ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

19.06.2014р.
Справа № 917/820/14

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до Сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю імені
Духова, с. Веприк,Гадяцький район,
Полтавська область,37362

про стягнення 311441,31 грн. ( відповідно
до заяви про уточнення позовних вимог
від 17.06.2014р. №7817)

суддя Іваницький Олексій
Тихонович

секретар судового
засідання Олефір О.І.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 дов. від
14.05.2014 року

від відповідача: Гузій С.М. дов. 69
від 11.02.2014р.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення заборгованість
за Договором №10/04-13/Д від 01.04.2013р. в
розмірі 311441,31 грн. з яких: 270465,55 грн.
основний борг; 8955,31 грн. пені; 32020,45 грн.
інфляційних збитків ( відповідно до
заяви про уточнення позовних вимог від
17.06.2014р. №7817).

Представник позивача в судове
засідання 17.06.2014р. подав суду пояснення
(вх. канцелярії суду №7815) та заяви про
уточнення позовних вимог (вх.
канцелярії суду №7816, №7817) .Суд подані
заяви прийняв та задовольнив,
залучивши до матеріалів справи.

З огляду на вищевикладене, а також
достатністю документальних доказів в
матеріалах справи для її розгляду по
суті, суд розглядає справу за наявними
в ній матеріалами відповідно до статті
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши і оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності, а також за результатами
оцінки поданих сторонами
господарського процесу доказів, у
нарадчій кімнаті суд задовольняє
позовні вимоги виходячи з наступного:

01 квітня 2013 року між Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 та
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю імені
Духова укладено Договір №10/04-13/Д
підряду на виконання механізованих
сільськогосподарських робіт (далі
-Договір).

За умовами Договору, Замовник (СТОВ
ім.Духова) доручає, а Підрядник (ФОП
ОСОБА_1) зобов"язується виконати
відповідно до умов Договору
сільськогосподарські роботи по
обробітку грунту колісним тракторм
моделі: JOHN DEERE. в кількості 2 шт., а
Замовник зобов"язується прийняти ці
роботи та оплатити їх на умовах
Договору.

ФОП ОСОБА_1 надано суду Акт
прийому-передачі виконання робіт від
27.05.2013р., підписаний директором СТОВ і.
Духова Буймистром Г.П., на суду 300 465,55
грн., що підтверджує виконання робіт
Підрядником та прийняття робіт
Замовником.

Згідно пункту 6.1. зазначеного договору
Відповідач повинен здійснити
розрахунок за отримані послуги на
протязі 15 банківських днів з моменту
підписання сторонами акту виконаних
робіт. Так, відповідно до Акту
приймання-передачі виконаних робіт,
кінцевий термін розрахунку за яким
(згідно умов Договору) спливає 17.06.2013 р.

На момент винесення рішення
представник позивача подав до суду
заяву про уточнення позовних вимог, в
якій просить суд стягнути з
відповідача заборгованість на надані
послуги в розмірі 270465,55 грн., оскільки
відповідач провів часткову оплату за
Договором.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладені договору,
в виборі контрагента та визначенні
умов договору з урахуванням вимог
цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту.

Стаття 837 ЦК України визначає, що за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статей 526-527 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання
особисто, якщо інше не встановлено
договором або законом, не випливає із
суті зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Згідно зі статтею 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. Кожна сторона повинна вжити
усіх заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Вимоги Позивача в частині стягнення з
Відповідача суми боргу в розмірі 270 465,55
гривень підтверджені наявними у справі
доказами та підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом. Одним із видів
забезпечення виконання зобов'язань
відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного
кодексу України та ст. 199
Господарського кодексу України, є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, що не суперечать чинному
законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Пунктом 4
ст. 231 Господарського кодексу України
визначено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).
Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за увесь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором (п. 6 ст. 231
Господарського кодексу України).

Згідно статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань не повинен перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який нараховувалась
пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу
України визначено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Пунктом 11.3 Договору визначено, що у
разі несвоєчасного виконання
Замовником своїх зобов"язань за п. 6.1
Договору (розрахунок за виконані
роботи) Замовник сплачує Підряднику
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від несплаченої суми за
кожен день прострочення.

Здійснивши перевірку наданого
позивачем розрахунку в частині
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача пені в розмірі 8 955,31 грн.,
суд прийшов до висновку, що останній є
правомірними, а тому підлягає
задоволенню.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Після проведення перевірки наданого
позивачем розрахунку позовних вимог в
частині стягнення з відповідача 32020,45
інфляційних збитків (відповідно до
заяв про уточнення позовних вимог від
17.06.2014р. №7818, №7816), суд визнає його
вірним та приходить до висновку, що
вимоги позивача в цій частині
відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України є правомірними, а тому
підлягають задоволенню

Відповідно до заяв про уточнення
позовних вимог від 17.06.2014р. за №7817
позивач відмовився від стягнення з
відповідача 12 487,2 - 3% річних.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Згідно
зі статтею 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії.
Якщо для вирішення спору має
значення лише частина документа,
подається засвідчений витяг з нього.
Оригінали документів подаються, коли
обставини справи відповідно до
законодавства мають бути засвідчені
тільки такими документами, а також в
інших випадках на вимогу
господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Відповідно до, господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом / статті 43 ГПК
України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38
ГПК України надав належні докази,
довів обставини на які він посилався як
підставу своїх вимог та обґрунтував
які дають підставу суду позов
задовольнити повністю.

Після виходу з нарадчої кімнати суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення яким позовні вимоги
задоволено повністю.

Враховуючи викладене, матеріали
справи, обставин справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши і
оцінивши подані додаткові докази,
керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43,
44 - 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити
повністю.

2. Стягнути з
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю ім. Духова
(37362, Полтавська обл., Гадяцький район,
село Веприк, р/р 673 в ПАТ «КБ
«Фінансова Ініціатива», МФО 380054, ) на користь фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_2
в ПГРУ КБ «ПриватБанк», МФО 331401, ШН
НОМЕР_1) заборгованість за Договором
№10/04-13/Д від 01.04.2013р. в розмірі 311441,31 грн.
з яких: 270465,55 грн. основний борг; 8955,31
грн. пені; 32020,45 грн. інфляційних
збитків, а також витрати на сплату
судового збору в розмірі 6228,82 грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

СУДДЯ
Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 24.06.2014

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.