РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2014 р.
Справа № 902/563/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя
Огороднік К.М.

суддя
Тимошенко О.М. ,

суддя
Коломис В.В.

при секретарі судового засідання Ващук
К.О.

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного підприємства - компанії
"Владімір" на ухвалу господарського
суду Вінницької області від 13.05.14 року у
справі № 902/563/14 (суддя Лабунська Т.І.)

за заявою Вінницької об'єднаної
Державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Вінницькій області

до Приватного підприємства - компанії
"Владімір"

про порушення справи про банкрутство

За участю представників:

ініціюючого кредитора - не з'явився

боржника - не з'явився

арбітражний керуючий - не з'явився

В судовому засіданні 01.07.2014 року
відповідно до ст.ст. 85, 99 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Вінницька об'єднана
Державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області (далі за текстом -
ініціюючий кредитор, Вінницька ОДПІ ГУ
Міндоходів у Вінницькій області)
звернулась до господарського суду
Вінницької області з заявою про
порушення справи про банкрутство
Приватного підприємства компанії
"Владімір" (далі за текстом - боржник, ПП
компанія "Владімір").

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 29.04.2014 року
прийнято заяву Вінницької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Вінницькій області про
порушення справи про банкрутство ПП
компанії "Владімір" до розгляду на
13.05.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 13.05.2014 року за
заявою Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області порушено
провадження у справі № 902/563/14 про
банкрутство ПП компанії "Владімір" у
порядку загальних норм Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції Закону України від 22.12.2011
року № 4212-VI, далі по тексту - Закон про
банкрутство), призначено розпорядником
майна арбітражного керуючого Янчука
О.М. та інше.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ПП
компанія "Владімір" звернулось до суду
із апеляційною скаргою, у якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
Вінницької області від 13.05.2014 року у
справі № 902/563/14 . При цьому, скаржник
посилається на порушення
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, оскільки ПП компанія "Владімір"
не було повідомлено про призначений на
13.05.2014 року судовий розгляд.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник ПП компанії
"Владімір" вимоги поданої апеляційної
скарги підтримав за наведених у ній
підстав.

Вінницька ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області уповноважених
представників в судове засідання
апеляційної інстанції не направила,
хоча про дату, час та місце розгляду
апеляційної скарги була повідомлена
належним чином. Враховуючи наведене,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про можливість
розгляду апеляційної скарги за
відсутності в судовому засіданні
уповноважених представників
ініціюючого кредитора.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
ПП компанії "Владімір", заслухавши у
судовому засіданні пояснення
уповноваженого представника боржника,
перевіривши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК
України, колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

За приписами ст. 4-1 ГПК України,
провадження у справах про банкрутство
здійснюється у порядку, передбаченому
цим кодексом з врахуванням вимог
Закону про банкрутство, норми якого, як
спеціальні норми права, превалюють у
застосуванні над загальними нормами
ГПК України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону про
банкрутство, провадження у справах про
банкрутство регулюється цим Законом,
ГПК України, іншими законодавчими
актами України. Цей Закон має пріоритет
перед іншими законодавчими актами
України у регулюванні відносин,
пов'язаних з банкрутством суб'єктів
підприємницької діяльності, за
винятком випадків, передбачених цим
Законом.

За приписами ст. 11 Закону про
банкрутство заява про порушення
провадження у справі про банкрутство
подається боржником або кредитором у
письмовій формі та повинна містити
найменування господарського суду, до
якого подається заява; ім'я або
найменування боржника, його
місцезнаходження або місце проживання,
ідентифікаційний код юридичної особи
та реєстраційний номер облікової
картки платника податків (за
наявності); ім'я або найменування
кредитора, його місцезнаходження або
місце проживання, ідентифікаційний код
юридичної особи та реєстраційний номер
облікової картки платника податків (за
наявності); виклад обставин, що є
підставою для звернення до суду;
перелік документів, які додаються до
заяви. До заяви про порушення справи
про банкрутство додаються докази
сплати судового збору, крім випадків,
коли згідно із законом він не підлягає
сплаті; довіреність чи інший документ,
що засвідчує повноваження
представника, якщо заяву підписано
представником; докази того, що сума
безспірних вимог кредитора
(кредиторів) сукупно становить не менше
трьохсот мінімальних розмірів
заробітної плати, якщо інше не
передбачено цим Законом; рішення суду
про задоволення вимог кредитора, що
набрало законної сили; відповідна
постанова органу державної виконавчої
служби про відкриття виконавчого
провадження з виконання вимог
кредитора; докази того, що сума вимог
кредитора (кредиторів) не забезпечена
повністю заставою майна боржника (за
наявності застави).

В заяві про порушення справи про
банкрутство ініціюючим кредитором
було вказано адресу боржника: м.
Вінниця, вул. Пирогова, 3.

На вказану адресу було надіслано
ухвалу про прийняття заяви про
порушення провадження у справі про
банкрутство до розгляду від 29.04.2014 року.

Божник стверджує про те, що заяву про
порушення справи про банкрутство та
ухвалу про прийняття заяви про
порушення провадження у справі про
банкрутство до розгляду від 29.04.2014 року
він не отримував, оскільки знаходиться
за іншою адресою.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
апеляційному суду надано апеляційну
скаргу на ухвалу господарського суду
Вінницької області від 13.05.2014 року,
наказ № 5 від 13.12.2013 року про
призначення тимчасово виконуючим
обов'язки генерального директора ПП
компанії "Владімір", довіреність № 1/3
від 09.01.2014 року, виготовлені на
фірмовому бланку ПП компанії
"Владімір", із зазначенням адреси: вул.
Пирогова, 3, м. Вінниця.

Згідно п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 "Про деякі питання практики
застосування ГПК України судами першої
інстанції" в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, копія ухвали
господарського суду Вінницької
області від 29.04.2014 року направлялась
боржнику на адресу, яка вказана у заяві
про порушення справи про банкрутство
та апеляційній скарзі, що в силу
наведеного, вважається належним
повідомленням місцевим господарським
судом ПП компанії "Владімір" про
розгляд даної справи, та спростовує
доводи скаржника про порушення
місцевим господарським судом
процесуальних прав боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 ГПК України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Предметом апеляційного оскарження є
ухвала про порушення провадження у
справі, прийнята за результатами
підготовчого засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону про
банкрутство справа про банкрутство
порушується господарським судом, якщо
безспірні вимоги кредитора
(кредиторів) до боржника сукупно
становлять не менше трьохсот
мінімальних розмірів заробітної плати,
які не були задоволені боржником
протягом трьох місяців після
встановленого для їх погашення строку,
якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові
вимоги кредиторів, підтверджені
судовим рішенням, що набрало законної
сили, і постановою про відкриття
виконавчого провадження, згідно з яким
відповідно до законодавства
здійснюється списання коштів з
рахунків боржника. До складу цих вимог,
у тому числі щодо сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів), не
включаються неустойка (штраф, пеня) та
інші фінансові санкції.

Так, судами встановлено, що ініціюючий
кредитор безспірність заявлених
грошових вимог у сумі 1062974,63 грн.
основного боргу до боржника
підтверджує постановою Вінницького
окружного адміністративного суду від
05.11.2012 року у справі № 2а/0270/4203/12,
постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 26.03.2013 року
у справі № 802/1130/13-а та постановами
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції про
відкриття виконавчого провадження від
18.09.2013 року.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що місцевий господарський суд,
виходячи з вимог спеціального Закону,
дійшов обґрунтованого висновку про
можливість продовження провадження у
справі про банкрутство боржника та
відкриття процедури розпорядження
майном боржника, в зв'язку з наявністю
та доведеністю безспірних грошових
вимог кредитора, які складають не менше
трьохсот мінімальних розмірів
заробітної плати, підтверджених
рішенням суду, які не були задоволені
боржником протягом трьох місяців після
відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Апелянт у своїй скарзі взагалі не
вказує на порушення норм матеріального
права та не спростовує наявності
підстав для порушення справа про
банкрутство.

За таких обставин, доводи скаржника
щодо порушення та незастосування норм
права, які б призвели до скасування
оскарженої ухвали суду, не знайшли
свого підтвердження під час
апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ГПК України
підставою для скасування судового
рішення місцевого господарського суду
є, зокрема, порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Проте судовий акт підлягає скасуванню
лише за умови, якщо таке порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права призвело до прийняття
неправильного судового рішення.

Законне, обґрунтоване та правильне по
суті й справедливе рішення суду не може
бути скасовано з одних лише формальних
міркувань.

Враховуючи наведене, апеляційний
господарський суд вважає, що
оскаржувана ухвала господарського
суду першої інстанції прийнята з
врахування всіх обставин справи та з
дотриманням норм чинного
законодавства, а тому не вбачає підстав
для її зміни чи скасування.

З огляду на вищезазначене, керуючись
ст.ст. 99, 101-103, 105, 106 ГПК України,
Рівненський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
підприємства компанії "Владімір"
залишити без задоволення, а ухвалу
господарського суду Вінницької
області від 13.05.2014 року у справі № 902/563/14
- без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати на адресу
місцевого господарського суду.

Головуючий суддя
Огороднік К.М.

Суддя
Тимошенко О.М.

Суддя
Коломис В.В.