ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.06.2014
Справа № 905/2809/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Зекунова Е.В..

при секретарі судового засідання
Павленко М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовом:
Дочірньої компанії «Газ України»
Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» до відповідача
Публічного акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь» про стягнення
1806876, 60 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився..

від відповідача: Харитонова М.І.

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до Публічного акціонерного
товариства «Енергомашспецсталь» про
стягнення боргу за поставлений
природний газ по договору постачання
природного газу № 47/1625-06/10-2829 від
20.12.2010р. у розмірі 1806876, 60 грн., з яких
сума основного боргу 0,01 грн.,
інфляційні нарахування у розмірі
8402,14грн., 3 % річних у розмірі 327034,05 грн.,
пеня - 1471440,40 грн.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує ст.ст. 11-16, 258, 525, 526, 530, 550-552,
611, 625, 712 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 193, 216-217, 264-265 Господарського
кодексу України.

Розгляд справи відкладався згідно ст. 77
ГПК України.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 26.05.2014 року
справу передано на розгляд судді
Зекунова Е.В.

У судове засідання позивач не з'явився,
про місце, дату та час проведення
судового засідання повідомлений
належним чином. Телеграмою від 13.06.2014
попередив суд про неможливість явки в
судове засідання.

Відповідач у судовому засіданні проти
задоволення позову в частині стягнення
пені за період з 18.04.2011 по 06.03.2012
заперечував.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Справа розглядається за наявними в ній
матеріалами згідно статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про наступне.

20 грудня 2010 року між ПАТ
«Енергомашспецсталь» (Покупець) та
Дочірньою компанією «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» (Постачальник) був
укладений договір поставки природного
газу № 47/1625-06/10-2829 (далі Договір) (а.с.21-25).

Відповідно до п.1.1 Договору,
Постачальник зобов'язується поставити
імпортований природний газ, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
газ в обсязі зазначеному в п.1.2 цього
договору. Газ, що продається за цим
договором, використовується покупцем
виключно для власних потреб.

За умовами п.3.1 договору ціна за 1000
куб.м. газу становить 2187,20 грн. без
урахування збору у вигляді цільової
надбавки до затвердження тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та податку на додану вартість.
До сплати за 1000 куб.м природного газу -
2464,94 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ
- 2957,93.

Згідно з п.4.1 договору оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами. Остаточний
розрахунок за фактично переданий газ
здійснюється до 5-го числа та до 15-го
числа поточного місяця поставки.

У разі порушення Покупцем умов п. 4.1.
цього Договору, Покупець
зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу а кожен
день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати його
підписання та скріплення печатками і
діє на відносини, що склались між
Сторонами з 01.01.2011 року до 31.12.2011р., а в
частині проведення розрахунків за газ 1
- до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №1 від 30.12.2010р. до
договору № 47/1625-06/10-2829 від 20.12.2010р.
сторони змінили ціну газу з 01.01.2011р., а
саме: ціна за 1000 куб.м. природного газу,
становить 2282 грн. без урахування збору
у вигляді цільової надбавки до
затвердження тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб. м
природного газу - 2561,64 грн., крім того
ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 3073,97 грн.

Додатковою угодою №3 від 04.04.2011р. до
договору № 47/1625-06/10-2829 від 20.12.2010р.
сторони змінили ціну газу з 01.04.2011р., а
саме: ціна за 1000 куб.м. природного газу,
становить 2553,20 грн. без урахування
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердження тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб. м
природного газу - 2863,96 грн., крім того
ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 3436,75 грн.

Додатковою угодою №5 від 01.07.2011р. до
договору № 47/1625-06/10-2829 від 20.12.2010р.
сторони змінили ціну газу з 01.07.2011р., а
саме: ціна за 1000 куб.м. природного газу,
становить 3023,50 грн. без урахування
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердження тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб. м
природного газу - 3368,97 грн., крім того
ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 4042,76 грн.

Договір про постачання природного газу
разом з додатками до нього, підписаний
обома сторонами без розбіжностей.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору позивач
передав, а відповідач прийняв протягом
січня-серпня 2011 року природний газ на
загальну суму 93231712,17 грн. про що
свідчать акти прийму-передачі
природного газу, які підписані та
скріплені печатками обох підприємств
(а.с.36-43).

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень представника відповідача у
судовому засіданні, відповідачем
частково сплачені кошти за поставлений
природний газ. Станом на момент
звернення позивача до суду (18.04.2014р.)
сума боргу склала 0,01 грн.

Несвоєчасне виконання відповідачем
умов договору зумовили звернення
позивача до суду з цим позовом.

Окрім суми основного боргу у розмірі 0,01
грн., позивач нарахував та просив
стягнути з відповідача інфляційні
нарахування у розмірі 8402,14грн., 3 %
річних у розмірі 327034,05 грн., пеню - 1471440,40
грн.

Оскільки між сторонами по справі
уклалися господарські правовідносини,
то судом застосовані положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, який
регулює правовідношення у
господарській сфері.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, що йому не
суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК
України).

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом в силу
приписів абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено,
що підставами виникнення цивільних
прав та обов'язків є договори та інші
правочини. У випадках встановлених
актами цивільного законодавства або
договором, підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків може бути
настання або не настання певної події.

Договір № 47/1625-06/10-2829 від 20.12.2010р. за
своєю правовою природою є договором
постачання природного газу природного
газу.

Так, за договором постачання
природного газу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму (ст.655 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що у
силу зобов'язання одна особа (боржник)
зобов'язана здійснити на користь іншої
особи (кредитора) певну дію, наприклад:
передати майно, виконати роботи,
оплатити кошти та інше або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене та на підставі
наявних в матеріалах справи
документів, суд вважає, що вимоги
позивача щодо стягнення основної суми
боргу у розмірі 0,01грн. підлягають
задоволенню, оскільки вони є
доказаними та обґрунтованими.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, зобов'язаний на
вимогу кредитора сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми; боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові; отже, інфляційні
нарахування на суму боргу та проценти
річних входять до складу грошового
зобов'язання (постанова ВСУ від 16.05.2006 у
справі №10/557-26/155).

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок 3% річних на суму 327034,05 грн.
та інфляційних втрат на суму 840214 грн.
суд вважає його арифметично вірним,
тому задовольняє вимоги в цій частині
як обґрунтовані.

Стосовно вимог позивача про стягнення
з відповідача пені у розмірі 1471440,40 грн.
суд зазначає наступне.

За порушення у сфері господарювання
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність шляхом застосування
до правопорушників господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених ГК України, іншими
законами та договором (частина друга
статті 193, частина перша статті 216 та
частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217 ГК
України є штрафні санкції, до яких
віднесено штраф та пеню (частина перша
статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до
частини четвертої статті 231 ГК України
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання
зобов'язання як пеня та її розмір
встановлено частиною третьою статті 549
ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК
України, статтями 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
частиною шостою статті 232 ГК України.

Згідно ст.174 Господарського кодексу
України господарські зобов'язання
можуть виникати зокрема: безпосередньо
із закону або іншого
нормативно-правового акта, що регулює
господарську діяльність; з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Відповідно до свободи договору,
встановленою статтею 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання зобов'язання
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, якщо інше не встановлено
законом або договором.

Пунктом. 9.3 Договору сторони погодили,
що неустойка нараховується за шість
місяців, що передують моменту
звернення з претензією або позовом.

У зв'язку з тим, що подання позову
датується 18.04.2014 р., штрафні санкції у
вигляді пені повинні бути нараховані
за шість місяців з 17.10.2013 року по 17.04.2014
року.

Матеріалами справи встановлено, що
станом на 17.10.2013 року заборгованість
ПАТ «Енергомашспецсталь» за Договором
складала 0,01 грн.

Проте позивач, в супереч умовам
договору № 47/1625-06/10-2829 від 20.12.2010р.,
звернувся за стягненням пені за період
з 18.04.2011 по 06.03.2012., у зв'язку з чим, суд
відмовляє у задоволенні позову в цій
частині.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. За змістом статей 33 і 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог.

Враховуючи наведене, позовні вимоги
підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 38, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ
України» Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»" до
Публічного акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь» про стягнення
боргу за поставлений природний газ по
договору куплі-продажу № 47/1625-06/10-2829 від
20.12.2010р. у розмірі 1806876, 60 грн. -
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Енергомашспецсталь» (84306,
м. Краматорськ, ) на користь
Дочірньої компанії «Газ України»
Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України»" (04116, м. Київ, вул.
Шолуденка, 1, )
заборгованість у сумі 335436 (триста
тридцять п'ять тисяч чотириста
тридцять шість) грн. 20 коп., яка
складається із:

- суми основного боргу у розмірі 0,01 грн.,

- 3 % річних у розмірі 327034,05 грн.

- інфляційні нарахування у розмірі 8402,14
грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Енергомашспецсталь» ((84306,
м. Краматорськ, ) на користь
Дочірньої компанії «Газ України»
Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України»" (04116, м. Київ, вул.
Шолуденка, 1, ) судовий збір у
сумі 6708 (шість тисяч сімсот вісім) грн. 81
коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті,
його вступну та резолютивну частини
проголошено у судовому засіданні 18
червня 2014 року.

Повний текст рішення складено та
підписано 19 червня 2014 року

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької
області набирає законної сили за
правилами, встановленими частиною 5
статті 85 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене до Донецького
апеляційного господарського суду в
порядку, передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

Суддя
Е.В. Зекунов