ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.06.2014
Справа № 922/1835/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Мальцева М.Ю.

при секретарі судового засідання:
Шавкун І.Д., розглянувши у відкритому
судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Куп'янськ, Харківська область

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Донецьк

про визнання недійсним договору оренди

за участю представників сторін:

від позивача : не з'явився

від відповідача : не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, м. Куп'янськ, Харківська
область, звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.
Донецьк про визнання недійсним
договору оренди б/н від 10.02.2012р.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 14.05.2014р.
матеріали позовної заяви передано за
встановленою підсудністю до
господарського суду Донецької області.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 21.05.2014р. прийнято позовну
заяву до розгляду та порушено
провадження у справі №922/1832/14.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на копію договору оренди
від 10.02.2012р., копію рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 05.02.2014р.

11.06.14р. позивач через канцелярію
господарського суду Донецької області
надав клопотання про розгляд справи
без його участі.

11.06.2014р. відповідач через канцелярію
господарського суду Донецької області
надав відзив на позовну заяву, в якому
зазначив, що визнає позов у повному
обсязі та просив розглядати справу без
його участі.

Представники позивача та відповідача
клопотання щодо фіксації судового
процесу не заявляли, у зв'язку з чим,
розгляд справи здійснювався без
застосуванням засобів технічної
фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд встановив:

28.12.2006р. ОСОБА_3 діючи від імені Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (позивача) як
продавця уклала з ОСОБА_4 як покупцем
договір купівлі-продажу квартири, який
зареєстрований у реєстрі за №9256
приватним нотаріусом ОСОБА_5 предметом
якого є квартира АДРЕСА_1.(п.1.1 Договору).

01.02.2012р. між ОСОБА_4 (Орендодавцем) та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
(Орендарем) було укладено договір
оренди (найму) квартири (далі-договір),
відповідно до умов якого Орендодавець
зобов'язується передати Орендарю у
тимчасове платне користування
квартиру АДРЕСА_1, а Орендар
зобов'язується прийняти, оплатити
користування та повернути квартиру
Орендодавцю на умовах визначених
договором. (п.1.1 Договору).

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 05.02.2014р., яке вступило в
законну силу визнано недійсним договір
купівлі - продажу квартири від 28.12.2006р.,
укладений між ОСОБА_3, діючою від імені
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, зареєстрований у реєстрі за
№9256, приватним нотаріусом ОСОБА_5,
предметом якого є квартира АДРЕСА_1 що
також є предметом договору оренди б/н
від 01.02.2012р.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Оскільки договір є видом правочину, для
його укладення та чинності сторонами
необхідно дотримуватись усіх тих
вимог, які визначені у ст. 203 Цивільного
кодексу України для всякого виду
правочину.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Вирішуючи спір про визнання договору
недійсним, суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання договорів
недійсними: відповідність договору
вимогам закону, додержання
встановленої форми договору,
дієздатність сторін за договором, у
чому конкретно полягає порушення
вільного волевиявлення та не
відповідність його внутрішній волі
учасника правочину, не спрямованість
сторони на реальне настання правових
наслідків правочину та інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення спору.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Згідно ч.1 ст. 236 Цивільного кодексу
України нікчемний правочин або
правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ст.761 Цивільного кодексу
України право передання майна у найм
має власник речі або особа, якій
належать майнові права. Наймодавцем
може бути також особа, уповноважена на
укладення договору найму.

Згідно ч.2 ст. 328 Цивільного кодексу
України право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 05.02.2014р., договір купівлі -
продажу квартири від 28.12.2006р. визнано
недійсним.

Доказів наявності повноважень у ОСОБА_6
для укладання договору оренди (найму)
б/н від 01.02.2012р. матеріали справи не
містять. Тому, суд робить висновок, що
ОСОБА_6 не будучи законним власником
квартири не мав відповідних
повноважень при підписані спірного
договору оренди (найму) квартири б/н
від 01.02.2012р.

Крім того, 11.06.2014р. відповідач у відзиві
від 10.06.2014р., зазначив, що визнає позов у
повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Згідно приписів ст.32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ст.33 ГПК України).

Статтею 36 ГПК України встановлено, що
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43
ГПК України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, позовні вимоги позивача
про розірвання договору оренди б/н від
10.02.2012р. є доведеними, обґрунтованим та
такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають стягненню в
порядку, що передбачений ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст.11, 203, 205, 207, 215,
Цивільного кодексу України,
ст.ст.67,193,203,215 Господарського кодексу
України, та керуючись ст.ст.1, 2, 4-2, 4-3, 4-6,
12, 15, 20, 22, 28, 32-34, 36, 43, 49, 75, 77, 82-85 ГПК
України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Фізичної
особи-підприємеця ОСОБА_1,
м. Куп'янськ, Харківська область, до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.
Донецьк про визнання недійсним
договору оренди б/н від 10.02.2012р. -
задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (83015, АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 (63701, Харківська
область, АДРЕСА_3): 1218,00грн. - витрати по
сплаті судового збору.

Видати накази після набуття рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення
оголошено в судовому засіданні 12.06.2014р.

Повне
рішення складено 17.06.2014р.

Суддя
М.Ю. Мальцев

Вик.Андрєєва М.А.