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Універсал Банк"до1) Відкритого
акціонерного товариства
"Тернопільський електромеханічний
завод", 2) Кооперативу "Союз",провизнання
договору недійснимВ судове засідання
прибули представники
сторін:позивачаДіденко Ю.О. (дов. від
30.01.2014 № 29/2014); Сімонова Є.О. (дов. від
09.01.2014 № б/н); відповідача-1не
з'явились;відповідача-2не
з'явились;ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 року позивач - Публічне
акціонерне товариство "Універсал Банк"
(надалі - ПАТ "Універсал Банк") звернувся
до господарського суду з позовом до
Відкритого акціонерного товариства
"Тернопільський електромеханічний
завод" (надалі - ВАТ "ТЕМЗА", відповідач-1)
Кооперативу "Союз" (надалі -
відповідач-2) про визнання недійсним
укладеного між відповідачами Договору
передачі нерухомого майна № 09/11-2006 від
09.11.2006.

Рішення господарського суду
Тернопільської області від 23.09.2011 у
справі № 1/71/5022-1048/2011, позов задоволено;
визнано недійсним Договір передачі
нерухомого майна № 09/11-2006 від 09.11.2006,
укладений між ВАТ "ТЕМЗА" та
Кооперативом "Союз".

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 30.11.2011, рішення
господарського суду Тернопільської
області від 23.09.2011 у справі №
1/71/5022-1048/2011 - скасовано; в задоволенні
позовних вимог ПАТ "Універсал Банк" про
визнання недійсним укладеного між ВАТ
"ТЕМЗА" та Кооперативом "Союз" Договору
передачі нерухомого майна № 09/11-2006 від
09.11.2006 - відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 29.05.2012 зазначену постанову
апеляційної інстанції залишено без
змін.

28.01.2014 до господарського суду звернувся
позивач - ПАТ "Універсал Банк" з заявою
про перегляд постанови Львівського
апеляційного господарського суду від
30.11.2011 у справі № 1/71/5022-1048/2011 за
нововиявленими обставинами, в якій
просив скасувати зазначену постанову і
залишити в силі рішення
господарського суду Тернопільської
області від 23.11.2011 у справі №
1/71/5022-1048/2011, яким позовні вимоги
задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 03.03.2014 у справі
№ 1/71/5022-1048/2011 (колегія суддів: Зварич
О.В. - головуючий, судді - Гриців В.М.,
Скрипчук О.С.), у задоволенні заяви ПАТ
"Універсал Банк" про перегляд постанови
Львівського апеляційного
господарського суду від 30.11.2011 у справі
№ 1/71/5022-1048/2011 за нововиявленими
обставинами - відмовлено. Постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 30.11.2011 у справі
№ 1/71/5022-1048/2011 залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою суду
апеляційної інстанції, позивач -
ПАТ "Універсал Банк" звернулось до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
ухвалу Львівського апеляційного
господарського суду від 03.03.2014
скасувати, і прийняти нове рішення про
задоволення заяви про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами. В обґрунтування
касаційної скарги скаржник
посилається на те, що судом апеляційної
інстанції з урахуванням приписів ст. 112
ГПК України надано невірну правову
оцінку нововиявленим обставинам у
справі, чим порушено норми
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
оскаржуваного судового акту.

Відповідачі не скористалися правом,
наданим ст. 1112 ГПК України, та відзиви
на касаційну скаргу позивача до Вищого
господарського суду України не
надіслали, що не перешкоджає
касаційному перегляду судового акту,
який оскаржується.

03.06.2014 від відповідача-1 - ВАТ "ТЕМЗА" до
суду касаційної інстанції надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи, а також телеграма, які
обґрунтовані посиланням на те, що його
повноважний представник зайнятий у
іншому судовому засіданні.

Крім цього, від відповідача-2 -
Кооперативу "Союз" надійшла телеграма
щодо відкладення розгляду справи у
зв'язку з неможливістю забезпечити
явку представника у судове засідання
касаційної інстанції.

Разом з тим, обставинною, яка зумовлює
відкладення розгляду справи є
неможливість вирішення справи в даному
судовому засіданні з якихось обставин,
а також з підстав, наведених у ст. 77 ГПК
України. Зазначені обставини та
підстави оцінюються судом, який
розглядає справу з метою реалізації
наданого йому права на відкладення
розгляду справи.

Враховуючи наведені відповідачем-1 та
відповідачем-2 обставини, зважаючи на
передбачені процесуальними нормами
підстави для відкладення справи та з
огляду на передбачені ст. ст. 1115, 1117 ГПК
України мету та межі касаційного
перегляду справи, касаційна інстанція
вважає, що заявлені відповідачами
клопотання підлягають відхиленню,
оскільки зазначені обставини не є
такими, що унеможливлюють касаційний
перегляд оскаржуваного судового акту в
даному судовому засіданні.

Перевіряючи юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, Вищий
господарський суд України, заслухавши
суддю-доповідача, представників
позивача та перевіривши матеріали
справи, дійшов висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Так, під час розгляду справи по суті
судами встановлено, що позивач
звернувся з позовними вимогами про
визнання недійсним Договору передачі
нерухомого майна № 09/11-2006 від 09.11.2006,
укладеного між ВАТ "ТЕМЗА" (відповідач-1)
та Кооперативом "Союз" (відповідач-2), за
умовами якого ВАТ "ТЕМЗА" в
рахунок погашення заборгованості
передав Кооперативу "Союз" у власність
квартири, що знаходяться в
124-квартирному житловому будинку з
вбудованими приміщеннями громадського
призначення та підземною стоянкою, по
вул. Нечая, 25 у м. Тернополі, а саме:
квартири № 56, 60, 62, 92, 94, 96, 116, 118, 119, 121, 122,
97, 120. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
посилався на те, що майнові права на
зазначену нерухомість (квартири),
відповідачем-1 передані в іпотеку Банку
відповідно до Договору іпотеки від
17.08.2007. У 2010 році Банк (позивач)
звернувся з позовом про звернення
стягнення на зазначене заставлене
майно, оскільки відповідач-2 не виконав
свої кредитні зобов'язання. Проте, в
задоволенні позову Банку було
відмовлено з посиланням на те, що 09.11.2006
між відповідачами укладений Договір
передачі нерухомого майна № 09/11-2006 від
09.11.2006, за умовами якого ВАТ "Темза"
передав Кооперативу "Союз" у власність
квартири, які були предметом іпотеки, а
отже передаючи в заставу майнові права
відповідач-1 не був власником цього
майна, у зв'язку з чим Банку відмовлено
у задоволенні позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
визнано недійсним Договір іпотеки від
17.08.2007. З посиланням на те, що Договір
передачі нерухомого майна № 09/11-2006 від
09.11.2006 порушує права Банку як
Іпотекодержателя та був вчинений
відповідачами без наміру настання
правових наслідків для сторін,
оскільки сторонами оспорюваного
договору не було вчинено будь-яких дій
для переходу права власності від
відповідача-1 до відповідача-2, тобто
оспорюваний договір укладений без
наміру створення правових наслідків,
які були обумовлені цим договором, що
свідчить про фіктивність договору та
відповідно до приписів ст. ст. 215, 234
Цивільного кодексу України є підставою
для визнання його недійсним.

Місцевий господарський суд приймаючи
рішення про задоволення позовних вимог
виходив з того, що сторонами
оспорюваного договору не надано суду
доказів його належного виконання щодо
фактичної передачі майна -обумовлених
договором квартир в рахунок погашення
заборгованості відповідача-1, не
здійснено реєстрацію переданого майна
за відповідачем-2, не надано доказів
списання заборгованості відповідача-1,
при цьому зауважено, що при укладенні
Договору іпотеки від 17.08.2007,
відповідачі своїми підписами
підтвердили, що власником майнових
прав на майно - квартири, які
передаються в іпотеку є відповідач-1, з
огляд чого, суд дійшов висновку щодо
правомірності та обґрунтованості
позовних вимог.

Апеляційний господарський суд
повторно переглядаючи справу не
погодився з такими висновками
місцевого господарського суду
виходячи з того, що невиконання
правочину сторонами саме по собі, не
свідчить про фіктивність правочину,
оскільки відповідно до змісту ст. 234
Цивільного кодексу України, позивач
повинен був довести відсутність наміру
створити юридичні наслідки саме на
момент вчинення цього правочину, що
останнім в порушення ст. ст. 33, 34 ГПК
України не зроблено. Крім того, судом
апеляційної інстанції зауважено, що на
підставі рішенням господарського суду
Тернопільської області від 21.05.2010 у
справі № 2/20-269, яке набрало законної
сили, визнано недійсним Договір
іпотеки від 17.08.2007, що свідчить про
відсутність у позивача порушеного
права або охоронюваного законом
інтересу на момент звернення до суду з
позовом про визнання недійсним
оспорюваного правочину, а отже і
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Позивач - ПАТ "Універсал Банк"
звертаючись із заявою про перегляд
постанови Львівського апеляційного
господарського суду від 30.11.2011 у справі
№ 1/71/5022-1048/2011 за нововиявленими
обставинами на підставі пункту 4
частини 2 ст. 112 ГПК України, в якості
нововиявлених обставин посилається на
скасування судового рішення, яке стало
підставою для прийняття вказаної
постанови апеляційної інстанції, а
саме: рішення господарського суду
Тернопільської області від 21.05.2010 у
справі 2/20-269, яким встановлено
недійсність Договору іпотеки від
17.08.2007, та яке було скасоване постановою
Вищого господарського суду України від
27.12.2013. Враховуючи те, що зазначеним
скасованим рішенням було обґрунтовано
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 30.11.2011, тому
наявні підстави для перегляду цього
судового акту за нововиявленими
обставинами.

Відхиляючи доводи заявника наведені у
заяві про перегляд постанови суду
апеляційної інстанції за
нововиявленими обставинами, суд
виходив з того, що наведені заявником
доводи не знайшли свого підтвердження
в ході розгляду заяви, ці доводи не
спростовують фактів, покладених в
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 30.11.2011 у справі
№ 1/71/5022-1048/2011, оскільки постановою
Вищого господарського суду України від
24.12.2013 у справі № 2/20-269 не вирішено спору
по суті, а передано вказану справу на
новий розгляд до господарського суду
першої інстанції і сам факт скасування
цього рішення не означає протилежного
вирішення спору по суті.

Зазначене свідчить про відсутність
правових підстав стверджувати про
чинність Договору іпотеки від 17.08.2007.

Враховуючи вищевказане, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
заяву ПАТ "Універсал Банк" про перегляд
за нововиявленими обставинами
постанови Львівського апеляційного
господарського суду від 30.11.2011 у справі
№ 1/71/5022-1048/2011 є передчасною і
такою, що не підлягає задоволенню.

Проте, колегія суддів Вищого
господарського суду України не може
погодитися з такими висновками з
огляду на наступне.

У відповідності до частини 1 ст. 112 ГПК
України господарський суд може
переглянути прийняте ним судове
рішення, яке набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.

Перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами є окремою
процесуальною формою судового процесу,
яка визначається юридичною природою
цих обставин.

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення.

Таким чином, господарський суд вправі
змінити або скасувати судове рішення
за нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини впливають на
юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Приписами частини 2 ст. 112 ГПК України
визначено вичерпний перелік підстав
для перегляду судових рішень за
нововиявленими обставинами.

Так, згідно пункту 4 частини 2 ст. 112 ГПК
України, підставою для перегляду
судових рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є
скасування судового рішення, яке стало
підставою для ухвалення рішення чи
постановлення ухвали, що підлягають
перегляду.

Отже, у з'ясуванні наявності підстав
для перегляду судового рішення за
нововиявленими обставинами згідно з
наведеною вище правовою нормою має
значення тільки сам факт встановлення
відповідних обставин після вирішення
спору.

При цьому, при розгляді заяви про
перегляд судового рішення за
нововиявленою обставиною у зв'язку із
скасуванням рішення суду по іншій
справі необхідно мати на увазі, що
скасування такого рішення може бути
визнано нововиявленою обставиною лише
у тому випадку, коли суд обґрунтовував
судове рішення, про перегляд якого
подано заяву.

Крім того, законом не передбачено
здійснення перегляду судового рішення
за нововиявленими обставинами у
повному обсязі. Отже, господарський суд
вправі переглянути судове рішення за
нововиявленими обставинами лише в тих
межах, в яких ці обставини впливають на
суть рішення.

Як вбачається зі змісту постанови
Львівського апеляційного
господарського суду від 30.11.2011, в її
основу було покладено факти
встановлені рішенням господарського
суду Тернопільської області від 21.05.2010
у справі № 2/20-269, яке було скасоване
постановою Вищого господарського суду
України від 24.12.2013, що свідчить про
наявність відповідно до пункту 4
частини 2 ст. 112 ГПК України підстав для
перегляду постанови Львівського
апеляційного господарського суду від
30.11.2011 за нововиявленими обставинами,
на що суд апеляційної інстанції,
приймаючи оскаржувану ухвалу, увагу не
звернув, а отже припустився порушення
норм процесуального права.

Згідно з частиною 2 ст. 1117 ГПК України,
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази. Ці
обмеження поширюються і на права
касаційної інстанції у перегляді
рішення за нововиявленими обставинами.

Зважаючи на порушення апеляційним
господарським судом норм
процесуального права, а саме: пункту 4
частини 2 ст. 112 ГПК України, враховуючи
межі перегляду справи в касаційній
інстанції, судова колегія дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково, оскаржувана
ухвала підлягає скасуванню, а справа
направленню на новий розгляд до
Львівського апеляційного
господарського суду для перегляду
постанови Львівського апеляційного
господарського суду від 30.11.2011 за
нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11111, 11113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк" задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного
господарського суду від 03.03.2012 у справі
№ 1/71/5022-1048/2011 скасувати.

Справу № 1/71/5022-1048/2011 передати на новий
розгляд до Львівського апеляційного
господарського суду для перегляду
постанови Львівського апеляційного
господарського суду від 30.11.2011 у даній
справі за нововиявленими обставинами.

Головуючий, суддя
А.М. Демидова

Судді :
І.М. Волік

Г.К. Прокопанич