ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

01 липня 2014 р. Справа № 902/708/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Колбасова Ф.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Агро-Союз",
(52005, Дніпропетровська
область, смт. Ювілейне, вул.
Нижньодніпровська, 1)

до: Приватного акціонерного товариства
"Обласний завод залізобетонних виробів
і конструкцій", (21022, м.
Вінниця, вул. Айвазовського, 4-А)

про стягнення 31872,67 грн.

при секретарі судового засідання
Здорик Я.С.

за участю представників сторін:

позивача: Савчук А.М. - довіреність № 52
від 04.06.2014р.;

відповідача: Тишківський С.Л. -
довіреність № б/н від 27.06.2014 року;

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Агро-Союз"
звернулось до господарського суду
Вінницької області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
"Обласний завод залізобетонних виробів
і конструкцій" про стягнення 31872,67 грн.,
а саме: 27000 грн. - заборгованості та 4872,67
грн. - 3% річних.

Ухвалою суду від 28.05.2014 року за вказаним
позовом порушено провадження у справі
№902/708/14 та призначено її до розгляду на
17.06.2014 року.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
17.06.2014 року та ненаданням сторонами
витребуваних судом доказів, розгляд
справи ухвалою суду від 17.06.2014 року
відкладено на 01.07.2014 року.

Фіксація судового процесу шляхом
звукозапису не здійснюється в зв'язку з
неподанням клопотання про
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Відповідач у відзиві та представник
відповідача в судовому засіданні проти
позову заперечили, мотивуючи тим, що
відповідач погасив суму попередньої
оплати в розмірі 27000 грн., в
підтвердження чого надано суду
платіжне доручення №665 від 23.05.2014р. Крім
того відповідач заперечує, проти
нарахування 3% річних посилаючись на
те, що вказана вимога є безпідставною
та просить застосувати до неї позовну
давність.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

З матеріалів справи слідує, що
Приватним акціонерним товариством
"Обласний завод залізобетонних виробів
і конструкцій" виставлений Товариству
з обмеженою відповідальністю "Компанія
"Агро-Союз" рахунок-фактура № СФ-0000182
від 17.04.2006 року на оплату вартості
товару (плита дорожня) на загальну суму
38178,00 грн.

Платіжним дорученням № 2833 від 28.04.2006 р.
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Агро-Союз"
здійснило передоплату за товар у
розмірі 38178,00 грн. на розрахунковий
рахунок Приватного акціонерного
товариства "Обласний завод
залізобетонних виробів і конструкцій",
з призначенням платежу: "оплата за пл.
дорожну згідно рахунка № СФ-0000182 від
17.04.2006 року.

Відповідач, прийнявши попередню
оплату, поставку товару не здійснив. В
період з 11.06.2009 року по 19.08.2009 року
відповідач повернув частину коштів на
загальну суму 5178,00 грн., що
стверджується платіжними дорученнями
№ 0000855 від 11.06.2009 року на суму 500 грн., №
949 від 26.06.2009 року на суму 1000 грн., № 990
від 03.07.2009 року на суму 1000 грн., № 0001127
від 29.07.2009 року на суму 1000 грн., № 0001161
від 04.08.2009 року на суму 500 грн., № 0001255 від
19.08.2009 року на суму 1178 грн.

30.06.2012 року між сторонами проведена
звірка взаєморозрахунків за
результатами якої встановлено, що
сальдо на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Агро-Союз" становить 33000 грн.

З метою досудового врегулювання
питання щодо погашення передоплати в
сумі 33000 грн. позивач 25.02.2014 року
направив відповідачу вимогу від 24.02.2014
р. № 64/01 про повернення останнім 33000 грн.
передоплати. Направлення відповідачу
такої вимоги підтверджується
фіскальним чеком поштового відділення
від 25.02.2014 р., та описом вкладення.

Відповідач в період з 14.03.2014 року по
02.04.2014 року вимогу щодо повернення
передоплати виконав частково на
загальну суму 6000 грн., що стверджується
платіжними дорученнями № 349 від 14.03.2014
року на суму 2000 грн., № 382 від 20.03.2014 року
на суму 2000 грн., № 443 від 02.04.2014 року на
суму 2000 грн.

Таким чином, станом на час звернення
позивача з позовом до суду залишок
неповернутих коштів становив 27000 грн.

Як встановлено судом 23.05.2014 року (після
звернення позивача з позовом до суду)
відповідач повернув суму передоплати в
розмірі 27000 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 665 від 23.05.2014
року та банківською випискою від 23.05.2014
року.

З врахуванням встановлених обставин,
суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського
кодексу України ( далі ГК ),
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, із господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать.

Господарським законодавством України
передбачено, що господарський договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто,
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів (ст.181 ГК України).

За договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язаний
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму
(ст.265 ГК України).

Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти
господарювання повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору.

У відповідності із ч. 2 ст. 193 ГК України
кожна сторона повинна вжити всіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є
виконання, прийняте кредитором, у
результаті якого припиняються права та
обов'язки сторін зобов'язання.

Згідно з приписами статей 525, 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 693 ЦК
України, якщо договором встановлений
обов'язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного
кодексу України якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

Разом з тим, судом встановлено, що після
подання позивачем позову до суду
(відбиток поштового штемпеля на
конверті датований 22.05.2014 року)
відповідачем 23.05.2014 року повернуто 27000
грн. передоплати.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

З огляду на викладене вище, слід
припинити провадження у справі в
частині стягнення 27000 грн. передоплати
по п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, у зв'язку з
відсутністю предмету спору між
сторонами.

Також судом розглянуто вимогу позивача
щодо стягнення з відповідача 3% річних в
сумі 4872,67 грн. нарахованих на суму
попередньої оплати, в результаті чого
суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

В п. 1.1. постанови пленум Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
року № 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" визначено, що
грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625
Цивільного кодексу України, є виражене
в грошових одиницях (національній
валюті України чи в грошовому
еквіваленті в іноземній валюті)
зобов'язання сплатити гроші на користь
іншої сторони, яка, відповідно, має
право вимагати від боржника виконання
його обов'язку. Грошовим слід вважати
будь-яке зобов'язання, що складається в
тому числі з правовідношення, в якому
праву кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій кореспондує
обов'язок боржника сплатити гроші на
користь кредитора. Зокрема, грошовим
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона зобов'язана
оплатити поставлену продукцію,
виконану роботу чи надану послугу в
грошах, а друга сторона вправі вимагати
від першої відповідної оплати, тобто в
якому передбачено передачу грошей як
предмета договору або сплату їх як ціни
договору.

Однак, оскільки стягнення суми
попередньої оплати, перерахованої за
усним договором на поставку товару із
застосуванням права передбаченого ч.2
ст. 693 ЦК України, не вважається
грошовим зобов'язанням у розумінні ст.
625 ЦК України, а тому на вказану суму не
може нараховуватись 3% річних.

За порушення своїх зобов'язань
продавець несе відповідальність,
передбачену частиною третьою статті 693
ЦК України, коли на суму попередньої
оплати нараховуються проценти
відповідно до статті 536 цього кодексу
від дня, коли товар мав бути переданий,
до дня фактичного передання товару
покупцеві або повернення йому суми
попередньої оплати. Договором може
бути встановлений обов'язок продавця
сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Зазначена правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
15.10.2013р. у справі №5011-42/13539-2012 та
постанові Вищого господарського суду
України від 17.03.2014 року у справі №
5011-69/17898-2012.

З огляду на викладене в стягненні 4872,67
грн. 3 % річних слід відмовити.

Доводи відповідача наведені у його
відзиві є безпідставними, не
відповідають вимогам чинного
законодавства, а тому оцінюються судом
критично.

Зважаючи, що відповідачем погашено
суму попередньої оплати в розмірі 27000
грн. після звернення позивача з позовом
до суду, судові витрати в цій частині
слід покласти на відповідача, оскільки
спір доведено до суду з його вини.

01.07.2014 року в судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 32, 33, 34, 43, 49, п. 1-1 ч.
1 ст. 80, 82, 84, 85, 87, 115, 116 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Провадження у справі у частині
стягнення 27000 грн. основного боргу
припинити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Обласний завод
залізобетонних виробів і конструкцій",
(21022, м. Вінниця, вул.
Айвазовського, 4-А) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Агро-Союз",
(52005, Дніпропетровська
область, смт. Ювілейне, вул.
Нижньодніпровська, 1) 1547,69 грн. -
відшкодування витрат зі сплати
судового збору.

3. Видати наказ в день набрання рішенням
законної сили.

4. В позові в частині стягнення 4872,67 грн.
- 3 % річних відмовити.

Повне рішення складено 04 липня 2014 р.

Суддя Колбасов
Ф.Ф.

віддрук. 1 прим.:

1 - до справи