ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.
Справа № 907/120/14

головуючого-судді:
Бойко С.М.,

суддів:
Бонк Т.Б.,

Якімець Г. Г.

при секретарі Томкевич Н.,

з участю представників:

від прокуратури Макогон Ю. І.

від позивача не з"явився

відповідач не з"явився

розглянув апеляційну скаргу
заступника прокурора Закарпатської
області

на рішення господарського суду
Закарпатської області від 18.04.2014 року,

суддя - Якимчук Л. М. , у справі за №
907/120/14

за позовом: прокурора Тячівського
району в інтересах держави в особі
Солотвинської селищної ради, смт.
Солотвино Тячівського району

до відповідача: товариства з
додатковою відповідальністю
„Трансмост", м. Чернівці

про внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 15.08.2007 року,

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду
Закарпатської області від 14.06.2012 р. в
позові прокурора Тячівського району в
інтересах держави в особі
Солотвинської селищної ради до
товариства з додатковою
відповідальністю „Трансмост" про
зміну пунктів 6 та 7 договору оренди
земельної ділянки від 15.08.2007 щодо
розміру орендної плати, у зв'язку з
зміною нормативної грошової оцінки
земель та прийняттям Солотвинською
селищною радою рішення № 73 від 07.04.2011
"Про перегляд ставок орендної плати
діючих договорів оренди" - відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням
заступник прокурора Закарпатської
області подав апеляційну скаргу, в
якій просить дане рішення скасувати і
постановити нове рішення, яким позов
задоволити. Свою позицію апелянт
мотивує тим, що судом першої інстанції
неповно з'ясовано обставини справи, що
мають значення для її вирішення. В
даному випадку позивач вказує на те, що
Солотвинською селищною радою була
надана відповідь на лист відповідача
про відмову в припиненні договору
оренди. Тому, судом безпідставно
покладено в основу рішення договори
купівлі-продажу будівель та споруд від
13.03.2010р. та 06.08.2010 року, укладені між
відповідачем та приватним
підприємством «Кредо-Груп» та зроблено
помилковий висновок щодо припинення
орендних відносин щодо землі між
позивачем і відповідачем та переходу
права на неї. На думку апелянта, у ТДВ
«Трансмост» у відповідності до вимог
чинного законодавства повинно було
звернутись до суду з вимогою про
розірвання даного договору оренди.

Солотвинською селищною радою було
направлено на адресу суду відзив, в
якому зазначалось, що вони повністю
підтримують апеляційну скаргу та
просять розглядати справу без їхньої
участі.

В судовому засіданні представник
прокуратури підтримав апеляційну
скаргу, навів доводи аналогічні
викладеним в ній, просив її задоволити.
Представники відповідача в судове
засідання не з'явились, причин неявки
не повідомили, хоча були належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання.

Розглянувши наявні у справі матеріали,
давши належну оцінку доводам та
запереченням, які містяться в
апеляційній скарзі та відзивам на неї,
заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача та третьої особи
в судовому засіданні, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення господарського суду першої
інстанції слід скасувати, а апеляційну
скаргу задоволити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
15.08.2007 року між Солотвинською селищною
радою, смт. Солотвино Тячівського
району та Товариством з додатковою
відповідальністю „Трансмост", м.
Чернівці укладено договір оренди
земельної ділянки. Предметом
зазначеного договору - земельна
ділянка загальною площею 1,7876 га,
розташована за aдресою: Закарпатська
область, Тячівський район, смт.
Солотвино, вул. Підмагури, 14 (далі -
об'єкт оренди).

13 березня 2010 року та 06 серпня 2010 року
між відповідачем та приватним
підприємством "Кредо-Груп" укладено
договори купівлі-продажу будівель та
споруд, що заходяться на земельній
ділянці за адресою вул. Підмагури, 14,
смт. Солотвино Тячівського району
Закарпатської області.

Про укладення відповідачем договорів
з відчуження будівель та споруд,
розташованих на орендованій земельній
ділянці за адресою вул. Підмагури, 14,
смт. Солотвино Тячівського району
Закарпатської області, було
повідомлено Солотвинську селищну раду
листом від 03.08.2012 вих.№41/160 та у зв'язку з
цим про припинення договору оренди
землі (копія листа та повідомлення про
вручення додано до матеріалів справи).

Статтею 651 ЦК України передбачено, що
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Пунктом 31 договору оренди земельної
ділянки від 15 серпня 2007 року
передбачено можливість дострокового
розірвання цього договору за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін,
зокрема на підставах, визначених
законодавством.

Пунктом 32 вищезгаданого договору
передбачено, що розірвання договору
оренди землі в односторонньому порядку
не допускається

Пунктами "а", "е" ч. 1 ст. 141 ЗК України
визначено, що підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є, у тому числі, добровільна відмова від
права користування земельною ділянкою
та набуття іншою особою права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, які розташовані на земельній
ділянці.

Договір оренди землі припиняється у
тому числі у разі набуття права
власності на житловий будинок, будівлю
або споруду, що розташовані на
орендованій іншою особою земельній
ділянці. На вимогу однієї із сторін
договір оренди може бути достроково
розірваний за рішенням суду в порядку,
встановленому законом (чч. 1, 3 ст. 31
Закону України "Про оренду землі").

Статтею 32 Закону України "Про оренду
землі" передбачено такий спосіб
припинення договору оренди землі як
його дострокове розірвання за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін
договору.

Крім того, ч. 2 ст. 120 ЗК України
встановлено, що у випадку коли жилий
будинок, будівля або споруда розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
користуванні, то в разі набуття права
власності на ці об'єкти до набувача
переходить право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, на тих самих умовах і в тому
ж обсязі, що були у попереднього
землекористувача.

Частиною 1 ст. 377 ЦК України передбачено,
що до особи, яка набула право власності
на житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Як вбачається з матеріалів справи 13
березня 2010 року та 06 серпня 2010 року між
Відповідачем та приватним
підприємством "Кредо-Груп" було
укладено договори купівлі-продажу
будівель та споруд, що заходяться на
земельній ділянці за адресою вул.
Підмагури, 14, смт. Солотвино
Тячівського району Закарпатської
області.

Про укладення Відповідачем договорів
з відчуження будівель та споруд,
розташованих на орендованій земельній
ділянці за адресою вул. Підмагури, 14,
смт. Солотвино Тячівського району
Закарпатської області, було
повідомлено Солотвинську селищну раду
листом від 03.08.2012 вих.№41/160 та у зв'язку з
цим про припинення договору оренди
землі (копія листа та повідомлення про
вручення додано до матеріалів справи).

На вказаний лист 18.08.2012 та 06.02.2014
Солотвинська селищна рада надала
відповідь і повідомила про
неможливість розірвання договору
оренди, а саме - "...договір з
відповідачем буде припинено з моменту
заключення договору користування
(оренди) земельною ділянкою з ПП
"Кредо-груп". Зі змісту даного листа
випливає, що орендодавець не
погоджується на припинення договору
оренди спірної земельної ділянки,
тобто наявний спір з цього питання.

Враховуючи вищевикладене, у разі
незгоди Солотвинської селищної ради
про припинення договору оренди
земельної ділянки, ТДВ «Трансмост» у
відповідності до чинного
законодавства та договору зацікавлена
сторона не позбавлена права на
звернення до суду про припинення
спірного договору в судовому порядку.

Таким чином, виникнення права
власності на об'єкти нерухомості не є
безумовною підставою для
автоматичного укладення угоди щодо
земельної ділянки. Обов'язковою умовою
передачі у власність земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, є наявність
позитивного рішення сесії відповідної
ради про передачу у власність чи
користування земельної ділянки.
Аналогічний правовий висновок
викладений в постановах Верховного
Суду України в порядку ст.111-12 ГПК
України, а саме: в постанові від 14
листопада 2011 року в справі за №3-119гс 11
та в постанові від 09 червня 2012 року в
справі за №3-30 гс12.

З цих підстав висновок суду першої
інстанції, що у випадку переходу до
приватного підприємства "Кредо-Груп»,
яка набула право власності на будівлі
автоматично переходить право
користування на земельну ділянку, на
якій вони розміщені не ґрунтується на
вимогах норм матеріального права. А
також місцевим судом не враховано
умови укладеного договору оренди
земельної ділянки, за змістом яких не
передбачено відмови від договору в
односторонньому порядку. Тому висновок
суду першої інстанції про припинення
договірних відносин між сторонами не
ґрунтується на встановлених
обставинах по справі.

В зв'язку з тим, що апеляційний суд
прийшов до правового висновку про
чинність даного договору оренди
земельної ділянки, тому розглядаються
вимоги щодо задоволення позову
прокурора, про зміну пункту 6 договору
оренди земельної ділянки від 15.08.2007
року та викладу в редакції, що «орендна
плата вноситься Орендарем у грошовій
формі у розмірі 7% від нормативно
грошової оцінки земельної ділянки, що
становить 86879, 14 грн. (вісімдесят шість
вісімсот сімдесят дев'ять тисяч грн. 15
коп.) в рік.», та про зміну пункту 7
договору оренди земельної ділянки від
15.08.2007 року та викладу її в редакції
«орендна плата вноситься Орендарем у
розмірі 7239, 93 грн. в місяць на
банківський рахунок Орендодавця», які
є підставними та ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи
15.08.2007 року між Солотвинською селищною
радою, смт. Солотвино Тячівського
району та Товариством з додатковою
відповідальністю „Трансмост", м.
Чернівці укладено договір оренди
земельної ділянки. Предметом
зазначеного договору була земельна
ділянка загальною площею 1,7876 га,
розташована за aдресою: Закарпатська
область, Тячівський район, смт.
Солотвино, вул. Підмагури, 14 (далі -
об'єкт оренди).

Згідно п. 3 вказаного договору
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 563451,52 грн.

Відповідно до п. 5 договору земельна
ділянка передається в оренду терміном
до 31.10.2016.

Пунктом 6 договору визначено, що
орендна плата вноситься орендарем у
грошовій формі у розмірі 7% від
нормативної грошової оцінки об'єкту
оренди та становить 39441,61 грн. на рік.

Орендна плата вноситься орендарем у
розмірі 3286,80 грн. на банківський
рахунок Солотвинської селищної ради
№0252 в УДК в Закарпатській
області, МФО 812016; код 04349691 щомісячно у
строк до 30 числа місяця, наступного за
звітним.

Рішенням 3 сесії VІ скликання
виконавчого комітету Солотвинської
селищної ради №48 від 07.04.2011 погоджено
технічну документацію з нормативної
грошової оцінки земель селища
Солотвино та створено три
економіко-планувальні зони в смт.
Солотвино, вартість одного кв.м. яких
відповідно становить І зона - 55,37 грн.,
ІІ зона - 47,04 грн., ІІІ зона - 39,20 грн.

Одночасно, рішенням Солотвинської
селищної ради №73 від 07.04.2011 "Про
перегляд ставок орендної плати діючих
договорів оренди" запропоновано
суб'єктам підприємницької діяльності,
які мають укладені договори оренди
земельних ділянок на території
селищної ради, і в яких орендна плата
менше 3% від нормативно-грошової оцінки
земельної ділянки, переглянути ставки
орендної плати і привести їх у
відповідність до діючого
законодавства за згодою обох сторін.

Частиною першою статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" передбачено, що рада в межах
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Відповідно до частини першої частини 23
Закону України "Про оцінку земель",
технічна документація з бонітування
ґрунтів, економічної оцінки земель та
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок у межах населених пунктів
затверджується відповідною сільською,
селищною, міською радою. Відповідно до
частини третьої даної статті, витяг з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку окремої земельної
ділянки видається центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідно до витягу з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки від
24.01.2014 року, нормативна грошова оцінка
орендованої відповідачем земельної
ділянки складає 1 241 130,68 грн.

У зв'язку із зміною нормативної
грошової оцінки орендованої
відповідачем земельної ділянки,
листами від 12.01.2012, від 11.06.2012 та
рекомендованим листом від 16.10.2012
орендаря було проінформовано про
рішення 3 сесії VІ скликання
виконавчого комітету Солотвинської
селищної ради №48 від 07.04.2011. Також було
запропоновано за взаємною згодою та в
найкоротший термін внести зміни
(укласти додаткову угоду) до діючого
договору оренди земельної ділянки.

Положеннями п. 9 Договору передбачено,
що розмір орендної плати
переглядається у разі: зміни умов
господарювання, передбачених
договором; зміни розмірів земельного
податку, підвищення цін і тарифів,
зміни коефіцієнтів індексації,
визначених законодавством; погіршення
стану орендованої земельної ділянки не
з вини орендаря, що підтверджено
документами; в інших випадках,
передбачених законом.

Зміна умов договору здійснюється у
письмовій формі за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору розв'язується у
судовому порядку ( п.29 Договору). Дане
положення кореспондується з
положеннями ст. 30 Закону України "Про
оренду землі".

Згідно пункту 14.1.125. статті 14
Податкового кодексу України
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок - це капіталізований рентний
дохід із земельної ділянки, визначений
відповідно до законодавства
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів.

Пунктом 14.1.136 статті 14 Податкового
кодексу України встановлено, що
орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності є
обов'язковим платежем, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Відповідно до ст.288.5 Податкового
кодексу України розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу не може бути меншою:
для земель сільськогосподарського
призначення - розміру земельного
податку, що встановлюється цим
.розділом; для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом; не може перевищувати: а) для
земельних ділянок, наданих для
розміщення, будівництва,
обслуговування та експлуатації
об'єктів енергетики, які виробляють
електричну енергію з відновлюваних
джерел енергії, включаючи технологічну
інфраструктуру таких об'єктів
(виробничі приміщення, бази,
розподільчі пункти (пристрої),
електричні підстанції, електричні
мережі) - 3 відсотки нормативної
грошової оцінки; б) для інших земельних
ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків
нормативної грошової оцінки.

Згідно із ст. 289.1 Податкового
кодексу України для визначення розміру
податку та орендної плати
використовується нормативна грошова
оцінка земельних ділянок.

Відповідно до частини п'ятої статті 5
Закону України "Про оцінку земель",
нормативна грошова оцінка
використовується при визначенні
розміру земельного податку, державного
мита при міні, спадкуванні та даруванні
земельних ділянок згідно із законом,
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності.

Отже, встановлені ст. 288 ПК
України та п. 2.4. Положення № 24 від
21.01.2011р. граничні розміри річної
орендної плати за земельну ділянку є
підставою для приведення положень
спірного Договору у відповідність до
вимог закону в частині визначення
розміру орендної плати.

Крім того, пунктом 2.19. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011р. №6 "Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин" визначено, що у разі
прийняття уповноваженим органом
рішення про внесення змін до ставок
орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів, що
використовуються для розрахунку
орендної плати за земельні ділянки,
такі обставини можуть не братись судом
до уваги лише у разі скасування
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування в установленому
законом порядку. У визначених законом
випадках застосовуються ціни, які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами виконавчої
влади або органу місцевого
самоврядування. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується в судовому
порядку. Оскільки орендна плата за
земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати є підставою для
перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору.

Також слід зазначити, що в постанові
Верховного Суду України від 20 серпня 2013
року (за заявою про перегляд постанови
Вищого господарського суду України від
25 квітня 2013 року у справі № 5009/3430/12)
прийшла до висновку, що нормативна
оцінка земель є основною для
визначення розміру орендної плати, а
зміна нормативної грошової оцінки
земельної ділянки є підставою для
перегляду розміру орендної плати.

В пункті 29 Договору сторони погодили,
що зміна умов Договору здійснюється у
письмовій формі за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору спір розв'язується
в судовому порядку (ст. 30 ЗУ "Про оренду
землі").

Позивач, з метою приведення положень
Договору (в частині зміни вартості
нормативної грошової оцінки
орендованої земельної ділянки та
розміру орендної плати) до вимог
законодавства, зокрема, ПК України,
неодноразово повідомляв відповідача
про необхідність підписання
відповідних змін, однак, як було
встановлено з матеріалів справи,
домовленості щодо зміни розміру
орендної плати в позасудовому порядку,
сторонам Договору досягнути не
вдалося.

Відповідно до ст. 105 ГПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги апеляційний господарський суд
приймає постанову. У постанові мають
бути зазначені новий розподіл судових
витрат у разі скасування чи зміни
рішення.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу заступника
прокурора Закарпатської області
задоволити.

Рішення господарського суду
Закарпатської області від 18.04.2014 року, в
справі за № 907/120/14 - скасувати.

Позов задоволити.

Внести зміни до п.6 Договору оренди
землі від 15 серпня 2007 р. укладеного між
Солотвинською селищною радою, смт.
Солотвино Тячівського району (Код
) та Товариством з
додатковою відповідальністю
„Трансмост", м. Чернівці (), зареєстрованого 09.10.2007р. в
Тячівському районному відділі
Закарпатської регіональної філії ДП
"Центр державного земельного кадастру"
за № -007.

Викласти п. 6 Договору оренди землі від
15 серпня 2007 р. укладеного між
Солотвинською селищною радою, смт.
Солотвино Тячівського району (Код
) та Товариством з
додатковою відповідальністю
„Трансмост", м. Чернівці (), зареєстрованого 09.10.2007р. в
Тячівському районному відділі
Закарпатської регіональної філії ДП
"Центр державного земельного кадастру"
за № -007 в новій редакції:
"Орендна плата вноситься Орендарем у
грошовій формі у розмірі 7% від
нормативно грошової оцінки земельної
ділянки, що становить 86879, 14 грн.
(вісімдесят шість вісімсот сімдесят
дев'ять тисяч грн. 15 коп.) в рік";

Внести зміни до п.7 Договору оренди
землі від 15 серпня 2007 р. укладеного між
Солотвинською селищною радою, смт.
Солотвино Тячівського району (Код
) та Товариством з
додатковою відповідальністю
„Трансмост", м. Чернівці (), зареєстрованого 09.10.2007р. в
Тячівському районному відділі
Закарпатської регіональної філії ДП
"Центр державного земельного кадастру"
за № -007.

Викласти п. 7 Договору оренди землі від
15 серпня 2007 р. укладеного між
Солотвинською селищною радою, смт.
Солотвино Тячівського району (Код
) та Товариством з
додатковою відповідальністю
„Трансмост", м. Чернівці (), зареєстрованого 09.10.2007р. в
Тячівському районному відділі
Закарпатської регіональної філії ДП
"Центр державного земельного кадастру"
за № -007 в новій редакції: "
Орендна плата вноситься Орендарем у
розмірі 7239, 93 грн. на рахунок
Солотвинської селищної ради № 0252
в управлінні Державного казначейства
Закарпатської області, МФО 812016, код
04349691 щомісячно, у строк до 30 числа
місяця, наступного за звітним".

Стягнути з відповідача Товариства з
додатковою відповідальністю
„Трансмост", м. Чернівці (), до спеціального фонду Державного
бюджету України (Банк: ГУДКСУ у
Закарпатській області; МФО 812016;
отримувач: УДКСУ у м. Ужгороді
Закарпатської області; ;
рахунок 3002) 1218 грн. судового збору
за розгляд справи у суді першої
інстанції.

Стягнути з відповідача Товариства з
додатковою відповідальністю
„Трансмост", м. Чернівці () до спеціального фонду Державного
бюджету України (Банк: ГУДКСУ у
Львівській області; МФО 825014; отримувач:
УДКСУ у Личаківському районі м. Львова;
; рахунок 2006) 609, 00
грн. судового збору за апеляційне
провадження.

Матеріали справи направити на адресу
місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений
23.06.2014 р.

Головуючий -суддя
Бойко С. М.

Суддя
Бонк Т. Б.

Суддя
Якімець Г. Г.