ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.06.2014
Справа № 905/2600/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання
Захаровій В.Б.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», м.Київ,
,

до відповідача, Комунального
підприємства
«Красноармійськтепломережа»,
м.Красноармійськ Донецької області,
,

про стягнення 20 622 380,02 грн.,-

за участю уповноважених представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», м.Київ,
звернувся до господарського суду
Донецької області із позовною заявою
до Комунального підприємства
«Красноармійськтепломережа»,
м.Красноармійськ Донецької області,
про стягнення 20 622 380,02 грн., у тому числі
18 765 930,78 грн. суми основного боргу, 1 190
604,98 грн. - пені, 430 669,00 грн. - 3% річних, 235
175,26 грн. - втрат від інфляційних
процесів.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на укладання договору на
купівлю-продаж природного газу
№13/2224-ТЕ-6 від 17.12.2012р. із відповідачем,
часткове та несвоєчасне виконання
останнім за ним своїх зобов'язань з
оплати вартості переданого природного
газу у січні - грудні 2013р., внаслідок
чого утворилась заборгованість та
виникли підстави для нарахування пені,
3% річних та інфляційних витрат.

На підтвердження викладених обставин
позивачем надано розрахунок заявлених
позовних вимог, у копіях: договір на
купівлю-продаж природного газу
№13/2224-ТЕ-6 від 17.12.2012р., акти
приймання-передачі природного газу від
21.01.2013р., від 28.02.2013р., від 31.03.2013р., від
30.04.2013р., від 31.10.2013р., від 30.11.2013р. та від
31.12.2013р., документи, що підтверджують
правовий статус підприємства та
довіреності на представників, а також в
оригіналах: сальдо КП
«Красноармійськтепломережа» з 01.01.2013р.
по 28.02.2014р., виписки операцій КП
«Красноармійськтепломережа» з 01.01.2013р.
по 28.02.2014р.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує посиланням на ст.ст.525, 526,
599, 610-612, 625 Цивільного кодексу України,
ст.193 Господарського кодексу України,
ст.ст.1-2, 12, 15, 54 Господарського
процесуального кодексу України.

06.05.2014р. через канцелярію суду від
відповідача надійшов супровідний лист
№10-640 від 30.04.2014р. разом з відзивом №10-640
від 30.04.2014р. на позовну заяву,
відповідно до якого позовні вимоги
визнано в частині стягнення фактичної
суми основного боргу 18 435 713,30 грн.,
оскільки відповідно до платіжного
доручення №3 від 15.04.2014р. ним частково
сплачено заборгованість в загальній
сумі 330 217,48 грн. Разом з цим, зазначено
про скрутне фінансове становище
підприємства, а також пояснено, що
заборгованість за договором на
купівлю-продаж природного газу
№13/2224-ТЕ-6 від 17.12.2012р. утворилась не з
вини відповідача, а отже у розумінні
ст.614 Цивільного кодексу України,
нарахування 3% річних, інфляційних
нарахувань та пені є необґрунтованим, і
тому задоволенню не підлягають.
Враховуючи викладене, відповідач
просить задовольнити вимоги позивача
частково, в розмірі фактичної
заборгованості 18 435 713,30 грн.

Одночасно, у клопотанні №10-641 від
30.04.2014р. просить, при винесенні рішення,
врахувати скрутне фінансове становище
та вимоги в частині стягнення пені у
розмірі 1 190 604,98 грн. зменшити до 99,9%. При
цьому, зазначено про невизнання
позовних вимог з мотивів, які викладені
у представленому суду відзиві.

Разом із відзивом відповідачем до
матеріалів справи долучено копії:
платіжного доручення №3 від 15.04.2014р.,
документи, що підтверджують правовий
статус підприємства, розпорядження
міського голови Красноармійської
міської ради №133рю від 31.12.2013р. «Про
призначення керівників комунальних
підприємств на контрактній основі»,
наказ №12-к від 25.04.2014р. «Про покладання
обов'язків директора», балансу (звіт
про фінансовий стан) на 31.12.2013р., звіт
про фінансові результати (звіт про
сукупний дохід) за 2013р., в оригіналі
довіреність на представника.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 14.05.2014р., у
зв'язку із знаходженням судді
Кротінової О.В. у відрядженні, справу
№905/2600/14 передано на розгляд судді
Левшиної Г.В.

Розпорядженням в.о. голови
господарського суду Донецької області
від 26.05.2014р., у зв'язку із поверненням
судді Кротінової О.В. з відрядження,
справу №905/2600/14 передано на розгляд
останнього.

Представник позивача у судове
засідання 18.06.2014р. не з'явився,
витребувані документи не надав, причин
неявки не повідомив, про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Представник відповідача у судове
засідання 18.06.2014р. не з'явився, 23.06.2014р.
подав клопотання №10-832 від 17.06.2014р. про
розгляд справи без його участі за
наявними у ній матеріалами.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» неявка у судове
засідання однієї із сторін, належним
чином повідомленої про час та місце
цього засідання, не перешкоджає такому
переходові до розгляду позовних вимог,
якщо у господарського суду відсутні
підстави для відкладення розгляду
справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України.
При цьому, відкладення розгляду справи
є правом та прерогативою суду, основною
умовою для якого є не відсутність у
судовому засіданні представників
сторін, а неможливість вирішення спору
у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи об'єктивні обставини
складної ситуації у державі, суть
спору, загальну тривалість провадження
по даній справі, а також належного
забезпечення з боку суду можливості
позивача та відповідача для реалізації
своїх процесуальних прав, в тому числі
шляхом направлення поштою (іншим
належним засобом зв'язку) відповідних
доказів до суду, за цих підстав суд
дійшов висновку про можливість
розглянути спір за наявними в справі
матеріалами, у цьому судовому
засіданні.

З огляду на таке, останнє клопотання
відповідача підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

За приписами статей 4-2, 4-3
Господарського процесуального кодексу
України, правосуддя у господарських
судах здійснюється на засадах рівності
всіх учасників судового процесу перед
законом і судом та на засадах
змагальності.

Відповідно до вимог статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Судовими доказами за
визначенням статей 32-38 Господарського
процесуального кодексу України слід
вважати документи, які можуть
підтвердити або спростувати обставини,
що мають значення для правильного
вирішення спору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу
України, цивільні права і обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також з дій осіб, що не передбачені
актами цивільного законодавства , але
за аналогією породжують цивільні права
і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

17.12.2012р. між Національною акціонерною
компанією «Нафтогаз України»
(далі-Продавець) та Комунальним
підприємством
«Красноармійськтепломережа»,
(далі-Покупець) був укладений Договір
на купівлю-продаж природного газу
№13/2224-ТЕ-6, згідно з яким Продавець
зобов'язався передати у власність
Покупця у 2013 році природний газ,
ввезеного на митну територію України
Публічним акціонерним товариством
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язався
прийняти та оплатити цей природний газ
(далі-газ), на умовах цього договору (п.1.1
договору).

Газ, що продається за цим договором,
використовується Покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням, релігійними
організаціями та національними
творчими спілками і їх регіональними
осередками (крім обсягів, що
використовуються для
виробничо-комерційної діяльності) (п.1.2
договору).

За приписами п.2.1 укладеного правочину,
Продавець передає Покупцеві з 01.01.2013р.
по 31.12.2013р. газ обсягом до 21819,0 тис.куб.м.

У відповідності до п.п.2.1.1, 2.1.2 договору,
обсяги газу, що планується передати
можуть змінюватись сторонами протягом
м'ясця продажу в установленому порядку;
допускається відхилення місячного
обсягу переданого газу в розмірі +-5% від
узгодженого сторонами згідно п.2.1 цього
договору планового обсягу продажу газу
без коригування планового обсягу.

Пунктом 3.3 цього договору, сторони
погодили, що приймання-передача газу,
переданого Продавцем Покупцеві у
відповідному місяці продажу,
оформлюється актом приймання-передачі
газу. Обсяг споживання газу Покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу Покупця.

У розумінні п.3.4 договору, акти є
підставою для остаточних розрахунків
між сторонами.

Відповідно до п.5.2 договору, ціна за 1000
куб.м. природного газу становить 1
091,00грн. з урахуванням збору у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000куб.м.
природного газу - 1 091,00 грн., крім того
ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1 309,20 грн.

Відповідно до п.6.1 договору, оплата за
газ здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

У пункті 6.3 договору сторони обумовили
необхідність зазначення у платіжних
дорученнях Покупцем номеру договору,
дату його підписання та призначення
платежу без зазначення періоду, за який
здійснюється оплата. За наявності
заборгованості у Покупця за цим
договором Продавець має право
зарахувати кошти, що надійшли від
Покупця, як погашення заборгованості
за газ, поставлений в минулі періоди по
цьому договору, в порядку календарної
черговості виникнення заборгованості.

Договір набуває чинності з дати його
підписання та скріплення печатками
сторін їх підписів, діє в частині
реалізації газу до 31.12.2013р., а в частині
проведення розрахунків - до їх повного
здійснення (п.11.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, у
період, за який виник спір, сторони
перебували у договірних відносинах, що
ними не заперечується.

Матеріали справи містять акти
приймання-передачі природного газу за
період січень 2013р. - квітень 2013р. та за
період жовтень - грудень 2013р., що
підписані сторонами та скріплені
печатками. Згідно даних актів обсяги
спожитого відповідачем природного
газу наступні: у січні 2013 року обсяг
газу - 3 422,983 тис.м.куб. на суму 4 481 369,34
грн., у лютому 2013 року обсяг газу - 2 928,862
тис.м.куб. на суму 3 834 466,13 грн., у березні
2013 року обсяг газу - 2 918,078 тис.м.куб. на
суму 3 820 347,72 грн., у квітні 2013 року обсяг
газу - 770,509 тис.м.куб. на суму 1 008 750,38 грн.,
у жовтні 2013 року обсяг газу - 1 563,981
тис.м.куб. на суму 2 047 563,93 грн., у
листопаді 2013 року обсяг газу - 2 197,476
тис.м.куб. на суму 2 876 935,58 грн. та у
грудні 2013 року обсяг газу - 3 494,188
тис.м.куб. на суму 4 574 590,93 грн.

Отже, у спірний період позивачем
поставлено, а відповідачем отримано
природний газ в загальному обсязі 17
296,077 тис.м.куб. вартістю 22 644 024,01 грн., що
підтверджується підписом особи
останнього на цих актах скріпленим
печаткою підприємства.

Доказів наявності заперечень щодо
кількості поставленого природного
газу, а також порядку поставки та інших
зауважень суду не представлено.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612
Цивільного кодексу України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст.525, 615 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й
частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України, відповідно до якої
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України встановлює, що якщо в
зобов'язанні встановлений строк (дата)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (дату).

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст.599
Цивільного кодексу України).

Як було зазначено вище, п.6.1 договору
визначено, що остаточний розрахунок за
фактично переданий газ здійснюється до
14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Доказів зміни строку оплати суду не
представлено, з матеріалів справи не
вбачається.

Приймаючи до уваги дати поставок
природного газу та викладені умови
оплати, остаточний розрахунок за
поставлений газ за переліченими актами
приймання-передачі природного газу
повинен бути здійснений не пізніше: за
період січень 2013р. у сумі 4 481 369,34 грн. -
13.02.2013р., за період лютий 2013р. у сумі 3 834
466,13 грн. - 13.03.2013р., за період березень
2013р. у сумі 3 820 347,72 грн. - 13.04.2013р., за
період квітень 2013р. у сумі 1 008 750,38 грн. -
13.05.2013р. та за періоди жовтень 2013р. у
сумі 2 047 563,93 грн. - 13.11.2013р., листопад 2013р.
у сумі 2 876 935,58 грн. - 13.12.2013р., за період
грудень 2013р. у сумі 4 574 590,93 грн. - 13.01.2014р.

Разом з тим, зважаючи на дані, які
містить сальдо та витяг по операціям
щодо КП «Красноармійськтепломережа»,
відповідачем частково сплачено борг за
природний газ спожитий у 2013р. за
договором на купівлю-продаж природного
газу №13/2224-ТЕ-6 від 17.12.2012р. у загальній
сумі 3 164 019,27 грн., а саме:

29.03.2013р. - 1 185 398,07 грн.;

23.12.2013р. - 625 267,78 грн.;

24.01.2014р. - 651 871,38 грн.;

21.02.2014р. - 701 482,04 грн.

Одночасно, зі змісту позовної заяви та
розрахунку штрафних санкцій, 3% річних
та інфляційних витрат, слідує, що
позивач стверджує про сплату
відповідачем, у рахунок погашення
зобов'язань з оплати прийнятого
природного газу у 2013р., 21.03.2014р. суму в
розмірі 714 073,96 грн.

Дані обставини відповідачем не
заперечуються, у порядку приписів
процесуального законодавства не
спростовані.

Водночас, представлена відповідачем
копія платіжного доручення №3 від
15.04.2014р. свідчить про сплату ним на
користь позивача 330 217,48 грн., в рахунок
погашення боргу за отриманий природний
газ протягом 2013р. у межах спірного
правочину.

Дані платежі свідчать про частковий
розрахунок за основним зобов'язанням
до початку розгляду справи.

Відтак, як вбачається з фактичних
обставин справи, в порушення статей 525
та 526 Цивільного кодексу України, які
передбачають, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, причому одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, грошове зобов'язання
Покупця перед Продавцем природного
газу не виконано на дату прийняття
позовної заяви до провадження, як і на
час розгляду справи, в загальній сумі 18
435 713,30 грн.

Зі змісту відзиву №10-640 від 30.04.2014р. на
позовну заяву, відповідачем визнано
позовні вимоги в розмірі 18 435 713,30 грн.

Відповідно до ч.5 ст.22 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідач має право визнати позов
повністю або частково. При цьому,
згідно ч.6 цієї статті суд не приймає
визнання позову, якщо ці дії суперечать
законодавству або порушують чиї-небудь
права і охоронюваних законом
інтересів.

За змістом ч.5 ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України,
визнання позову відповідачем є
підставою для прийняття рішення про
задоволення позову за умови, якщо дії
відповідача не суперечать
законодавству і не порушують
охоронюваних інтересів інших осіб.

В контексті означених норм, суд
зауважує на наступному.

По-перше, визнання позову
опосередковано належною письмовою
формою, визначеною ч.1 ст.78
Господарського процесуального кодексу
України.

По-друге, визнання позову здійснено
уповноваженою на вчинення такої
процесуальної дії особою - Туровською
Л.І. (на підставі наказу №12-к від
25.04.2014р.).

По-третє, сторонами у розглядуваних
правовідносинах є лише Позивач та
Відповідач, отже, судом не вбачається
підстав для порушення прав і обов'язків
інших осіб внаслідок визнання
Відповідачем грошових вимог Позивача
за вказаними правовідносинами.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення заборгованості за
поставлений газ протягом січня-квітня
2013р. та жовтня-грудня 2013р. відповідно до
договору №13/2224-ТЕ-6 від 17.12.2012р.
підлягають задоволенню в сумі, що
становить 18 435 713,30 грн.

Прострочення відповідачем грошового
зобов'язання на підставі статті 625
Цивільного кодексу України тягне за
собою обов'язок сплати суми боргу з
урахуванням індексу інфляції та 3%
річних з простроченої суми за весь час
несвоєчасного виконання обов'язку щодо
сплати відповідних сум, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За розрахунком позивача загальна сума
інфляційних витрат за прострочення
основного зобов'язання становить 235 175,26
грн. (нарахування здійснено щодо кожної
із сум, виходячи з прийняття за основу
перший день прострочення 14-е число
місяця, наступного за місяцем поставки,
по мірі виникнення заборгованості,
загалом у період з лютого 2013р. по лютий
2014р. за невиконання грошових
зобов'язань по оплаті природного газу
за січень-квітень 2013р. та
жовтень-грудень 2013р., з урахуванням
здійснених відповідачем оплат 29.03.2013р.,
23.12.2013р., 24.01.2014р., 21.02.2014р. та 21.03.2014р., які
віднесено в рахунок погашення боргу за
зобов'язаннями січня 2013р.);

3% річних - 430 669,00 грн. (фактично
нараховані загалом за період з 14.02.2013р.
по 25.03.2014р. за невиконання грошових
зобов'язань по оплаті природного газу
за січень-квітень 2013р. та
жовтень-грудень 2013р. щодо кожної із сум
виходячи з прийняття за основу перший
день прострочення 14-е число місяця,
наступного за місяцем поставки, по мірі
виникнення заборгованості з
урахуванням здійснених відповідачем
оплат 29.03.2013р., 23.12.2013р., 24.01.2014р., 21.02.2014р.
та 21.03.2014р., які віднесено в рахунок
погашення боргу за зобов'язаннями
січня 2013р.).

Перевіривши арифметичний розрахунок
даних позовних вимог за допомогою
програми інформаційно-пошукової
системи «Законодавство» у
відповідності до методики, що
міститься в п.2 Інформаційного листа
Вищого господарського суду №01-06/928/2012
від 17.07.2012р., суд дійшов висновку, що
інфляційні витрати, нараховані за
період визначений позивачем,
підлягають задоволенню частково у
розмірі 235 092,44 грн. та 3% річних частково
- в загальній сумі 430 350,25грн., оскільки
позивачем при рознесенні часткових
оплат невірно враховано день, у який
сума боргу за зобов'язаннями січня 2013р.
фактично зменшена та існує як база для
продовження нарахування штрафної
санкції з урахуваннях таких змін.

Пунктом 7.2 договору, у разі невиконання
Покупцем умов п.6.1 договору, він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити Продавцю, крім суми
заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

За розрахунком позивача загальна сума
пені за прострочення основного
зобов'язання становить 1 190 604,98 грн.
(фактично нарахована загалом за період
з 14.02.2013р. по 25.03.2014р. за невиконання
грошових зобов'язань по оплаті
природного газу за січень-квітень 2013р.
та жовтень-грудень 2013р. щодо кожної із
сум виходячи з прийняття за основу
перший день прострочення 14-е число
місяця, наступного за місяцем поставки,
по мірі виникнення заборгованості з
урахуванням здійснених відповідачем
оплат 29.03.2013р., 23.12.2013р., 24.01.2014р., 21.02.2014р.
та 21.03.2014р., які віднесено в рахунок
погашення боргу за зобов'язаннями
січня 2013р., та з дотриманням приписів ч.6
ст.232 Господарського кодексу України).

Згідно Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського
кодексу України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

За змістом п.1 ст.230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Враховуючи наведене та перевіривши
арифметичний розрахунок даних
позовних вимог за допомогою програми
інформаційно-пошукової системи
«Законодавство», суд дійшов висновку
про задоволення пені частково, у
загальному розмірі 1 190 117,82грн., з огляду
на аналогічну невідповідність, яка
встановлена при нарахуванні
інфляційних витрат та 3% річних.

Заперечення відповідача в
частині відсутності вини у невиконанні
зобов'язань по сплаті за отриманий
природний газ протягом 2013р. до уваги
судом не прийнято, оскільки ці
твердження не підтверджено доказами у
розумінні приписів Господарського
процесуального законодавства.

Одночасно, як було зазначено вище,
відповідач у клопотанні №10-641 від
30.04.2014р. просить суд врахувати його
скрутне фінансове становище,
дебіторську, кредиторську
заборгованість по підприємству, а
також збитки за 2013р. та, як наслідок,
зменшити розмір штрафних санкцій,
нарахованих позивачем, на 99,9%.

Статтею 233 Господарського кодексу
України встановлено, що у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Відповідно до п.3 ст.83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Зменшення розміру заявленої до
стягнення пені є правом суду, оцінивши
надані сторонами докази та обставини
справи в їх сукупності, суд на власний
розсуд вирішує питання про наявність
або відсутність у кожному конкретному
випадку обставин, за яких можливе
зменшення розміру цієї санкції.

Матеріали справи свідчать про те, що
відповідачем було порушено
господарське зобов'язання, наслідки
чого передбачені п.7.2 договору, а саме
застосування позивачем пені стосовно
відповідача.

Разом з цим, розмір пені, на стягненні
якого наполягає позивач, не відповідає
фактичним обставинам справи, а отже
перерахований судом та визначений у
загальному розмірі 1 190 117,82 грн.

При цьому, за висновками суду, у
сукупності із об'єктивними обставинами
складної ситуації у державі та
економічного її становища, обставини,
на які посилається відповідач у своєму
клопотанні про зменшення розміру
штрафних санкцій, суд знаходить
винятковими та такими, що є підставою
для задоволення цього клопотання
частково.

Отже, оцінивши надані сторонами докази
та обставини справи у їх сукупності із
загальним розміром нарахованих сум у
відповідності до ст.625 Цивільного
кодексу України, враховуючи положення
ст.129 Конституції України, та, що
винятковість обставин є оціночним
поняттям, господарський суд дійшов
висновку про задоволення
вищезазначеного звернення відповідача
та зменшує розмір суми пені, яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання, а саме від
розміру встановленого судом на 30%,
тобто до 833 082,47 грн., скориставшись
правом, наданим п.3 ст.83 Господарського
процесуального кодексу України.

Судові витрати в цій частині, згідно
ст.49 Господарського процесуального
кодексу України, підлягають віднесенню
на відповідача у повному обсязі.

У залишковій частині, відповідно до
ст.49 Господарського процесуального
кодексу України, судові витрати
покладаються судом на Комунальне
підприємство
«Красноармійськтепломережа»,
м.Красноармійськ Донецької області,
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи зазначене та керуючись
ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 78, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», м.Київ, до Комунального
підприємства
«Красноармійськтепломережа»,
м.Красноармійськ Донецької області,
про стягнення 20 622 380,02 грн., у тому числі
18 765 930,78 грн. суми основного боргу, 1 190
604,98 грн. пені, 430 669,00 грн. 3% річних, 235 175,26
грн. втрат від інфляційних процесів,
задовольнити частково.

2. Зменшити розмір стягуваної суми пені
до 833 082,47 грн.

3. Стягнути з Комунального підприємства
«Красноармійськтепломережа» (85300,
Донецька область, м.Красноармійськ,
вул.Дніпропетровська, б.4А, , р/р6244 у ДФ ОУ АТ «Ощадбанк»,
МФО 335106) на користь Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (01001, м.Київ, Шевченківський
район, вул.Богдана Хмельницького, буд.6,
, банківські реквізити
не зазначено) 19 934 238,46 грн., у тому числі
18 435 713,30 грн. суми основного боргу, 833 082,47
грн. пені, 430 350,25 грн. 3% річних та 235 092,44
грн. інфляційних витрат, а також
відшкодування сплаченого судового
збору у розмірі 71 906,65 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

5. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

6. В судовому засіданні 18.06.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

7. Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його оголошення. Зазначений
строк обчислюється з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
ст.ст.84, 85 Господарського
процесуального кодексу України.

8. Повний текст рішення складено 23.06.2014р.

Суддя
О.В.
Кротінова