м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/6335/14 23.06.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рент Маркет Груп»
До 1. Головного управління
юстиції у м. Києві в особі
Реєстраційної служби
2. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рент Еффект»
про припинення обтяження
речового права на майно
Суддя Спичак О.М.
від позивача: Гаврилець О.В. - дов. № б/н
від 04.12.2013 року;
від відповідача-1: не з'явився;
від відповідача-2: Солонина І.О. - дов. №
б/н від 12.05.2014 року
В судовому засіданні 23.06.2014 у
відповідності до статті 85
Господарського процессуального
кодексу України проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до
відповідачів про припинення обтяження
речового права на об?єкт нерухомого
майна - приміщення площею 101,2 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1, а також відшкодування
судових витрат.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.04.2014 порушено провадження у
справі № 910/6335/14 та призначено розгляд
справи на 16.05.2014.
Представник відповідача-2 до
канцелярії суду подав письмові
пояснення по суті спору, а також подав
відзив на позовну заяву, відповідно до
якого проти задоволення позовних вимог
Представник відповідача-1 до
канцелярії суду, а також у судовому
засіданні 16.05.2014 року, подав клопотання
про долучення доказів до матеріалів
справи, які судом розглянуто та
Також у судовому засіданні 16.05.2014 року
представники сторін надали усні
пояснення по справі.
У судовому засіданні 16.05.2014 року,
відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України судом
оголошено перерву до 26.05.2014 року.
У судовому засіданні 26.05.2014 року
представники позивача та відповідача-2
надали усні пояснення по справі.
Представник відповідача-1 в судове
засідання 26.05.214 року не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, про
дату та час слухання справи був
повідомлений належним чином.
Представник позивача 26.05.2014 року до
канцелярії суду подав клопотання про
залучення до участі у справі третьої
особи, яка не заявляє самостійні вимоги
на предмет спору - Публічне акціонерне
товариство "Київенерго", яке буде
розглянуто судом у наступному судовому
Крім того, у даному судовому засіданні
представники позивача та відповідача-2
подали спільне клопотання про
продовження строку вирішення спору,
яке судом розглянуто та задоволено.
У зв'язку з неявкою в судове засідання
представника відповідача-1, суд вважає
за доцільне відкласти розгляд справи.
В судовому засіданні 23.06.2014 судом
розглянуто письмове клопотання
позивача про залучення до участі у
розгляді справи у якості третьої особи,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору ПАТ «Київенерго».
Клопотання мотивоване тим, що
внаслідок неможливості позивача
зареєструвати право власності, об?єкт
нерухомості може бути відключено ПАТ
«Київенерго» від електропостачання.
Ч. 1 статті 27 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, можуть вступити у справу на
стороні позивача або відповідача до
прийняття рішення господарським судом,
якщо рішення з господарського спору
може вплинути на їх права або обов'язки
щодо однієї з сторін.
Суд, дослідивши наявні матеріали
справи, заслухавши думки присутніх
представників щодо заявленого
клопотання, дійшов висновку, що воно
задоволенню не підлягає, оскільки
позивачем не доведено що рішення зі
вказаного спору може вплинути на
права або обов'язки ПАТ «Київенего»
щодо однієї з сторін спору, а
можливість відключення об'єкта
нерухомості від електропостачання - не
Вимога позивача мотивована тим, що
11.03.2013 між позивачем та відповідачем -2
було здійснено передачу майна за актом
відповідно до розподільчого балансу
від 11.03.2013, в т.ч. об?єкт нерухомого майна
- приміщення площею 101,2 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1. Позивач 13.01.2014 звернувся до
відповідача-1 з заявою щодо реєстрації
права власності на наведене майно,
проте, відповідачем-1 прийнято рішення
№ 9952940 від 15.01.2014 про відмову у
державній реєстрації прав з підстав
наявності обтяження на вказане майно.
Позивач вважає, що відповідне
обтяження перешкоджає державній
реєстрації за позивачем законно
набутого права власності на приміщення
площею 101,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.
Нормативно позивач посилається на
приписи ст. 386 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 2,9 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», Порядок
про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013
№ 868.
Відповідач-2 у письмовому відзиві на
позов вказував на те, що 11.03.2013 між
позивачем та відповідачем -2 було
здійснено передачу майна за актом
відповідно до розподільчого балансу
від 11.03.2013 (у зв?язку зі створенням ТОВ
«Рент Маркет Груп» шляхом виділення з
ТОВ «Рент Ефект», яке в свою чергу було
реорганізоване з ВАТ «Гастроном»), в
т.ч. об?єкт нерухомого майна -
приміщення площею 101,2 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1. Вказане майно було придбано
ВАТ «Гастроном» на підставі договору
купівлі - продажу від 27.06.2008.
Відповідачу-2 невідомі будь-які
обтяження щодо вказаного майна.
Розглянувши надані матеріали справи,
врахувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Господарський
суд м. Києва, -
Відповідно до загальних положень
статуту ТОВ «Рент Ефект»,
затвердженого загальними зборами
учасників ТОВ «Рент Ефект» від 10.12.2013
(протокол № 13), ТОВ «Рент Ефект»
створено внаслідок реорганізації
шляхом перетворення ВАТ «Гастроном» у
товариство з обмеженою
відповідальністю на основі рішення,
прийнятого загальними зборами
акціонерів ВАТ «Гастроном» від 10.02.2009,
товариство є правонаступником всіх
прав та обов?язків ВАТ «Гастроном», усе
майно, права та обов?язки ВАТ
«Гастроном» передаються за
передавальним актом до ТОВ «Рент
Згідно з реєстраційним посвідченням №
006562 Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об?єкти нерухомого майна,
нежилі приміщення АДРЕСА_1, належать на
праві власності ВАТ «Гастроном», і
придбані останнім на підставі договору
купівлі - продажу від 27.06.2008,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
Відповідно до статуту ТОВ «Рент Маркет
Груп», затвердженого загальними
зборами учасників ТОВ «Рент Маркет
Груп» 10.12.2013 (протокол № 7), ТОВ «Рент
Маркет Груп» створене згідно рішення
установчих зборів товариства від 11.03.2013
шляхом виділу із ТОВ «Рент Еффект» (п.
Позивачем для долучення до матеріалів
справи надано Акт приймання -
передавання майна відповідно до
розподільчого балансу від 11.03.2013,
складений між ТОВ «Рент Маркет Груп» та
ТОВ «Рент Ефект» підписаний
представниками сторін та посвідчений
печатками сторін, згідно якого
зафіксовано, що : ТОВ «Рент Маркет Груп»
прийняло, а ТОВ «Рент Ефект» передало
майно: приміщення, АДРЕСА_1, площа 101,2
Суд, дослідивши вказаний Акт приймання
- передавання майна відповідно до
розподільчого балансу від 11.03.2013,
встановив, що у ньому не вказано для
чого саме передається майно (як-то, у
власність, користування,
розпорядження, тощо), тобто вказаний
акт не містить визначення правового
статусу передачі майна.
Також, відповідно до рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.Києві
№ 9952940 від 15.01.2014, позивачу в особі
представника відмовлено у державній
реєстрації права власності на
нежитлове приміщення по АДРЕСА_1,
оскільки заяву про державну реєстрацію
прав подано після державної реєстрації
обтяжень, встановлених щодо цього
Згідно рішення державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м.Києві № 10176129 від 22.01.2014, відмовлено
позивачу в особі представника у
наданні інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
у формі витягу, оскільки у Державному
реєстрі прав відсутні відомості про
зареєстровані обтяження щодо об?єкта
нерухомого майна, що розташований в
В свою чергу, 12.05.2014 відповідачем-1 через
канцелярію суду подано копії
документів, що містять інформацію щодо
об?єкта нерухомого майна за адресою:
АДРЕСА_1, за заявою ПАТ Банк «Траст»,
- Заяву ПАТ Банк «Траст» щодо державної
реєстрації прав та їх обтяжень на
нежилий будинок у АДРЕСА_1;
- іпотечний договір від 07.04.2008,
укладений між ВАТ Банк «РНС», як
іпотекодержателем, та ОСОБА_5, як
іпотекодавцем, згідно якого ОСОБА_5
передав в іпотеку нерухоме майно:
нежилий будинок (літера Б), загальною
площею 102,20 кв.м.м, розташований за
- договір про розірвання іпотечного
договору від 04.03.2014;
- рішення державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.Києві
від 04.03.2014 № 11381960 про державну
реєстрацію обтяження нежилого будинку
- рішення державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.Києві
від 04.03.2014 № 11383010 про державну
реєстрацію обтяження нежилого будинку
В свою чергу, 16.05.2014 відповідачем-1 через
канцелярію суду подано копії
документів, що містять інформацію щодо
об?єкта нерухомого майна за адресою:
АДРЕСА_1, вчинені за заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
- заяву щодо державної реєстрації прав
та їх обтяжень на нежилий будинок у
- ухвалу Печерського районного суду
міста Києва від 20.11.2013 в справі №
Солом?янського районного суду міста
Києва від 24.12.2007, якою зокрема
заборонено ПАТ «Познякижилбуд»
укладати договори відносно нежилого
приміщення АДРЕСА_1 та якою було
- інформацію з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, згідно
якої за реєстраційним номером
обтяження 7335808 наявні відомості про
обтяження об?єкта «нежиле приміщення,
літера А, адреса: АДРЕСА_1», підстава
обтяження: «ухвала 2-4219, 24.12.2007,
Солом?янський районний суд м.Києва»;
- рішення державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.Києві
від 20.01.2014 № 10060043 про державну
реєстрацію припинення обтяження
нежилого приміщення АДРЕСА_1;
- рішення державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.Києві
від 20.01.2014 № 10060695 про державну
реєстрацію припинення обтяження
нежилого приміщення АДРЕСА_1;
- витяг з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно від 20.01.2014,
згідно якого обтяження об?єкта: «нежиле
приміщення, літера А, адреса: АДРЕСА_1»,
яке виникло на підставі «ухвала 2-4219,
24.12.2007, Солом?янський районний суд
м.Києва» - припинено.
Також, 18.06.2014 через канцелярію
господарського суду міста Києва від
Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об?єкти нерухомого майна
надано копії поверхових планів на
будинок літ. «А» та на будівлю літ. «Б»,
які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
отже, з наданих відомостей судом
встановлено, що за адресою АДРЕСА_1
наявні 2 будівлі: літ. «А» та літ. «Б».
П. 1 статті 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
визначено, що державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно (далі -
державна реєстрація прав) - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.
Статтею 26 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» визначено, що
записи до Державного реєстру прав
вносяться на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень. У разі скасування на
підставі рішення суду рішення про
державну реєстрацію прав до Державного
реєстру прав вноситься запис про
скасування державної реєстрації прав.

Згідно з Положенням про районні,
районні у містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні,
міжрайонні управління юстиції,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України 23.06.2011 № 1707/5,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 23.06.2011 за № 760/19498,
визначено, що управління юстиції є
територіальним органом Міністерства
юстиції України. Управління юстиції
підпорядковується Міністерству
юстиції України та безпосередньо
Головному управлінню юстиції в місті
Києві. Основним завданням управління
юстиції є зокрема реалізація державної
правової політики, а також
забезпечення реалізації державної
політики у сферах реєстрації
(легалізації) об'єднань громадян, інших
громадських формувань, статутів,
організації примусового виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), державної реєстрації
актів цивільного стану, державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно, державної реєстрації юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ст. 181 Цивільного кодексу
України до нерухомих речей (нерухоме
майно, нерухомість) належать земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення.

Згідно з ст. 188 Цивільного кодексу
України якщо кілька речей утворюють
єдине ціле, що дає змогу
використовувати його за призначенням,
вони вважаються однією річчю (складна
річ). Правочин, вчинений щодо складної
речі, поширюється на всі її складові
частини, якщо інше не встановлено
договором.

У відповідності до ст. 317 Цивільного
кодексу України власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Частиною 2 ст. 328 Цивільного кодексу
України передбачено, що право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше не випливає із
закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Ч. 2 статті 331 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 386 Цивільного
кодексу України держава забезпечує
рівний захист прав усіх суб'єктів права
власності. Власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою.

Рішенням Конституційного Суду України
у справі за конституційним поданням 50
народних депутатів України щодо
офіційного тлумачення окремих
положень частини першої статті 4
Цивільного процесуального кодексу
України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 (справа
про охоронюваний законом інтерес)
визначено, що поняття "охоронюваний
законом інтерес", що вживається в
частині першій статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст.20 Господарського
кодексу України кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом: визнання наявності або
відсутності прав; визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом. Порядок захисту
прав суб'єктів господарювання та
споживачів визначається Господарським
Кодексом, іншими законами.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи наведене, судом
встановлено, що позивач створений
згідно рішення установчих зборів
товариства від 11.03.2013 шляхом виділу із
ТОВ «Рент Еффект», і як на підставу
набуття ним у власність об?єкта
нерухомого майна - приміщення площею
101,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1,
посилається саме на Акт приймання -
передавання майна відповідно до
розподільчого балансу від 11.03.2013,
складений між ТОВ «Рент Маркет Груп» та
ТОВ «Рент Ефект» підписаний
представниками сторін та посвідчений
печатками сторін, згідно якого
зафіксовано, що : ТОВ «Рент Маркет Груп»
прийняло, а ТОВ «Рент Ефект» передало
майно: приміщення, АДРЕСА_1, площа 101,2
кв.м.

Проте, суд дослідивши вказаний Акт
приймання - передавання майна
відповідно до розподільчого балансу
від 11.03.2013 (оригінал - в судовому
засіданні, а копія долучена позивачем
до матеріалів справи), встановив, що у
ньому не вказано для чого саме
передається майно (як-то, у власність,
користування, розпорядження, тощо),
тобто вказаний акт не містить
визначення правового статусу передачі
майна позивачу саме у власність, а отже,
позивачем не доведено належними та
допустимим доказами в розумінні ст. 317
Цивільного кодексу України набуття
усіх правомочностей власника
нерухомого майна (прав володіння,
розпорядження та користування), а
наведений Акт не може бути прийнятий
судом в якості належного та
допустимого доказу набуття позивачем
права власності на наведений об?єкт
нерухомого майна, адже не містить
будь-яких посилань на передачу майна
відповідачем-2 у власність позивачу, як
не містить і відомостей щодо правових
підстав належності вказаного майна і
відповідачу-2.

В свою чергу, судом також встановлено,
що згідно з реєстраційним посвідченням
№ 006562 Київського міського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об?єкти
нерухомого майна, нежилі приміщення
АДРЕСА_1, належать на праві власності
ВАТ «Гастроном», і придбані останнім на
підставі договору купівлі - продажу від
27.06.2008, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4

Отже, на момент вирішення даного спору,
наявні матеріали справи свідчать, що
нежилі приміщення АДРЕСА_1, належать на
праві власності ВАТ «Гастроном», і хоча
ТОВ «Рент Ефект» є правонаступником
всіх прав та обов?язків ВАТ
«Гастроном», проте, суду станом на
момент вирішення спору не надано
належних і допустимих доказів, що ТОВ
«Рент Ефект» було набуто та
зареєстровано право власності на
нежилі приміщення АДРЕСА_1 шляхом
оформлення правовстановлюючого
документу на нього, адже набуття прав
та обов?язків щодо нерухомого майна не
позбавляє нового його власника від
обов?язку здійснити його державну
реєстрацію з метою посвідчення
відповідного права перед державою.

Також, судом встановлено, що матеріали
справи не містять належних і
допустимих доказів в розумінні ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, що на нерухоме майно: нежилі
приміщення АДРЕСА_1 до Державного
реєстру обтяжень нерухомого майна
відповідачем-1 внесені будь-які
обтяження.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про відсутність законних та
обґрунтованих підстав для задоволення
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рент Маркет Груп»
про припинення обтяження речового
права на об?єкт нерухомого майна -
приміщення площею 101,2 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1.

Також, судом розглянуто заяву позивача
про вжиття заходів до забезпечення
позову шляхом заборони вчинення дій
щодо спірного майна, а також шляхом
зупинення стягнення на об?єкт: об?єкт
нерухомого майна - приміщення площею
101,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 66
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд за заявою
сторони, прокурора чи його заступника,
який подав позов, або з своєї
ініціативи має право вжити заходів до
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Згідно постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№16 "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову", особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 ГПК,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

Господарський суд міста Києва
дослідивши наявні у справі матеріали,
враховуючи те, що забезпечення позову є
засобом запобігання можливим
порушенням майнових прав чи
охоронюваних законом інтересів
юридичної або фізичної особи, а також
те, що позивачем окрім самої заяви, не
надано суду доказів наявності
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову, зокрема
не подано доказів, що на спірне майно на
даний час здійснюється звернення
стягнення, або вчиняються дії по його
відчуженню, суд приходить до висновку,
що достатні підстави вважати, що
невжиття заходів до забезпечення
позову у даній справі може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду по даній справі -
відсутні, а тому заява позивача про
вжиття заходів до забезпечення позову
задоволенню судом не підлягає.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір за подачу позову та заяви
про вжиття заходів до забезпечення
позову, покладається судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

01.07.2014 р.

Суддя
О.М.Спичак