м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/7090/14 16.06.14
За позовомТовариства з обмеженою
«Фаетон-Груп»доТовариства з обмеженою
відповідальністю «Кондитерська
Волконського»простягнення 111 909,01
грн.Суддя Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача:Воробйова В.В. від
відповідача:не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фаетон-Груп» (надалі
- ТОВ «Фаетон-Груп») звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кондитерська
Волконського» (надалі - ТОВ
«Кондитерська Волконського») про
стягнення 111 909,01 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем виконано обов'язок з
поставки товару на виконання умов
договору поставки №22/11/12 від 22.11.2012 р., а
відповідач належним чином зобов'язання
по оплаті поставленого товару не
виконав, у зв'язку з чим виникла
заборгованість у розмірі 100 267,27 грн.
Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача пені у
розмірі 6 648,45 грн., 3% річних у розмірі 1
519,23 грн. та інфляційних у розмірі 3
474,06 грн. за прострочення виконання
грошового зобов'язання.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 17.04.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено розгляд справи
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.05.2014 р. розгляд справи
відкладено на 16.06.2014 р. у зв'язку із
неявкою представника відповідача та
неподанням витребуваних доказів.
Представник позивача в судове
засідання з'явилася, на виконання вимог
ухвали суду надала пояснення по суті
спору, позовні вимоги підтримала
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, витребуваних
ухвалою суду доказів та відзив на
позовну заяву не подав, про поважні
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час і місце розгляду справи був
належним чином повідомлений, що
підтверджується відмітками на звороті
ухвали суду.
Місцезнаходження відповідача за
Шевченка/вул. Пушкінська, 5-7/29, на яку
було відправлено ухвали суду,
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців №18716826 від
22.05.2014 р., матеріалами справи та вказано
Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2012 р. між ТОВ «Фаетон-Груп»
(постачальник) та ТОВ «Кондитерська
Волконського» (покупець) було укладено
договір поставки №22/11/12 (надалі -
«Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору
постачальник зобов'язується поставити
покупцю, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити в порядку та на
умовах, передбачених даним договором
продукти харчування (товар).

Пунктом 4.6 Договору визначено, що
оплата по даному договору здійснюється
покупцем в строки та в порядку,
вказаними в п. 4.6.1 даного договору, а
саме: протягом 21 календарного дня, що
рахуються з моменту поставки товару
покупцю.

На виконання умов Договору позивачем
поставлялася, а відповідачем
приймалася та частково оплачувалась
продукція, що підтверджується
видатковими накладними за період з
23.04.2013 р. по 27.12.2013 р. та банківськими
виписками з рахунку позивача.

21.03.2014 р. між сторонами було підписано
акт звіряння розрахунків, відповідно
до якого заборгованість відповідача
перед позивачем становить 100 767,27 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання по оплаті поставленого
згідно Договору товару, у зв'язку з чим
позивач вказує на існування
заборгованості у розмірі 100 767,27 грн.

Укладений сторонами договір є
договором поставки, а відтак між
сторонами виникли правовідносини, які
підпадають під правове регулювання
Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Із матеріалів справи вбачається, що у
період з 23.04.2013 р. по 27.12.2013 р. на
виконання умов Договору позивачем було
поставлено, а відповідачем прийнято
товар згідно видаткових накладних на
загальну суму 104 406,45 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 692 Цивільного кодексу України
визначено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України та п. 4.6.1
Договору, відповідач повинен був
сплатити вартість поставленої
продукції протягом 21 календарного дня,
що рахуються з моменту поставки товару
покупцю.

Відповідачем частково сплачувались
грошові кошти в рахунок відшкодування
вартості поставленої продукції за
Договором, що підтверджується
банківськими виписками з рахунку
позивача.

Крім того, 21.03.2014 р. між сторонами було
підписано акт звіряння розрахунків,
відповідно до якого заборгованість
відповідача перед позивачем становить
100 767,27 грн.

При цьому, акт звірки взаємних
розрахунків, хоча і не є доказом
виникнення прав і обов'язків, може і має
оцінюватись судом у випадку сумнівів
щодо існування правовідносин та
виконання зобов'язання.

Судом встановлено, а відповідачем не
спростовано, що наявні у матеріалах
справи документи є первинними
документами бухгалтерського обліку,
належними та допустимими письмовими
доказами, що підтверджують існування
між сторонами спору зобов'язальних
правовідносин, одержання за видатковою
накладною товару уповноваженим
представником відповідача.

Підписавши акт звірки взаємних
розрахунків без зауважень, відповідач
вчинив дії, що підтверджують існування
правовідносин та виконання
зобов'язання на підставі підписаних
сторонами видаткових накладних, які
містять печатки обох сторін Договору.

Аналогічні висновки містяться у
постанові Вищого господарського суду
України у справі №920/1782/13 від 15.04.2014 р.

Таким чином, заборгованість
відповідача за поставлений товар
становить 100 767,27 грн., строк виконання
грошового зобов'язання на момент
розгляду справи настав, а позивачем
заявлено вимогу про стягнення з
відповідача заборгованості у розмірі
100 267,27 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача 100 267,27 грн. за поставлений
товар. Відповідачем вказана
заборгованість не спростована, доказів
її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

ТОВ «Кондитерська Волконського»
обставин, з якими чинне законодавство
пов'язує можливість звільнення його
від відповідальності за порушення
зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ
«Фаетон-Груп» про стягнення з ТОВ
«Кондитерська Волконського»
заборгованості у розмірі 100 267,27 грн. є
правомірними та обґрунтованими.

Також позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача пені у розмірі
6 648,45 грн., 3% річних у розмірі 1 519,23 грн.
та інфляційних у розмірі 3 474,06 грн. за
прострочення виконання грошового
зобов'язання за період з 14.05.2013 р. по
14.04.2014 р.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений строк свого обов'язку по
сплаті грошових коштів не виконав,
допустивши прострочення виконання
зобов'язання, тому дії відповідача є
порушенням договірних зобов'язань (ст.
610 Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом або договором
відповідальності.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, якими
зокрема є сплата неустойки.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 7.4 Договору визначено, що при
простроченні оплати товару покупець
зобов'язаний сплатити за наявності
вимоги постачальника штрафну
неустойку у вигляді пені у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми заборгованості за кожний день
прострочення платежу до моменту
фактичного виконання зобов'язання.

Позивачем заявлена до стягнення з
відповідача пеня у розмірі 6 648,45 грн.,
розрахована за прострочення виконання
грошового зобов'язання у період з 14.05.2013
р. по 14.04.2014 р., проте суд здійснює
перерахунок пені з огляду на наступне.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Тобто, пеня нараховується за перші
шість місяців прострочення, а не за
весь період прострочення до подачі
позову.

Отже, з урахуванням викладеного за
перерахунком суду, правомірним є
стягнення пені у розмірі 5 363,50 грн. В
іншій частині (1 284,95 грн.) пеня
нарахована безпідставно, а тому в
задоволенні позову в цій частині
необхідно відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд перевірив наданий позивачем
розрахунок та вважає за можливе
стягнути з відповідача 3% річних у
розмірі 1 519,23 грн. та інфляційних у
розмірі 3 474,06 грн.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог та
стягнення з ТОВ «Кондитерська
Волконського» на користь ТОВ
«Фаетон-Груп» заборгованості у розмірі
100 267,27 грн., пені у розмірі 5 363,50 грн., 3%
річних у розмірі 1 519,23 грн. та
інфляційних у розмірі 3 474,06 грн.

В задоволенні позову в частині
стягнення пені у розмірі 1 284,95 грн.
необхідно відмовити з викладених
підстав.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фаетон-Груп» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кондитерська
Волконського» (01004, м. Київ, бульвар Т.
Шевченка/вул. Пушкінська, 5-7/29;
ідентифікаційний код 33193958) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фаетон-Груп» (03680, м.
Київ, вул. Димитрова, 5-Б, кім. 08;
ідентифікаційний код 36149299)
заборгованість у розмірі 100 267 (сто
тисяч двісті шістдесят сім) грн. 27 коп.,
пеню у розмірі 5 363 (п'ять тисяч триста
шістдесят три) грн. 50 коп., 3% річних у
розмірі 1 519 (одна тисяча п'ятсот
дев'ятнадцять) грн. 23 коп., інфляційні у
розмірі 3 474 (три тисячі чотириста
сімдесят чотири) грн. 06 коп. та судовий
збір у розмірі 2 212 (дві тисячі двісті
дванадцять) грн. 48 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 19.06.2014 р.

Суддя
В.П. Босий