ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р.Справа № 916/1499/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді В.С.
Петрова

при секретарі Н.В.
Комендатенко

за участю представників:

від позивача - Струкова К.О.,

від відповідача - Любошець О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Державного
підприємства „Одеський морський
торговельний порт" до Товариства з
обмеженою відповідальністю „Новолог"
про зобов'язання укласти договір, -

ВСТАНОВИВ:

В засіданнях суду 12.05.2014 р. та 30.05.2014 р.
оголошувалась перерва в порядку ч. 3 ст.
77 Господарського процесуального
кодексу України.

Державне підприємство „Одеський
морський торговельний порт" звернулося
до господарського суду Одеської
області з позовною заявою та
уточненнями до неї (а.с. 156-173 т. 1) про
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю „Новолог" укласти
договір компенсації земельного
податку за користування земельною
ділянкою під об'єктом оренди,
розташованим на земельній ділянці,
загальною площею 84 136,45 кв.м, за адресою:
м. Одеса, Митна площа, 1/2, на період дії
договору оренди №КД-4364 від 01.10.2003 р.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

01.10.2003 р. між ДП „Одеський морський
торговельний порт" (орендодавець) та
ТОВ „Новолог" (орендар) було укладено
договір оренди нерухомого державного
майна №КД-436, згідно до п. 1.1. якого
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове цільове платне
користування нерухоме майно, що
знаходиться на балансі орендодавця, з
метою використання у господарській
діяльності, а саме, для надання
комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт на території та акваторії
Одеського морського торговельного
порту.

В п. 1.2 договору та додатку № 1 до
договору зазначено перелік об'єктів, що
входять до орендованого майна всього 94
698,00 кв.м.:

- склад №10 Платоновського молу (інв.
№062500) (будинок складу Щ площа 22280,00 кв.м,
АПК- 1296,00 кв.м);

- будинок механізації (інв. №066551) -
адміністративно-побутовий комплекс -
площа 288,00 кв.м;

- будинок механізації (інв. №066551) -
ремонтні бокси - площа 624,00 кв.м;

- будинок механізації (інв. №066551) -
електроцех - площа 302,00 кв.м;

- будинок механізації (інв. №066551) -
зварювальне господарство - 162,00 кв.м;

- відкритий вантажний склад №13 (інв.
№062503) - площа 14425,00 кв.м;

- прикордонна складська площа причалу
№ 12 (інв. № 062504) - площа 1736,00 кв.м;

- площа в районі їдальні (інв. №062521) -
площа 3620,00 кв.м;

- відкритий вантажний склад №9-10 (інв.
№062525) - площа 7355,00 кв.м;

- відкритий вантажний склад Азіатська
(інв. №062526) - площа 3291,00 кв.м;

- відкритий вантажний склад причалу № 11
(інв. №062528) - площа 2942,00 кв.м;

- склад металу в тилу складу №8 (інв.
№062531) - площа 5290,00 кв.м;

- склад металу 1816-1 (інв. №065516) - площа
12560,00 кв.м;

- покриття в тилу механізації (інв.
№066576) - площа 2109,00 кв.м;

- автодорога (інв. №068549) - площа 2884,00 кв.м;

- дорога (інв. №068551) - площа 1318,00 кв.м;

- забір у переїзду ж/д (інв. №062561) - площа
84,00 кв.м;

- технологічна територія, що не ввійшла
в складську - площа 12132,00 кв.м;

- склад №10 Платонівського молу (інв.
№062500).

У відповідності до п. 1.3. договору
технічні характеристики майна
доведені, а загальна вартість
визначена у звіті про незалежну оцінку
майна ДП „Одеський морський
торговельний порт" на 31.07.2003 р. і складає
37 293 918,48 грн. Вартість нежитлових
приміщень другого та третього поверхів
будинку АПК складу № 10 на 02.03.2006 р.
складає 3649229,00 грн. Загальна вартість
майна складає 40 943 147,48 грн. Майно, що
передається, не є цілісним майновим
комплексом.

Згідно до п. 3.1. договору орендна плата
визначається на підставі Методики
розрахунку орендної плати,
затвердженої Постановою Кабінету
Міністрів України № 786 від 04.10.1995 р. із
змінами та доповненнями. Орендна плата
за базовий місяць оренди (жовтень 2011 р.)
визначена у відповідності з Методикою
та складає 1436607,69 грн. Сума орендної
плати вказана без врахування ПДВ.
Нарахування ПДВ здійснюється
відповідно до діючого законодавства
України. Розмір орендної плати за
перший місяць оренди визначається
шляхом коригування розміру орендної
плати за базовий місяць на індекс
інфляції за період з першого числа
наступного за базовим місяцем до
останнього числа першого місяця
оренди.

У відповідності до п. 3.2. договору
орендна плата розраховується з
урахуванням щомісячного індексу
інфляції. Розподіл орендної плати між
орендодавцем та держбюджетом
виконується у співвідношенні: 30% - до
держбюджету, 70% - орендодавцю згідно до
чинного законодавства України.

Так, позивач вказує, що Одеський порт
фактично не отримує 100% доходу від
надання в оренду нежитлових приміщень
по договору оренди №КД-4363 від 30.09.2003 р.,
проте змушений повноцінно сплачувати
податок за ділянку, на якій розташовано
об'єкти нерухомості державної
власності, якими фактично користується
відповідач та які обліковуються на
балансі Одеського порту. На думку
позивача, викладене суперечить
принципу розумності регулювання
цивільних правовідносин, відповідно до
якого під час встановлення, зміни або
припинення таких відносин повинні
враховуватись інтереси усіх учасників,
що додаткового підтверджується
правовою позицією господарського суду
Одеської області по аналогічній
справі, а саме рішенням ГСОО по справі
№34/156-10-4740 від 20.01.2011 р.

Наразі позивач зазначає, що відповідно
до п. 8 Методики розрахунку при
розрахунку розміру орендної плати
враховуються тільки вартість
орендованого майна, визначена шляхом
проведення незалежної оцінки, та
орендна ставка, визначена згідно з
додатком №2 до зазначеної методики.
Згідно із розрахунком орендної плати
за оренду майна за договором оренди
також враховуються тільки зазначені у
п. 8 Методики розрахунку показники.

Бухгалтерією Одеського порту було
підготовлено розрахунок земельного
податку за земельні ділянки, які
розташовані на землях водного фонду,
якими користується ТОВ „Новолог",
об'єкт оподаткування - земельні ділянки
загальною площею 84136,45 кв.м.

При цьому, як вказує позивач, площа,
зайнята об'єктами державного
нерухомого майна, які було передано по
договору оренди №КД-4364 від 01.10.2003 р.
відповідачу, знаходилась та
знаходиться дотепер в межах Одеського
порту та у нього в користуванні. До того
ж основна, фактично займана портом
територія (понад сто гектарів), є штучно
утвореною: намитою, насипаною,
створеною із застосуванням інших
гідротехнічних технологій протягом
понад два століття в межах відкритої
акваторії Чорного моря за власні кошти
порту. Земля під цією територією порту
залишається належним чином не виділена
порту державою і не передана в
користування, незважаючи на те, що
адміністрація порту неодноразово
зверталася як до місцевих органів
влади, так і до Державного комітету
України з проханням ініціювати
вирішення цього питання перед
Міністерством юстиції України і
Кабінетом Міністрів України. Як
зазначає позивач, затримка в
оформленні правовстановлюючих
документів на земельні ділянки, які
розташовані в межах відкритої
акваторії Чорного моря, пов'язана з
недостатнім законодавчим
урегулюванням відводу таких земельних
ділянок. Так, через прогалини у
законодавстві (відсутній механізм
оформлення земель водного фонду,
розмежування компетенції центральних
та місцевих органів влади в цьому
питанні) штучно утворена територія
Одеського порту, що належить до земель
водного фонду, залишається юридично не
оформленою, однак щодо цих земель
відповідно до вимог податкового
законодавства Одеським портом
нараховується та сплачується плата за
землю за фактичне користування землями
водного фонду.

Таким чином, позивач стверджує, що
відсутність відповідних
правовстановлюючих документів на
землі водного фонду, що знаходяться в
межах Одеського порту, обумовлена
відсутністю належного регулювання
процедури землевідведення штучно
створених земельних ділянок чинним
законодавством України. При цьому
позивач наголошує, що фактично лише ДП
„ОМТП" має право на оформлення
відповідної документації на право
користування штучно створеною
земельною ділянкою водного фонду, яка
знаходиться у межах Одеського порту (з
урахуванням факту того, що зазначені
земельні ділянки були штучно створені
за рахунок Одеського порту). В свою
чергу, не маючи встановлених чинним
законодавством України відповідних
документів, підтверджуючих право ДП
„ОМТП" на користування земельною
ділянкою, загальною площею 103,18 га, яка
розташована за адресою: м. Одеса, пл.
Митна, 1, ДП „ОМТП" вважає, що є
необхідність у захисті свого права, яке
порушується з боку відповідача.
Зокрема, на думку позивача, факт того,
що відповідач відмовляється укладати з
Одеським портом договір компенсації
земельного податку, посилаючись на
свободу договору, є порушенням прав
Одеського порту на користування
земельною ділянкою, яка знаходиться
під об'єктами оренди, які
використовуються Відповідачем.

Відтак, з метою відновлення порушеного
права та встановлення балансу
інтересів позивача та відповідача, ДП
„ОМТП" наполягає на укладенні договору
компенсації земельного податку з ТОВ
„Новолог" на строк дії договору оренди
державного нерухомого майна № КД-4364
від 01.10.2011 р. Також позивач зазначає, що
з урахуванням того, що ДП «ОМТП» є
балансоутримувачем нерухомого
державного майна, яке було передано в
оренду відповідачу, на підставі
договору оренди №КД-4364 від 01.10.2011 р., ДП
„ОМТП"» добросовісно сплачує податок
на землю, на якій знаходиться зазначене
орендоване майно, та факту того, що в
орендну плату, що сплачує відповідач на
користь держбюджету та
балансоутримувача, не входить плата за
землю, укладення з відповідачем
договору компенсації земельного
податку є доцільним з метою
недопущення завдання збитків державі.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 22.04.2014 р. позовну заяву
Державного підприємства „Одеський
морський торговельний порт" прийнято
до розгляду та порушено провадження у
справі № 916/1499/14, при цьому розгляд
справи призначено в засіданні суду.

Відповідач із заявленим позовом не
згоден з підстав, викладених у відзиві
на позовну заяву (а.с. 88-93). Зокрема,
відповідач посилається на те, що згідно
статті 79 Земельного кодексу України
земельна ділянка може бути об'єктом
цивільних прав виключно з моменту її
формування та державної реєстрації
права власності на неї. При цьому
формування земельної ділянки
передбачає визначення її площі, меж та
внесення інформації про неї до
Державного земельного кадастру.
Земельна ділянка вважається
сформованою з моменту присвоєння їй
кадастрового номера. Сформовані
земельні ділянки підлягають державній
реєстрації у Державному земельному
кадастрі. Наразі відповідач вказує, що
позивач не надав доказів формування
такої земельної ділянки як окремого
об'єкта цивільних прав, а саме доказів
присвоєння цій земельній ділянці
окремого кадастрового номеру та
включення і державної реєстрації у
Державному земельному кадастрі
інформації щодо її площі та меж. Також
відповідач вказує, що згідно договору
оренди, укладеного між позивачем та
відповідачем, об'єктом оренди за цим
договором є саме індивідуально
визначене нерухоме майно, а не цілісний
майновий комплекс. У зв'язку із цим
положення договору оренди не
передбачають і не могли передбачити
надання відповідачу права або
можливості фактичного користування
будь-якого земельною ділянкою.

Крім того, відповідач наголошує, що не є
платником плати за землю (в тому числі
земельного податку). Наразі, на думку
відповідача, він не зобов'язаний
укладати із позивачем договір
компенсації земельного податку в силу
загального порядку укладення
цивільно-правових та господарських
договорів, передбаченого чинним
законодавством України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши та дослідивши всі
письмові докази, які містяться в
матеріалах справи, господарський суд
дійшов до наступних висновків.

01.10.2003 р. між ДП „Одеський морський
торговельний порт" (орендодавець) та
ТОВ „Новолог" (орендар) було укладено
договір оренди нерухомого державного
майна №КД-436, згідно до п. 1.1. якого
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове цільове платне
користування нерухоме майно, що
знаходиться на балансі орендодавця, з
метою використання у господарській
діяльності, а саме, для надання
комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт на території та акваторії
Одеського морського торговельного
порту.

В п. 1.2 договору та додатку № 1 до
договору зазначено перелік об'єктів, що
входять до орендованого майна всього 94
698,00 кв.м:

- склад №10 Платоновського молу (інв.
№062500) (будинок складу Щ площа 22280,00 кв.м,
АПК- 1296,00 кв.м);

- будинок механізації (інв. №066551) -
адміністративно-побутовий комплекс -
площа 288,00 кв.м;

- будинок механізації (інв. №066551) -
ремонтні бокси - площа 624,00 кв.м;

- будинок механізації (інв. №066551) -
електроцех - площа 302,00 кв.м;

- будинок механізації (інв. №066551) -
зварювальне господарство - 162,00 кв.м;

- відкритий вантажний склад №13 (інв.
№062503) - площа 14425,00 кв.м;

- прикордонна складська площа причалу
№ 12 (інв. № 062504) - площа 1736,00 кв.м;

- площа в районі їдальні (інв. №062521) -
площа 3620,00 кв.м;

- відкритий вантажний склад №9-10 (інв.
№062525) - площа 7355,00 кв.м;

- відкритий вантажний склад Азіатська
(інв. №062526) - площа 3291,00 кв.м;

- відкритий вантажний склад причалу № 11
(інв. №062528) - площа 2942,00 кв.м;

- склад металу в тилу складу №8 (інв.
№062531) - площа 5290,00 кв.м;

- склад металу 1816-1 (інв. №065516) - площа
12560,00 кв.м;

- покриття в тилу механізації (інв.
№066576) - площа 2109,00 кв.м;

- автодорога (інв. №068549) - площа 2884,00 кв.м;

- дорога (інв. №068551) - площа 1318,00 кв.м;

- забір у переїзду ж/д (інв. №062561) - площа
84,00 кв.м;

- технологічна територія, що не ввійшла
в складську - площа 12132,00 кв.м;

- склад №10 Платонівського молу (інв.
№062500).

У відповідності до п. 1.3. договору
технічні характеристики майна
доведені, а загальна вартість
визначена у звіті про незалежну оцінку
майна ДП „Одеський морський
торговельний порт" на 31.07.2003 р. Майно, що
передається, не є цілісним майновим
комплексом.

В п. 3.1. договору передбачено, що орендна
плата визначається на підставі
методики розрахунку орендної плати,
затвердженої Постановою Кабінетів
Міністрів України №786 від 04.10.1995 р.

У відповідності до п. 3.2. договору
орендна плата розраховується з
урахуванням щомісячного індексу
інфляції. Розподіл орендної плати між
орендодавцем та держбюджетом
виконується у співвідношенні: 30% - до
держбюджету, 70% - орендодавцю згідно до
чинного законодавства України.

Наразі позивач зазначає, що відповідно
до п. 8 Методики розрахунку при
розрахунку розміру орендної плати
враховуються тільки вартість
орендованого майна, визначена шляхом
проведення незалежної оцінки, та
орендна ставка, визначена згідно з
додатком №2 до зазначеної методики.
Згідно із розрахунком орендної плати
за оренду майна за договором оренди
також враховуються тільки зазначені у
п. 8 Методики розрахунку показники.

Так, позивач вказує, що Одеський порт
фактично не отримує 100% доходу від
надання в оренду нежитлових приміщень
по договору оренди №КД-4363 від 30.09.2003 р.,
проте змушений повноцінно сплачувати
податок за ділянку, на якій розташовано
об'єкти нерухомості державної
власності, якими фактично користується
відповідач та які обліковуються на
балансі Одеського порту. На думку
позивача, викладене суперечить
принципу розумності регулювання
цивільних правовідносин, відповідно до
якого під час встановлення, зміни або
припинення таких відносин повинні
враховуватись інтереси усіх учасників,
що додаткового підтверджується
правовою позицією господарського суду
Одеської області по аналогічній
справі, а саме рішенням ГСОО по справі
№34/156-10-4740 від 20.01.2011 р.

Наразі позивач зазначає, що відповідно
до п. 8 Методики розрахунку при
розрахунку розміру орендної плати
враховуються тільки вартість
орендованого майна, визначена шляхом
проведення незалежної оцінки, та
орендна ставка, визначена згідно з
додатком №2 до зазначеної методики.
Згідно із розрахунком орендної плати
за оренду майна за договором оренди
також враховуються тільки зазначені у
п. 8 Методики розрахунку показники.

Бухгалтерією Одеського порту було
підготовлено розрахунок земельного
податку за земельні ділянки, які
розташовані на землях водного фонду,
якими користується ТОВ „Новолог",
об'єкт оподаткування - земельні ділянки
загальною площею 84136,45 кв.м.

При цьому, як вказує позивач, площа,
зайнята об'єктами державного
нерухомого майна, які було передано по
договору оренди №КД-4364 від 01.10.2003 р.
відповідачу, знаходилась та
знаходиться дотепер в межах Одеського
порту та у нього в користуванні. До того
ж основна, фактично займана портом
територія (понад сто гектарів), є штучно
утвореною: намитою, насипаною,
створеною із застосуванням інших
гідротехнічних технологій протягом
понад два століття в межах відкритої
акваторії Чорного моря за власні кошти
порту. Земля під цією територією порту
залишається належним чином не виділена
порту державою і не передана в
користування, незважаючи на те, що
адміністрація порту неодноразово
зверталася як до місцевих органів
влади, так і до Державного комітету
України з проханням ініціювати
вирішення цього питання перед
Міністерством юстиції України і
Кабінетом Міністрів України. Як
зазначає позивач, затримка в
оформленні правовстановлюючих
документів на земельні ділянки, які
розташовані в межах відкритої
акваторії Чорного моря, пов'язана з
недостатнім законодавчим
урегулюванням відводу таких земельних
ділянок. Так, через прогалини у
законодавстві (відсутній механізм
оформлення земель водного фонду,
розмежування компетенції центральних
та місцевих органів влади в цьому
питанні) штучно утворена територія
Одеського порту, що належить до земель
водного фонду, залишається юридично не
оформленою, однак щодо цих земель
відповідно до вимог податкового
законодавства Одеським портом
нараховується та сплачується плата за
землю за фактичне користування землями
водного фонду.

Також позивач зазначає, що відсутність
відповідних правовстановлюючих
документів на землі водного фонду, що
знаходяться в межах Одеського порту,
обумовлена відсутністю належного
регулювання процедури землевідведення
штучно створених земельних ділянок
чинним законодавством України. При
цьому позивач наголошує, що фактично
лише ДП „ОМТП" має право на оформлення
відповідної документації на право
користування штучно створеною
земельною ділянкою водного фонду, яка
знаходиться у межах Одеського порту (з
урахуванням факту того, що зазначені
земельні ділянки були штучно створені
за рахунок Одеського порту). В свою
чергу, не маючи встановлених чинним
законодавством України відповідних
документів, підтверджуючих право ДП
„ОМТП" на користування земельною
ділянкою, загальною площею 103,18 га, яка
розташована за адресою: м. Одеса, пл.
Митна, 1, ДП „ОМТП" вважає, що є
необхідність у захисті свого права, яке
порушується з боку відповідача.

Також позивач вважає, що з урахуванням
того, що ДП «ОМТП» є балансоутримувачем
нерухомого державного майна, яке було
передано в оренду відповідачу, на
підставі договору оренди №КД-4364 від
01.10.2011 р., ДП „ОМТП" добросовісно
сплачує податок на землю, на якій
знаходиться зазначене орендоване
майно, та факту того, що в орендну плату,
що сплачує відповідач на користь
держбюджету та балансоутримувача, не
входить плата за землю, укладення з
відповідачем договору компенсації
земельного податку є доцільним з метою
недопущення завдання збитків державі.

Відтак, з метою відновлення порушеного
права та встановлення балансу
інтересів позивача та відповідача, ДП
„ОМТП" наполягає на укладенні договору
компенсації земельного податку з ТОВ
„Новолог" на строк дії договору оренди
державного нерухомого майна № КД-4364
від 01.10.2011 р.

Слід зазначити, що в статтях 6, 627 ЦК
України закріплений принцип свободи
договору.

Відповідно до статті 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ч. 2, 3 ст. 6 вказаного Кодексу
сторони мають право врегулювати у
договорі, який передбачений актами
цивільного законодавства, свої
відносини, які не врегульовані цими
актами. Сторони в договорі можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд. Сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами.

Пункт 3 статті 179 ГК України встановлює
вичерпний перелік підстав, за яких
укладення господарського договору є
обов'язковим для сторін:

- якщо договір заснований на
державному замовленні, виконання якого
є обов'язком для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом;

- якщо існує пряма вказівка закону)
щодо обов'язковості укладення договору
для певних категорій суб'єктів
господарювання.

При цьому в ст. 187 ГК України
встановлено вичерпний перелік підстав,
за яких примусове укладення договору
можливе за рішенням суду:

- якщо договір заснований на
державному замовленні, виконання якого
є обов'язком для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом;

- якщо існує пряма вказівка закону
щодо обов'язковості укладення договору
для певних категорій суб'єктів
господарювання;

- якщо розгляд переддоговірного
спору передбачено угодою сторін або
якщо сторони зобов'язані укласти
певний господарський договір на
підставі укладеного між ними
попереднього договору.

Оскільки наведений перелік є
вичерпним, за наявності будь-яких інших
підстав, господарський договір не є
обов'язковим, укладається на основі
принципу свободи договору та не може
бути укладений примусово за рішенням
суду.

Однак, пряма вказівка щодо обов'язку
відповідача укласти із позивачем
договір компенсації земельного
податку в законі не міститься, будь-які
інші визначені статтями 179, 187 ГК
України підстави для обов'язкового
укладення цього договору також
відсутні. До того ж положеннями
договору оренди, укладеного між
позивачем та відповідачем, який, на
думку позивача, є підставою для
укладення вищезазначеного договору
компенсації земельного податку, не
передбачено обов'язок відповідача
компенсувати позивачу земельний
податок та укладати із останнім
договір компенсації земельного
податку. Більше того, обов'язок
орендаря державного майна здійснювати
компенсацію земельного податку та
укладати відповідний договір щодо
цього не передбачений також і Типовим
договором оренди.

Разом з тим в п. 14.1.147 Податкового
кодексу України визначено такий вид
загального державного податку як плата
за землю, що справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності.

Згідно з пунктом 14.1.72 ПК України,
земельний податок є обов'язковим
платежем, що справляється з власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв), а також постійних
землекористувачів.

Відповідно до пункту 269.1 ПК України,
платниками земельного податку є:
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв); землекористувачі.

Відповідно до пункту 270.1 ПК України,
об'єктами оподаткування земельним
податком є: земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні; земельні частки (паї), які
перебувають у власності.

У відповідності до пункту 14.1.34 ПК
України власниками земельних ділянок
визнаються юридичні та фізичні особи
(резиденти і нерезиденти), які
відповідно до закону набули права
власності на землю в Україні, а також
територіальні громади та держава щодо
земель комунальної та державної
власності відповідно.

Відповідно до пункту 14.1.73 ПК України
землекористувачами визнаються
юридичні та фізичні особи (резиденти і
нерезиденти), яким відповідно до закону
надані у користування земельні ділянки
державної та комунальної власності, у
тому числі на умовах оренди.

За приписами п. 14.1.136 ПК України орендна
плату за земельні ділянки державної і
комунальної власності є обов'язковим
платежем, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. При цьому
відповідно до пунктів 288.1-288.3 ПК
України, підставою для нарахування
орендної плати за земельну ділянку є
договір оренди такої земельної
ділянки. Платником орендної плати є
орендар земельної ділянки. Об'єктом
оподаткування є земельна ділянка,
надана в оренду.

У відповідності до пункту 14.1.74 ПК
України земельна ділянка як об'єкт
оподаткування плати за землю визначена
як частина земної поверхні з
установленими межами, певним місцем
розташування, цільовим (господарським)
призначенням та з визначеними щодо неї
правами.

Земельним кодексом України визначено
наступні права на землю: право
власності; право постійного
користування; право оренди.

При цьому відповідно до статей 125, 126 ЗК
України, право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав в порядку,
передбаченому Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно положень чинного законодавства
обов'язок зі сплати плати за землю як
загальнодержавного податку може бути
покладений виключно на наступних осіб:

- у формі земельного податку - на
власників та постійних користувачів
належним чином сформованих земельних
ділянок, право власності/постійного
користування яких оформлені та
зареєстровані у відповідності до вимог
чинного земельного законодавства;

- у формі орендної плати за землі
державної та комунальної власності - на
орендарів відповідних земельних
ділянок державної та комунальної
власності за умови укладення та
реєстрації відповідних договорів
оренди землі.

Покладення обов'язку зі сплати плати за
землю (в тому числі, земельного податку)
на інших осіб чинним законодавством не
передбачене.

Отже, за відсутністю передбаченого
законом обов'язку відповідача
відшкодовувати позивачу земельний
податок за землю, на якій знаходиться
зазначене орендоване відповідачем
майно на підставі договору оренди №
КД-4364 від 01.10.2011 р., суд не вбачає підстав
зобов'язання відповідача укладати
такий договір, адже це суперечитиме
принципу свободи договору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані сторонами докази в
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги Державного підприємства
„Одеський морський торговельний порт"
є необґрунтованими, не відповідають
вимогам чинного законодавства, у
зв'язку з чим не підлягають
задоволенню.

У зв'язку з тим, що рішення відбулось не
на користь позивача, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати по сплаті
судового збору, понесені позивачем при
подачі позову, відносяться за рахунок
позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України,

суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Державного
підприємства „Одеський морський
торговельний порт" до Товариства з
обмеженою відповідальністю „Новолог"
про зобов'язання укласти договір
відмовити.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та
підписано 17.06.2014 р.

Суддя
Петров В.С.