ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2014 р.
Справа № 914/1535/14

За позовом: Прокурора Личаківського
району м. Львова в інтересах держави в
особі: Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства в
особі «Державного проектного
інституту проектування комунального
будівництва «Львівдіпрокомунбуд», м.
Львів,

До відповідача: Управління
капітального будівництва Львівської
міської ради, м. Львів,

Про заборгованості в сумі 175 250,67 грн.

В судове засідання з'явились:

від прокуратури: Лука Г.В

від позивача: Маргаль Н.Б. - заступник
директора

від відповідача: Депа Ю.-М.Р. -
представник

Суддя
Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання
Кравець О.І.

Суть спору: Подано позов Прокурора
Личаківського району м. Львова в
інтересах держави в особі:
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства в особі «Державного
проектного інституту проектування
комунального будівництва
«Львівдіпрокомунбуд» до Управління
капітального будівництва Львівської
міської ради про заборгованість в сумі
175 250,67 грн.

В судовому засіданні 19.05.2014 року судом
було оглянуто оригінали документів,
які в належно завірених копіях
долучені до матеріалів справи.

Судовий розгляд справи відкладався з
підстав зазначених в попередніх
ухвалах суду.

23.06.2014 року представником позивача було
подано уточнення позовних вимог в яких
просить суд стягнути з відповідача 114
036,00 грн. основного боргу, 8 741,70 грн. -
пені, 12 560,67 грн. - інфляційних збитків та
1 936,70 грн. - трьох відсотків річних.

Представники прокуратури та позивача
уточненні позовні вимоги підтримали
повністю з мотивів наведених в
позовній заяві та наданих поясненнях.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив та в обґрунтування своїх
доводів посилався на відсутність
бюджетних призначень та фактичних
надходжень, які можуть бути скеровані
для розрахунків за виконанні роботи.

В судовому засіданні 25.06.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, та оцінивши докази в
їх сукупності, встановив наступне:

10.06.2013 року між Управлінням
капітального будівництва Львівської
міської ради (надалі Замовник) та
Державним підприємством
«Львівдіпрокомунбуд» (надалі
Виконавець) було укладено Договір № 4930
на виконання проектно - вишукувальних
робіт.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Виконавець
зобов'язується на підставі вихідних
даних на проектування, надати
Замовнику, своїми силами і засобами
виготовити згідно з державними
будівельними нормами та іншими
нормативними документами
проектно-кошторисну документацію по
об'єкту.

Згідно п. п. 2.1, 2.2 Договору, вартість
проектних робіт відповідно до
протоколу погодження договірної ціни
(додаток 1), який є невід'ємною частиною
даного Договору, становить 159 673,20 грн., в
тому числі ПДВ 26612,20 грн. Оплата за
виконанні роботи здійснюється
Замовником шляхом перерахування
коштів на рахунок Виконавця.

Відповідно до п. 2.3 Договору, Замовник
бере на себе зобов'язання провести
повну оплату за виконані проектно -
вишувальні роботи протягом п'ятнадцяти
календарних днів з дня підписання акту
здавання - приймання документації.

Згідно до п. 4.1 Договору, Виконавець
подає Замовнику проектну документацію
у чотирьох примірниках за актом
здавання - приймання виконаних робіт та
накладною шляхом особистої передачі
або письмово. Додаткові примірники
проектно - кошторисної документації,
які передаються на прохання Замовника,
оплачуються додатково.

Виконавцем вказані договірні
зобов'язання виконанні в обумовленні
терміни і прийнятті за погодженою
договірною ціною по Акту здачі -
приймання проектної продукції № 1/4930
від 07.11.2013 р., який пропечатаний та
підписаний повноважними
представниками.

Позивачем Відповідачу було направлено
лист-вимогу № 04/40 від 05.02.2014 р. про
погашення заборгованості в найкоротші
терміни, який залишений відповідачем
без відповіді і задоволення.

Станом на день розгляду справи,
заборгованість відповідача перед
позивачем з урахуванням уточнених
позовних вимог складає 114 036,00 грн.

Позивачем нараховані згідно
уточнюючого розрахунку три відсотки
річних - 1 936,70 грн. та інфляційні збитки -
12 560,67 грн. Крім цього, відповідно до п. 5.5
Договору позивачем нарахована пеня у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка складає 8 741,70 грн.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін суд прийшов до
висновку, що уточнені позовні вимоги
підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з
наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України
зобов'язання це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193
Господарського кодексу України, де
зазначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, на
виконання умов Договору № 4930 на
виконання проектно - вишукувальних
робіт від 10.06.2013 року та Акту здачі -
приймання проектної продукції № 1/4930
від 07.11.2013 р., який підписаний та
скріплений мокрими печатками сторін,
Позивачем виконано свої договірні
зобов'язання на загальну суму 159 673,20
грн.

Відповідно до п. 2.3 Договору, Замовник
бере на себе зобов'язання провести
повну оплату за виконані проектно -
вишувальні роботи протягом п'ятнадцяти
календарних днів з дня підписання акту
здавання - приймання документації.

Позивачем відповідачу було направлено
лист-вимогу № 04/40 від 05.02.2014 р. про
погашення заборгованості в найкоротші
терміни, який залишений Відповідачем
без відповіді і задоволення.

Як вбачається із позовних вимог та
матеріалів справи станом на день
розгляду справи заборгованість
відповідача 2 становить 114 036,00 грн.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання, а саме: сплата
суми боргу з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення та
трьох відсотків річних від
простроченої суми. За несвоєчасне
виконання договірних зобов'язань
нараховані позивачем три відсотки
річних в сумі 1 936,70 грн. та інфляційні
збитки в сумі 12 560,67 грн. підлягають до
стягнення з відповідача.

Положенням ст. 610 ЦК України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частинами 1-3 статті 612 Цивільного
кодексу України встановлено, що
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення. Якщо внаслідок
прострочення боржника виконання
зобов'язання втратило інтерес для
кредитора, він може відмовитися від
прийняття виконання і вимагати
відшкодування збитків.

Згідно із ч. 1 ст. 220 Господарського
кодексу України боржник, який
прострочив виконання господарського
зобов'язання, відповідає перед
кредитором (кредиторами) за збитки,
завдані простроченням, і за
неможливість виконання, що випадково
виникла після прострочення.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до п.6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно п. 5.5 Договору, за порушення
Виконавцем термінів розробки
документації (термінів виконання
етапів відповідних робіт) Виконавець
сплачує Замовнику пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми невиконання робіт за кожний день
затримки згідно з чинним
законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме уточнюючого розрахунку, позивачем
нарахована пеня в межах
шестимісячного строку позовної
давності, яка не перевищує подвійної
облікової ставки НБУ, та підлягає до
стягнення в розмірі 8 741,70 грн.

Відповідно до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідач доказів оплати боргу суду
не представив. Також суд вважає за
доцільне зазначити, що доводи
відповідача щодо не виконання своїх
договірних зобов'язань з підстав
відсутності бюджетних призначень, що
можуть бути скеровані для розрахунку
за виконанні роботи не заслуговують на
увагу з тих підстав, що дані
зобов'язання укладались без врахування
вище зазначених обставин.

Враховуючи не подання відповідачем
доказів оплати за виконанні роботи, суд
вважає, що позовні вимоги обґрунтовані
та підлягають до задоволення.

Судові витрати слід віднести на
відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись 3,4,41,42,43,
44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82,84,85 ГПК України, суд
, -

В И Р І Ш И В:

1. Уточнені позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Управління капітального
будівництва Львівської міської ради
(79041, м. Львів, вул. Горбочевського, 10, ) на користь Державного
проектного інституту проектування
комунального будівництва
«Львівдіпрокомунбуд» (79005, м. Львів, вул.
Ак. Богомольця, 9, ) - 114
036,00 грн. - основного боргу, 8 741,70 грн. -
пені, 1 936,70 грн. - трьох відсотків річних
та 12 560,67 грн. - інфляційних збитків.

3. Стягнути з Управління капітального
будівництва Львівської міської ради
(79041, м. Львів, вул. Горбочевського, 10, ) в доход державного бюджету
України 2 745,50 грн. судового збору.

4. Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів до Львівського
апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116
ГПК України.

Повний текст рішення
виготовлений та підписаний 25.06.2014 року.

Суддя
Березяк Н.Є.