ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

25 червня 2014 р. Справа № 902/811/14

за позовом: Немирівської
спеціалізованої загальноосвітньої
школи-інтернату інтенсивної
педагогічної корекції ім. М. О.
Некрасова

до: Публічного акціонерного товариства
"Вінницяобленерго" в особі Структурної
одиниці "Немирівські електричні
мережі"

про відшкодування 7 117,73 грн. збитків

Господарський суд Вінницької області у
складі

Головуючого судді Говор Н.Д.

Cекретар судового засідання Мовчан Г.М.

Представники

позивача : Кондратюк В. Я.
(директор)

відповідача : Сива В. Д.
(довіреність № 1-14-4127 від 31.12.13р.)

ВСТАНОВИВ :

Немирівська спеціалізована
загальноосвітня школа-інтернат
інтенсивної педагогічної корекції ім.
М. О. Некрасова звернулася з позовом до
Господарського суду Вінницької
області про стягнення з Публічного
акціонерного товариства
"Вінницяобленерго" в особі Структурної
одиниці "Немирівські електричні
мережі" 7117,73 грн. зайво сплачених
бюджетних коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Вінницькою об'єднаною Державною
фінансовою інспекцією було проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності Немирівської
спеціалізованої загальноосвітньої
школи-інтернату інтенсивної
педагогічної корекції ім. М. О.
Некрасова, результатом якої став акт
ревізії №02-15/172 від 14.08.2013 року, яким
встановлено порушення щодо завищення
вартості спожитої електроенергії з
боку Публічного акціонерного
товариства "Вінницяобленерго" в особі
Структурної одиниці "Немирівські
електричні мережі", що призвело до
зайво перерахованих бюджетних коштів в
сумі 7117,73 грн.

Відповідач у відзиві на позов № СО-63-241
від 23.06.2014р. та його повноважний
представник у судовому засіданні проти
позову заперечили з тих підстав, що
відповідно до ст. 127 Житлового кодексу
України та розділу І примірного
положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради
Міністрів Української РСР від 03.06.86р.
№208, гуртожитки призначаються для
проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у період роботи або навчання.
Під гуртожитки надаються спеціально
споруджені або переобладнані для цієї
мети жилі будинки. Переобладнання
жилих будинків під гуртожитки
провадиться з дозволу виконавчого
комітету обласної, міської Ради
народних депутатів. Не допускається
розміщення гуртожитків у підвалах і
цокольних поверхах, а також
використання під гуртожитки приміщень
у жилих будинках, призначених для
постійного проживання громадян. Жилі
будинки реєструються, як гуртожитки у
виконавчому комітеті районної, міської
районної в місті Ради народних
депутатів.

Зазначає, що переведення мешканців
гуртожитку на прямі розрахунки з
енергопостачальником за показами
індивідуальних приладів обліку
можливо лише за умови набуття
гуртожитком статусу житлового будинку
та приведення по квартирного обліку та
внутрішньо будинкових електричних
мереж у відповідність до вимог
нормативно-правових актів та
нормативно-технічних документів, а
саме документального оформлення права
власності або користування за
мешканцями будинку, реконструкції
електричних мереж та схеми
розрахункового обліку електричної
енергії з метою забезпечення окремого
обліку за кожним з об'єктів права
власності (об'єктом споживача) та
загально будинкових потреб (на
технічні цілі), а також визначення
житлово-експлуатаційної організації,
відповідальної за утримання
внутрішньо будинкових електричних
мереж.

Відповідно до Роз'яснення НКРЕ
№5887/09/17-11 від 11.08.2011р., з метою отримання
гуртожитком тарифу на електричну
енергію згідно з другими абзацами
пунктів 2.1, 2.2 та 2.3 Тарифів на
електроенергію, що відпускається
населенню і населеним пунктам,
затверджених постановою НКРЕ,
необхідно отримання
енергопостачальною компанією копії
Реєстраційного посвідчення гуртожитку
або інший документ про реєстрацію
гуртожитку у встановленому порядку
(зокрема, витяг з відповідного реєстру
тощо).

Згідно п. 3.6. ПКЕЕ споживання
електричної енергії за відповідним
тарифом має бути забезпечене окремим
приладом обліку. Окремі площадки
вимірювання мають бути забезпечені
засобами обліку, які дають можливість
організувати розрахунковий облік за
відповідним тарифом на всій площадці
вимірювання.

Вказує, що позивач не звертався до
відповідача за тим, щоб встановити
окремий прилад обліку для споживачів,
прирівняних до населення, крім того,
позивачем не було розділено внутрішню
електричну мережу для відділення
споживачів, прирівняних до населення
та споживачів, що не підпадають під
дану категорію.

Під час укладення договору
уповноважений представник позивача не
надав інформації та необхідних
документів щодо підтвердження того, що
на балансі знаходиться гуртожиток -
тому й не було встановлено окремого
приладу обліку електроенергії
житловими приміщеннями.

Згідно п. 3.1. ПКЕЕ електроустановки
споживачів мають бути забезпечені
необхідними розрахунковими засобами
обліку електричної енергії для
розрахунків за спожиту електричну
енергію. У абзаці 4 п. 6.1. ПКЕЕ обсяги
електричної енергії, які підлягають
оплаті, мають визначатися відповідно
до даних розрахункового обліку
електричної енергії про її фактичне
споживання.

Гуртожиток позивача не обладнаний
окремим приладом обліку, відповідно,
кількість спожитої електричної
енергії неможливо визначити, отже,
розрахунок завданих збитків є
необґрунтованим та не може братися до
уваги.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
подані сторонами докази, заслухавши
представників сторін, суд встановив
наступне.

20.05.2006р. Публічне акціонерне товариство
"Вінницяобленерго" в особі Структурної
одиниці "Немирівські електричні
мережі" (Постачальник) та Немирівська
спеціалізована загальноосвітня
школа-інтернат інтенсивної
педагогічної корекції ім. М. О.
Некрасова (Споживач) уклали договір про
постачання електричної енергії № 182.

За вказаним договором Постачальник
електричної енергії здійснює
постачання електричної енергії
Споживачу, а Споживач оплачує
Постачальнику спожиту електроенергію.

Відповідно до умов вказаного договору
відповідач поставив електроенергію
позивачу в кількості 379142 кВт на
загальну суму 390687,62 грн., що
стверджується рахунками (в матеріалах
справи).

Позивач повністю оплатив спожиту
електроенергію в сумі 390687,62 грн., що
стверджується платіжними дорученнями
в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до п. 3.3.1.1 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Вінницької об'єднаної державної
фінансової інспекції на ІІ квартал 2013
року, проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Немирівської спеціалізованої
загальноосвітньої школи-інтернату
інтенсивної педагогічної корекції ім.
М. О. Некрасова за період з 01.09.2010 року по
01.06.2013 року, за результатом якої
складено акт ревізії № 02-15/172 від 14.08.2013
року.

В ході ревізії правильності
застосування діючих тарифів на
електричну енергію, проведеної шляхом
співставлення договору №182 від 20.05.2006
року на постачання електричної
енергії, укладеного з СО «Немирівські
ЕМ» (із додатковими угодами) та
виставлених рахунків на оплату за
спожиті Школою-інтернатом
електроенергію, встановлено, що в
періоді, що підлягав ревізії, оплата
за електроенергію проводилась
Школою-інтернатом за тарифами,
встановленими для бюджетних
установ.

При цьому в договорі №182 від 20.05.2006 року
на постачання електроенергії відсутні
дані про ціни (тарифи), за якими
проводилось постачання електроенергії
СО «Немирівські ЕМ» Школі-інтернату.

За період, що підлягав ревізії,
Школою-інтернатом використано 379142 кВт
електроенергії та сплачено СО
«Немирівські ЕМ» за використану
електроенергію 390 687,62 грн., в тому числі:

за період з 01.09.2010 по 31.12.2010 року - 56 080 кВт
на суму 46165,05 грн.;

за 2011 рік - 145 878 кВт на суму 143 376,09 грн.;

за 2012 рік - 117 117 кВт на суму 130 702,39 грн.;

за період з 01.01.2013 по 31.05.2013 року - 60 067 кВт
на суму 70444,09 грн.

Згідно даних первинного обліку
Школи-інтернату на її балансі
рахується 5 спальних корпусів
(гуртожитків) для учнів
Школи-інтернату, що відображено у
статистичній звітності Ф.№ 1-житлофонд.
При цьому згідно даних проведеного
обстеження загальна потужність
споживання спальними приміщеннями
електроенергії становила 1,376 кВт.

Таким чином, враховуючи наявність за
даними первинного бухгалтерського
обліку та звіту форми Ф.№ 1-житлофонд на
балансі Школи-інтернату спальних
корпусів (гуртожитків) для учнів зі
спальними житловими кімнатами,
внаслідок застосування тарифів по
сплаті за спожиту електроенергію для
гуртожитку як для бюджетної установи,
а не як для населеного пункту, у зв'язку
з тим, що в порушення вимог ч. 2, 3 ст. 180, ч.
1 ст. 189 Господарського кодексу України
та ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України
у договорі не зазначено ціни (тарифу) на
постачання електроенергії, вартість
спожитої Школою-інтернатом
електроенергії за період з 01.09.2010 по
31.05.2013 року завищено на загальну суму 7
117,73 грн., в тому числі: за період з 01.09.2010
по 31.12.2010 року - на 976,05 грн., за 2011 рік - на
2 379,19 грн., за 2012 рік - на 2 305,75 грн. і за
період з 01.01.2013 по 31.05.2013 року на 1 456,74
грн. та відповідно за період, що
підлягав ревізії зайво перераховано
бюджетних коштів за спожиту
електроенергію на загальну суму 7 117,73
грн.

Судом встановлено, що постановою
Вінницького окружного
адміністративного суду від 10.02.2014р. у
справі № 802/4867/13-а Немирівську
спеціалізовану загальноосвітню
школу-інтернат інтенсивної
педагогічної корекції ім. М. О.
Некрасова зобов'язано виконати пункт 3
листа-вимоги Державної фінансової
інспекції у Вінницькій області від
27.08.2013р. № 02-21/1234 про повернення зайво
сплачених за спожиту електроенергію
коштів на суму 7117,73 грн. шляхом
пред'явлення позову до суду.

Позивач стверджує, що йому завдано
збитків на суму 7117,73 грн., а тому просить
стягнути вказану суму з відповідача на
підставі ст. 224 Господарського Кодексу
України .

Таким чином предметом позову в даній
справі є стягнення з відповідача на
користь позивача збитків, завданих
порушенням господарського
зобов'язання.

Підставами позову відповідач зазначив
обставини, відповідно до яких
відповідач порушив господарське
зобов'язання, завищивши вартість
спожитої електроенергії, що було
встановлено актом ревізії №02-15/172 від
14.08.2013 року при перевірці позивача, чим
спричинив йому збитки.

Відповідно до ст. 127 Житлового кодексу
України житлові будинки реєструються
як гуртожитки у виконавчому комітеті
районної, міської, районної в місті
Ради народних депутатів.

Жилі будинки реєструються як
гуртожитки у виконавчих органах
сільських, селищних, міських, районних
у місті рад. Правовою підставою для
виконання цих повноважень є пп.5 пункту
"б" ст.30 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", який
відносить до делегованих повноважень
виконавчих органів рад облік
відповідно до закону житлового фонду,
здійснення контролю за його
використанням. Також повноваження
органів місцевого самоврядування у
житловій сфері щодо гуртожитків
регулюються ст.18 Закону України "Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків" відповідно до
якої органи місцевого самоврядування
приймають рішення про надання
відповідним житловим комплексам
статусу "гуртожиток" і одночасно про
надання дозволу на приватизацію жилих
і нежилих приміщень таких гуртожитків
відповідно до цього Закону.

Реєстрація гуртожитків здійснюється в
порядку, встановленому органами
місцевого самоврядування.

Всупереч викладеним положенням закону
станом на час розгляду справи в суді в
матеріалах справи відсутні документи,
підтверджуючі висновок Вінницької
об'єднаної державної фінансової
інспекції про те, що "... на балансі
інтернату рахується 5 спальних
корпусів (гуртожитків)...".

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема є
договори та інші правочини; завдання
майнової (матеріальної) та моральної
шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Згідно п.1 ч.2 ст.1, ч.2 ст. 509 ЦК України,
абз.3 ч.2 ст. 174 ГК України, укладення між
сторонами договору є однією з підстав
виникнення зобов'язання.

Статтею 626 ЦК України визначено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну, припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 714 Цивільного кодексу
України за договором постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу одна сторона
(постачальник) зобов'язується надавати
другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Положеннями ст.ст. 6, 627 ЦК України
визначено, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Зобов'язання за договором сторонами
виконані повністю. Позивач повністю
оплатив використану електроенергію.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом. Зміна ціни в
договорі після його виконання не
допускається.

Твердження позивача про те, що у
договорі про постачання електричної
енергії відсутня ціна договору судом
визнається необґрунтованим, оскільки
предметом даного договору є постачання
електричної енергії, ціна за надані
послуги (тариф на електроенергію) не
може бути визначена Немирівськими ЕМ,
оскільки згідно п. 3.6.1. "Умов та правил
здійснення підприємницької діяльності
з постачання електричної енергії за
регульованим тарифом" тарифи на
постачання підлягають регулюванню і
затверджуються НКРЕ, тобто, при
укладені договору на постачання
електричної енергії неможливо
передбачити, які тарифи будуть діяти у
продовж дії даного договору.

Згідно п.6 ст.276 Господарського кодексу
України розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог Закону.

Згідно роз'яснення Національної
комісії регулювання електроенергетики
України (НКРЕ) № 1473/0917-11 від 03.03.2011р.,
гуртожитки для отримання тарифу
споживачів, прирівняних до населення,
зобов'язані надати до відповідних
районних електричних мереж
енергопостачальної компанії копію
Реєстраційного посвідчення
гуртожитку. Згідно з п.5.4 Правил
користування електричною енергією
споживач при укладені договору про
постачання електричної енергії
зобов'язаний надати
енергопостачальній організації
довідку про перелік субспоживачів (у
разі їх наявності), дані розрахункових
засобів обліку.

Відповідно до п.3.6. ПКЕЕ споживання
електричної енергії за відповідним
тарифом має бути забезпечене окремим
обліком, окремі площадки вимірювання
мають бути забезпечені засобами
обліку, які дають можливість
організувати розрахунковий облік за
відповідним тарифом на всій площадці
вимірювання.

Обов'язок відшкодування збитків є
загальною формою цивільно-правової
відповідальності, яка настає для
боржника внаслідок порушення ним
зобов'язання.

Відшкодування збитків може бути
покладено на відповідача лише при
наявності передбачених законом умов,
сукупність яких створює склад
правопорушення, яке є підставою для
цивільної відповідальності відповідно
до ст. 22 ЦК України та ст. 224 ГК України.

Обов'язковими умовами покладення
відповідальності на винну сторону є
наявність збитків, протиправність дій
цієї особи, причинного зв'язку між
діями особи та збитками, які складають
об'єктивну сторону правопорушення, та
вини особи, внаслідок дій якої
спричинено збитки.

Відповідно до ст.225 ГК України та ст.22 ЦК
України, до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються, зокрема:
вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства; додаткові
витрати (вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною, доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушено (упущена вигода).

Обов'язковою умовою покладення
відповідальності має бути
безпосередній причинний зв'язок між
неправомірними діями і збитками.
Збитки є наслідком, а невиконання
зобов'язань причиною. Підставою для
відшкодування понесених збитків є
спричинення їх внаслідок неналежного
виконання зобов'язання за договором,
тобто наявності прямого
причинного-наслідкового зв'язку між
неправомірними діями однієї сторони та
зменшення майнових прав іншої.

Відсутність хоча б одного з елементів
складу правопорушення, звільняє
боржника від відповідальності за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань (виключає його
відповідальність).

Позивачу слід довести, що протиправні
дії чи бездіяльність відповідача є
причиною, а збитки, які виникли у
потерпілої особи -наслідком такої
протиправної поведінки.

Досліджуючи питання наявності збитків
у позивача, суд не встановив обставин,
достатніх для покладання
відповідальності на відповідача.

Предметом доказування в даній справі,
враховуючи зміст позовних вимог, є
встановлення наявності або
відсутності факту порушення
відповідачем договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За змістом ст. 33 ГПК України, обов'язок
доказування та подання доказів
розподіляється між сторонами, виходячи
з того, хто посилається на юридичні
факти, які обґрунтовують його вимоги і
заперечення.

Проаналізувавши подані позивачем
докази суд дійшов висновку , що Акт
ревізії Вінницької об'єднаної
державної фінансової інспекції №02-15/172
від 14.08.2013 не є належним і допустимим
доказом порушення відповідачем
зобов'язань за договором і завдання
позивачеві збитків.

Будь-яких інших доказів, які
стверджували б наявність у позивача
збитків у сумі 7117,73 грн., неналежного
виконання відповідачем договірних
зобов'язань сторони суду не надали.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку про відмову у позові .

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 49, 69, 82-85, 115
Господарського процесуального кодексу
України

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Повне рішення складено 27 червня 2014 р.

Суддя Говор Н.Д.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Леніна, 191, м. Немирів,
Вінницька область, 22800)

3 - відповідачу (вул. Горького, 2, м.
Немирів, Вінницька область, 22800)