Господарський суд
Чернігівської області
РІШЕННЯ

01.07.14.
Справа №
927/630/14.

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «Седа»,
83016, м. Донецьк, вул. Молодих Шахтарів,25;
поштова адреса: м. Донецьк, вул.
Дніпродзержинська,11.

Відповідач: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Чернігівська м'ясна
компанія», 16520, с. Городище Бахмацького
району Чернігівської області, вул. 8
Березня, 42.

Предмет спору: про стягнення 268 243,92 грн.

Суддя Ю.В.
Федоренко

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача: Федоренко Л.Б., дов. від
11.03.14.

С У Т
Ь С П О Р У:

Позивачем заявлено позов про стягнення
з відповідача 268 243,92 грн.
заборгованості за поставлений товар по
видатковим накладним: №1299 від 26.12.13 на
суму 18 000 грн. (товарно-транспортна
накладна Р 1299 від 26.12.13); №1243 від 06.12.13 на
суму 18 000 грн. (товарно-транспортна
накладна від 06.12.13); №1205 від 21.11.13 на суму
18 000 грн. (товарно-транспортна накладна
Р 1205 від 21.11.13); №1172 від 07.11.13 на суму 18 000
грн. (товарно-транспортна накладна Р 1172
від 07.11.13); №1053 від 25.09.13 на суму 160 243,92
грн. (товарно-транспортна накладна №1053
від 25.09.13); №1110 від 16.10.13 на суму 36 000 грн.
(товарно-транспортна накладна №1110 від
16.10.13).

Відповідач позов не визнав. У відзиві
на позовну заяву від 16.05.14 посилається
на те, що за отриманий товар від провів
повний розрахунок на підтвердження
чого надав суду платіжні доручення.
Зазначає, що на день розгляду справи у
суді переплата за отриманий від
позивача товар складає 5 756,08 грн.

У письмових поясненнях суду 01.07.14
представник відповідача вказує, що акт
звірки взаємних розрахунків про
наявність боргу на суму 110 000 грн. він у
оригіналі не підписував, просить
відмовити у позові повністю.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, звернувся з
клопотанням про розгляд справи без
участі його представника, яке
задоволено судом.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
відповідача суд встановив таке.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, у якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язки.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема із договорів та інших
правочинів (п.1 ч.2 ст.11 Цивільного
кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає
між суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав,
передбачених цим Кодексом, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського
характеру на користь іншого суб'єкта

(виконати роботу, передати майно,
сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматися від певних дій, а
інший суб'єкт (управнена сторона, у
тому числі кредитор) має право вимагати
від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст.174
Господарського кодексу України,
зокрема із господарських договорів та
інших угод, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.181 Господарського
кодексу України Господарський договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення
господарських договорів у спрощений
спосіб, тобто шляхом обміну листами,
факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до
форми та порядку укладення даного
виду договорів.

За рахунком №1053 від 24.09.13, видатковою
накладною №1053, товарно-транспортною
накладною №Р1053 від 25.09.13, довіреністю
№269 від 25.09.13 на ім'я ОСОБА_2 позивачем
було передано відповідачу товар ВМС ОС
1 013 3,5%, ВМС ОС 2-013 3% на загальну суму 160
243,92 грн.

За рахунком №1110від 15.10.13, видатковою
накладною №1110 від 16.10.13,
товарно-транспортною накладною №Р 1110
від 16.10.13, довіреністю №290 від 15.10.13 на
ім'я ОСОБА_2 позивачем було передано
відповідачу товар - токсфін сухий на
суму 36 000 грн.

За рахунком №1172 від 06.11.13, видатковою
накладною №1172 від 07.11.13,
товарно-транспортною накладною,
довіреністю №322 від 07.11.13 на ім'я ОСОБА_2
позивач передав відповідачу товар -
токсфін сухий на суму 18 000 грн.

За рахунком №1243 від 05.12.13, видатковою
накладною №1243 від 06.12.13,
товарно-транспортною накладною №Р1243,
довіреністю №350 від 05.12.13 на ім'я ОСОБА_2
позивач передав відповідачу товар -
токсфін сухий на суму 18 000 грн.

За рахунком №1299 від 25.12.13, видатковою
накладною №1299 від 26.12.13,
товарно-транспортною накладною №Р1299,
довіреністю №371 від 26.12.13 на ім'я ОСОБА_2
позивач передав відповідачу товар -
токсфін сухий на суму 18 000 грн.

Всього надані позивачем документи
підтверджують передачу відповідачу
товару на загальну суму 250 243,92 грн., що
не заперечується відповідачем.

20.02.14 позивач направив на адресу
відповідача вимогу про сплату боргу в
семиденний термін з дня пред'явлення
вимоги за поставлений товар по
вказаним накладним.

Вимогу відповідачем було отримано
11.03.14, що підтверджується копією
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення на
а.с.9.

За отриманий товар відповідачем
розрахунки були проведені частково, а
саме:

- по видатковій накладній №1053 на
суму 150 000 грн. (платіжні доручення №3888
від 31.10.13 на суму 100 000 грн., № 3762 від 04.10.13
на суму 50 000 грн. з призначенням
платежу: згідно рахунку 1053 від 24.09.13);

- по видатковій накладній №1110 на
суму 30 000 грн. (платіжне доручення №3825
від 15.10.13 з призначенням платежу:
згідно рахунку №1110 від 15.10.13;

- по видатковій накладній №1172 на
суму 18 000 грн. (платіжне доручення №3985
від 18.11.13 з призначенням платежу: згідно
рахунку 1172 від 06.11.13;

- по видатковій накладній №1243
відповідачем перераховано позивачу 20
000 грн. з призначенням платежу: згідно
рахунку 1243 від 05.12.13 (платіжне доручення
№ 4098 від 11.12.13);

- по видатковій накладній №1299 на
суму 18 000 грн. (платіжне доручення №4207 з
призначенням платежу: за токсфін
згідно рахунку 1299).

Всі оплати були здійснені до подачі
позивачем позову.

Вказані докази підтверджують
наявність договірних відносин між
сторонами.

Заперечуючи позов відповідач
посилається на те, що платіжним
дорученням №4098 від 11.12.13 видаткова
накладна №1243 від 06.12.13 оплачена у сумі 20
000 грн., переплата складає 2 000 грн.
Платіжним дорученням №4043 від 29.11.13
видаткова накладна №1205 від 21.11.13
оплачена у сумі 38 000 грн., переплата
складає 20 000 грн.

Позивач вважає, що суму переплати за
вказаними платіжними дорученням
необхідно зарахувати як оплату та
товар по видатковим накладним №1053 від
25.09.13 недоплата по якій складає 10 243,92
грн., та №1110 від 16.10.13 недоплата по якій
складає 6 000 грн.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з п.3.8.Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті,затвердженої
постановою Національного банку
України від 21.01.04 №22, реквізит
"Призначення платежу" платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України.

Платник відповідає за дані, що
зазначені в реквізиті платіжного
доручення "Призначення платежу".
Банк перевіряє заповнення цього
реквізиту на відповідність вимогам,
викладеним у цій главі, лише за
зовнішніми ознаками.

Відповідно до пункту 2.29 Інструкції
платник має право в будь-який час до
списання платежу з рахунку відкликати
з банку, що його обслуговує, платіжні
доручення в порядку, визначеному
внутрішніми правилами цього банку.
Платник може змінити реквізит
"Призначення платежу" до списання
коштів з його рахунку, оформивши нове
платіжне доручення.

Після списання коштів з рахунку
платника питання щодо уточнення
інформації, зазначеної у реквізиті
"Призначення платежу", вирішується між
сторонами переказу без участі банку.

Оскільки сторонами не було узгоджено у
письмовій формі питання щодо
зарахування сплачених відповідачем
коштів за платіжними дорученнями №4098
від 11.12.13, №4043 від 29.11.13 як оплату за
отриманий товар по видатковим
накладним №1053 від 25.09.13 та №1110 від 16.10.13,
з листом про таке зарахування
відповідач до позивача не звертався,
вказані підстави заперечення позову
судом до уваги не приймаються.

Питання про повернення сум переплати
за платіжними дорученнями №4098 від
11.12.13, №4043 від 29.11.13, або припинення
зобов'язання шляхом зарахування в
порядку ст.601 Цивільного кодексу
України, відповідач не позбавлений
права вирішити у загальному порядку.

Відповідно до ст.525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч.2 ст.530 Цивільного кодексу
України якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку на встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Таким чином, на користь позивача з
відповідача слід стягнути 10 243,92 грн. -
суму неоплаченого товару за видатковою
накладною №1053 від 25.09.13, та 6 000 грн. -
суму неоплаченого товару за видатковою
накладною №1110 від 16.10.13, а всього 16 243,92
грн.

Ухвалами суду від 30.05.14 та від 11.06.14
позивача було зобов'язано надати
завірені копії накладної №1205 та
товарно-транспортної накладної Р1205 від
21.11.13.

Таких доказів позивачем не надано без
поважних причин.

Згідно з ч.2 ст.34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів
можуть складатися зведені облікові
документи.

Надані позивачем рахунок на оплату №1205
від 21.11.13 на суму 18 000 грн. на поставку
токсфіну сухого та довіреність
відповідача на отримання цього товару
не підтверджують його передачу,
оскільки не було надано видаткової
накладної №1205 на суму 18 000 грн. -
первинного бухгалтерського документу
який підтверджує здійснення
господарської операції, передачі
товару відповідачу.

Оскільки позивачем без поважних причин
не було надано суду видаткової
накладної №1205 від 21.11.13 на суму 18 000 грн.
що перешкоджає вирішенню спору, в цій
частині позовних вимог позовну заяву
слід залишити без розгляду.

В решті позову про стягнення 234 000 грн.
необхідно відмовити за недоведеністю
вимог.

Надана позивачем факсова копія акту
звіряння взаємних розрахунків за
період 01.09.13 по 10.06.14 до уваги судом у
якості доказу не приймається, оскільки
підписання вказаного документу
заперечується відповідачем, оригіналу
вказаного акту суду не було надано.

Крім того, акт звірки взаємних
розрахунків не є первинним
бухгалтерським документом який
підтверджує здійснення господарської
операції.

На підставі викладеного позов
задовольняється частково з
покладенням судових витрат на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.49, 81 ч.1 п.5, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково і стягнути
з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чернігівська м'ясна
компанія», 16520, с. Городище Бахмацького
району Чернігівської області, вул. 8
Березня, 42, код 38054398, (р/р невідомий) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «Седа»,
83016, м. Донецьк, вул. Молодих Шахтарів,25;
поштова адреса: м. Донецьк, вул.
Дніпродзержинська,11, код 36935914, (р/р
8001 у банку АТ «ТАСкомбанк»), 16 243,92
грн. боргу та 324,76 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Позов про стягнення 18 000 грн. боргу за
видатковою накладною №1205 залишити без
розгляду.

В іншій частині позову - відмовити.

Повне рішення складено 02.07.14.

Суддя
Ю.В. Федоренко