ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" липня 2014 р.
Справа № 5019/2015/12

Господарський суд Рівненської області
у складі головуючого - судді Торчинюка
В.Г., розглянувши заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Рівнетеплоенерго" про заміну
стягувача у виконавчому провадженні по
виконанню наказу суду від 4 лютого 2013
року у справі № 5019/2015/12:

за позовом заступника прокурора м.
Рівне в інтересах держави в особі
Рівненської міської ради в особі
Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Рівненської міської ради комунального
підприємства "Теплотранссервіс"
Рівненської міської ради

до Підприємця ОСОБА_1

про стягнення в сумі 11 308 грн. 83 коп.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2012 року Прокурор звернувся до
господарського суду Рівненської
області з позовом в інтересах держави в
особі Управління та Підприємства про
стягнення з Підприємця 16 146 грн. 10 коп. В
обґрунтування позовних вимог прокурор
послався на те, що на виконання умов
договору № 1131, укладеного між
Підприємством та відповідачем 01 лютого
2006 року, відповідачу була поставлена
теплова енергія на загальну суму 14095
грн. 73 коп. Оскільки відповідач взяте на
себе зобов'язання щодо плати
поставленої йому енергії у
встановлений договором строк не
виконав, прокурор, посилаючись на
статті 526, 625 Цивільного кодексу України
( далі - ЦК України) та статті 231, 232
Господарського кодексу України (далі -
ГК України), просив суд стягнути з
Підприємця 14 095 грн. 73 коп. основного
боргу; 824 грн. 95 коп. пені; 608 грн. 32 коп. 3%
річних; 617 грн. 10 коп. збитків від
інфляції.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 22 січня 2013 року
позов задоволено. 4 лютого 2013 року на
виконання вказаного рішення судом
видані накази.

2 липня 2014 року до господарського суду
Рівненської області звернулося
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рівнетеплоенерго" із
заявою про заміну стягувача у
виконавчому провадженні у зв'язку із
укладенням договору № 1131-ВПВ про
відступлення права вимоги від 4 вересня
2013 року.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
надані документи, суд встановив
наступне.

За приписами ст. 124 Конституції України
та ст. 115 Господарського процесуального
кодексу України рішення, ухвали,
постанови господарського суду, що
набрали законної сили, є обов'язковими
на всій території України і
виконуються у порядку, встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження".

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 2
Закону України "Про виконавче
провадження" примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Примусове виконання рішень
здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України "Про
державну виконавчу службу".

Статтею 17 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Відповідно до цього Закону державною
виконавчою службою підлягають
виконанню, зокрема, накази
господарських судів.

Як зазначалось вище, на виконання
рішення господарського суду
Рівненської області від 22 січня 2013 року
у справі № 5019/2015/12 судом видано наказ
від 4 лютого 2013 року.

14 червня 2013 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження №
38421601 з виконання наказу від 4 лютого 2013
року № 5019/2015/12.

Відповідно до статті 25 ГПК України, у
разі смерті або оголошення фізичної
особи померлою, припинення діяльності
суб'єкта господарювання шляхом
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, перетворення), заміни кредитора
чи боржника в зобов'язанні, а також в
інших випадках заміни особи у
відносинах, щодо яких виник спір,
господарський суд залучає до участі у
справі правонаступника відповідної
сторони або третьої особи на будь-якій
стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до
вступу у справу правонаступника,
обов'язкові для нього так само, як вони
були обов'язкові для особи, яку
правонаступник замінив.

Про заміну або про відмову заміни
сторони чи третьої особи її
правонаступником господарський суд
виносить ухвалу.

За змістом норм розділу XIV ГПК
України, статті 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження, є завершальною стадією
судового провадження.

У відповідності до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст.
8 Закону України "Про виконавче
провадження" сторонами у виконавчому
провадженні є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична
особа, на користь чи в інтересах якої
видано виконавчий документ. Боржником
є фізична або юридична особа, визначена
виконавчим документом. У разі вибуття
однієї із сторін державний виконавець
з власної ініціативи або за заявою
сторони, а також сама заінтересована
сторона мають право звернутися до суду
із заявою про заміну сторони її
правонаступником. Для правонаступника
усі дії, вчинені до його вступу у
виконавче провадження, обов'язкові
тією мірою, якою вони були б
обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив.

Підставою для заміни сторони
виконавчого провадження, тобто
процесуального правонаступництва, є
наступництво у матеріальних
правовідносинах, у наслідок якого
відбувається вибуття сторони зі
спірних або встановлених судом
правовідносин і переходу до іншої
особи прав і обов'язків вибулої сторони
в цих правовідносинах.

В абзаці 3 пункту 1.4 постанови від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" Пленум Вищого
господарського суду України роз'яснив,
що статтею 25 ГПК передбачено
процесуальне правонаступництво у
зв'язку не лише зі смертю (оголошенням
померлою) фізичної особи та
реорганізацією суб'єкта
господарювання, а й в інших
передбачених законом випадках, у тому
числі заміни кредитора або боржника у
зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520
Цивільного кодексу України). У разі
заміни кредитора в зобов'язанні не в
повному обсязі (у подільному
зобов'язанні; в разі передачі новому
кредитору права на стягнення неустойки
окремо від передачі прав вимоги за
основним зобов'язанням тощо) новий
кредитор є правонаступником
первісного кредитора лише в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
відповідних прав якщо інше не
встановлено договором або законом
(стаття 514 Цивільного кодексу України);
при цьому якщо правонаступником
заявляються відповідні вимоги, то
вважається, що позов подано кількома
позивачами (стаття 23 ГПК). Процесуальне
правонаступництво в розумінні статті 25
ГПК допускається на будь-якій стадії
судового процесу, включаючи стадію
виконання судового рішення, і
здійснюється господарським судом без
виклику сторін у справі, якщо їх явка не
зумовлена необхідністю з'ясування
судом певних обставин, але з
повідомленням сторін, оскільки інше
суперечило б приписам частини другої
статті 22 ГПК стосовно прав сторін у
судовому процесі.

Судом встановлено, що 4 вересня 2013 року
між Комунальним підприємством
"Теплотранссервіс" Рівненської міської
ради (надалі - Первісний Кредитор) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Рівнетеплоенерго"
(надалі - Новий Кредитор) було укладено
договір відступлення права вимоги № 1131
- ВПВ (надалі - Договорі).

Пунктом 1.1. Договору сторони погодили,
що Первісний кредитор передає, а Новий
кредитор приймає право вимоги, яке
виникло на підставі Договору на
відпуск теплової енергії № 1131 від 1
лютого 2006 року (надалі - Договір на
відпуск теплової енергії), який
укладений Первісним кретитором із
підприємець ОСОБА_1 (надалі - Споживач),
за яким Первісним кредитором
постачалась теплова енергія на суму 23
206 грн. 82 коп.

Відповідно до пункту 1.2. Договору крім
передачі права вимоги оплати за
спожиту теплову енергію за
зобов'язаннями, зазначеними в пункті 1.1.
Договору, до Нового кредитора
переходять права вимоги стягнення всіх
штрафних санкцій, інфляційних втрат та
відсотків за прострочення виконання
зобов'язань Споживачем, включаючи
вимоги щодо стягнення заборгованості,
штрафних та фінансових санцій,
заявлених в судовому порядку, та на
підставі фактичного надання таких
послуг, що підтверджується обліком по
реалізації теплової енергії.

Крім передачі права вимоги,
визначеного пунктом 1.1. Договору,
Первісний кредитор передає, а Новий
кредитор приймає всі права та обов'язки
Первісного кредитора і стає стороною в
Договорі на відпуск теплової енергії,
який кладений Первісним кредитором із
Споживачем (пункт 1.3. Договору).

Згідно пункту 3.1. Договору , Первісний
кредитор зобов'язується у термін до 10
вересня 2013 року передати Новому
кредитору оригінали документів, які
підтверджують права та обов'язки за
Договором на відпуск теплової енергії
та інформацію, яка є важливою для їх
здійснення.

4 вересня 2013 року КП РМР
"Теплотранссервіс" та ТОВ
"Рівнетеплоенерго" підписали акт
прийому-передачі документів по
договору відступлення права вимоги від
4 вересня 2013 року № 1131-ВПВ.

У пункті 7.1.Договору зазначено, що даний
Договір набирає чинності з моменту
його підписання і діє до повного
виконання Сторонами своїх зобов'язань
за цим Договором.

Відповідно до статті 512 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги). Кредитор у
зобов'язанні може бути замінений також
в інших випадках, встановлених законом.
Кредитор у зобов'язанні не може бути
замінений, якщо це встановлено
договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 513 Цивільного
кодексу України правочин щодо заміни
кредитора у зобов'язанні вчиняється у
такій самій формі, що і правочин, на
підставі якого виникло зобов'язання,
право вимоги за яким передається
новому кредиторові.

В силу приписів частини 1 статті 514
Цивільного кодексу України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтю 516 Цивільного кодексу України
регламентовано, що заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

Судом встановлено, що заборони щодо
заміни кредитора ні договором, ні
чинним законодавством, зокрема ст. 515 ЦК
України, немає, правочин щодо заміни
кредитора вчинений у такій самій формі,
що і правочин, на підставі якого
виникли зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що заявником надано належні докази, які
підтверджують здійснення
правонаступництва, подана заява про
заміну сторони у виконавчому
провадженні у справі № 5019/2015/12 не
суперечить вимогам чинного
законодавства та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 25, ст.33, ст.86
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рівнетеплоенерго"
про заміну сторони виконавчого
провадження у справі № 5019/2015/12
задовольнити.

2. Замінити сторону виконавчого
провадження (стягувача) - Комунальне
підприємство "Теплотранссервіс"
Рівненської міської ради (33027, місто
Рівне, вул. Данила Галицького, будинок
27, ідентифікаційний код 30841056), яке
відкрите відповідно до постанови
відділу ДВС Рівненського міського
управління юстиції від 14 червня 2013 року
(ВП № 38421601) по виконанню наказу
господарського суду Рівненської
області у справі № 5019/2015/12 від 4 лютого
2013 року, на правонаступника Товариство
з обмеженою відповідальністю
"Рівнетеплоенерго" (33027, місто Рівне,
вул. Данила Галицького, будинок 27,
ідентифікаційний код 36598008).

Суддя
Торчинюк В.Г.