ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2014 р.
Справа № 914/1653/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Петрашко М.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фітодоктор", м.Харків

до відповідача Приватного
торговельно-посередницького малого
підприємства "Фірма "Едельвейс",
м.Рава-Руська Львівської області

про стягнення 22 748,66 грн.

За участю представників сторін:

від позивача не з'явився;

від відповідача не з'явився.

Заяви про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Фітодоктор" до відповідача Приватного
торговельно-посередницького малого
підприємства "Фірма "Едельвейс" про
стягнення 22 748,66 грн., з яких 20 288,60 грн. -
основний борг, 1 128,57 грн. - пеня та 1 331,49
грн. - 3% річних.

Ухвалою суду від 15.05.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 04.06.2014р. Ухвалою
суду від 04.06.2014р. розгляд справи
відкладено на 25.06.2014р.

Позивач явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, подав клопотання (вх.№24449/14
від 04.06.2014р.) про розгляд справи без
участі представника Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Фітодоктор".

Відповідач явку повноважного
представника в судове засідання
повторно не забезпечив, вимог ухвал
суду не виконав, причин неявки
представника та невиконання вимог
ухвали суду не повідомив, хоча належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи про що свідчить
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення №79 4 від 06.06.2014р. -
вручено 16.06.2014р. Станом на 25.06.2014р. від
відповідача відзив, клопотання, заяви,
докази витребувані судом на адресу
суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає за можливе розглянути справу
відповідно до ст. 75 ГПК України при
відсутності представника відповідача
за наявними у ній матеріалами яких
достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, суд -

встановив:

03.05.2012р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фітодоктор" (надалі -
продавець) та Приватним
торговельно-посередницьким малим
підприємством "Фірма "Едельвейс"
(надалі - покупець) укладено договір
купівлі-продажу №03/05-12 відповідно до
умов якого продавець передає, а
покупець приймає та сплачує косметичну
продукцію та будь-які інші товари, що не
заборонені діючим законодавством
(надалі - товар) і відображається в
накладній на дану партію.

Крім того, між сторонами 04.05.2012р. був
підписаний протокол розбіжностей до
договору купівлі-продажу №03/05-12 від
03.05.2012р.

Відповідно до п.2.1. договору загальна
кількість товарів, що підлягають
поставці, остаточно узгоджується у
видаткових накладних, складених та
підписаних уповноваженими
представниками сторін на
підтвердження факту
приймання-передачі товарів, та
скріплених печатками сторін. Сторони
розглядають зазначені накладні, як
невід'ємну частину цього договору.

Згідно із п.3.1. договору ціна товару, яка
входить у партію поставки, остаточно
узгоджується та вказується сторонами у
накладній на поставку партії товару.
Зміна остаточно узгодженої сторонами
ціни товару після його поставки
покупцю не допускається.

Пунктом 3.4. договору передбачено, що
загальна сума договору складає сумарну
вартість всіх партій товару,
поставленого продавцем і прийнятого
покупцем протягом терміну дії цього
договору, на підставі накладних
відповідно до п.2.1. договору. ПДВ
визначається по ставці, що діє на
момент виникнення податкових
зобов'язань.

Відповідно до п.5.1. договору з
врахуванням протоколу розбіжностей,
покупець проводить оплату кожної
партії товару шляхом перерахування
грошових коштів в українських гривнях
банківським переказом на
розрахунковий рахунок продавця на
умовах відстрочки платежу на 60
(шістдесят) календарних днів

Як зазначено у позовній заяві,
продавець в повному обсязі виконав
свої зобов'язання перед покупцем,
поставивши йому товар на загальну суму
60 109,66 грн.

Однак, як стверджує позивач, відповідач
порушив умови договору, здійснивши
лише часткові оплати за поставлений
йому товар на загальну суму 39 821,06 грн.

Відтак, позивач зазначає, що
заборгованість відповідача становить
20 288,60 грн.

Згідно із п.4.4. договору у разі
порушення покупцем термінів
розрахунку за поставлений продавцем
товар відповідно до п.5.1. цього
договору, покупець виплачує пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного Банку України (що діє в
періоді, за який нараховується пеня)
від суми виниклої заборгованості за
кожен день прострочення платежу.

Отже, керуючись п.4.4. договору
купівлі-продажу позивач нарахував
відповідачу пеню в розмірі 1 128,57 грн.

Крім того, керуючись ст.625 ЦК України
позивач нарахував відповідачу 3%
річних, розмір яких становить 1 331,49 грн.

Таким чином загальний розмір
заборгованості, яку позивач просить
стягнути на його користь з відповідача
становить 22 748,66 грн., з яких 20 288,60 грн. -
основний борг, 1 128,57 грн. - пеня та 1 331,49
грн. - 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, суд дійшов висновку, що
позов слід задоволити частково з
наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ст.712 ЦК України).

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи між
03.05.2012р. між сторонами укладено договір
купівлі-продажу №03/05-12 відповідно до
умов якого продавець передає, а
покупець приймає та сплачує косметичну
продукцію та будь-які інші товари, що не
заборонені діючим законодавством
(надалі - товар) і відображається в
накладній на дану партію.

Факт виконання позивачем своїх
зобов'язань за вказаним договором
підтверджується наступними
видатковими накладними: №775 від 22.05.2012р.
на суму 6 738,78 грн., №752 від 22.05.2012р. на
суму 1 685,48 грн., №799 від 23.05.2012р. на суму 3
540,06 грн., №869 від 29.05.2012р. на суму 5 549,66
грн., №886 від 31.05.2012р. на суму 2 826,40 грн.,
№991 від 12.06.2012р. на суму 7 203,28 грн., №999
від 12.06.2012р. на суму 2 565,10 грн., №980 від
12.06.2012р. на суму 1 879,90 грн., №1043 від
19.06.2012р. на суму 6 002,66 грн., №1134 від
25.06.2012р. на суму 7 119,14 грн., №917 від
23.04.2013р. на суму 5 707,42 грн., №1566 від
20.06.2013р. на суму 8 229,78 грн. та №1567-С від
20.06.2013р. 1 062,00 грн. Отже позивачем було
поставлено відповідачу товар на
загальну суму 60 109,66 грн. Оригінали
вказаних накладних оглянуто в судовому
засіданні, копії знаходяться в
матеріалах справи.

Як зазначає позивач та як вбачається з
матеріалів справи відповідачем було
здійснено часткові оплати за
поставлений, що підтверджується
наступними платіжними дорученнями №7804
від 07.08.2012р. на суму 9 994,66 грн., №347 від
16.01.2013р. на суму 2 826,40 грн., №1094 від
15.02.2013р. на суму 2 000,00 грн., №2045 від
08.04.2013р. на суму 5 000,00 грн., №2146 від
15.04.2013р. на суму 5 000,00 грн., №3099 від
12.06.2013р. на суму 2 000,00 грн. та №3169 від
17.06.2013р. на суму 13 000,00 грн. Отже
загальний розмір часткових оплат
становить 39 821,06 грн.

Докази сплати відповідачем решти суми
боргу за поставлений йому товар в
матеріалах справи відсутні.

У відповідності із ст.193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічно відповідно до
ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищенаведені норми
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України, суд
дійшов висновку про те, що позовна
вимога Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фітодоктор" про
стягнення з Приватного
торговельно-посередницького малого
підприємства "Фірма "Едельвейс" 20 288,60
грн. основного боргу є обґрунтованою,
підтверджена матеріалами справи, не
спростована відповідачем та підлягає
задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача 1 128,57
грн. пені суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

За умовами ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу
України кореспондуються із приписами,
встановленими Господарським кодексом
України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно із п.4.4. договору у разі
порушення покупцем термінів
розрахунку за поставлений продавцем
товар відповідно до п.5.1. цього
договору, покупець виплачує пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного Банку України (що діє в
періоді, за який нараховується пеня)
від суми виниклої заборгованості за
кожен день прострочення платежу.

Як вбачається із поданого позивачем
розрахунку пені, пеня нарахова по трьох
накладних, а саме: №917 від 23.04.2013р. на
суму 5 707,42 грн., №1566 від 20.06.2013р. на суму 8
229,78 грн. та №1567-С від 20.06.2013р. 1 062,00 грн.

Перевіривши поданий позивачем
розрахунок пені, судом встановлено, що
при нарахуванні пені по накладній №917
від 23.04.2013р. на суму 5 707,42 грн. позивачем
не дотримано вимог ч.6 ст.232 ГК України.

Відтак судом здійснено перерахунок
розміру пені заявленої до стягнення. За
результатами перерахунку, суд дійшов
висновку, що з відповідача слід
стягнути на користь позивача 985,59 грн.
пені.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача 1 331,49
грн. 3% річних суд зазначає наступне.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання, а саме: сплата
суми боргу з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення та
трьох відсотків річних від
простроченої суми.

Суд, перевіривши розрахунок розміру 3%
річних, дійшов висновку, що позовна
вимога про стягнення з відповідача на
користь позивача 1 331,49 грн. 3% річних є
обґрунтованою, підтверджена
матеріалами справи та підлягає
задоволенню.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищенаведені норми
процесуального закону та як вбачається
з матеріалів справи, відповідачем не
спростовано доводів позовної заяви, не
надано суду належних та допустимих
доказів про наявність інших обставин
ніж ті, що досліджені в ході судових
засідань.

Сплата судового збору підтверджується
квитанцією №1829 від 17.01.2014р. на суму 106,50
грн. та платіжним дорученням №4037 від
25.12.2013р. на суму 1 720,50 грн. Тобто
позивачем при поданні позову сплачено 1
827,00 грн. судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.49 ГПК України якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Таким чином, відповідно до ст.49 ГПК
України з відповідача на користь
позивача слід стягнути 1 827,00 грн.
судового збору.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116
ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного
торговельно-посередницького малого
підприємства "Фірма "Едельвейс" (80316,
Львівська область, м.Рава-Руська,
вул.Калнишевського, буд.5, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фітодоктор" (61010,
м.Харків, вул.Георгіївська, буд.10, ) основний борг в розмірі 20
288,60 грн., пеню в розмірі 985,59 грн., 3%
річних в розмірі 1 331,49 грн. та судовий
збір в розмірі 1 827,00 грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили, в порядку ст.116
ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 01.07.2014р.

Суддя
Петрашко М.М.