ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.06.2014
Справа № 905/2939/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Мирошниченка
Я.С.,

При секретарі судового засідання
Займак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сандора",
с.Миколаївське Жовтневого району,
Миколаївської області

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дайм", м. Донецьк

про стягнення заборгованості у
розмірі 70647,78 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Архипов О.В.- за
довіреністю

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сандора",
с.Миколаївське Жовтневого району,
Миколаївської області (далі-Позивач)
звернулось до господарського суду
Донецької області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дайм", м. Донецьк
(далі-Відповідач) про стягнення
заборгованості у розмірі 70647,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог
Позивач, посилається на неналежне
виконання Відповідачем зобов'язань за
договором поставки №10039/2013 від 04.06.2013р.
в частині розрахунків за поставлений
товар, внаслідок чого утворилась
заборгованість - 70647,78 грн.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує посиланням на 173,193
Господарського кодексу України,
ст.ст.625,691,692,712 Цивільного кодексу
України, на ст.1,2,ч.4 ст.15,21,54-57
Господарського процесуального кодексу
України,

На підтвердження позовних вимог
Позивач надав суду (у копіях): договір
поставки №10039/2013 від 04.06.2013р., видаткові
накладні, акт звірки взаємних
розрахунків за період з 01.09.2013р.-07.11.2013р.,
претензію б/н від 11.11.2013р.докази
надсилання на адресу Відповідача
претензії.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 29.04.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі. Справу
призначено до розгляду на 15.05.2014р.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області
від 15.05.2014р., у зв'язку з перебуванням
судді Мирошниченко Я.С. у відрядженні,
справу №905/2939/14 передано судді Сич Ю.В.

15.05.2014р.Представник Позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі.

У зв'язку з нез'явленням Відповідача у
судове засідання, ненаданням
сторонами витребуваних документів в
повному обсязі розгляд справи
відкладався судом з 15.05.2014р. на 18.06.2014р.

Розпорядженням в.о. голови
господарського суду Донецької області
від 18.06.2014р. у зв'язку з виходом із
відпустки справу передано судді
Мирошниченко Я.С.

Представник Відповідача в судові
засідання не з`явився, відзив на
позовну заяву не надав. Розгляд справи
неодноразово відкладався з 15.05.2014р. на
18.06.2014р, зокрема за необхідністю
витребування доказів необхідних для
розгляду справи. Про час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений (відповідно списку
згрупованих відправлень
рекомендованих листів від
30.04.2014р.,19.05.2014р. ).

Відповідно до підпункту 2 п.3.9.1.
Постанови пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. за змістом зазначеної статті 64
ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи вищенаведене, суд визнав за
можливе розглядати справу за
відсутністю представника Відповідача
за наявними в справі матеріалами
відповідно до ст.75 ГПК України.

Представник Позивача клопотання щодо
фіксації судового процесу не заявляв, у
зв'язку з чим, розгляд справи
здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
Позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для
вирішення справи, суд

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2013 р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Сандора",
с.Миколаївське Жовтневого району,
Миколаївської області (надалі -
Позивач/Постачальник) та Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дайм", м.
Донецьк (надалі - Відповідач/Покупець),
укладено Договір поставки №10039/2013
(надалі-Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору,
Постачальник зобов'язується протягом
строку дії Договору передати Покупцю у
власність, а Покупець приймати та
оплачувати продукцію (соки,
безалкогольні та алкогольні напої,
продукти харчування, молочні продукти,
продукти дитячого харчування ін..
(надалі-продукція).

Згідно до п.1.2 Договору, передбачено, що
найменування, одиниця обліку,
кількість та асортимент продукції
вказуються в накладній (
рахунку-фактурі) що складається
відповідно до замовлення Покупця.

Пунктом 2.1 Договору Постачальник
поставляє Товар на умовах DDP (доставка
на склад Покупця) відповідно до
Інкотермс 2000.

Розділом 3 Сторонами узгоджено, що
Покупець, зобов'язаний здійснити
оплату продукції Постачальнику шляхом
перерахування грошових коштів на
банківський рахунок Постачальника або
шляхом внесення в касу підприємства в
наступний строк:

3.2.1 за Продукцію, не внесену до
категорії молочної - протягом 7 днів з
дати відвантаження, вказаної в
накладній (рахунку - фактурі).

Відповідно до п.3.1, Договору сума
Договору визначається як сума всіх
партій продукції, поставлених протягом
строку Договору.

Договір набирає чинності в момент
підписання повноважними
представниками сторін і діє протягом
року. Договір може бути пролонгованим,
якщо жодна із сторін не заявить про
свій намір припинити договірні
відносини.

Згідно зі ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим ( ст.43 Господарського
процесуального кодексу України).

Оцінивши зміст зазначеного договору,
суд дійшов висновку, що укладений
правочин за своїм змістом та правовою
природою є договором поставки, який
підпадає під правове регулювання норм
статті 712 Цивільного кодексу України та
статей 264-271 Господарського кодексу
України. В частині, що не суперечить
договору, до вказаного правочину також
застосовуються норми Цивільного
кодексу України, які регулюють правила
купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.3 ст.264 Господарського
кодексу України, основні вимоги щодо
укладення та виконання договорів
поставки встановлюються цим Кодексом,
іншими законодавчими актами.

Згідно ч.1 ст.265 Господарського кодексу
України, за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1, ч.2 статті 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні», накладні є
первісними звітними документами, на
підставі яких проводиться звіт
господарської діяльності.

Відповідно до «Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88 та
інших підзаконних нормативних актів,
які регулюють порядок ведення
бухгалтерського обліку на
підприємствах, у бухгалтерському
обліку повинні відображатися
господарські операції, що впливають на
стан майна, капіталу, зобов'язань і
фінансових результатів на підставі
первинних документів, які повинні мати
крім обов'язкових реквізитів додаткові
в залежності від характеру операції,
зокрема підставу для здійснення
господарських операцій. Тобто, в якості
доказу первинні документи мають
містити повні дані про конкретні
господарські операції та підставу їх
здійснення.

Відповідно до ч.1 ст.691 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

На виконання умов Договору (а.с. 8-10)
Позивачем був поставлений товар
Відповідачу за Видатковими накладними
на суму 70647,78 грн.(а.с. 11-79).

Товар зі сторони Відповідача,
відповідно до відміток на Видаткових
накладних було прийнято належним
чином уповноваженим представником
Відповідача.

На виконання вимог статті 43
Господарського процесуального кодексу
України щодо всебічного та повного
розгляду справи, перевірено в межах
яких договорів здійснювалась поставка,
чи відповідав поставлений товар тому,
який сторони визначили у вказаному
вище договорі, чи укладались між
сторонами будь-які інші договори,
зокрема, за яким здійснювали поставку
товару на підставі видаткових
накладних, наявних в матеріалах справи.

Позивач у судовому засіданні пояснив,
що спірні правовідносини між Позивачем
та Відповідачем виникли саме з
Договору поставки №10039/2013 від 04.06.2013р.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
надані Позивачем первинні документи є
належним доказом здійснення передачі
Відповідачу товару та прийняття його
останнім в межах Договору.

Зазначені обставини у порядку статей
32-36 Господарського процесуального
кодексу України не спростовані.

Отже, Позивачем належним чином
доведено факт виконання обов'язку щодо
передачі товару у відповідності до
норм статті 664 Цивільного кодексу
України та умов, визначених Договором
поставки №10039/2013 від 04.06.2013р.

Проте, як вбачається з фактичних
обставин справи, Покупець грошове
зобов'язання перед Продавцем в частині
розрахунку за прийнятий товар у
повному обсязі не виконав.

Судом встановлено, наявність
заборгованості за Договором на суму
70647,78 грн. (а.с. 11-79).

Відповідачу було пред`явлено
претензію по сплаті боргу б/н від
11.11.2013р., у якій Позивач наполягає на
перерахуванні наявної заборгованості
в розмірі 70947,78 грн.

Докази надсилання претензії по сплаті
боргу б/н від 11.11.2013р. цінним листом
Відповідачу, наявні в матеріалах
справи.

Відповідач, у встановлений строк не
відреагував на вимогу Позивача, та свої
зобов'язання перед ним не виконав.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідач доказів погашення суми
боргу у сумі 70647,78 грн. не надав, тому
суд, вважає позовні вимоги доведеними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст.32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115,
116, Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сандора",
с.Миколаївське Жовтневого району,
Миколаївської області до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дайм", м.
Донець., про стягнення заборгованості
у розмірі 70647,78 грн. -
задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дайм", м. Донець. (83004,
м.Донецьк, пр-т. Київський, 2, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сандора",
с.Миколаївське Жовтневого району,
Миколаївської області (57262,
с.Миколаївське, Жовтневий р-н,
Миколаївської обл., ) суму заборгованості у розмірі
70647,78 грн. та судовий збір у розмірі
1827,00 грн.

У судовому засіданні 18.06.2014 року
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 23.06.2014 року.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ у встановленому порядку.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
Я.С.
Мирошниченко