ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2014 р.Справа № 916/1359/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді В.С.
Петрова

при секретарі Н.В.
Комендатенко

за участю представників:

від позивача - Фурман В.В.,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства „Родовід
Банк" до Підприємства з іноземними
інвестиціями „Міханікі Україна" про
зміну умов договору, -

ВСТАНОВИВ:

В засіданні суду 18.06.2014 р. оголошувалась
перерва до 23.06.2014 р. в порядку ч. 3 ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

Публічне акціонерне товариство
„Родовід Банк" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою і змінами до неї (а.с.
33-37) до Підприємства з іноземними
інвестиціями „Міханікі Україна" про
зміну п. 3.1 укладеного сторонами
договору № 2-82 від 22.10.2007 р. шляхом
викладення першого речення вказаного
пункту договору в наступній редакції:
„Запланований термін введення об'єкта
будівництва в експлуатацію - ІІ квартал
2015 року", посилаючись на наступне.

Між ВАТ „Родовід Банк",
правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є позивач, та
Підприємством з іноземними
інвестиціями „Міханікі Україна"
укладено інвестиційний договір № 2-82
від 22 жовтня 2007 року, згідно п. 2.1. якого
відповідач зобов'язався організувати
спорудження та забезпечити введення в
експлуатацію житлового комплексу з
торговельними приміщеннями та
підземним паркінгом, будівництво якого
здійснюється на перетині вулиць
Жмаченка і бульвару Дарницького у
Дніпровському районі м. Києва та який
складається з двох житлових блоків:
25-ти поверхового та 10-ти поверхового,
об'єднаних єдиним 2-х поверховим
торгівельно-розважальним комплексом, а
також здійснити закріплення за
позивачем нежитлового
торговельно-виставкового приміщення
на 1 поверсі 25-типоверхового будинку,
будівельні осі 7-8, ряди А-В-Г, загальною
проектною площею 124,53 м та передати його
позивачу. В свою чергу позивач
зобов'язався здійснити відповідне
фінансування об'єкту інвестування на
умовах, в порядку та в строки, що
передбачені договором.

Відповідно до п. 3.1. договору
запланований термін ведення об'єкта
будівництва в експлуатацію - IV квартал
2008 року. За умови належного і реального
виконання позивачем договору
відповідач передає позивачу об'єкт
інвестування упродовж трьох
календарних місяців, що слідуватимуть
за днем введення об'єкта будівництва в
експлуатацію у встановленому
законодавством України порядку.
Підтвердженням введення об'єкта
будівництва в експлуатацію є
відповідний акт Державної приймальної
комісії, підписаний представниками
відповідних компетентних органів у
встановленому законодавством України
порядку. Підтвердженням
прийому-передачі об'єкта інвестування
є акт прийому-передачі.

В п. 4.2.1. договору визначено вартість
одного квадратного метру об'єкту
інвестування, що на дату укладання
договору становив 22 725,00 грн., що
еквівалентно 4500,00 дол. США із
розрахунку 505 гривень за 100 доларів США
згідно офіційного обмінного курсу,
встановленого Національним банком
України. Також ціна договору на момент
його укладання складає 2829944,25 грн. (в
тому числі ПДВ 20% - 471657,38 грн.), що
еквівалентно 560385,00 дол. США із
розрахунку 505 гривень за 100 доларів США
згідно офіційного обмінного курсу,
встановленого Національним банком
України на день підписання договору.

Відповідно до п. 7.4. договору позивач
зобов'язаний упродовж 10 робочих днів,
що слідуватимуть за днем надіслання
відповідачем письмового повідомленні
позивачу про зміну фактичної загальної
площі об'єкту інвестування здійснити
остаточні розрахунки з відповідачем за
поточною вартістю 1 квадратного метру
об'єкту інвестування на дату
здійснення позивачем останнього
платежу.

Як вказує позивач, він в повному обсязі
виконав зобов'язання за договором,
здійснивши інвестування будівництва у
спосіб та у строки, визначені
договором. Зокрема, 23 жовтня 2007 року
позивач одним єдиним платежем у
повному обсязі сплатив вартість
об'єкту інвестування в розмірі 2829944,25
грн. у строки та у розмірі, визначеними
п.п. 4.2.1., 4.4. договору, що
підтверджується платіжним дорученням
№ BUD.43664.8071 від 23 жовтня 2007 року.

Однак, за ствердженнями позивача,
відповідач, незважаючи на повне
виконання позивачем своїх зобов'язань
за договором, зі свого боку не виконав
зобов'язання щодо закінчення
будівництва та ведення об'єкта
будівництва в експлуатацію у
визначений строк, а саме IV квартал 2008
року, як того вимагає п. 3.1. договору. При
цьому позивач зазначає, що, незважаючи
на його неодноразові звернення до
відповідача щодо повідомлення про
орієнтовні строки введення об'єкта
будівництва в експлуатацію, останній
не повідомив жодних конкретних строків
виконання зобов'язань за договором.
Так, позивач вказує, що відповідачем
пропущено строк закінчення
будівництва і ведення об'єкта
будівництва в експлуатацію, зазначений
в п. 3.1. договору.

З огляду на зазначене, позивач 04 жовтня
2013 року звернувся до відповідача з
листом надати інформацію про поточний
обсяг виконаних робіт, а також з
пропозицією внести зміни до договору
про продовження строку введення
об'єкту будівництва в експлуатацію
шляхом укладання додаткової угоди,
проект якої додавався до листа. Проте,
жодної відповіді на вказану пропозицію
позивача від відповідача не надійшло,
що стало підставою для звернення
позивача до суду із заявленим позовом.
Наразі позивач вважає, що враховуючи
істотність порушення договору з боку
відповідача, є обґрунтована підстава
змінити умови договору в частині зміни
строків виконання зобов'язання за
договором з боку відповідача.

Відповідач відзив на позов не надав,
також представник відповідача у судові
засідання не з'явився, хоча відповідач
про дату, час та місце розгляду справи
був повідомлений судом належним чином
за адресою, що значиться в ЄДР
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, про що свідчать наявні в
матеріалах справи поштові
повідомлення про вручення ухвал суду.

У зв'язку з вказаним справу розглянуто
за наявними в ній матеріалами
відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши та дослідивши
всі письмові докази, які містяться в
матеріалах справи, господарський суд
дійшов наступних висновків.

22 жовтня 2007 року між Відкритим
акціонерним товариством „Родовід
Банк" (інвестор) та Підприємством з
іноземними інвестиціями „Міханікі
Україна" (забудовник) укладено
інвестиційний договір № 2-82 від 22
жовтня 2007 року, згідно п. 2.1. якого
відповідач як забудовник
зобов'язується організувати
спорудження та забезпечити введення в
експлуатацію об'єкту будівництва -
житлового комплексу з торговельними
приміщеннями та підземним паркінгом,
будівництво якого здійснюється на
перетині вулиць Жмаченка і бульвару
Дарницького у Дніпровському районі м.
Києва та який складається з двох
житлових блоків: 25-типоверхового та
10-типоверхового, об'єднаних єдиним 2-х
поверховим торгівельно-розважальним
комплексом; здійснити закріплення за
інвестором об'єкту інвестування -
нежитлового торговельно-виставкового
приміщення на 1 поверсі 25- поверхового
будинку, загальною проектною площею
124,53 кв.м, будівельні осі 7-8, ряди А-В-Г, та
передати вказаний об'єкт інвестування
інвестору, а останній в свою чергу
зобов'язується здійснити відповідне
фінансування об'єкту інвестування на
умовах, в порядку та в строки, що
передбачені договором.

Відповідно до п. 3.1. договору
запланований термін ведення об'єкта
будівництва в експлуатацію - IV квартал
2008 року. За умови належного і реального
виконання інвестором договору
відповідач як забудовник передає
інвестору об'єкт інвестування упродовж
трьох календарних місяців, що
слідуватимуть за днем введення об'єкта
будівництва в експлуатацію у
встановленому законодавством України
порядку. Підтвердженням введення
об'єкта будівництва в експлуатацію є
відповідний акт Державної приймальної
комісії, підписаний представниками
відповідних компетентних органів у
встановленому законодавством України
порядку. Підтвердженням
прийому-передачі об'єкта інвестування
є Акт прийому-передачі.

В п. 4.2.1. договору зазначено, що вартість
одного квадратного метру об'єкту
інвестування на дату укладання
договору становить 22725,00 грн., що в
еквіваленті на валюту США із
розрахунку 505 гривень за 100 доларів США
згідно офіційного обмінного курсу,
встановленого Національним банком
України, дорівнює 4500,00 дол. США. Ціна
договору на момент його укладання
складає 2829944,25 грн. (в тому числі ПДВ 20% -
471657,38 грн., що в еквіваленті на валюту
США із розрахунку 505 гривень за 100
доларів США згідно офіційного
обмінного курсу, встановленого
Національним банком України, на день
підписання договору дорівнює 560385,00 дол.
США. Ціна договору не є остаточною та
буде остаточно встановлена
забудовником (відповідачем) після
здійснення інвестором остаточних
розрахунків за фактичну загальну площу
об'єкта інвестування.

Згідно з п. 7.4. договору інвестор
зобов'язаний упродовж 10 робочих днів,
що слідуватимуть за днем надіслання
забудовником письмового повідомлення
інвестору про зміну фактичної
загальної площі об'єкту інвестування
здійснити остаточні розрахунки із
забудовником за поточною вартістю 1
квадратного метру об'єкту інвестування
на дату здійснення інвестором
останнього платежу.

За умовами п. 4.3., 4.4 договору інвестор
може сплатити вартість об'єкту
інвестування одним єдиним платежем у
повному обсязі та у випадку вибору
такого способу розрахунку сплата має
бути здійснена у термін до 24.11.2007 року
включно.

Відповідно до п. 11.1 договору останній
вступає в силу з моменту його
підписання уповноваженими
представниками сторін і діє до
виконання сторонами зобов'язань за цим
договором або його дострокового
припинення відповідно до умов
договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
інвестиційну діяльність" (в редакції,
чинній на момент укладення
інвестиційного договору) інвестиціями
є всі види майнових та інтелектуальних
цінностей, що вкладаються в об'єкти
підприємницької діяльності та інших
видів діяльності, в результаті яких
створюється прибуток (доход) або
досягається соціальний ефект.

Статтею 9 Закону України "Про
інвестиційну діяльність" встановлено,
що основним правовим документом, який
регулює взаємовідносини між суб'єктами
інвестиційної діяльності, є договір
(угода). Укладення договорів, вибір
партнерів, визначення зобов'язань,
будь-яких інших умов господарських
взаємовідносин, що не суперечать
законодавству України, є виключною
компетенцією суб'єктів інвестиційної
діяльності.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України
передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14
Цивільного кодексу України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Так, укладений між сторонами
інвестиційний договір є підставою для
виникнення у сторін за цим договором
зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК
України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України). В
свою чергу згідно ст. 629 ЦК України
вказаний договір є обов'язковим для
виконання його сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. При цьому, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
525 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, АТ
„Родовід Банк" на виконання умов
вказаного інвестиційного договору 23
жовтня 2007 року було перераховано на
користь відповідача єдиним платежем
суму вартості об'єкту інвестування в
розмірі 2829944,25 грн., про що свідчить
платіжне доручення № BUD.43664.8071 від 23.10.2007
р. Тим самим вказане свідчить про
виконання інвестором своїх зобов'язань
за спірним інвестиційним договором,
тобто про здійснення інвестування
будівництва у спосіб та у строки,
визначені договором.

В подальшому у зв'язку з набранням
чинності Законом України „Про
акціонерні товариства" від 17.09.2008 р. ВАТ
„Родовід Банк" було змінено назву на
Публічне акціонерне товариство
„Родовід Банк", про що 17.06.2009 р.
держреєстратором був здійснений
відповідний запис.

Між тим, позивач зазначає, що
незважаючи на повне виконання ним
своїх зобов'язань за договором,
відповідач зі свого боку не виконав
зобов'язання щодо закінчення
будівництва та ведення об'єкта
будівництва в експлуатацію у
визначений строк, а саме IV квартал 2008
року, як того вимагає п. 3.1. договору. У
зв'язку з таким порушенням умов
договору позивач вважає, що є підстави
для внесення змін до вказаного пункту
спірного договору, згідно яких
запланований термін введення об'єкта
будівництва в експлуатацію - ІІ квартал
2015 року.

П. 11.5. інвестиційного договору
передбачено, що зміни та доповнення до
договору оформляються додатковими
договорами, які є невід'ємними
частинами цього договору за умови їх
підписання уповноваженими
представниками сторін.

Згідно зі ст. 188 Господарського кодексу
України зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Якщо судовим рішенням договір змінено
або розірвано, договір вважається
зміненим або розірваним з дня набрання
чинності даним рішенням, якщо іншого
строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
згідно листа від 04.10.2013 року за №
07.2-11-б.б/5841 позивач направив
відповідачу пропозицію внести зміни до
спірного інвестиційного договору
стосовно продовження строку введення
об'єкту будівництва в експлуатацію
шляхом укладання додаткової угоди,
проект якої додавався до листа. Проте, у
зв'язку з неотриманням відповіді на
вказану пропозицію позивач звернувся
до господарського суду із заявленим
позовом. При цьому в обґрунтування
позовних вимог позивач послався на
положення ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Нормами чинного законодавства
передбачено можливість зміни умов
договору за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у випадках,
встановлених договором або законом.

У відповідності з положеннями ч. 1, 2 ст.
651 Цивільного кодексу України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Таким чином, чинне законодавство в
імперативному порядку визначає, що
підставою для зміни договору у
судовому порядку може бути належним
чином доведене невиконання сторонами
хоча б одного з його зобов'язань,
передбачених договором.

Як вбачається зі змісту спірного
інвестиційного договору, відповідач
зобов'язаний передати позивачу саме
об'єкт інвестування упродовж трьох
календарних місяців, що слідуватимуть
за днем введення об'єкта будівництва в
експлуатацію у встановленому
законодавством України порядку. В
даному випадку основне зобов'язання
відповідача як забудовника стосується
передачі позивачу об'єкта
інвестування, а не об'єкта будівництва,
на зміні строку будівництва якого
наполягає позивач. Однак, в спірному
договорі зазначено заплановану дату
введення об'єкта будівництва в
експлуатацію - IV квартал 2008 року, що не
прямим обов'язком відповідача відносно
позивача здійснити будівництво об'єкту
у вказаний термін. В свою чергу
відсутність такого прямого обов'язку
відповідача унеможливлює його
порушення.

При цьому в матеріалах справи відсутні
докази введення об'єкта будівництва в
експлуатацію, з моментом якого
пов'язано початок строку, протягом
якого відповідач має передати
позивачу об'єкт інвестування. З огляду
на вказане суд не вбачає істотних
порушень умов договору з боку
відповідача в розумінні ч. 2 ст. 651
Цивільного кодексу України, внаслідок
якого позивач значною мірою
позбавляється того, на що розраховував
при укладенні спірного інвестиційного
договору. Отже, визначені в ч. 2 ст. 651
Цивільного кодексу України підстави
для внесення змін до спірного договору
відсутні.

Крім того, відповідно до ч. 1 статті 652
Цивільного кодексу України у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

В силу приписів ч. 2 ст. 652 Цивільного
кодексу України, якщо сторони не
досягли згоди щодо приведення договору
у відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок
істотної зміни обставин суд, на вимогу
будь-якої із сторін, визначає наслідки
розірвання договору виходячи з
необхідності справедливого розподілу
між сторонами витрат, понесених ними у
зв'язку з виконанням цього договору.
Зміна договору у зв'язку з істотною
зміною обставин допускається за
рішенням суду у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Так, виходячи з положень ч. 2 ст. 652 ЦК
України, існування одночасно умов є
необхідним для встановлення
ускладнень у виконанні, достатніх для
зміни договору.

Першою умовою визначено те, що в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане.
У відповідності до даної умови, події,
що викликали ускладнення у виконанні
договору, і які можна назвати "істотною
зміною обставин" повинні мати місце або
стати відомими сторонам
(заінтересованій стороні) після
укладення договору. Другою умовою є
зміна обставин, яка зумовлена
причинами, що заінтересована сторона
не могла усунути після їх виникнення
при всій турботливості та обачності,
які від неї вимагаються. Іншими словами
мова йде про те, що події, які
викликають ускладнення, не могли
стороною бути розумно прийняті до
уваги.

Третя умова - виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала б при укладенні
договору. Мова йде про зменшення
цінності отримуваного стороною за
договором, включаючи випадки коли
виконання взагалі більш не має ніякої
цінності для сторони, що отримує
виконання. Зменшення цінності
отримуваного стороною за договором
відбувається у випадку, коли суттєво
змінюється договірна рівновага у силу
істотного підвищення вартості
виконуваного або у силу зменшення
отримуваного стороною за договором.

Слід зазначити, що поняття "істотні
зміни обставин" або іншими словами
"ускладнення" при виконанні договору
мають значення лише у відношенні ще не
здійсненного виконання і не мають
правового значення для виконання, яке
вже відбулося.

Істотна зміна обставин як правило має
правове значення для договорів коли їх
укладення не збігається з виконанням, а
дія договору та виконання має бути
довготриваючою у порівняні із
договорами, які виконуються у момент їх
укладення.

Четвертою умовою є те, що із суті
договору або звичаїв ділового обороту
не випливає, що ризик зміни обставин
несе заінтересована сторона. Виходячи
із змісту названої умови, випадки
ускладнення у виконанні договору не
можуть мати місця, якщо потерпіла
сторона прийняла на себе ризик зміни
обставин. Прийняття на себе ризику
зміни обставин не обов'язково повинно
бути прямо відображено у договорі,
такий висновок може слідувати із
самого характеру та змісту
зобов'язання.

Зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК
України).

Разом з тим умовами спірного
інвестиційного договору не
передбачено можливості внесення до
нього змін щодо терміну будівництва.
Більш того, за договором відповідач як
забудовник наділений правом на
продовження терміну виконання
будівельних робіт за договором у
випадках: порушення (невиконання або
неналежного виконання) інвестором
істотних умов договору, зокрема, умов
щодо здійснення фінансування
спорудження об'єкта інвестування за
договором (п. 3.2.1), наявності (виникнення
та дія у часі) істотних розбіжностей
між проектними (очікуваними) та
фактичними умовами виконання робіт,
передбачити які на дату укладення
договору сторони не мали можливості (п.
3.2.2); у зв'язку з настанням і дією у часі
обставин форс-мажору та/або їх
наслідків, або настання випадку (п. 3.2.3).
Також сторони домовилися про те, що
згода інвестора на продовження терміну
виконання робіт з вищенаведених
підстав, вказаних у п. 3.2 договору, не
потрібна.

Не встановлено судом і будь-яких
приписів в законодавства щодо
обов'язковості зміни терміну
будівництва об'єкту, в якій позивач
інвестував кошти за спірним договором.

Відтак, судом на підставі ретельної
правової оцінки умов укладеного між
сторонами по справі інвестиційного
договору та інших доказів по справі не
встановлено наявність підстав для
внесення до нього змін згідно ст. 652
Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи усе вищенаведене та
оцінюючи надані докази в сукупності,
суд вважає, що позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
„Родовід Банк" є необґрунтованими, не
відповідають вимогам чинного
законодавства та фактичним обставинам
і матеріалам справи, у зв'язку з чим
задоволенню не підлягають.

У зв'язку з тим, що рішення відбулось не
на користь позивача, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати по сплаті
судового збору, понесені позивачем при
подачі позову, відносяться за рахунок
позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України,

суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства „Родовід
Банк" до Підприємства з іноземними
інвестиціями „Міханікі Україна" про
зміну умов договору відмовити.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та
підписано 27.06.2014 р.

Суддя
Петров В.С.