ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року Справа № 910/18227/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді
Ємельянова А.С. (доповідач у справі)

суддів Воліка
І.М.

Прокопанич Г.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргуПублічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз
України"на рішеннягосподарського суду
міста Києва від 25.12.2013 р. (головуючий
суддя - Любченко М.О., судді - Босий
В.П., Пригунова А.Б.)та на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 02.04.2014 р.
(головуючий суддя - Сулім В.В., судді -
Рєпіна Л.О., Тарасенко К.В.)у
справі№910/18227/13 господарського суду
міста Києваза позовомПублічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз
України"доПублічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ "про за
участю представників: від відповідача
від позивачазобов'язання направити
суму у розмірі 30% чистого прибутку
товариства за 2012 рік до Державного
бюджету України Сидоренко В.В.,
довіреність №14-130 від 13.05.2014 р. Галкін
В.Ю., довіреність №2-20 від 13.01.2014 р.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ" про
зобов'язання Публічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ" направити
суму в розмірі 30% чистого прибутку
товариства за 2012 рік до Державного
бюджету України.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 25.12.2013 р. у справі №910/18227/13,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 02.04.2014 р., в
позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями, Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" звернулося
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 25.12.2013 р. та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 02.04.2014 р. у
справі №910/18227/13 та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити
повністю.

Касаційна скарга мотивована тим, що
внаслідок порушення норм
матеріального та процесуального права,
господарські суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
неправильних висновків, приймаючи
оспорювані рішення,

Зокрема, скаржник зазначив, що висновки
судів попередніх інстанцій, стосовного
того, що рішення загальних зборів
Публічного акціонерного товариства
"УКРТРАНСГАЗ" №3 від 30.04.2013 р. не
відповідає ч. 5 ст. 11 Закону України "Про
управління об'єктами державної
власності", є помилковими.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 10.06.2014 р., колегією суддів у
складі: головуючий суддя - Демидова А.М.,
судді - Ємельянов А.С. (доповідач у
справі), Мирошниченко С.В., касаційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 24.06.2014 р.

Розпорядженням Секретаря першої
судової палати від 23.06.2014 р. у зв'язку з
перебуванням судді Демидової А.М. на
лікарняному та перебуванням судді
Мирошниченка С.В. у відпустці, для
розгляду справи №910/18227/13 сформовано
колегію суддів у наступному складі:
головуючий суддя - Ємельянов А.С.
(доповідач у справі), судді - Волік І.М.,
Прокопанич Г.К.

Через відділ документального
забезпечення діяльності судових палат
Вищого господарського суду України
19.06.2014 р. представником Публічного
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"
подано відзив на касаційну скаргу.

В судове засідання 24.06.2014 р. з'явились
представники позивача та відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
у касаційній скарзі, просив рішення
господарського суду міста Києва від
25.12.2013 р. та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
02.04.2014 р. скасувати, прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити
повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення
касаційної скарги заперечував, просив
оскаржувані рішення залишити без змін.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, заслухавши представників
сторін, обговоривши доводи касаційної
скарги, дослідивши правильність
застосування господарськими судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджено матеріалами
справи, на виконання розпорядження
№360-р від 13.06.2012 р. Кабінету Міністрів
України "Про реорганізацію дочірніх
компаній Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" та наказу
№530 від 18.07.2012 р. Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України "Про реорганізацію Дочірньої
компанії "Укртрансгаз" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" припинено діяльність
Дочірньої компанії "Укртрансгаз"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" внаслідок
реорганізації шляхом перетворення в
Публічне акціонерне товариство
"УКРТРАНСГАЗ".

Відповідно до п. 1.2 статуту Публічного
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"
відповідач є правонаступником усіх
майнових та немайнових прав та
обов'язків Дочірньої компанії
"Укртрансгаз" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України".

Згідно п. 1.5 статуту засновником
Публічного акціонерного товариства
"УКРТРАНСГАЗ" є Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України".

Пунктом 4.1 вказаного статуту визначено,
що одноосібним засновником та
акціонером Публічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ" є Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Загальні збори акціонерів відповідача,
єдиним акціонером якого є позивач,
рішенням №3 від 30.04.2013 р. постановили:

1) затвердити річний звіт і баланс
Товариства за 2012 рік;

2) затвердити такий розподіл чистого
прибутку Товариства за 2012 рік:

2.1) на виплату дивідендів направити
суму у розмірі 30% чистого прибутку
Товариства за 2012 рік; решту чистого
прибутку Товариства за 2012 рік (70%)
направити на розвиток виробництва;

2.2) виплату дивідендів вирішено
провести відповідно до частини 5 статті
11 Закону України "Про управління
об'єктами державної власності".

Датою складання переліку осіб, які
мають право на отримання дивідентів,
визначено 01.05.2013 р.

Позов мотивовано тим, що вказане
рішення загальних зборів акціонерів
від 30.04.2013 р., станом на дату коли
позивач звернувся до суду першої
інстанції, виконано не було.

Згідно з абз. 1 ч. 5 ст. 11 Закону України
"Про управління об'єктами державної
власності" господарська організація, у
статутному капіталі якої є
корпоративні права держави, за
підсумками календарного року
зобов'язана спрямувати частину чистого
прибутку на виплату дивідендів згідно
з порядком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до абз. 4, 5 ч. 5 ст. 11 Закону
України "Про управління об'єктами
державної власності" господарські
товариства, у статутному капіталі яких
є корпоративні права держави, до 1
травня року, що настає за звітним,
приймають рішення про відрахування не
менше 30 відсотків чистого прибутку на
виплату дивідендів. Господарські
товариства, у статутному капіталі яких
є корпоративні права держави,
сплачують до Державного бюджету
України дивіденди у строк не пізніше 1
липня року, що настає за звітним,
нараховані пропорційно розміру
державної частки (акцій, паїв) у їх
статутних капіталах.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону
України "Про акціонерні товариства"
корпоративними правами є сукупність
майнових і немайнових прав акціонера -
власника акцій товариства, які
випливають з права власності на акції,
що включають право на участь в
управлінні акціонерним товариством,
отримання дивідендів та активів
акціонерного товариства у разі його
ліквідації відповідно до закону, а
також інші права та правомочності,
передбачені законом чи статутними
документами.

Статтею 172 Господарського кодексу
України відносини, пов'язані з
управлінням корпоративними правами
держави, регулюються Законом України
"Про управління об'єктами державної
власності", іншими законами України та
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них.

Згідно ст. 3 Закону України "Про
управління об'єктами державної
власності" корпоративні права держави -
це корпоративні права, що належать
державі у статутних капіталах
господарських організацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Господарського
кодексу України сума вкладів
засновників та учасників
господарського товариства становить
статутний капітал товариства.

Тобто, вказане вище свідчить про те, що
господарське товариство вважається
таким, що має у статутному капіталі
корпоративні права держави, лише якщо
держава є акціонером такого товариства
та їй належать акції (частки, паї) у
статутному капіталі такого
господарського товариства.

Згідно з п. 21 статуту Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
засновником позивача є держава в особі
Кабінету Міністрів України.

Пунктом 22 статуту зазначеного
господарського товариства акціонерами
позивача є: держава в особі
Мінпаливенерго - до прийняття в
установленому порядку рішення про
приватизацію пакета акцій позивача та
в особі Фонду державного майна - після
передачі йому пакета акцій позивача,
визначеного для продажу згідно з
рішенням про приватизацію; фізичні та
юридичні особи, що набули право
власності на акції Компанії відповідно
до законодавства.

Відповідно до п.п. 27, 28, 29 статуту
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" майно товариства
складається з основних засобів,
обігових коштів, акцій (часток, паїв) у
статутному (складеному) капіталі
господарських товариств, а також інших
активів, відображених у його
бухгалтерському балансі. Майно
компанії формується за рахунок: майна,
переданого засновником; кредитів,
позик; доходів, отриманих у результаті
провадження господарської діяльності;
дивідендів за акціями, які належать
компанії; продукції, виробленої у
результаті провадження господарської
діяльності; коштів, майнових і
немайнових прав, цінних паперів, іншого
майна, що надходять від оплати акцій;
доходів, отриманих від реалізації
цінних паперів; надходжень від
провадження господарської діяльності
дочірніх підприємств; іншого майна,
набутого на законних підставах.
Здійснюючи право власності, позивач
володіє, користується та
розпоряджається належним йому майном і
вчиняє стосовно нього будь-які дії, що
не суперечать закону та меті його
діяльності.

Пунктом 30 статуту позивача
Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" використовує
державне майно, яке не підлягає
приватизації, відповідно до
законодавства. Майно, що є державною
власністю і надане Національній
акціонерній компанії "Нафтогаз
України" у користування, включається до
її активів.

Як вірно зазначено судами попередніх
інстанцій, Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" є
акціонерним товариством, 100% акцій
якого належить державі, тобто держава,
набувши корпоративні права, має право
брати участь в управлінні Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" та отримувати дивіденди від її
діяльності. При цьому, власником майна,
яке передано до статутного капіталу
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", є позивач, а не
держава, окрім майна, яке передано
державою у користування і не увійшло до
статутного капіталу товариства.

Відповідно до п. 1.5 статуту Публічного
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ",
затвердженого установчими зборами
відповідача згідно з рішенням від
25.12.2012 р., засновником відповідача є
Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України".

Пунктами 5.1, 5.2 статуту відповідача
встановлено, що майно товариства
становлять виробничі та невиробничі
фонди, а також інші цінності, вартість
яких відображається у самостійному
балансі товариства. Відповідач є
власником: майна, переданого йому
засновником та акціонерами у власність
як вклад до статутного капіталу;
продукції, виробленої і придбаної
товариством в результаті
господарської діяльності; надходжень
від господарської діяльності
(одержаних доходів) та іншого майна,
набутого на підставах, що не заборонені
чинним законодавством України.

Матеріалами справи підтверджуються
висновки судів попередніх інстанцій
щодо того, що майно, яке передане
позивачем до статутного капіталу
відповідача, а також майно, придбане,
виготовлене та отримане Публічним
акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ"
з інших джерел (в тому числі, набуте
внаслідок правонаступництва) є
власністю Публічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ", а
Національній акціонерній компанії
"Нафтогаз України", в свою чергу,
належать корпоративні права у
статутному капіталі Публічного
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ".

При цьому, суд апеляційної інстанції
зазначив, з чим погодилась колегія
суддів Вищого господарського суду
України, що корпоративні права
відносно Публічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ" належать саме
Національній акціонерній компанії
"Нафтогаз України", а не державі,
оскільки Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" передала до
статутного капіталу Публічного
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"
майно, яке набуте позивачем у власність
внаслідок його створення.

Крім того, колегія суддів вважає
вірними висновки судів попередніх
інстанцій про те, що у статутному
капіталі Публічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ" наявні
корпоративні права виключно
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", а відтак Публічне
акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" не
є господарською організацією чи
товариством, у статутному капіталі
якого є корпоративні права держави.

Враховуючи викладене, твердження суду
першої інстанції, з яким погодився і
суд апеляційної інстанції, стосовно
того, що на Публічне акціонерне
товариство "УКРТРАНСГАЗ" не
поширюється дія ч. 5 ст. 11 Закону України
"Про управління об'єктами державної
власності", а, відповідно, у відповідача
відсутній обов'язок приймати рішення
про відрахування не менше 30% чистого
прибутку товариства на виплату
дивідендів та сплачувати такі
дивіденди до Державного бюджету
України, є вірним.

Згідно з абз. 3 ч. 5 ст. 11 Закону України
"Про управління об'єктами державної
власності" господарськими
товариствами енергетичної галузі, 100
відсотків акцій (часток, паїв) яких
знаходяться у статутних капіталах
господарських товариств, акціонером
яких є держава і володіє в них
контрольним пакетом акцій, чистий
прибуток, з якого розраховуються та
сплачуються дивіденди, зменшується на
суму цільових коштів (обсяг
інвестиційної складової), що надійшли у
складі тарифу і спрямовуються на
виконання інвестиційних проектів,
рішення щодо яких приймаються
Кабінетом Міністрів України, та на
обсяг повернення кредитних коштів (у
складі тарифу), що були запозичені для
фінансування капітальних вкладень на
будівництво (реконструкцію,
модернізацію) об'єктів згідно з
відповідними рішеннями Кабінету
Міністрів України.

Відповідно до абз. 6 ч. 5 ст. 11 Закону
України "Про управління об'єктами
державної власності" господарські
товариства, 50 і більше відсотків акцій
(часток, паїв) яких знаходяться у
статутних капіталах господарських
товариств, частка держави в яких
становить 100 відсотків, сплачують
дивіденди безпосередньо до Державного
бюджету України у строк не пізніше 1
липня року, що настає за звітним, у
розмірі базових нормативів
відрахування частки прибутку, що
спрямовується на виплату дивідендів,
але не менше 30 відсотків, пропорційно
розміру державної частки (акцій, паїв) у
статутних капіталах господарських
товариств, акціонером яких є держава і
володіє в них контрольним пакетом
акцій.

Згідно ч. 1 ст. 87 Господарського кодексу
України статутний капітал
господарського товариства - це сума
вкладів засновників та учасників
господарського товариства, а згідно з
ч. 1 ст. 155 Цивільного кодексу України
статутний капітал акціонерного
товариства утворюється з вартості
вкладів акціонерів, внесених внаслідок
придбання ними акцій.

Пунктом 19 частини 1 статті 2 Закону
України "Про акціонерні товариства"
встановлено, що статутний капітал - це
капітал товариства, що утворюється з
суми номінальної вартості всіх
розміщених акцій товариства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86
Господарського кодексу України
передбачено, що вкладами учасників та
засновників господарського товариства
можуть бути будинки, споруди,
обладнання та інші матеріальні
цінності, цінні папери, права
користування землею, водою та іншими
природними ресурсами, будинками,
спорудами, а також інші майнові права
(включаючи майнові права на об'єкти
інтелектуальної власності), кошти, в
тому числі в іноземній валюті. Вклад,
оцінений у гривнях, становить частку
учасника та засновника у статутному
капіталі товариства. Порядок оцінки
вкладів визначається в установчих
документах господарського товариства,
якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 115 Цивільного кодексу
України вкладом до статутного
(складеного) капіталу господарського
товариства можуть бути гроші, цінні
папери, інші речі або майнові чи інші
відчужувані права, що мають грошову
оцінку, якщо інше не встановлено
законом.

Виходячи з вищевикладеного, вкладом до
статутного капіталу акціонерного
товариства, можуть бути, зокрема, акції
іншого акціонерного товариства, які
належать засновнику (акціонеру) на
праві власності.

Після створення Дочірньої компанії
"Укртрансгаз" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", до її
статутного капіталу було передано
майно, власником якого була
Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за наслідками
реорганізації Акціонерного товариства
"Укргазпром" та її дочірніх
підприємств. При цьому, державне майно,
що не підлягає приватизації, було
передано у користування Дочірньої
компанії "Укртрансгаз" від
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" відповідно до Угоди
№19/275 від 17.06.1999 р. про використання
державного майна, яке не підлягає
приватизації, що укладена між
Національною акціонерною компанією
"Нафтогаз України" та Дочірньою
компанією "Укртрансгаз"
(правонаступником якої є Публічне
акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ").

На виконання розпорядження №360-р від
13.06.2012 р. Кабінету Міністрів України
"Про реорганізацію дочірніх компаній
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" та наказу №530 від
18.07.2012 р. Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України "Про
реорганізацію Дочірньої компанії
"Укртрансгаз" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" було
припинено діяльність Дочірньої
компанії "Укртрансгаз", внаслідок
реорганізації шляхом перетворення в
Публічне акціонерне товариство
"УКРТРАНСГАЗ".

Враховуючи, що у Кабінету Міністрів
України відсутні повноваження
передавати до статутного капіталу
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" акції Публічного
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ",
оскільки зазначені акції державі не
належать і до статутного капіталу
позивача, як окремий вид майна,
державою не передавалися, то такі акції
належать виключно Національній
акціонерній компанії "Нафтогаз
України" як самостійному суб'єкту
господарювання, який створив
акціонерне товариство.

Зазначений висновок судів першої та
апеляційної інстанцій, також
ґрунтується на положеннях постанови
№747 від 25.05.1998 р. Кабінету Міністрів
України "Про утворення Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України".

Згідно із висновками судів попередніх
інстанцій, в статутному капіталі
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" відсутні акції
Публічного акціонерного товариства
"УКРТРАНСГАЗ" (та Дочірньої компанії
"Укртрансгаз" до реорганізації), а
відтак у позивача, як єдиного акціонера
відповідача, відсутній обов'язок
приймати рішення про відрахування не
менше 30% чистого прибутку на виплату
дивідендів, а у Публічного
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"
відсутній обов'язок сплачувати такі
дивіденди до Державного бюджету
України, що спростовує твердження
позивача відносно того, що відповідач
підпадає під дію ч.5 ст.11 Закону України
"Про управління об'єктами державної
власності".

При цьому, колегія суддів Вищого
господарського суду України звертає
увагу на те, що інших підстав для
виконання рішення загальних зборів
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"
від 30.04.2013 р. та направлення суми у
розмірі 30% чистого прибутку товариства
за 2012 рік до Державного бюджету
України, крім посилання позивача на ч. 5
ст. 11 Закону України "Про управління
об'єктами державної власності" не
визначено.

Частиною 5 статті 7 Закону України "Про
трубопровідний транспорт" встановлено,
що приватизація державних підприємств,
дочірніх підприємств Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України", що провадять діяльність з
транспортування магістральними
трубопроводами і зберігання у
підземних газосховищах, Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України", а також підприємств, установ,
організацій, утворених внаслідок їх
реорганізації, забороняється.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що об'єктом управління державної
власності стосовно Публічного
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"
згідно з Законом України "Про
управління об'єктами державної
власності" є державне майно, яке
перебуває на балансі господарських
організацій і не увійшло до їх
статутних капіталів або залишилося
після ліквідації підприємств та
організацій (абзац 8 ч. 1 ст. 3 Закону
Украни "Про управління об'єктами
державної власності"), і яке було
передано Дочірній компанії
"Укртрансгаз" від Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" відповідно до Угоди №19/275 від
17.06.1999 р. про використання державного
майна, що укладена між Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" та Дочірньою компанією
"Укртрансгаз".

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає висновки судів першої та
апеляційної інстанції такими, що
відповідають наданим доказам та
наявним матеріалам справи, нормам
матеріального та процесуального права,
оскільки господарські суди в порядку
статтей 33, 34, 35, 43, 101 Господарського
процесуального кодексу України
всебічно, повно і об'єктивно розглянули
в судовому процесі всі обставини
справи в їх сукупності; дослідили та
належним чином оцінили подані
сторонами в обґрунтування своїх вимог
і заперечень докази; належним чином
проаналізували відносини сторін.

Інші доводи викладені у касаційній
скарзі, відхиляються колегією суддів,
як необґрунтовані та такі, що вже були
досліджені судами попередніх
інстанцій.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази, а лише на підставі встановлених
фактичних обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що оскаржувані судові акти у
даній справі прийняті судами
попередніх інстанцій при повному
з'ясуванні фактичних обставин справи у
відповідності з нормами матеріального
та процесуального права, у зв'язку з чим
підстав для їх зміни чи скасування не
вбачається. Натомість, доводи,
викладені у касаційній скарзі, судова
колегія вважає непереконливими та
такими, що спростовуються наявними
доказами та матеріалами справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
1119 Господарського процесуального
кодексу України касаційна інстанція за
результатами розгляду касаційної
скарги має право залишити рішення
першої інстанції або постанову
апеляційної інстанції без змін, а
скаргу без задоволення.

З огляду на приписи статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, судові витрати за подання
касаційної скарги покладаються на
позивача.

Керуючись статтями 1117, 1119-11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 02.04.2014 р. та
рішення господарського суду міста
Києва від 25.12.2013 р. у справі №910/18227/13
залишити без змін.

Головуючий суддя
А.С. Ємельянов

Судді
І.М. Волік

Г.К. Прокопанич