м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/8026/14 24.06.14
За позовом Публічного
акціонерного товариства "Трест
"Південзахідтрансбуд"
до Публічного
акціонерного товариства "Державний
про визнання договору
Суддя: Домнічева І.О.
Представники сторін:
від позивача: не з'явились;
від відповідача: Ряба В.В. - за дов.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство "Трест
"Південзахідтрансбуд" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк" про визнання
Ухвалою від 05.05.2014 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 22.05.2014 р.
21.05.14р. через відділ діловодства суду
відповідачем подано додаткові
матеріали по справі.
21.05.14р. через відділ діловодства суду
позивачем подано клопотання про
відкладення розгляду справи.
22.05.14р. через відділ діловодства суду
відповідачем подано відзив на позовну
заяву, в якому просить відмовити у
задоволенні позовних вимог.
Ухвалою від 22.05.2014 р. розгляд справи
відкладено на 17.06.2014 р.
16.06.2014 р. від позивача через відділ
діловодства суду надійшло клопотання
про відкладення розгляду справи.
Ухвалою від 17.06.2014 р. розгляд справи
відкладено на 24.06.2014 р.
20.06.14р. через відділ діловодства суду
представник позивача подав клопотання
про відкладення розгляду справи, в
обґрунтування якого посилається на
розгляд інших справ та інших
підприємств представником якого є один
і той самий представник. Подане
клопотання судом не задовольняється,
оскільки з моменту порушення
провадження у справі - 05.05.14 р. минуло
достатньо часу для надання сторонами
усіх доказів та заперечень по справі,
враховуючи наявність у матеріалах
справи доказів належного повідомлення
відповідача про час, дату та місце
розгляду справи, а також те, що
господарський суд, відповідно до ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України, обмежений двомісячним строком
для розгляду справи по суті, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за наявними у ній матеріалами
відповідно до приписів ст. 75
Господарського процесуального кодексу
В судовому засіданні 24.06.14 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали,
заслухавши пояснення представника
відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2007 року між Відкритим
акціонерним товариством «Державний
експортно-імпортний банк України»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Державний
експортно-імпортний банк України»
(надалі - Банк, Відповідач) та Відкритим
акціонерним товариством «Київський
ювелірний завод» (надалі -
«Позичальник») було укладено
Генеральну угоду № 151307Ш (надалі -
«Генеральна угода»), умовами якої
регулювалися загальні засади
співпраці між Банком та Позичальником
щодо фінансування довгострокової
програми по розвитку діяльності
підприємства Позичальника. Відповідно
до умов Генеральної угоди Банк
зобов'язувався надавати Позичальнику
кредит в межах загального ліміту
заборгованості за Генеральною угодою у
розмірі 10 500 000,00 доларів США та
граничним строком повернення (термін
користування кредитом) не пізніше 10
грудня 2012 року, шляхом видачі траншів
на підставі окремих кредитних
договорів, що укладатимуться в рамках
Генеральної угоди.

03 квітня 2009 року між Банком і Дочірнім
підприємством «Будівельне управління
№143» ПАТ «Трест «Південзахідтрансбуд»
(надалі - «Іпоптекодавець») був
укладений Іпотечний договір №151309 від
03.04.2009 року (надалі - «Іпотечний
договір»). Вказаний Іпотечний договір
був посвідчений 03.04.2009 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстровим № 1758. За умовами Іпотечного
договору (п.1.1.), іпотекою
забезпечуються вимоги Банку, що
випливають із Генеральної угоди з
усіма чинними Кредитними договорами,
які укладаються в рамках Генеральної
угоди, їй підпорядковуються та є
Додатками до Генеральної угоди. Згідно
із п.1.3. Іпотечного договору, предметом
іпотеки є нерухоме майно Іпотекодавця,
а саме: нежиле приміщення № 626 (в літ. А) -
офіс, загальною площею - 585,20 кв.м., що
знаходиться за адресою: м.Київ, вул.
Тимошенка Маршала, буд.13-а.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
іпотечний договір від імені
іпотекодержателя укладено начальником
іпотекодавця без згоди правління
позивача, іпотекодавець не вчинив
жодних дій на виконання спірного
іпотечного договору, а відтак
іпотечний договір є таким, що не
відповідає чинному законодавству
України. Посилаючись на п. 5.1. статуту
Іпотекодавця в редакції, затвердженої
загальними зборами ВАТ «Трест «ПЗТБ»,
відповідно до протоколу №9 від 27.04.2005 та
зареєстрованої 08.06.2005 за №1004244
(надалі - Статут Іпотекодавця) та на п.п.
10.4.5. п. 10.4. статуту Засновника в
редакції, затвердженої загальними
зборами акціонерів ВАТ «Трест «ПЗТБ»,
відповідно до протоколу №13 від 04.07.2008
та зареєстрованої 07.08.2008 за №5007679
(надалі - Статут Засновника),
посилаючись на ст.ст. 203, 205 ЦК України,
просить задовольнити позовні вимоги
визнати Іпотечний договір недійсним.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до Іпотечного договору від
імені Іпотекодавця, на підставі
статуту, діяв начальник Іпотекодавця
ОСОБА_4.

Право власності на предмет
іпотеки за Іпотечним договором
належить саме ДП БУ-143 ПАТ «Трест
«ПЗТБ», що підтверджено свідоцтвом про
право власності (копія додається) серія
ЯЯЯ №133686, виданим Головним управлінням
комунальної власності м. Києва
Виконавчого органу КМДА 10.11.2004 (п. 1.3
Іпотечного договору).

Відповідно до п. 1.3. Статуту
Іпотекодавця, Іпотекодавець є
юридичною особою, має самостійний
баланс і є власником свого
відокремленого майна, виконує права
власника.

Засновник не відповідає за
зобов'язаннями ДП "Будівельне
управління №143" ПАТ «Трест «ПЗТБ» (п. 1.6.
Статуту Іпотекодавия).

При цьому, відповідно до п. 5.1. Статуту
Іпотекодавця вищим органом управління
Іпотекодавця є Засновник, до
компетенції якого, зокрема, віднесено
надання попереднього письмового
дозволу виконавчому органу ДП
"Будівельне управління №143" ПАТ «Трест
«ПЗТБ» на укладання, зокрема, будь-яких
правочинів щодо придбання, відчуження,
застави (іпотеки) майна, укладання яких
без попередньої письмової згоди не
припустимо.

На виконання п. 5.1. Статуту
Іпотекодавця, перед укладанням між
Іпотекодавцем та Іпотекодержателем
Іпотечного договору, Наглядовою радою
Засновника 18.03.2009 ухвалено протокол №1/1
від 18.03.2009:

«...1. Надати згоду Дочірньому
підприємству «Будівельне управління
№143» виступити майновим поручителем за
зобов'язаннями Відкритого
акціонерного товариства «Київський
ювелірний завод», що виплавають із
генеральної угоди №151307Ш від 10.12.2007, яка
укладена між ВАТ «Київський ювелірний
завод» та ВАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»,
шляхом передачі в іпотеку нежилого
приміщення (№626-офіс) загальною площею
585,20 кв.м., яке розташоване за адресою:
вул. Маршала Тимошенка, 13-а (літера А), м.
Київ.

2. Уповноважити начальника Дочірнього
підприємства «Будівельне управління
№143» ВАТ «Трест «Південзахідтрансбуд»
ОСОБА_4 укласти відповідний договір
іпотеки з Відкритим акціонерним
товариством «Державний
експортно-імпортний банк України», а
також вчинити всі необхідні дії...»

Відповідно до пп. 10.2.1. п. 10.1. Статуту
Засновника, вищим органом Засновника є
загальні збори акціонерів Засновника.

Згідно з пп. 10.3.1. п. 10.3. Наглядова рада
Засновника є органом Засновника, який,
зокрема, представляє інтереси
акціонерів Засновника у період між
проведенням Загальних зборів
акціонерів, тобто, фактично, в період
між скликаннями Загальних зборів
акціонерів Засновника, Наглядова рада
виконує функції вищого органу
Засновника.

До компетенції Наглядової ради
Засновника належить, зокрема:
«...прийняття рішень про укладання
(зміну, розірвання) договорів
(правочинів) купівлі-продажу, міни,
дарування, застави транспортних
засобів, будівель, споруд, приміщень (їх
частин) та інших об'єктів нерухомості, а
також договорів застави, кредиту,
поруки, гарантії, оренди, безоплатного
користування майном, дарування,
сумісної діяльності, а також інших
договорів (правочинів), реалізація яких
може привести до відчуження майна
(майнових прав)...» (пп. 10.3.4. п. 10.3. Статуту
Засновника).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 160
Цивільного кодексу України визначено,
що статутом акціонерного товариства і
законом встановлюється виключна
компетенція наглядової ради, при цьому
питання, віднесені статутом до
виключної компетенції наглядової ради,
не можуть бути передані нею для
вирішення виконавчому органу
товариства.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 161 ЦК України,
встановлено, зокрема, що виконавчий
орган (у тому числі правління) вирішує
всі питання діяльності акціонерного
товариства, крім тих, що віднесені до
компетенції загальних зборів і
наглядової ради товариства, при цьому
виконавчий орган організовує
виконання вже прийнятих рішень
загальних зборів акціонерів та/або
наглядової ради.

Тобто, твердження Позивача про те, що
рішення Наглядової ради, прийняте
відповідно до протоколу №1/1 від 18.03.2009 є
лише попереднім та не є відповідною
письмовою згодою Засновника на
укладення Іпотечного договору адже, на
думку Позивача, потребує прийняття
відповідного рішення правлінням
Засновника, не містить під собою
жодного законного підґрунтя та
суперечить відповідним положенням
Статуту Засновника.

Відповідно до пп. 10.4.2. п. 10.4 Статуту
Засновника Правління підзвітне у своїй
діяльності Загальним зборам та
Наглядовій раді Засновника і
організовує виконання їх рішень, а
відповідно до пп. 10.4.6. п. 10.4 Статуту
Засновника прийняття рішень щодо
укладання договорів застави/іпотеки та
надання згоди на укладання таких
договорів ДП "Будівельне управління
№143" ПАТ «Трест «ПЗТБ» не входить до
компетенції Правління Засновника.

Таким чином, компетентним органом
управління Засновника відповідно до
протоколу №1/1 засідання Наглядової
ради Засновника від 18.03.2009 надано
письмову згоду на укладання ДП
"Будівельне управління №143" ПАТ «Трест
«ПЗТБ» з відповідачем Іпотечного
договору та уповноважено на те
начальника Іпотекодавця - ОСОБА_4, тобто
Іпотечний договір укладено за
письмової згоди Засновника
Іпотекодавця та підписано його від
імені Іпотекодавця уповноваженою
особою, яка мала весь необхідний обсяг
цивільної дієздатності щодо вчинення
даного правочину.

Крім того, Позивач стверджує, що нібито
Правління Засновника не збиралося на
засідання з питання укладення ДП
"Будівельне управління №143" ПАТ «Трест
«ПЗТБ» Іпотечного договору та,
відповідно, не приймало жодних рішень з
даного питання. Дане твердження
Позивача є неправдивим, повністю
суперечить дійсним обставинам та
спростовується відповідними доказами
з огляду на наступне.

19.03.2009 відбулося засідання Правління
Засновника на якому, відповідно до
протоколу №6 від 19.03.2009, Правлінням
прийнято рішення, згідно з яким
ухвалено:

«...1. Надати згоду Дочірньому
підприємству «Будівельне управління
№143» виступити майновим поручителем за
зобов'язаннями Відкритого
акціонерного товариства «Київський
ювелірний завод», що виплавають із
генеральної угоди №151307К8 від 10.12.2007, яка
укладена між ВАТ «Київський ювелірний
завод» та ВАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»,
шляхом передачі в іпотеку нежилого
приміщення (№62б-офіс) загальною площею
585,20 кв.м., яке розташоване за адресою:
вул. Маршала Тимошенка, 13-а (літера А), м.
Київ.

2. Уповноважити начальника Дочірнього
підприємства «Будівельне управління
№143» ВАТ «Трест «Південзахідтрансбуд»
ОСОБА_4 укласти відповідний договір
іпотеки з Відкритим акціонерним
товариством «Державний
експортно-імпортний банк України», а
також вчинити всі інші необхідні дії...»

Також, 19.03.2009 Головою Правління
Засновника, на виконання вже
прийнятого Наглядовою радою
Засновника рішення про надання
Іпотекодавцю дозволу на укладення
Іпотечного договору, підписано
письмове «рішення Засновника
Іпотекодавця», відповідно до якого
Засновник дозволяє Іпотекодавцю в
особі його начальника ОСОБА_4 укласти з
відповідачем Іпотечний договір.

Слід зазначити, що має місце і наступне
схвалення Іпотекодавцем і його
Засновником Іпотечного договору, адже
після його укладення між Відповідачем
і Іпотекодавцем за відповідними
письмовими дозволами Засновника
неодноразово укладалися договори про
внесення змін і доповнень до
Іпотечного.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 241 ЦК
України правочин, вчинений
представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.

Правочин вважається схваленим,
зокрема, у разі якщо особа яку він
представляє вчинила дії, що свідчать
про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення юридичною особою
угоди, укладеної від її імені
представником, який не мав належних
повноважень, робить її дійсною з
моменту укладення. Доказами такого
схвалення можуть бути відповідне
письмове звернення до другої сторони
угоди чи до її представника (лист,
телеграма, телетайпограма тощо) або
вчинення дій, які свідчать про
схвалення угоди (прийняття її
виконання, здійснення платежу другій
стороні і т. ін.). У такому випадку
вимога про визнання угоди недійсною з
мотивів відсутності належних
повноважень представника на укладення
угоди задоволенню не підлягає (п. 9.2
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 12.03.1999 N02-5/111 "Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням угод
недійсними").

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Враховуючи викладене, суд не знаходить
підтвердження посилання позивача на
те, що договір укладений всупереч
прямим заборонам.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав, визначених законом
(п. 7 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними»).

Всупереч вимогам, встановленим ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов'язку кожної сторони
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, позивач не довів фактів
укладення оспорюваного договору з боку
позивача з перевищенням повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для визнання недійсними
Іпотечного договору №151309 від 03.04.2009.

Таким чином, вимоги позивача
визнаються судом необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК
України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 27.06.2014

Суддя
І.О. Домнічева