ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2014 р.Справа № 916/3373/13

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Князєвій
К.Р.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з`явився.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю «Роско
Трейд» до товариства з обмеженою
відповідальністю „Агрофірма Перемога
1" про стягнення 159 369,02 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Роско Трейд" (далі
по тексту - ТОВ „Роско Трейд")
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю „Агрофірма Перемога
1" (далі по тексту - ТОВ „Агрофірма
Перемога 1") про стягнення
заборгованості в загальному розмірі 159
369,02 грн., яка складається з суми
основного боргу в розмірі 109 750,00 грн.,
трьох відсотків річних в сумі 6 440,67
грн., пені в сумі 32 203,35 грн. та штрафу в
сумі 10 975,00 грн. Позовні вимоги
обґрунтовані фактом неналежного
виконання відповідачем прийнятих на
себе зобов'язань за договором поставки
засобів захисту рослин № РВ-36 від
30.08.2011р. щодо здійснення своєчасної та в
повному обсязі оплати вартості
придбаного товару.

Відповідач належним чином
повідомлявся про час та місце розгляду
даної справи господарським судом та
був обізнаний зі змістом заявлених
позовних вимог через особисту участь
представника ТОВ „Агрофірма Перемога
1" в господарському процесі, проте,
незважаючи на викладене, відповідач не
надав суду будь-яких заперечень проти
позову. При цьому, правова позиція ТОВ
„Агрофірма Перемога 1" по даній справі
являла собою відверте зловживання
процесуальними правами шляхом
використанням колізій у
Господарському процесуальному кодексі
України, які дозволяють виключити
судовий розгляд справи шляхом подання
неправильно оформлених: апеляційної
скарги на ухвалу місцевого суду про
повернення зустрічної позовної заяви,
поданої із порушенням норм ГПК України,
а також касаційної скарги на постанову
суду апеляційної інстанції про
повернення без розгляду апеляційної
скарги на вищезазначену ухвалу
місцевого суду.

При цьому, 18.06.2014р. до суду надійшло
клопотання представника відповідача
про продовження строку розгляду даної
справи, яке було відхилене судом з
огляду на той факт, що строк розгляду
даної справи вже було продовжено
господарським судом на п'ятнадцять
днів згідно з ухвалою від 29.01.2014р., в той
час як нормами Господарського
процесуального кодексу України не
передбачено можливості продовження
строку розгляду справи більш як один
раз.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи та пояснення
учасників судового процесу, суд
встановив наступне.

30.08.2011р. між ТОВ „Агрофірма Перемога 1"
(Покупець) та ТОВ „Роско Трейд"
(Постачальник) було укладено договір
поставки засобів захисту рослин № РВ-36,
у відповідності до п.п. 1.1, 2.1 якого
Постачальник зобов'язався поставити
Покупцю засоби захисту рослин та іншу
хімічну продукцію, далі - товар, а
Покупець зобов'язався прийняти та
оплатити товар на умовах цього
договору. Кількість та асортимент
товару - згідно специфікації, які є
частинами даного договору.

Підписанням специфікацій № 1 від
30.08.2011р., № 2 від 01.09.2011р., № 3 від 22.09.20111р.
сторони погодили кількість, асортимент
та вартість товару, який є предметом
договору поставки засобів захисту
рослин № РВ-36 від 30.08.2011р.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу. Продавець
повинен одночасно з товаром передати
покупцеві його приналежності та
документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.
Обов'язок продавця передати товар
покупцеві вважається виконаним у
момент вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору поставки
засобів захисту рослин № РВ-36 від
30.08.2011р. позивачем було передано у
власність ТОВ „Агрофірма Перемога 1"
засоби захисту рослин загальною
вартістю 132 150,00 грн. з урахуванням ПДВ,
а відповідачем вказаний товар було
прийнято, що підтверджується наявними
у матеріалах справи копіями видаткових
накладних № РТ-0001281 від 31.08.2011р., №
РТ-0001274 від 30.08.2011р., № РТ-0001282 від
01.09.2011р., № РТ-0001397 від 22.09.2011р. На
підтвердження наявності повноважень
представника відповідача на прийняття
товарно-матеріальних цінностей від
позивача ТОВ „Агрофірма Перемога 1"
було видано довіреності № 80 від
30.08.2011р., № 82 від 01.09.2011р., № 92 від 22.09.2011р.

При цьому, згідно із додатковою угодою
№ 1 від 25.10.2011р. до договору поставки
засобів захисту рослин № РВ-36 від
30.08.2011р. сторони дійшли згоди про
повернення відповідачем частини
раніше придбаного товару вартістю 22
400,00 грн. з урахуванням ПДВ. В результаті
викладеного, суд доходить висновку, що
загальна вартість товару, придбаного
відповідачем на виконання умов
договору поставки засобів захисту
рослин № РВ-36 від 30.08.2011р. протягом
спірного періоду, складає 109 750,00 грн.

Згідно з п. 3.1 договору поставки засобів
захисту рослин № РВ-36 від 30.08.2011р. ціна
за одиницю, терміни оплати та загальна
вартість товару зазначаються у
специфікаціях. В свою чергу,
специфікаціями № 1 від 30.08.2011р., № 2 від
01.09.2011р., № 3 від 22.09.2011р. визначено, що
повна оплата вартості придбаного
товару мала бути здійснена в строк до
15.11.2011р.

Статтею 193 ГК України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому
числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Зобов'язання, в
свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК
України, має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено,
що порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем не було здійснено оплати
вартості придбаного товару, який є
предметом договору поставки засобів
захисту рослин № РВ-36 від 30.08.2011р., що є
порушенням покладених на відповідача
умовами вказаної угоди грошових
зобов'язань. В результаті викладеного,
станом на момент вирішення даного
спору у ТОВ „Агрофірма Перемога 1"
утворилась прострочена заборгованість
перед ТОВ „Роско Трейд" в сумі 109 750,00
грн.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 525,
526, 530, 629, 692 ЦК України господарський суд
дійшов висновку про наявність правових
підстав для задоволення позовних вимог
ТОВ „Роско Трейд" в частині стягнення з
ТОВ „Агрофірма Перемога 1"
заборгованості за придбаний товар в
сумі 109 750,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У зв'язку із порушенням відповідачем
прийнятих на себе грошових зобов'язань
щодо здійснення своєчасної та в
повному обсязі оплати вартості товару,
придбаного на виконання умов договору
поставки засобів захисту рослин № РВ-36
від 30.08.2011р., позивачем в порядку ст. 625
ЦК України було нараховано ТОВ
„Агрофірма Перемога 1" до сплати три
відсотки річних в сумі 6 440,67 грн.
Проаналізувавши здійснений позивачем
розрахунок трьох відсотків річних,
господарський суд доходить висновку
про його правильність та
обґрунтованість, у зв'язку з чим,
позовні вимоги в частині стягнення із
відповідача трьох відсотків річних в
сумі 6 440,67 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки -грошової суми, яку боржник
повинен сплатити кредиторові у рази
порушення ним зобов'язання. Так, згідно
ч.ч. 1 - 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення виконання. При цьому,
відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами
та доповненнями) платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений ст. 1
вказаного Закону, обчислюється від
суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

В силу положень ч. 4 ст. 231 ГК України у
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід
мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України, згідно
з якими нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Положеннями п.п. 6.2, 6.5 договору поставки
засобів захисту рослин № РВ-36 від
30.08.2011р. передбачено, що у випадку
порушення термінів або умов оплати
товару Покупець зобов'язаний, на вимогу
Постачальника, сплатити останньому
пеню від суми простроченого або
неналежно здійсненого платежу у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
(що діяла на час порушення зобов'язання)
за кожний день прострочення оплати. При
простроченні оплати на термін понад 30
(тридцять) календарних днів, Покупець,
окрім пені, сплачує штраф в розмірі 10
(десять) відсотків простроченої
заборгованості.

Сторони домовились, що стягнення
штрафних санкцій за прострочення
виконання грошових зобов'язань за
даним договором не припиняється
строком, визначеним п. 6 ст. 232
Господарського кодексу України, і
здійснюється до моменту повного
розрахунку, а строк позовної давності
щодо стягнення таких санкцій,
відповідно до положень ст. 259 ЦК України
продовжується до трьох років.

З посиланням на п. 6.2, 6.5 договору
поставки засобів захисту рослин № РВ-36
від 30.08.2011р. позивачем було нараховано
відповідачу до сплати пеню в сумі 32 203,35
грн. та штраф в сумі 10 975,00 грн. за
порушення останнім власних грошових
зобов'язань. Проаналізувавши
здійснений позивачем розрахунок
вказаних штрафних санкцій,
господарський суд визнає його
правильним та обґрунтованим, у зв'язку
з чим, доходить висновку про наявність
правових підстав для стягнення із ТОВ
„Агрофірма Перемога 1" на користь ТОВ
„Роско Трейд" пені в сумі 32 203,35 грн. та
штрафу в сумі 10 975,00 грн.

При цьому, суд відзначає, що в даному
випадку правові підстави для зменшення
розміру заявлених до стягнення
штрафних санкцій, визначені ст. 551 ЦК
України та ст. 233 ГК України, відсутні
через відверте зловживання
відповідачем власними процесуальними
правами з метою якомога тривалішого
застування вирішення даного спору по
суті.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
В свою чергу, доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, факт
існування заборгованості ТОВ
„Агрофірма Перемога 1" перед ТОВ
„Роско Трейд" в загальній сумі 159 369,02
грн., яка складається заборгованості за
придбаний товар в сумі 109 750,00 грн.,
трьох відсотків річних в сумі 6 440,67
грн., пені в сумі 32 203,35 грн. та штрафу в
сумі 10 975,00 грн., витікає з умов
укладеної між сторонами по справі
угоди, положень чинного законодавства
та підтверджується матеріалами справи.
Доказів, спростовуючих викладене,
відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України
особа, не звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання у разі відсутності у
боржника необхідних коштів. Крім того,
згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд
доходить висновку щодо необхідності
задоволення заявлених позовних вимог у
повному обсязі шляхом присудження до
стягнення із ТОВ „Агрофірма Перемога 1"
на користь ТОВ „Роско Трейд" суми
основного боргу в розмірі 109 750,00 грн.,
трьох відсотків річних в сумі 6 440,67
грн., пені в сумі 32 203,35 грн. та штрафу в
сумі 10 975,00 грн. відповідно до ст.ст. 11,
509, 525, 526, 530, 549, 610 - 612, 615, 617, 625, 629, 662, 664, 692,
712 ЦК України, ст.ст. 193, 231 ГК України,
ст.ст. 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами
та доповненнями).

Судові витрати зі сплати судового
збору покладаються на відповідача
відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610 - 612,
615, 617, 625, 629, 662, 664, 692, 712 ЦК України, ст.ст.
193, 231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з
наступними змінами та доповненнями),
ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
„Агрофірма Перемога 1" /67231, Одеська
область, Іванівський район, село Білка,
вул. Стрекалова, буд. 68, /
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю „Роско Трейд" /65088, м.
Одеса, вул. 25 Чапаївської дивізії, буд.
6/1, оф. 131, , р/р 8 в АТ
„Райффайзен Банк Аваль" м. Київ, МФО
380805/ суму основного боргу в розмірі 109
750 грн. 00 коп. /сто дев'ять тисяч сімсот
п'ятдесят грн. 00 коп./, три відсотки
річних в сумі 6 440 грн. 67 коп. /шість
тисяч чотириста сорок грн. 67 коп./, пеню
в сумі 32 203 грн. 35 коп. /тридцять дві
тисячі двісті три грн. 35 коп./, штраф в
сумі 10 975 грн. 00 коп. /десять тисяч
дев'ятсот сімдесят п'ять грн. 00 коп./,
судовий збір в сумі 3 188 грн. 00 коп. /три
тисячі сто вісімдесят вісім грн. 00 коп./.
Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85 ГПК
України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили. Апеляційна
скарга подається на рішення місцевого
господарського суду протягом десяти
днів з дня його оголошення місцевим
господарським судом. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 23.06.2014р.

Суддя
С.П. Желєзна