ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.06.14р. Справа № 904/2144/14За позовом
Приватного підприємства "Укртехпром",
м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства
"Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат", м.
Орджонікідзе Дніпропетровської
області

про стягнення заборгованості у сумі 296
637,56 грн.

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: Осінніков К.В.,
довіреність № 01-04/14-1 від 14.05.2014 року,
представник;

від відповідача: Анісова О.І.,
довіреність № 282 від 30.12.2013 року,
представник, Добриніна О.О.,
довіреність № 250 від 30.12.2013 року,
представник.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Укртехпром"
звернулося до господарського суду з
позовом, у якому просить стягнути на
свою користь з Публічного акціонерного
товариства "Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат"
основний борг у розмірі 265 640,00 грн., пеню
у розмірі 19 213,41 грн., 3% річних у розмірі 8
864,37 грн., втрати від інфляції у розмірі 2
919,78 грн., загалом на суму 296 637,56 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань за
договором поставки № Т263/05 від 28.02.2012
року щодо повної оплати поставленого
позивачем відповідачу товару за
погодженими між позивачем та
відповідачем Специфікацією № 6 та
Специфікацією № 7 до наведеного
договору, а саме за видатковою
накладною № 3842 від 27.12.2012 року на суму 265
640,00 грн., внаслідок чого у відповідача
утворилась заборгованість та
відповідно нараховані штрафні санкції
та втрати від інфляції на загальну суму
296 637,56 грн.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує, у відзиві на позов
стверджує, що позивач разом з товаром
повинен був передати комплект
товаросупровідних документів, які
надані не були. Також відповідач
заперечує проти нарахованих позивачем
штрафних санкцій, подав до суду заяву
про застосування строків позовної
давності, у якій зазначає, що строк
позовної давності щодо нарахування
пені сплив.

Під час розгляду справи оголошувалася
перерва з 15.05.2014 року по 29.05.2014 року та з
11.06.2014 року по 18.06.2014 року. Розгляд
справи був відкладений з 29.05.2014 року на
11.06.2014 року. Ухвалою господарського
суду від 29.05.2014 року строк розгляду
спору продовжений на 15 днів.

У судовому засіданні 18.06.2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2012 року між Приватним підприємством
"Укртехпром" (постачальник) та
Публічним акціонерним товариством
"Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат"
(покупець) був укладений договір № Т263/05
(далі - Договір) за умовами п. 1.1. якого
постачальник зобов'язується передати у
власність покупцеві товар, повне
найменування якого (номенклатура,
асортимент), марка, вид, сорт, кількісні
та якісні характеристики вказуються в
Специфікаціях (Додатках) до Договору
(далі - товар), які є його невід'ємною
частиною, а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар та оплатити
його в порядку і на умовах,
передбачених цим Договором.

Строк дії Договору передбачений п. 11.1.
Договору, згідно якого даний Договір
набуває чинності з моменту його
підписання обома сторонами і
скріплення їх печатками. Термін дії
договору закінчується 31.12.2012 року, але
не раніше повного виконання
зобов'язань обома сторонами.

Порядок оплати та форма розрахунків
вказуються сторонами в Специфікаціях
(Додатках) до даного Договору (п. 4.6.
Договору).

Загальна вартість товару за даним
Договором складає суму партій товару
по всім Специфікаціям (Додаткам), цього
Договору (п. 4.1. Договору).

Відповідно до п.п. 4.2.-4.3. Договору ціна
кожного найменування товару, його
марки, виду, сорту, одиниці виміру, а
також загальна вартість кожної партії
товару вказується в Специфікаціях
(Додатках) до Договору. Ціна і загальна
вартість кожної партії товару,
зазначена в п. 4.2. даного Договору
встановлюється в національній валюті
України - гривні і не підлягає зміні.

Згідно п. 3.1. Договору постачальник
зобов'язується поставити покупцеві
товар на умовах та у спосіб,
зазначеними в Специфікаціях (Додатках)
до цього Договору. Умови поставки
визначаються згідно Міжнародних
правил тлумачення торгових термінів
"Інкотермс 2010".

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що
відповідно до п. 3.4. Договору, разом з
товаром, але не пізніше дати поставки
товару постачальником надаються
покупцеві наступні документи:
рахунок-фактура (оригінал); видаткова
накладна (оригінал); залізнична
накладна (оригінал) - за умови поставки
залізничним транспортом, або
товарно-транспортна накладна
(оригінал) - за умови поставки
автотранспортом; сертифікат якості
виробника товару, а також інші
документи згідно п.п. 2.3., 2.4. Договору
(оригінали, або належним чином
засвідчені копії); у разі якщо товар
підлягає сертифікації - сертифікат
відповідності по системі сертифікації
УкрСЕПРО, гігієнічний, екологічний
сертифікат, а також інші сертифікати
згідно з чинним законодавством України
(оригінали або належним чином
засвідчені копії); документи, надання
яких обумовлено в Специфікаціях
(Додатках) до Договору.

Сторони погодили та підписали наступні
Додатки до Договору: Специфікацію
(Додаток № 4) від 03.08.2012 року на суму 12
320,00 грн., Специфікацію (Додаток № 5) від
03.08.2012 року на суму 114 560,00 грн., умови
оплати за якими - відстрочка платежу 5
(п'ять) банківських днів з моменту
приймання на склад покупця пакету
товаросупровідних документів
зазначених у п. 3.4. Договору. Строк
поставки - до 30.09.2012 року.

Також сторони погодили та підписали
Специфікацію ( Додаток № 6) від 02.11.2012
року на суму 388 680,00 грн. та Специфікацію
( Додаток № 7) від 07.12.2012 року на суму 224
600,00 грн., умови оплати за якими -
відстрочка платежу 35 банківських днів
з моменту приймання на склад покупця
пакету товарносупровідних документів
зазначених у п. 3.4. Договору. Строк
поставки - до 30.12.2012 року.

На виконання умов Договору позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 740 160,00 грн. згідно вищенаведених
Специфікацій (Додатків) до Договору,
серед яких неоплаченим є товар за
Специфікацією (Додаток № 6) та
Специфікацією (Додаток № 7), відповідно
до видаткової накладної № 3842 від 27.12.2012
року на суму 265 640,00 грн.

На підтвердження наведеного факту
позивач надав до суду копію
товарно-транспортної накладної № 3842
від 27.12.2012 року на суму 265 640,00 грн. та
копію довіреності № 1206 від 26.12.2012 року,
за якою товар за спірною видатковою
накладною був отриманий від позивача
уповноваженою особою відповідача.

Також на доказ правомірності своїх дій
позивач надав до суду рахунок на оплату
по замовленню № 1541 від 29.10.2012 року на
суму 265 640,00 грн., копію сертифікату № 1650
від 21.09.2012 року, копію сертифікату
відповідності серії ВВ № 559774 від 20.04.2012
року з додатком серії ГЕ № 905002, копію
сертифікату якості № 9339, копію
сертифікату № 957 від 19.09.2012 року, копію
сертифікату відповідності серії ВВ №
902058 від 29.08.2012 року з додатком серії ГЕ
№ 879411, копію сертифікату № 366 від 26.02.2012
року, у яких зазначений спірний товар.

Позивач посилається на неоплату
відповідачем поставленого товару за
договором поставки № Т263/05 від 28.02.2012
року та Специфікацією (Додаток № 6) від
02.11.2012 року, Специфікацією (Додаток № 7)
від 07.12.2012 року у сумі 265 640,00 грн., згідно
видаткової накладної № 3842 від 27.12.2012
року, що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (ч.1 ст.193
Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного
кодексу України).

З огляду на положення п. 4.6 Договору та
умов Специфікацій (Додатків), строк
оплати поставленого позивачем товару
за видатковою накладною № 3842 від 27.12.2012
року є таким, що настав.

Позивач просить стягнути з відповідача
суму основного боргу в розмірі 265 640,00
грн. (вартість поставленого товару за
видатковою накладною № 3842 від 27.12.2012
року).

Доказів оплати поставленого товару в
сумі 265 640,00 грн. відповідач не надав,
доводи позивача, наведені в
обґрунтування позову, не спростував.

Заперечення відповідача щодо того, що
строк оплати товару не настав, оскільки
позивачем не передано разом з товаром
пакету товарносупровідних документів,
які саме і є підставою для оплати
товару є необґрунтованими з наступних
підстав.

Як зазначено вище, пунктом 4.6. Договору
передбачено, що порядок оплати товару
та форма розрахунків вказуються
сторонами в Специфікаціях до цього
договору, а згідно умов Специфікацій
(Додатки №№ 6-7) до Договору оплата
товару - відстрочка платежу 35
банківських днів з моменту приймання
на склад покупця з пакетом
товарносупровідних документів
зазначених у п. 3.4. Договору.

27.11.2012 року уповноваженими особами
сторін підписана видаткова накладна №
3842 від 27.12.2012 року на суму 265 640,00 грн.

Наведена видаткова накладна зі сторони
відповідача підписана без заперечень,
тобто на момент передачі товару та
підписання накладної у нього не
виникало питання щодо комплектності,
кількості одиниць поставки даного
товару та товарносупровідних
документів. Крім того, відповідач з
часу отримання товару не скористався
наданим йому нормами ст. 666 Цивільного
кодексу України правом встановити
постачальнику строк для передачі
необхідних документів, що стосуються
товару, а в разі не виконання вимог -
відмовитися від договору та повернути
товар.

Відповідач у період з часу отримання
товару не відмовився та не повідомив
позивача про намір відмовитися від
товару через відсутність будь-яких
документів, що його стосуються,
водночас і не вимагав від позивача
надання цих документів.

Крім того, ненадання
товарносупровідних документів не є
відкладальною умовою в розумінні ст. 212
Цивільного кодексу України та не є
простроченням кредитора в розумінні
ст. 613 Цивільного кодексу України, тому
не звільняє відповідача від обов'язку
оплатити товар.

Наведені відповідачем у відзиві на
позов доводи не спростовують
встановлений господарським судом факт
наявності заборгованості відповідача
перед позивачем, та не звільняють
відповідача від виконання зобов'язання
за договором.

Поставки, які відбувалися раніше
спірних правовідносин - оплачені, та
окремого оформлення передачі
сертифікатів сторонами не передбачали.
До того ж товар, визначений п. 2
Специфікації (Додатку № 7) (п. 1
видаткової накладної № 3842 від 27.12.2012
року) аналогічний товару, що був
поставлений раніше на підставі п. 2
Специфікації (Додатку № 6), стосовно
чого відповідач не заперечує та
зазначає, що сертифікат якості ним
отриманий.

Отже, звичаї ділового обороту, що
склалися між сторонами, не
передбачають оформлення передачі
сертифікатів якості окремими
документами (актами приймання-передачі
тощо), крім видаткової накладної на
товар.

Таким чином, наведені відповідачем у
відзиві на позов доводи не
спростовують встановлений
господарським судом факт наявності
заборгованості відповідача перед
позивачем, та не звільняють
відповідача від виконання зобов'язання
за договором.

За викладеного, є правомірними та
такими, що підлягають задоволенню
позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача
основного боргу в сумі 265 640,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського
кодексу України виконання
господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою.
Виконання зобов'язання забезпечується,
якщо це встановлено договором або
законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Пункт 9.3. Договору передбачає, що у разі
порушення термінів оплати за
поставлений товар згідно даного
Договору більше 10-ти календарних днів
покупець сплачує постачальнику пеню у
розмірі 0,5% від суми несплаченого
товару за кожний день прострочення,
починаючи з 11-го календарного дня
прострочення.

Позивач нарахував та заявив до
стягнення пеню за період прострочення
оплати з 25.02.2013 року по 25.08.2014 року у сумі
19 213,41 грн.

Відповідач проти вимог позивача щодо
нарахування пені заперечує, у заяві про
застосування позовної давності
зазначає, що позивач першим днем
прострочення оплати товару, враховуючи
положення п. 9.3. Договору, вважає 25.02.2013
року, а з позовними вимогами звернувся
до суду 26.03.2014 року, тому, з огляду на
умови п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, за якими
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення пені, позовна давність
сплила (14.02.2014 року + 1 рік = 13.02.2014 року).

При дослідженні вказаних обставин
справи, судом встановлено, що у
розрахунку розміру пені позивачем
допущено арифметичну помилку,
пов'язану із кількістю днів у взятому
періоді нарахування пені, а відповідач
невірно застосовує правила обчислення
позовної давності. Так, позивач
нарахував пеню за період з 25.02.2013 року
по 25.08.2014 року, проте, враховуючи
наведені вище положення п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України, заявлена до стягнення сума
пені підлягає частковому задоволенню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно п. 1. ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу
України позовна давність в один рік
(спеціальна позовна давність)
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Положеннями п. 1.7. Постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013
року якщо у договорі або законі не
встановлено строку (терміну), у який
повинно бути виконано грошове
зобов'язання, судам необхідно виходити
з приписів частини другої статті 530 ЦК
України. Цією нормою передбачено, між
іншим, і можливість виникнення
обов'язку негайного виконання; такий
обов'язок випливає, наприклад, з
припису частини першої статті 692 ЦК
України, якою визначено, що покупець за
договором купівлі-продажу повинен
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього; відтак якщо
договором або актами цивільного
законодавства не встановлено інший
строк оплати товару, відповідна оплата
має бути здійснена боржником негайно
після такого прийняття, незалежно від
того, чи пред'явив йому кредитор
пов'язану з цим вимогу. При цьому
передбачена законом відповідальність
за невиконання грошового зобов'язання
підлягає застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору. Відповідні
висновки випливають зі змісту частини
другої статті 530 ЦК України.

За викладеного, господарський суд
зазначає, що початком прострочення
виконання зобов'язання відповідача
щодо оплати товару є наступний день зі
спливом строку 35-ти банківських днів,
які передбачені вищенаведеними
умовами Договору та Специфікаціями
(Додатками №№ 6-7) до Договору, а п. 9.3.
Договору передбачає відстрочення
періоду оплати товару за Договором,
тому початком періоду нарахування пені
має бути 19.02.2013 року, кінцевою датою
нарахування пені є 18.08.2013 року (6
місяців, оскільки період з 19.02.2013 року
по 19.08.2013 року складає 6 місяців і 1 день).

При цьому суд зазначає, що встановивши,
що підлягає сплаті пеня, починаючи з 11
дня прострочення (01.03.2013 року), сторони
не змінили початок нарахування пені, а
встановили 10-денний пільговий період,
коли пеня не стягується навіть в умовах
прострочення, що є правом сторін.

Суд враховує, що відповідно до п. 2.5.
Постанови Пленуму Вищого
Господарського Суду України "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" № 14 від
17.12.2013 року: щодо пені за порушення
грошових зобов'язань застосовується
припис частини шостої статті 232 ГК
України. Даним приписом передбачено не
позовну давність, а період часу, за який
нараховується пеня і який не повинен
перевищувати шести місяців від дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконане; законом або укладеним
сторонами договором може бути
передбачено більшу або меншу
тривалість цього періоду. Його перебіг
починається з дня, наступного за
останнім днем, у який зобов'язання мало
бути виконане, і початок такого
перебігу не може бути змінений за
згодою сторін.

Отже, пеня, що може бути стягнута,
розраховується за період з 01.03.2013 року
(11 календарний день прострочення) по
18.08.2013 року.

Однак, датою звернення позивача до суду
є 01.04.2014 року, про що свідчить відбиток
штемпеля на поштовому конверті, у якому
позов надійшов до суду, відтак початком
періоду нарахування пені, що перебуває
в межах позовної давності, є 01.04.2013 року
(01.04.2014 року - 1 рік = 01.04.2013 року).

Отже, з урахуванням викладеного, вимога
про стягнення з відповідача пені
підлягає задоволенню частково за
період з 01.04.2013 року по 18.08.2013 року у сумі
14 730,28 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивач нарахував та заявив до
стягнення 3% річних за період з 14.02.2012
року по 26.03.2014 року у розмірі 8 864,37 грн.

При дослідженні обставин справи суд
встановив, що у розрахунку розміру 3%
річних позивачем допущено арифметичну
помилку, пов'язану із кількістю днів у
взятому періоді нарахування 3% річних.
Так, позивач нарахував 3% річних за
період з 14.02.2012 року по 26.03.2014 року, тоді
як необхідно нараховувати з 19.02.2013 року
по 26.03.2014 року, тому вимога про
стягнення з відповідача 3% підлягає
задоволенню частково за період з 19.02.2013
року по 26.03.2014 року у сумі 8 755,20 грн.

Також позивач просить стягнути на свою
користь інфляційні втрати, розраховані
від суми боргу за товар поставлений із
застосуванням індексу інфляції за
період з лютого 2013 року по лютий 2014
року.

При дослідженні обставин справи суд
встановив, що у розрахунку розміру
інфляційних втрат позивачем допущено
арифметичну помилку, так як початком
періоду прострочення виконання
зобов'язань з оплати за Договором є
19.02.2014 року, відповідно інфляційні
втрати повинні нараховуватись за
період з березня 2013 року по лютий 2014
року.

Проте, розрахована сума у розмірі 2 919,78
грн. є меншою, ніж може бути заявлена
(3188,61 грн.), тому вимога про стягнення з
відповідача інфляційних втрат
підлягає задоволенню за період з
березня 2013 року по лютий 2014 року у сумі 2
919,78 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого
Протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод: кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права. Європейський суд з прав людини
під терміном «власність» розуміє також
грошові кошти, що підлягають оплаті.
Невиконанням обов'язку щодо оплати
отриманого товару відповідач порушує
права позивача, безпідставно не
передаючи грошові кошти (вартість
товару) у власність позивача.

Отже, заявлені позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню і з
відповідача підлягає стягненню 292 045,26
грн. (основний борг у розмірі 265 640,00 грн.,
пеня у розмірі 14 730,28 грн., 3% річних у
розмірі 8 755,20 грн., інфляційні втрати у
розмірі 2 919, 78 грн.).

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
з відповідача підлягає стягненню
судовий збір пропорційно розміру
задоволених позовних вимог у розмірі 5
840,90 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.
1 ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.ст. 1, 33, 34, 49,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат" (53300,
Дніпропетровська область, м.
Орджонікідзе, вул. Калініна, 11,
ідентифікаційний код 00190928) на користь
Приватного підприємства "Укртехпром"
(49050, м. Дніпропетровськ, вул. Гагаріна,
буд. 115, ідентифікаційний код 30392599)
заборгованість у розмірі 265 640,00 грн.,
пеню у розмірі 14 730,28 грн., 3% річних у
розмірі 8755,20 грн., інфляційні втрати у
розмірі 2 919, 78 грн. та судовий збір у
розмірі 5 840,90 грн.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено - 20.06.2014 року.

Суддя
О.М. Крижний