м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9992/14 24.06.14
За позовомПриватного підприємства
«Українська дистрибуційна система»
доФізичної особи - підприємця ОСОБА_1
простягнення 9 422,00 грн. Суддя Спичак
Представники сторін:
від позивача: Вознюк О.М. - дов. № б/н від
від відповідача: не з'явився;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
«Українська дистрибуційна система»
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 про стягнення 9 000,00
грн. - основного боргу, 359,00 грн. - пені,
83,00 грн. - 3% річних.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач в порушення умов договору
купівлі - продажу № 556 від 29.12.2013 року та
норм чинного законодавства не
розрахувався за куплений товар,
внаслідок чого в останнього виникла
перед позивачем заборгованість в сумі 9
Ухвалою від 26.05.2014 року було порушено
провадження по справі та призначено її
розгляд на 24.06.2014 року.
Представник позивача в судовому
засіданні 24.06.2014 року подав клопотання
про долучення доказів до матеріалів
справи, яке судом розглянуто та
задоволено та надав усні пояснення,
відповідно до яких позовні вимоги
підтримав та просив суд їх
В судове засідання 24.06.2014 року
представник відповідача не з'явився,
вимоги ухвали про порушення
провадження у справі не виконав, про
причини неявки суд не повідомив, про
дату та час слухання був повідомлений
Згідно з абзацом 4 пункту 2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-08/140
від 15.03.2010 року «Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві» особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.
Відповідно до положень статті 75 ГПК
України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.
В судовому засіданні 24.06.2014 року на
підставі ст. 85 ГПК України оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
суду.
Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
29 грудня 2013 року між Приватним
підприємством «Українська
дистрибуційна система» (далі -
продавець, позивач) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (далі - покупець,
відповідач) був укладений договір
купівлі - продажу № 556 (далі - Договір),
пунктом 1.1 якого сторони узгодили, що
продавець зобов'язався продати покупцю
будівельні матеріали. Найменування,
ціни та кількість товару вказуються у
накладних, які після їх підписання
стають невід'ємною частиною даного
Відповідно до пункту 2.1 Договору
покупець здійснює само вивіз зі складу
продавця, або продавець доставляє
товар на склад покупцю. Умови поставки
вказуються в рахунку - фактурі.
Згідно пункту 4.1 Договору покупець
здійснює оплату на наступних умовах:
відстрочка платежу 7 календарних днів з
моменту отримання товару покупцем.
На виконання умов Договору позивач
поставив, а відповідач прийняв товар на
загальну суму 10 064,16 грн., що
засвідчується видатковою накладною №
РН-0005581 від 30.12.2013 року.
В свою чергу, відповідач частково
розрахувався за поставлений товар в
сумі 1 064,16 грн., на доказ чого надано
банківську виписку від 27.12.2013 року, у
зв'язку з чим у відповідача виникла
перед позивачем заборгованість в сумі 9
03.04.2014 року позивач надіслав на адресу
відповідача претензію № 143, відповідно
до якої просив останнього погасити
заборгованість за поставлений товар,
однак відповідач залишив вказану
претензію без задоволення та належного
Станом на день розгляду справи в суді
суму боргу відповідач не сплатив,
належних заперечень та доказів на
спростування обставин, викладених
позивачем відповідач не надав, а тому
загальна прострочена заборгованість
відповідача перед позивачем становить
У відповідності до статті 655 ЦК України,
за договором купівлі - продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Статтею 527 ЦК України визначено, що
боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.
Відповідно до статті 628 ЦК України,
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.
Відповідно до статті 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
За умовами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 525 ЦК України встановлює, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Таким чином, зважаючи на встановлені
факти та вимоги вищезазначених
правових норм, а також враховуючи, що
відповідач в установленому порядку
обставини, які повідомлені позивачем,
не спростував, розміру позовних вимог
не оспорив та належних доказів на
заперечення обставин повідомлених
позивачем не надав, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення суми
основного боргу, нормативно до
документально доведені, а тому
підлягають задоволенню повністю в сумі
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
Відповідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.
Статтею 546 Цивільного кодексу України
передбачено, що виконання зобов'язань
може забезпечуватись згідно з
договором неустойкою, яку боржник
повинен сплатити в разі неналежного
виконання зобов'язань.
Відповідно до частин 1, 3 статті 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.
Згідно частини 2 статті 551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
Відповідно до пункту 5.2 Договору в разі
порушення терміну оплати, покупець
сплачує продавцю пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми боргу за кожний день прострочки.
Позивач за прострочення строків сплати
коштів за придбаний товар, керуючись п.
5.2 Договору нарахував та просить
стягнути з відповідача пеню в сумі 359,00
грн. за період з 07.01.2014 року по 29.04.2014
Здійснивши перерахунок пені з
урахуванням п.п. 4.1 та 5.2 Договору,
прострочення по сплаті грошового
зобов'язання, здійсненої поставки та
часткової проплати, господарський суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги в
частині стягнення пені підлягають
задоволенню повністю, відповідно до
обґрунтованого розрахунку позивача.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Позивач нарахував та просить стягнути
з відповідача 3% річних в сумі 83,00 грн. за
період з 07.01.2014 року по 29.04.2014 року.
Здійснивши перерахунок 3 % річних з
урахуванням умов Договору,
прострочення по сплаті грошового
зобов'язання, проплат та дати
виникнення прострочення,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення 3% річних підлягають
задоволенню повністю.
Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір підлягає до стягнення з
відповідача на користь позивача.
Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -
1. Позовні вимоги задовольнити
2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження:
Приватного підприємства «Українська
дистрибуційна система»
область, м. Житомир, Корольовський р -н,
(дев'ять тисяч) грн. 00 коп. - основного
боргу, 359 (триста п'ятдесят дев'ять) грн.
00 коп. - пені, 83 (вісімдесят три) грн. 00
коп. - 3% річних, 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

01.07.2014 року

Суддя
Спичак О.М.