ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2014 р.
Справа № 914/1973/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Козак І.Б.,

при секретарі Фартушку Н.Б.,

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом:
Міжрегіональної науково-виробничої
асоціації підприємств «Авіокон
проект», м. Львів,

до відповідача: Державного
підприємства «Арена Львів», м. Львів,

про: стягнення 20 022 грн. 54 коп. суми
основної заборгованості, 1 455 грн. 33 коп.
пені, 921 грн. 05 коп. інфляційних втрат, 784
грн. 99 коп. трьох відсотків річних та
стягнення судових витрат.

За участю представників:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору: розглядається справа за
позовом Міжрегіональної
науково-виробничої асоціації
підприємств «Авіокон проект» до
Державного підприємства «Арена Львів»
про стягнення 20 022 грн. 54 коп. суми
основної заборгованості, 1 455 грн. 33 коп.
пені, 921 грн. 05 коп. інфляційних втрат, 784
грн. 99 коп. трьох відсотків річних та
стягнення судових витрат.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 06.06.2014 року
порушено провадження у справі та
призначено справу до розгляду на 24.06.2014
року, про що сторони були належним
чином повідомлені під розписку:
позивач - 10.06.2014 року рекомендованою
поштою №79 8, відповідач - 10.06.2014
року рекомендованою поштою №79 8
(оригінали повідомлень про вручення
поштових відправлень в матеріалах
справи).

Судове засідання 24.06.2014 року відкладено
на 01.07.2014 року з підстав, викладених у
відповідній ухвалі суду по справі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, хоча був належно
повідомлений про час та місце розгляду
справи в порядку, передбаченому
Інструкцією з діловодства в
господарських судах України,
затвердженою Наказом ДСАУ від 20.02.2013
року №28.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, хоча був належно
повідомлений про час та місце розгляду
справи в порядку, передбаченому
Інструкцією з діловодства в
господарських судах України,
затвердженою Наказом ДСАУ від 20.02.2013
року №28.

Враховуючи достатність, належність і
допустимість поданих позивачем
доказів, належним чином повідомлення
судом відповідача про дату і час
судового засідання, повторну неявку
повноважного представника відповідача
та неподання ним відзиву на позовну
заяву справа розглядається в порядку
статті 75 ГПК України, - за наявними в ній
матеріалами.

В ході розгляду справи встановлено.

Позивач: Міжрегіональна
науково-виробнича асоціація
підприємств «Авіокон Проект» є
юридичною особою, йому присвоєно , знаходиться за адресою:
79035, Львівська область, м. Львів, вул.
Січинського, буд. 7 (докази в матеріалах
справи).

Відповідач: Державне підприємство
«Арена Львів» є юридичною особою, йому
присвоєно , знаходиться
за адресою: 79031, Львівська область, м.
Львів, вул. Стрийська, буд. 199 (докази в
матеріалах справи).

04.10.2012 року між Міжрегіональною
науково-виробничою асоціацією
підприємств «Авіокон Проект» (надалі -
позивач, виконавець) та Державним
підприємством «Дирекція з будівництва
об'єктів до ЄВРО2012 у м. Львові» укладено
Договір про надання послуг №91.12 (надалі
- договір), за умовами якого замовник
зобов'язувався передати, а виконавець -
прийняти на себе надання послуг по
експлуатації внутрішніх систем
водопроводу і каналізації західної
трибуни і павільйонів 1-40 на стадіоні
«Арена Львів» по вул. Стрийській у м.
Львові в рамках проведення підготовки
стадіону до зимового періоду.

Зазначений договір укладено у
письмовій формі, підписано
повноважними представниками двох
сторін за договором, їх підписи
засвідчено печатками сторін, що
відповідає вимогам статті 207
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), в силу статті 204 ЦК України, є
правомірним правочином.

Доказів розірвання та/або визнання
недійсним Договору про надання послуг
від 04.10.2010 року №91.12 станом на час
розгляду справи прокурором та
сторонами суду не заявлено та не
подано.

За своєю правовою природою, основними
та другорядними (не основними)
ознаками, які визначені нормами
чинного цивільно-господарського
законодавства, зазначений договір є
договором підряду.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Угодою від 04.10.2012 року про заміну
сторони в зобов'язанні та внесення змін
до договору від 04.10.2012 року №91.12.,
укладеного між Міжрегіональною
науково-виробничою асоціацією
підприємств «Авіокон Проект» та
Державним підприємством «Дирекція з
будівництва об'єктів до ЄВРО2012 у м.
Львові» сторони погодили замінити ДП
«Дирекція з будівництва об'єктів до
ЄВРО2012 у м. Львові» як замовника за
договором на ДП «Арена Львів» (надалі -
відповідач, замовник). З моменту
підписання даної угоди до ДП «Арена
Львів» переходять усі права і обов'язки
замовника за договором у обсязі та на
умовах, закріплених угодою, договором
та чинним законодавством України.

Розділом 2 договору встановлено ціну
договору, розділами 3 та 4 - обов'язки
сторін.

Так, у відповідності до пункту 2.1.
договору вартість комплексу послуг за
договором визначається згідно
Договірної ціни (додаток №2 до
договору) та затвердженого Протоколу
погодження договірної ціни (додаток №1)
і складає 20 022 грн. 54 коп., в тому числі 3
337 грн. 09 коп. податку на додану
вартість.

Пунктом 3.3. договору встановлено, що
виконавець зобов'язаний забезпечити
своєчасне і якісне надання послуг по
плановому огляду і технічному нагляду
за обладнанням, усунення неполадок в
процесі його експлуатації.

Розділом 5 договору встановлено
порядок розрахунків, розділом 6 -
відповідальність сторін.

Так, відповідно до пунктів 5.1. та 5.2.
договору, всі послуги, надані
виконавцем на підставі договору,
оплачуються не пізніше десяти днів
після підписання замовником акту -
наряду (акту виконаних робіт) у
безготівковій формі в національній
валюті України. Днем оплати вважається
день поступлення грошових коштів на
розрахунковий рахунок виконавця.

Пунктом 6.1. договору сторони погодили,
що у разі невиконання або неналежного
виконання зобов'язань за договором
винна сторона зобов'язана відшкодувати
іншій стороні завдану цим шкоду та
збитки, окрім цього, сторони несуть
відповідальність, передбачену
законами України та договором.

Відповідно до пункту 6.4. договору за
порушення взятих на себе зобов'язань,
винна сторона платить неустойку в
розмір 0,1 відсотка за кожен день
прострочення від вартості невиконаних
зобов'язань, але не більше подвійної
облікової ставки Національного Банку
України, що діяла в період, за який
сплачується неустойка.

Згідно пунктів 8.1. та 8.2. договору
договір набирає чинності з моменту
його підписання і скріплення
печатками, діє до моменту виконання
сторонами зобов'язань за ним.

Протоколом погодження договірної ціни
(додаток №1) до договору сторонами
погоджено вартість послуг за договором
в розмірі 20 022 грн. 54 коп. з урахуванням
податку на додану вартість.

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав належним чином, виконав та
передав, а відповідач прийняв роботи за
договором на суму 20 022 грн. 54 коп., що
підтверджується Актом приймання
виконаних будівельних робіт №1 за
січень 2013 року (форма КБ-2в) та Довідкою
про вартість виконаних підрядних робіт
та витрати за січень 2013 року (форма КБ-3).
Вказані Акт та Довідка підписані
повноважними представниками та
завірені відтисками печаток юридичних
осіб - сторін договору (належним чином
завірена копія в матеріалах справи).

Відповідач своїх зобов'язань щодо
своєчасної та повної оплати виконаних
підрядних робіт за договором не
виконав, внаслідок чого утворилась
заборгованість в розмірі 20 022 грн. 54 коп.

Таким чином заборгованість
відповідача перед позивачем із оплати
виконаних за договором робіт становить
20 022 грн. 54 коп., станом на час розгляду
справи по суті прокурором та сторонами
доказів ї погашення суду не заявлено та
не подано.

Відповідно до приписів частини першої
та пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Статтею 173 ГК України передбачено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

В даному випадку господарське
зобов'язання виникло з Договору про
надання послуг від 04.10.2012 року №91.12, що
відповідає вимогам частини 1 статті 174
ГК України.

Статтею 175 ГК України визначено, що
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК
України та статті 193 ГК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 530 ЦК України, передбачено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Статтею 216 ГК України передбачено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Окрім стягнення, суми основної
заборгованості позивач просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача 1 455 грн. 33 коп. пені за період з
11.02.2013 року по 10.08.2013 року, нарахованої у
відповідності до пункту 6.4. договору
(розрахунок суми пені в матеріалах
справи).

Стаття 218 ГК України передбачає, що
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання,
частиною 2 зазначеної статті
встановлено, що Учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Статтею 219 ГК України визначено, що за
невиконання або неналежне виконання
господарських зобов'язань чи порушення
правил здійснення господарської
діяльності правопорушник відповідає
належним йому на праві власності або
закріпленим за ним на праві
господарського відання чи
оперативного управління майном, якщо
інше не передбачено цим Кодексом та
іншими законами.

Приписами статті 610 ЦК України
встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до частини третьої
статті 549 ЦК України пенею є неустойка,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» із
змінами і доповненнями внесеними
Законом України від 10.01.2002 року №2921-ІІІ,
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищенаведеного Закону
встановлено, що розмір пені,
передбачений статтею 1 Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до частини шостої статті 232
ГК України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Частиною 2 статті 343 ГК України чітко
визначено, що платник грошових коштів
сплачує на користь одержувача цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Окрім того, позивач просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача 784 грн. 99 коп. трьох відсотків
річних, нарахованих за період з 11.02.2013
року по 02.06.2014 року та 921 грн. 05 коп.
інфляційних втрат, нарахованих за
період з лютого 2013 року по квітень 2014
року у відповідності до статті 625 ЦК
України.

Частиною другою статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно приписів статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно пункту 2.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, у
випадку, якщо стороною (або іншим
учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, оглянувши та дослідивши
матеріали справи і подані докази,
оцінив їх в сукупності та прийшов до
висновку, що позов документально та
нормативно обґрунтований,
відповідачем не спростований, підлягає
до задоволення повністю.

Судові витрати покласти на сторони
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог у відповідності до
статті 49 ГПК України та стягнути з
відповідача на користь позивача
судовий збір в розмірі 1 827 грн. 00 коп.,
оскільки спір виник внаслідок
неналежного виконання відповідачем
взятих на себе договірних зобов'язань з
оплати виконаних за договором робіт.

На підставі вищенаведеного та
керуючись статтями 21, 22, 29, 32, 33, 34, 43, 44, 49,
75, 77, 82 - 85, 116 - 117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з боржника: Державного
підприємства «Арена Львів» (79031,
Львівська область, м. Львів, вул.
Стрийська, буд. 199; ) на
користь стягувача: Міжрегіональної
науково-виробничої асоціації
підприємств «Авіокон Проект» (79035,
Львівська область, м. Львів, вул.
Січинського, буд. 7; ) 20 022
грн. 54 коп. суми основної
заборгованості за договором, 1 455 грн. 33
коп. пені, 784 грн. 99 коп. трьох відсотків
річних, 921 грн. 05 коп. інфляційних втрат
та 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати у відповідності до
статей 116 та 117 ГПК України.

01.07.2014 року прийнято, підписано та
проголошено вступну і резолютивну
частини рішення. Описову та
мотивувальну частину рішення
оформлено відповідно до статті 84 ГПК
України 02.07.2014 року.

Рішення може бути оскаржено в порядку
ст. ст. 91 - 93 ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 ГПК України.

Суддя
Козак І.Б.