ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2014 року Справа №
904/754/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого: судді Дарміна М.О.
(доповідача),

суддів: Подобєд І.М., Кузнецова І.Л.

секретар судового засідання:
Погорєлова Ю.А.

Представники сторін:

від відповідача: Куліш К.В., довіреність
№б/н від 04.04.14, представник;

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Магазин "Будинок меблів" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 22.04.2014р. у справі № 904/754/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Магазин "Будинок меблів", м.
Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автокомплект", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 636 793,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого
господарського суду :

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 22.04.14р. у
справі № 904/754/14 (суддя Рудовська І.А.) в
позові про стягнення з товариства з
обмеженою відповідальністю
"Автокомплект" на користь публічного
акціонерного товариства "Магазин
"Будинок меблів" заборгованості з
орендної плати за травень, червень,
липень, серпень 20213р., яка виникла на
підставі договору оренди № 40 від
08.10.2012р. у загальному розмірі 636793,33 грн -
відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, місцевий
господарський суд виходив з того, що
позовні вимоги про стягнення орендної
плати за період з травня - по серпень 2013
р. у сумі 636 793,33 грн. є необґрунтованими,
оскільки відповідач не міг
використовувати орендоване майно
через обставини, за які він не
відповідає.

Підстави з яких порушено питання про
перегляд рішення:

Не погодившись з вказаним рішенням,
публічне акціонерне товариство
"Магазин "Будинок меблів" звернулося до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій з посиланням на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 22.04.14р. у справі № 904/754/14
скасувати, позовні вимоги задовольнити
повністю і стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
"Автокомплект" на користь публічного
акціонерного товариства "Магазин
"Будинок меблів" суму заборгованості з
орендної плати за травень, червень,
липень, серпень 2013р., яка виникла на
підставі договору оренди № 40 від
08.10.2012р. у загальному розмірі 636793,33 грн.

В апеляційній скарзі скаржник
зазначає, що прийняті на себе
зобов'язання по сплаті поточної
орендної плати відповідач належним
чином не виконав і не відновив розмір
Гарантійного платежу. Зазначає, що
05.08.2012р. відповідачем було отримано
повідомлення про дострокове
розірвання договору оренди, внаслідок
чого договір оренди № 40 від 08.10.2012р. був
розірваний на 10-й день, тобто з 15.08.2013р.
Однак, зобов'язання щодо звільнення
орендованого приміщення від належних
відповідачу речей та майна, передати
нежиле приміщення за актом приймання -
передачі, сплатити позивачу
заборгованість з орендної плати та
визначену договором неустойку,
розраховану на дату погашення боргу,
відповідачем не були виконані. Позивач
також зазначає, що за час орендного
користування майном відповідачу на
підставі договору оренди № 40 починаючи
з 01.11.2012р. по 15.08.2013р. було нараховано
1409600, 16 грн., з яких розмір орендної
плати становив 1400945,32 грн., розмір
компенсійних витрат на утримання
орендованого майна 8654, 84 грн.
відповідачем за час орендного
користування майном було сплачено з
суми Гарантійного платежу 772806,83 грн.
Таким чином,заборгованість
відповідача із сплати орендної плати
за договором оренди № 40 на дату
розірвання договору оренди та по даний
час становить 636793,33грн із розрахунку:
1409600,16 грн. - 772806,83 грн = 636793,33грн.

На думку скаржника, відповідач не був
обмежений у виборі типу та/чи класу
закладу ресторанного господарства і не
довів суду необхідність використання
під час реконструкції орендованого
нежитлового приміщення саме того
проекту модифікації вентиляційного
обладнання, який був запропонований
ним на затвердження балансоутримувачу
житлового будинку ПрАТ «Позняки
-Жил-Буд» та неможливості використання
орендованого нежитлового приміщення
під будь-який інший тип та / чи клас
закладу ресторанного господарства,
який не потребує реконструкції
загально будинкової системи
вентиляції.

В доповненнях до апеляційної скарги
позивач навів додаткові обґрунтування
своєї позиції, відповідно до яких
Орендар, в порушення вимог чинного
законодавства України, не погодив з ним
проект та кошторис перепланувань і
приступив до виконання робіт з
реконструкції орендованого нежилого
приміщення , а встановивши, що
модифікація вентиляційного обладнання
згідно потреб Орендаря для
забезпечення функціонування закладу
громадського харчування неможлива,
протягом одного місяця з дати
укладання договору не скористався
своїм правом , передбаченим п. 9.3.2
Договору на його розірвання в
односторонньому порядку

Доводи, викладені у відзиві на
апеляційну скаргу:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Автокомплект" надало
відзив на апеляційну скаргу, в якому
просить рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 22.04.2014р.
у справі № 904/754/14 залишити в силі.

У відзиві зазначає, що відповідач не
мав та не має можливості ані
використовувати об'єкт оренди
відповідно до мети оренди, ані привести
його у стан, що дозволяє використання
об'єкту оренди в майбутньому та
здійснювати в подальшому відповідне
використання об'єкту оренди з
незалежної від нього обставини:
неможливість розміщення в орендованих
приміщеннях підприємств громадського
харчування згідно проекту будівництва
будинку. На думку відповідача, він
звільняється від сплати орендної
плати, що є підставою для відмови
позивачу у позові в повному обсязі.

Також зазначає, що позивач в
апеляційній скарзі посилається на те,
що умовами договору № 40 від 08.10.2012р. (п.
1.5) відповідач не був обмежений у виборі
типу та/чи класу закладу ресторанного
господарства. Проте, враховуючи лист №
535 від 24.04.2013 року ПрАТ «Позняки-Жил-Буд»
- з балансоутримувача житлового
будинку по бул. Л.Українки, 7Б у м. Києві,
спірні приміщення не передбачають
розміщення в них будь-яких підприємств
громадського харчування незалежно від
їх типу/класу.

Крім того, позивач зазначає в
апеляційній скарзі , що визначення
конкретного призначення спірних
нежитлових приміщень у
підприємницькій діяльності належить
виключно ПАТ «Магазин «Будинок
меблів», як власнику даного приміщення,
а ніяк не балансоутримувачу будинку.
Тоді як, згідно листа № 92 від 25.03.2013р.
сам позивач вказував на необхідність
погодження з ТОВ «Рада 6» проектної
документації та просив відповідача
припинити ремонтно-будівельні роботи
до такого погодження, що виключає
обґрунтованість посилання позивача на
відсутність у нього обмежень щодо
визначення цільового використання
належних йому приміщень.

У судовому засіданні представник
відповідача надав суду додаткові усні
пояснення по апеляційній скарзі.
Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

У судовому засіданні була оголошена
вступна та резолютивна частина
постанови Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Обставини справи, встановлені
апеляційною інстанцією:

08.10.2012 р. між Публічним акціонерним
товариством "Магазин "Будинок меблів"
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Автокомплект"
укладено Договір оренди нежитлового
приміщення № 40, за умовами якого
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
без права викупу нежитлове приміщення
загальною площею - 415,3 кв.м., а саме: на
першому поверсі будинку площею 198,6
кв.м., на другому поверсі будинку площею
216,7 кв.м. Майно розташоване в житловому
будинку № 7 "Б" (літера А) по бул. Лесі
Українки в м. Києві та належить
орендодавцю на праві власності. (п. п. 1.1,
1.2. Договору).(а.с.9-21)

Приписами п. 2.1. Договору передбачено,
що орендна плата за один місяць
орендного користування майном на дату
укладання даного Договору
визначається Сторонами Договору
оренди у розмірі 191 038,00 грн., у т.ч. ПДВ - 31
839,67 грн., що за договірним курсом сторін
(1 долар США дорівнює 8 гривням)
еквівалентно 23 879,75 доларів США
(еквівалент 57,5 доларів США за один кв.м.
орендованої площі).

В п. 2.4. Договору сторони домовились, що
за перші 3 місяці оренди (90 календарних
днів) орендар щомісячно сплачує 1/3 від
розміру місячної орендної плати
встановленої п. 2.1. цього Договору, що
складає 63 679,33 грн. у т.ч. ПДВ - 10 613,22 грн.
При цьому орендна плата за перший
місяць оренди сплачується орендарем
протягом 3-х банківських днів з дня
підписання цього Договору. Починаючи з
другого місяця оренди орендна плата
оплачується орендарем до 10 числа
місяця, за який здійснюється оплата.

Пунктом 2.12. Договору передбачено, що
акт приймання-передачі майна повинен
бути підписаний сторонами 01.11.2012 р .

Відповідачем 12.10.2012р. на виконання умов
договору оренди № 40 була сплачена сума
у розмірі 254717,33 грн., яка являла собою
орендну плату за перший місяць оренди у
розмірі 63679,33 грн. (п.2.7.1. договору
оренди) та Гарантійний платіж у розмірі
191038,00 грн. (п.2.7.2 договору оренди).

Однак, прийняті на себе зобов'язання по
сплаті поточної орендної плати
відповідач належним чином не
виконував. Так, відповідач не сплатив
позивачу своєчасно орендну плату за
грудень 2012р. у розмірі 63679,33 грн., у
зв'язку з чим позивачем було надіслано
на адресу відповідача повідомлення № 1
від 03.01.2013р.(а.с. 23) відповідно до якого
позивач керуючись п.2.9. договору оренди
здійснив списання заборгованості по
орендній платі за грудень 2012р. з суми
Гарантійного платежу та, керуючись
положенням п.2.10 договору оренди,
запропонував відповідачу на протязі 3-х
днів з дати отримання даного
повідомлення поповнити розмір
Гарантійного платежу на вищенаведену
суму погашеної заборгованості з
орендної плати, які відповідачем не
були виконані.

У зв'язку із несплатою відповідачем у
визначений договором оренди термін
орендної плати за січень 2013р.,
позивачем було надіслано на адресу
відповідача повідомлення № 2 від
17.01.2013р. вих. № 9 відповідно до якого
позивач керуючись п.2.9. договору оренди
здійснив списання заборгованості по
орендній платі за січень 2013р. з суми
Гарантійного платежу та, керуючись
положенням п.2.10 договору оренди,
запропонував відповідачу на протязі 3-х
днів з дати отримання даного
повідомлення поповнити розмір
Гарантійного платежу на 127358,66 грн.
(сума-списаної орендної плати за 2-а
місяця оренди).(а.с. 25).

25.01.2013р. відповідачем на виконання умов
договору оренди № 40 було сплачено 127358,66
грн. орендної плати.

На виконання договірних зобов'язань,
позивач надіслав на адресу відповідача
повідомлення № 3 від 09.02.2013р. вих. № 37 з
доданням рахунків на компенсацію
витрат позивача на утримання
орендованого майна №№ 15, 16, 17 від
08.02.2013р. на загальну суму 6491,13 грн. та
відповідні акти про надання послуг за
листопад, грудень 2012 року та січень
2013р.. Зазначена сума заборгованості
відповідачем була позивачу
компенсована.(а.с. 28)

12.03.2013р. відповідачем на виконання умов
договору оренди № 40 було сплачено 6491,13
грн. - відшкодування витрат.

12.03.2013р. та 27.03.2013р. відповідачем на
виконання умов договору оренди № 40
було сплачено 191038,00 грн. - орендної
плати.

01.03.2013 р. позивач звернувся до
Печерської районної у м. Києві
Держадміністрації з запитом про
перепогодження цільового призначення
нежилого приміщення за адресою м. Київ
бул. Лесі Українки буд № 7 «Б» (літера А)
під заклад громадського харчування,
оскільки проект з попередніми
погодженнями від 30.10.2007р в період
економічної кризи не вдалося
реалізувати (а.с. 143)

На який 7.07.2013р за вих. № 105/01-1914/1 отримав
відповідь, відповідно до якої
Печерська районна в м. Києві державна
адміністрація не буде заперечувати
проти використання нежилих приміщень з
№ 1 по № 59 (групи приміщень № 37, 41),
розташованих за адресою м. Київ бул.
Лесі України буд № 7 «Б» (літера А) для
розміщення закладу громадського
харчування при умові оформлення
необхідної проектно-дозвільної
документації та проведення
будівельних робіт відповідно до вимог
чинного містобудівного законодавства.

Приписом № 277/06 Вих. від 25.03.2013р. ТОВ
«Рада 6» звернулася до голови правління
ПАТ « Магазин» Будинок Меблів» з
вимогою про припинення проведення
робіт з перепланування та
переобладнання групи приміщень М37,47 за.
адресою: бул. Л.Українки, 7-Б та надання
ТОВ «РАДА 6» для погодження належним
чином розробленого проекту
перепланування та іншої
погоджувальної документації згідно
вимог чинного законодавства та умов
Договору (а.с. 128).

Листом вих. № 92 від 25.03.2013р. ПАТ «
Магазин «Будинок меблів» звернувся до
ТОВ «Автокомплект» з проханням
припинити будівельні роботи до
погодження в установленому порядку
проектної іншої погоджувальної
документації (а.с. 95).

Відповідно до листа ПАТ
«ПОЗНЯКИ-ЖИЛ-БУД» № 535 від 24.04.2013р.
звернення ТОВ «Автокомплект» вих. №
129-03 від 02.04.2013р з приводу погодження
монтажу вентиляційної системи та
зовнішніх блоків кондиціонування на
житловому будинку з бульв. Лесі
Українки, 7-Б в м. Києві для розміщення у
орендованих нежитлових приміщеннях
(групи приміщень №37, №41) закладу
громадського харчування - ресторану
уважно розглянуте, вивчено проектну та
технічну документацію житлового
будинку і після чого ПAT
«ПОЗНЯКИ-ЖИЛ-БУД» відмовило у
погодженні розміщення ресторану і,
відповідно, монтажу вентиляційної
системи та зовнішніх блоків
кондиціонування на фасаді житлового
будинку по бульв. Лесі Українки, 7-Б в м.
Києві.(а.с.96)

У зв'язку із невиконанням відповідачем
зобов'язань по сплаті поточної
орендної плати за квітень 2013р. у
розмірі 191038,00 грн., позивачем було
надіслано на адресу відповідача
повідомлення № 4 від 15.05.2013р. вих. № 144,
відповідно до якого позивач, керуючись
п.2.9. договору оренди, здійснив списання
заборгованості по орендній платі за
квітень 2013р. з суми Гарантійного
платежу та, керуючись положенням п.2.10
договору оренди, запропонував
відповідачу на протязі 3-х днів з дати
отримання даного повідомлення
поповнити розмір Гарантійного платежу
на 191038,00 грн.(а.с. 30), які відповідачем не
були виконані.

У зв'язку із повним вичерпанням суми
Гарантійного платежу в погашення
поточної заборгованості з орендної
плати та несплатою відповідачем
орендної плати за травень та червень
2013р., позивачем було надіслано на
адресу відповідача повідомлення № 5
від 02.07.2013р.вих. № 181, відповідно до
якого відповідачу було запропоновано
на протязі 3-х банківських днів з дати
отримання повідомлення поновити
розмір Гарантійного платежу на 191038,00
грн., погасити заборгованість з
орендної плати за травень та червень
2013р. у загальному розмірі 382076,00 грн., та
сплатити неустойку у вигляді пені за
несвоєчасну сплату орендної плати за
травень та червень 2013р. розраховану
станом на 01.07.2013р. у загальному розмірі
8855,80 грн. (а.с. 32)

Відповідач в порушення умов договору
оренди № 40 не відновив розмір
Гарантійного платежу на 191038,00 грн., не
сплатив заборгованість з орендної
плати за травень, червень та липень 2013р.
у загальній сумі 573114,00 грн., не сплатив
неустойку у вигляді пені за
несвоєчасну сплату орендної плати,
розмір якої , на думку позивача, станом
на 01.07.2013р. становив 8855,80 грн., ПАТ
"Магазин "Будинок меблів", керуючись ч.1
ст.188 ГК України та п.9.2. договору оренди
№ 40, надіслав на адресу відповідача
повідомлення № 202 від 23.07.2013р. (отримано
відповідачем 05.08.2013р.) про розірвання
договору оренди № 40 від 08.10.2012р. в
односторонньому позасудовому
порядку.(а.с.34). Враховуючи факт
отримання відповідачем повідомлення
про дострокове розірвання договору
оренди 05.08.2013р., договір оренди № 40 від
08.10.2012р. був розірваний на 10-й день,
тобто з 15.08.2013р.

Мотиви з яких суд апеляційної
інстанції виходив при прийнятті
постанови:

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника відповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність юридичної оцінки
встановлених фактичних обставин
справи, застосування господарським
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті ним рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 102 ГПК
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі

За своєю правовою природою,
укладений між позивачем і відповідачем
договір оренди нежитлового приміщення
№ 40 від 08.10.2012р. є договором найму
(оренди).

Згідно ч.1 ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Відповідно п.1 ст.286
Господарського кодексу (надалі - ГК)
України ,орендна плата - це фіксований
платіж, який орендар сплачує
орендодавцю незалежно від наслідків
своєї господарської діяльності.

Відповідно до ст.ст.18,19 Закону
України « Про оренду державного та
комунального майна» орендар
зобов'язаний вносити орендну плату
своєчасно і в повному обсязі у строки,
зазначені в договорі, незалежно від
наслідків господарської діяльності.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.762 ЦК
України за користування майном
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором, наймач
звільняється від плати за весь час,
протягом якого майно не було
використане ним через обставини, за які
він не відповідає.

Отже, за приписами цих норм,
обов'язок внесення орендної плати
безумовно пов'язаний з фактичним
отриманням послуги з користування
визначеним договором майном.

За змістом ст. 762 ЦК України
обов'язок доведення неможливості
користування майном наймачем через
обставини, за які він не відповідає,
покладається на нього.

Відповідно до п. 1.5 Договору майно
передається в оренду з ціллю
використання його Орендарем виключно
для організації роботи закладу
громадського харчування.

Пунктом 1.6 Договору передбачена
заборона використання майна для інших
цілей, ніж передбачені договором.

Крім цього обов'язок використання
майна виключно відповідно до його
призначення та умов цього договору
закріплений п.5.1.3 Договору.

При складанні акта здачі приймання
01.11.2012р. сторони договору зазначили, що
приміщення потребує проведення
ремонту для мети оренди, інших
зауважень не має (а.с.22).

Відповідачем до 25.03.2013 р. проводився
в орендованому приміщенні ремонт, що
підтверджується приписом про
припинення робіт по перепланування та
переобладнанню групи приміщень № 37,47
за адресою бул. Л.Українки 7-Б передачі
від 25.03.2013 р. винесеним Генеральним
директором ТОВ «РАДА 6» Голові
правління ПАТ «Магазин «Будинок Меблів
» (а.с 128) на підставі якого Генеральний
директор ПАТ «Будинок Меблів»
спрямував листа Генеральному
директору ТОВ «Автокомплект» в якому
просив тимчасово припинити в
орендованому приміщенні ремонтно -
будівельні роботи і представити їм
проект та кошторис перепланування
та/чи облаштування орендованого майна
(а.с. 95).

Обов'язок щодо погодження проекту
та кошторису перепланування покладено
на відповідача у відповідності до умов
п.5.1.15 Договору

Як вбачається з листа № 535 від 24.04.2014
р. ПрАТ «ПОЗНЯКИ -ЖИЛ-БУД», як
балансоутримувач житлового будинку по
бул. Л.Українки 7Б у м. Києві, в якому
знаходяться орендовані приміщення
,повідомило відповідача ТОВ
«Автокомплект» про неможливість
погодження монтажу вентиляційної
системи та зовнішніх блоків
кондиціонування на фасаді житлового
будинку для розміщення у орендованих
Відповідачем нежитлових приміщеннях
закладу громадського харчування у
зв'язку з тим, що згідно з проектом
будівництва зазначеного житлового
будинку, орендовані Відповідачем
приміщення збудовано за призначенням
«магазин промислових товарів» та
інженерні комунікації вбудованих
приміщень не передбачені для
розміщення в них підприємств
громадського харчування (а.с. 96).

Вищевикладене дозволяє суду
зробити висновок про безпідставність
доводів апеляційної скарги в тій
частині, що відповідач не скористався
своїм правом надати на затвердження
інший проект, або розмістити в
орендованому приміщенні заклад
харчування іншого типу.

Відсутність в тому числі,
наведеного погодження стала причиною
припинення відповідачем ремонтних
робіт за вимогою Позивача, викладеною в
листі № 92 від 25.03.2013р. (а.с 95)

Таким чином, вищевикладені
обставини унеможливили для
відповідача подальше проведення
ремонту орендованого приміщення для
цілей, які визначені договором, що в
свою чергу зробили неможливим його
використання за призначенням в
подальшому.

Аналізуючи доводи, викладені в
доповненнях до апеляційної скарги
стосовно того, що Орендар не погодив з
позивачем проект та кошторис
перепланувань, приступив до виконання
робіт з реконструкції орендованого
нежилого приміщення в порушення
приписів чинного законодавства
України і встановивши, що модифікація
вентиляційного обладнання згідно
потреб Орендаря для забезпечення
функціонування закладу громадського
харчування неможлива, протягом одного
місяця з дати укладання договору не
скористався своїм правом ,
передбаченим п. 9.3.2 Договору на його
розірвання в односторонньому порядку,
колегія вважає необхідним зазначити
наступне:

Згідно з ч.6 ст.762 ЦК України
наймач звільняється від плати за весь,
протягом якого майно не могло бути
використане ним через обставини, за які
він не відповідає.

Таким чином, вказана правова норма
не містить договірних застережень
(заборон чи обмежень) щодо її
застосування («якщо інше не
передбачене договором»), а тому
застосування сторонами приписів ч.6
ст.762 ЦК України жодним чином не
залежить від визначення в спірних
умовах договорів оренди передбачених
цією нормою підстав для звільнення
орендаря від внесення орендної плати.

Зважаючи на наведене, за загальним
правилом відповідач (орендар) за
наявності та доведеності підстав,
передбачених ч.6 ст. 762 ЦК України
(неможливість використання
орендованого майна через обставини, за
які орендар не відповідає), може
реалізувати своє право на звільнення
від сплати орендної плати незалежно
від того, передбачені вказані підстави
умовами договору чи ні.

На відміну від приписів ч.6 ст. 762
ЦК України спірний пункт договору
оренди не регулює правовідносини
сторін щодо звільнення від внесення
орендної плати, а саме взагалі не
передбачає ніяких умов та підстав
звільнення від орендної плати ,
оскільки насправді, в цьому пункті
договору визначено механізм
реалізації права орендаря на
розірвання в односторонньому порядку
договору оренди.

Колегія суду вважає за
необхідне зазначити, що таким же правом
наділений був за умовами п. 9.2.6 договору
і позивач (орендодавець) , оскільки мав
право в односторонньому позасудовому
порядку розірвати даний Договір у разі
здійснення в орендованому приміщені
ремонтно - будівельних робіт без
письмового погодження з ним і, як
встановлено матеріалами справи не
скористався цим правом.

Таким чином, відповідачем в судовому
засіданні доведено, що він не має
можливості ані використовувати об'єкт
оренди відповідно до мети оренди, ані
привести його у стан, що дозволяє
використання об'єкту оренди в
майбутньому та здійснювати в
подальшому відповідне використання
об'єкту оренди з незалежної від нього
обставини : неможливості розміщення в
орендованих приміщеннях підприємств
громадського харчування згідно
проекту будівництва будинку, а тому
колегія суду приходить до висновку, що
місцевий господарський суд всебічно,
повно та об'єктивно з'ясувавши всі
обставини справи, правильно застосував
норми процесуального та матеріального
права, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.103
ГПК України є підставою для залишення
рішення місцевого господарського суду
без змін, а скарги - без задоволення.

Колегія суду з урахуванням ст. 49 ГПК
України судова колегія вважає, що
місцевим господарський судом
правильно здійснено розподіл судових
витрат, і тому в цій частині також
залишає рішення суду без змін.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 103-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Магазин "Будинок меблів" - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 22.04.2014р.
у справі № 904/754/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови
складено 23.06.2014р.

Головуючий суддя М.О.Дармін
Суддя І.М.Подобєд Суддя

І.Л. Кузнецова