м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/5978/14 17.06.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Руком»
До Товариства з обмеженою
відповідальністю «Олімп Фінанси Груп»
Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
Приватне мале підприємство «Меддар»
Про стягнення 9 207,65 грн.
Суддя Ващенко Т.М.
Представники учасників судового
Від позивача: Бобович М.М. представник
за довіреністю № б/н від 01.09.13.
Від відповідача: Сербіна О.В.
представник за довіреністю № 1 від
Від третьої особи: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Руком» (далі -
позивач) до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Олімп Фінанси Груп»
(далі - відповідач) про стягнення 9 207,65
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що 19.06.13. стався
страховий випадок, внаслідок чого було
пошкоджено транспортний засіб
автомобіль марки Ford, д.р.н. АА0471ЕН, що, за
твердженням позивача, є страховим
випадком за Додатком про страхування
до Договору фінансового лізингу № 1307
від 02.06.11., внаслідок чого відповідач
зобов'язаний сплатити позивачу 9 207,65
грн. загальної вартості пошкоджень
вказаного автомобіля.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.04.14. порушено провадження у
справі № 910/5978/14, на підставі ст. 27 ГПК
України залучено до участі в розгляді
даної справи в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Приватне мале
підприємство «Меддар» (далі - третя
особа), призначено справу до розгляду
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.04.14., в зв'язку з неявкою в
судове засідання представників
учасників судового процесу та
невиконання ними вимог ухвали суду,
розгляд справи на підставі ст. 77 ГПК
України було відкладено на 22.05.14.
21.05.14. представником відповідача через
відділ діловодства суду було подано
письмовий відзив на позовну заяву,
відповідно до якого Товариство з
обмеженою відповідальністю «Олімп
Фінанси Груп» проти позову заперечує з
підстав, викладених в відзиві.
В судових засіданнях 22.05.14., 29.05.14. на
підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було
оголошено перерву до 29.05.14. та до 03.06.14.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.06.14. на підставі ст. 69 ГПК
України продовжено строк вирішення
спору в даній справі на п'ятнадцять
днів та на підставі ст. 77 ГПК України
відкладено розгляд справи на 17.06.14.
16.06.14. представником позивача через
відділ діловодства суду було подано
письмові пояснення по справі.
В судовому засіданні 17.06.14.
представником позивача підтримано
свої позовні вимоги.
Представник відповідача в судовому
засіданні 17.06.14. проти позову
Представник третьої особи в судове
засідання 17.06.14. не з'явився, письмових
пояснень по справі не надав, про дату,
час та місце проведення судового
засідання був повідомлений належним
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
у справі № 910/5978/14.
В судовому засіданні 17.06.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Господарський
суд міста Києва, -
02.06.11. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Євро Лізинг» (далі -
Лізингодавець) та Приватним малим
підприємством «Меддар» (далі -
Лізингоодержувач) було укладено
Договір фінансового лізингу № 1307 (далі
- Договір), відповідно до умов якого (п.
2.1) Лізингодавець за підставі
замовлення на транспортний засіб
зобов'язується купити та передати
Лізингоодержувачу в строкове платне
користування транспортний засіб на
умовах фінансового лізингу, а
Лізингоодержувач зобов'язується
вчасно та у повному обсязі відповідно
до плану лізингу сплачувати на користь
Лізингодавця лізингові платежів, а
також виконувати інші зобов'язання,
визначені Договором.
Договір є безстроковим та діє до дати
повного належного виконання сторонами
своїх зобов'язань за ним або до дати
укладення додаткової угоди про його
розірвання (припинення його дії (п. 17.2
Додатковою угодою № 2 від 08.06.12. до
Договору Лізингодавцем підтверджено
свою згоду на передачу
Лізингоодержувачем своїх прав і
обов'язків за Договором Товариству з
обмеженою відповідальністю «Руком» та
встановлено, що з 08.06.12. замінено
Лізингоодержувача Приватне мале
підприємство «Меддар» за Договором
фінансового лізингу № 1307 від 02.06.11. на
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Руком» (далі - Новий
Зазначеною Додатковою угодою до
Договору встановлено, що до позивача
переходять всі права та обов'язки
Лізингоодержувача за Договором з 08.06.12.
09.06.12. було укладено акт
приймання-передачі ТЗ, яким засвідчено,
що Новий Лізингоодержувач отримав від
третьої особи автомобіль марки Ford,
31.07.13. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Євро Лізинг» (далі -
Цедент) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Олімп Фінанси Груп»
(далі - Цесіонарій) підписано Договір
про відступлення права вимоги (цесії) з
переходом права власності на
транспортні засоби, що є предметом
договорів фінансового лізингу № 2-ФК
(далі - Договір від 31.07.13.), за умовами
якого (п. 1) Цедент відступає
Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває
право вимоги, належне Цементові, і стає
кредитором за Договорами фінансового
лізингу, які укладені між Цементом та
відповідними боржниками згідно
переліку зазначеному в додатку № 1 до
Договору від 31.07.13.
Згідно додатку № 1 до Договору від 31.07.13.
таким боржником є позивач.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок,
зокрема, передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові, при
цьому, відповідно до ч. 1 ст. 514 цього
Кодексу до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
Таким чином, до позивача перейшли права
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євро Лізинг» за
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що 19.06.13. стався
страховий випадок, внаслідок чого було
пошкоджено транспортний засіб
автомобіль марки Ford, д.р.н. АА0471ЕН, що, за
твердженням позивача, є страховим
випадком за Додатком про страхування
до Договору фінансового лізингу № 1307
від 02.06.11., внаслідок чого відповідач
зобов'язаний сплатити позивачу 9 207,65
грн. загальної вартості пошкоджень
вказаного автомобіля.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.
Отже, суд дає самостійну оцінку доказам
на підставі чинного законодавства і не
зв'язаний позицією сторін.
Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.
Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу
України договір є однією із підстав
виникнення зобов'язань та обов'язковим
для виконання сторонами.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями і громадянами в усіх
сферах господарської діяльності
здійснюються на основі договорів.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
Кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України встановлено, що в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
У відповідності до Додатку про
страхування від 02.06.11. до Договору,
предметом якого (п. 1) є страхування
майнових інтересів, що не суперечать
законодавству України та пов'язані з:
володінням та/або користуванням та/або
розпорядженням застрахованими
транспортними засобами, в тому числі
пересувними машинами (надалі за
текстом - ТЗ), та стаціонарно
встановленим на них додатковим
обладнанням, що належать Лізингодавцю
та передані Лізингоодержувачу на
умовах Договору лізингу та
відповідного Плану лізингу (далі -
КАСКО); відшкодуванням
Лізингоодержувачем шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих третіх осіб внаслідок
експлуатації ТЗ Лізингоодержувачем.
Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України
"Про страхування" договір страхування -
це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.
За твердженням позивача, 19.06.13. відбувся
страховий випадок, а саме було виявлено
умисне пошкодження заднього лівого
бампера автомобіля Ford, д.р.н. АА0471ЕН.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п. 5.1 додатку про
страхування до Договору, у разі
настання страхового випадку по ризикам
КАСКО, ЦВ Лізингоодержувач
зобов'язаний, зокрема, негайно, але не
пізніше 24 годин з дати настання випадку
, який може бути визнаний страховим,
повідомити Лізингодавця за вказаним в
додатку до Договору телефоні про всі
обставини, що з ним пов'язані, отримати
та виконувати рекомендації
Отже, сторони умовами Договору
погодили можливість здійснення
виплати страхового відшкодування
шляхом перерахування коштів
Лізингоодержувачу Лізингодавцем у
випадку настання страхового випадку за
умови своєчасного повідомлення
Лізингодавця про страховий випадок.
Разом з тим, доказів звернення до
Лізингодавця протягом 24 годин з дати
настання випадку (з 19.06.13.) позивачем
суду не подано.
Матеріали справи містять виключно
повідомлення від 24.10.13. про настання
страхового випадку, що було направлено
на адресу відповідача 31.10.13., тобто
після закінчення встановленого п. 5.1
додатку про страхування до Договору
строку на здійснення такого
Інших доказів звернення до Товариства
з обмеженою відповідальністю «Євро
Лізинг» чи Товариства з обмеженою
відповідальністю «Олімп Фінанси Груп»
із заявою про настання страхового
випадку матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
Згідно з ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.
З наведеного вбачається, що до
господарського суду вправі звернутися
кожна особа, яка вважає, що її право чи
охоронюваний законом інтерес порушено
Відповідно до ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд порушує справи за
позовними заявами підприємств та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення невизнання або
Отже, необхідною умовою для звернення
до суду із відповідним позовом є
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів особи - позивача у справі.
Проте, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем належними засобами
доказування не доведено суду порушення
з боку відповідача його законних та
охоронюваних інтересів.
Далі, відповідно до ч. 1 ст.16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Аналогічні
положення містяться у ч. 2 ст. 20
Господарського кодексу України.
Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу
України та ст.20 Господарського кодексу
України визначено основні способи
захисту цивільних прав та інтересів.
Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, згідно
якої способами захисту цивільних прав
та інтересів можуть бути: визнання
права; визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує
право;відновлення становища, яке
існувало до порушення; примусове
виконання обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 20 ГК України,
кожний суб'єкт господарювання та
споживач має право на захист своїх прав
і законних інтересів. Права та законні
інтереси зазначених суб'єктів
захищаються шляхом: визнання наявності
або відсутності прав; визнання
повністю або частково недійсними актів
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, актів інших
суб'єктів, що суперечать законодавству,
ущемлюють права та законні інтереси
суб'єкта господарювання або
споживачів; визнання недійсними
господарських угод з підстав,
передбачених законом; відновлення
становища, яке існувало до порушення
прав та законних інтересів суб'єктів
господарювання; припинення дій, що
порушують право або створюють загрозу
його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом. Порядок захисту
прав суб'єктів господарювання та
споживачів визначається цим Кодексом,
З огляду на положення зазначених норм
та принцип диспозитивності у
господарському судочинстві, позивач
має право вільно обирати способи
захисту порушеного права чи інтересу.
Разом з тим, звертаючись до
господарського суду, позивач вказує у
позовній заяві предмет та підстави
позову, тобто, самостійно визначає, яке
його право, на його суб'єктивну думку, є
порушеним, та в який спосіб належить
здійснити судовий захист порушеного
Натомість, вирішуючи спір, судам
належить з'ясувати наявність
порушеного права позивача та
відповідність обраного ним способу
захисту порушеного права способам,
визначеним у законодавстві.
Відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способам,
визначеним законодавством,
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову в позові.
При цьому, господарський суд зазначає,
що під порушенням права слід розуміти
такий стан суб'єктивного права, при
якому воно зазнавало протиправного
впливу з боку правопорушника,
внаслідок якого суб'єктивне право
уповноваженої особи зазнало зменшення
або ліквідації як такого. Порушення
права пов'язане з позбавленням його
носія можливості здійснити,
реалізувати своє право повністю або
Проте, обставини, на які посилається
позивач, не свідчать про наявність у
нього порушеного суб'єктивного права з
Враховуючи все викладене вище в
сукупності, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
В позові відмовити повністю.
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 23.06.14.

Суддя
Т.М.
Ващенко