ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.14р. Справа № 904/2362/14

за позовом Державного промислового
підприємства
"Кривбаспромводопостачання", м.Кривий
Ріг, Дніпропетровська область

до Державного підприємства
"Криворізька теплоелектроцентраль", м.
Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за
договором на централізоване питне
водопостачання у 2010 році в сумі 749 677
грн. 69 коп.

Суддя Красота О.І.

Представники:

від позивача: Голубенко М.С. дов.
№16-04-1670 від 19.05.2014 року;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Державне промислове підприємство
"Кривбаспромводопостачання"
(далі-Позивач) звернулось до
господарського суду з позовом до
Державного підприємства "Криворізька
теплоелектроцентраль"
(далі-Відповідач) про стягнення
заборгованості за договором на послуги
з постачання технічної води в сумі 693 797
грн. 42 коп. - основного боргу, 35 351 грн. 65
коп. - пені, 12 376 грн. 72 коп. - 3% річних, 8 151
грн. 90 коп. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням Відповідачем
умов Договору на централізоване питне
водопостачання у 2010 році №37 від 10.12.2009
року. (а.с. 9-11).

12.06.2014 року Позивач направив на адресу
суду заяву про збільшення розміру
позовних вимог відповідно до якої
просить суд стягнути з Відповідача
заборгованість за договором на послуги
з постачання технічної води в сумі 693 797
грн. 42 коп. - основного боргу, 36 531 грн. 59
коп. - пені, 12 376 грн. 72 коп. - 3% річних, 8 151
грн. 90 коп. - інфляційних втрат.

12.06.2014 року Відповідач направив на
адресу суду відзив на позов в якому не
погоджується з розрахунком Позивача 3%
річних та інфляційних витрат надавши
при цьому контр розрахунок, а також
вказує про відсутність підстав
задоволення позовних вимог в частині
стягнення суми пені так як відносно
нього порушено справу про банкрутство
та введено мараторій на задоволення
вимог кредиторів.

12.06.2014 року Позивач направив на адресу
суду заяву про продовження строку
вирішення справи на підставі ст.. 69 ГПК
України.

Ухвалою господарського суду від 12.06.2014
року строк вирішення спору було
продовжено до 27.06.2014 року.

В судовому засіданні представник
Позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, доказів оплати за спірним
договором до суду не надав. 26.06.2014 року
направив на адресу суду клопотання про
відкладення розгляду спору з підстав
перенесення розгляду справи № 5005/3893/2011.

Суд вважає, що вказане клопотання
Відповідача задоволенню не підлягає з
підстав того, що Відповідач надав на
адресу суду свої заперечення стосовно
заявлених позовних вимог, в яких
фактично висловив свою позицію в
частині суми основної заборгованості
та інших нарахувань, крім того суд не
може виходити за межі строку розгляду
справи визначений ст.. 69 ГПК України.

Отже, суд вважає можливим розглянути
справу за відсутності представника
Відповідача, оскільки останній
повідомлений про час та місце судового
засідання належним чином, а в
матеріалах справи наявні документи
необхідні для вирішення спору по суті
та прийняття обґрунтованого рішення.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу сторонами не
подавалось.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представника Позивача,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
господарський суд, -

встановив:

10.12.2009 року між Державним промисловим
підприємством
"Кривбаспромводопостачання"
(далі-Виконавець) та Державним
підприємством "Криворізька
теплоелектроцентраль" (далі-Споживач)
був укладений Договір на
централізоване питне водопостачання у
2010 році №37 (далі-Договір), відповідно до
пункту 1.1 якого його предметом є
послуги з централізованого постачання
питної води, що відповідає ГОСТУ 2874-82
"Вода питна", до мережі розподілу
балансової належності мереж Виробника
по підключеннях:

1) Водопроводу Споживача Ш 250 мм до
магістрального Х-го одиночного
водогону Ш 700 мм Виробника;

2) Водопроводу Ш 200 мм від водогону Ш 1000
мм (Радушне - ШПФ).

Обсяги питного водопостачання по
місцях наведені в графіку, викладеному
в пункті 2.1 Договору, який складений на
підставі заявки Споживача (вих №16207/137
від 20.11.2009 року) та з врахуванням
технічних можливостей Виробника, в
тому числі водоспоживання субабонента.
(п.2.1 Договору з урахуванням Додаткової
угоди №2 від 04.10.2010 року).

Згідно з підпунктом 3.1.1 пункту 3.1
Договору, обсяг централізованого
питного водопостачання визначається
за показниками водовимірювальних
приладів, встановлених Споживачем на
межах розподілу балансової належності
мереж.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що на
момент його укладення тариф на послуги
питного водопостачання складає 0,63 грн.
(з ПДВ) за 1 м3. Орієнтована сума Договору
на момент його укладення складає 1 001 700
грн. 00 коп. (з ПДВ).

За результатами розрахункового
(поточного) місяця та на підставі акту
про обсяг водопостачання Виробник
надає під розпис уповноваженій особі
Споживача або надсилає рекомендованим
листом до кінця поточного місяця
рахунок для розрахунку за обсяги
питного централізованого
водопостачання. Розрахунок за фактично
отриману воду повинен бути здійснений
Споживачем в повному обсязі до 10 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок Виробника. (п. 4.3
Договору з урахуванням протоколу
розбіжностей).

Відповідно до пункту 10.1 Договору з
урахуванням Додаткової угоди від 18.06.2010
року, він набирає сили з моменту його
підписання і діє до 31.12.2010 року та
вважається продовженим на кожний
наступний календарний рік, якщо за
місяць до закінчення строку не буде
письмово заявлено однією із сторін про
відмову від Договору або його перегляд.
Закінчення строку дії Договору не
звільняє Споживача від
відповідальності за невиконання
зобов'язань з оплати отриманих послуг,
яке не було виконано в передбачений
Договором термін.

На виконання умов Договору з січня по
грудень 2013 року Позивачем Відповідачу
було надано послуги водопостачання та
водовідведення в загальному обсязі 843
446 м3, що підтверджується Актами надання
послуг та виставленими на їх підставі
рахункам (а.с. 22-33), на загальну суму 693 797
грн. 42 коп., що також вбачається з
розрахунку суми боргу Позивача. (а.с.46)

Відповідач за надані Позивачем послуги
не розрахувався, внаслідок чого за ним
утворилась заборгованість в сумі 693 797
грн. 42 коп., доказів сплати якої
сторонами суду не надано.

Вказана заборгованість в сумі 693 797 грн.
42 коп. також підтверджується Актом
звірки взаємних розрахунків
підписаного та скріпленого печатками
сторін станом на 20.05.14р. (а.с. 71).

Відповідно до статей 173, 174
Господарського кодексу України
господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського
характеру на користь іншого суб'єкта
(виконати роботу, передати майно,
сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматися від певних дій, а
інший суб'єкт (управнена сторона, у тому
числі кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. Господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема,
безпосередньо із закону або іншого
нормативно-правового акта, що регулює
господарську діяльність; з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод,
не передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать та інших дій
суб'єктів, а також внаслідок подій, з
якими закон пов'язує настання правових
наслідків у сфері господарювання.

Статтею 202 Цивільного кодексу України
встановлено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Дії сторін по постачанню та отриманню
послуг були направлені на набуття
цивільних прав та обов'язків, про що
свідчать акти-рахунки та роз'яснення до
них, в яких визначений предмет
правочину, кількість обсягів
споживання, істотна умова договору -
ціна та, з яких вбачається про часткову
оплату Відповідачем за надані послуги.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним
чином.

Водночас, порушення зобов'язання є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, в тому числі у
вигляд обов'язку сплатити неустойку.

Положеннями ст. 549 ЦК України
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Згідно підпункту 8.1 Договору, при
несвоєчасний оплаті (порушення п. 4.3
Договору) за отримані послуги Споживач
зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,8%
за кожен день прострочення, але не
більш подвійної облікової ставки НБУ,
що діє у період, за який сплачується
пеня. Термін позовної давності щодо
нарахування пені встановлено
відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу
України. Нарахування пені здійснюється
відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України. (п. 8.2 Договору).

Розмір пені, розрахований Позивачем
від суми основного зобов'язання за
період з 11.02.2013 року по 31.03.2014 року з
урахуванням заяви про збільшення
розміру позовних вимог становить суму
в розмірі 36 531 грн. 59 коп., (а.с. 66-67).

Розглядаючи вимоги Позивача в цій
частині суд не може з ними погодитися з
огляду на наступне.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 07.04.2005
року порушено провадження у справі
№Б15/69/05 про банкрутство Відповідача та
п. 3 вказаної ухвали введено мораторій
на задоволення вимог кредиторів.
Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 20.03.2014
року по справі №5005/3893/2011 (новий номер
справи №Б15/69/05) продовжено процедуру
розпорядження майном до 19.06.2014 року.
Засідання суду призначено на 19.06.2014
року.

З 19.06.2014 року суд своєю ухвалою від
19.06.2014 року переніс розгляд справи на
26.06.2014 року.

На запит суду від 25.06.2014 року при
розгляді справи №904/2362/14 були
витребувані вказані вище ухвали суду.

Відповідно до положень статті 1 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції
чинній на момент виникнення
правовідносин) мораторій на
задоволення вимог кредиторів - це
зупинення виконання боржником,
стосовно якого порушено справу про
банкрутство, грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення про введення мораторію.

Разом з тим Закон України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
визначає, що конкурсні кредитори -
кредитори за вимогами до боржника, які
виникли до порушення провадження у
справі про банкрутство і виконання
яких не забезпечено заставою майна
боржника; поточні кредитори - кредитори
за вимогами до боржника, які виникли
після порушення провадження у справі
про банкрутство.

Частиною четвертою статті 12 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" встановлено,
що мораторій на задоволення вимог
кредиторів вводиться одночасно з
порушенням справи про банкрутство.

Таким чином, із моменту введення
мораторію боржник не може виконувати
як грошові зобов'язання та зобов'язання
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів), що виникли до
введення мораторію, так і заходи,
спрямовані на їх виконання.

Згідно з абзацом 2 статті 12 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів: забороняється стягнення на
підставі виконавчих документів та
інших документів, за якими
здійснюється стягнення відповідно до
законодавства; не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Тобто, наведена норма встановлює
загальну заборону на нарахування
штрафу і пені упродовж часу дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів. Зміст цієї заборони не
пов'язаний із визначенням поняття
мораторію і не обмежений ним. Заборона
чинна протягом дії мораторію, тому
неустойка за невиконання грошових
зобов'язань не нараховується в силу
прямої заборони законом, безвідносно
до часу їх виникнення.

Виходячи зі змісту Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
боржник повинен виконувати
зобов'язання, що виникли після введення
мораторію, але пеня та штраф зі їх
невиконання або неналежне виконання не
нараховуються, за винятком випадків,
які можуть бути встановлені
спеціальними нормами законодавства.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 07.04.2005
року порушено провадження у справі
№Б15/69/05 про банкрутство Державного
підприємства "Криворізька
теплоцентраль" та введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів боржника
відповідно до ст. 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
позовні вимоги про стягнення пені, яка
нарахована за неналежне виконання
відповідачем зобов'язань, що виникли
після введення мораторію, не
підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного суду України від
30.10.2013 року по справі №28/5005/3240/2012.

Згідно статті 111-28 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
борг з врахуванням встановлених
індексів інфляції, а також три
проценти річних з простроченої суми,
якщо законом або договором не
встановлений інший розмір процентів.

Пунктом 8.3 Договору передбачено, що при
порушенні зобов'язань щодо терміну
проведення розрахунків Споживач
сплачує заборгованість з урахуванням
штрафних санкцій, інфляційних та 3%
річних за користування чужими
грошовими коштами.

Сума 3% річних, відповідно до розрахунку
зробленого Позивачем, за період з 11.02.2013
року по 31.03.2014 року, становить суму в
розмірі 12 376 грн. 72 коп. (а.с. 47, 66-67), яка
після перевірки вказаного розрахунку
судом, розрахована Позивачем вірно та
підлягає задоволенню.

Сума збитків від інфляції, відповідно
до розрахунку зробленого Позивачем, за
період лютого 2013 року по лютий 2014 року,
становить суму в розмірі 8 151 грн. 90 коп.
(а.с. 48-50, 67-70), яка розрахована Позивачем
не вірно, однак є меншою ніж сума,
розрахована судом та підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, вимоги Позивача
обґрунтовані, доведені матеріалами
справи та підлягають задоволенню
частково зі стягненням з Відповідача
на користь Позивача суми у розмірі 693 797
грн. 42 коп. - основного боргу, 12 376 грн. 72
коп. - 3% річних, 8 151 грн. 90 коп. -
інфляційних втрат. В решті позовних
вимог відмовити.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
по справі покладаються на сторони,
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 45, 49, 75, 82-85,
116-117 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Криворізька теплоцентраль" (50014.
Дніпропетровська область, м. Кривий
Ріг, вул. Електрична, 1, ) на
користь Державного промислового
підприємства
"Кривбаспромводопостачання" (50007,
Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг,
пр. Миру, 15-а, ) 693 797 грн. 42 коп.
- основного боргу, 12 376 грн. 72 коп. - 3%
річних, 8 151 грн. 90 коп. - інфляційних
втрат, 14 286 грн. 52 коп. - витрат по сплаті
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

В решті позовних вимог - відмовити.

Суддя
О.І. Красота

Рішення підписано

26.06.2014р.