м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "ФОРЕВЕР ЛІВІНГ ПРОДАКТС
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Р-КОФЕ"
про стягнення 36 000,00 грн.
Суддя Лиськов М.О.
Від позивача Ялі К.А. за
довіреністю від 04.04.2014
Від відповідача Курочка М.І. за
Відповідно до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 25.06.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.05.2014 до канцелярії Господарського
суду м. Києва надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "ФОРЕВЕР ЛІВІНГ ПРОДАКТС
ЮКРЕЙН" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Р-КОФЕ" про стягнення
36 000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.05.2014 прийнято позовну заяву
до розгляду та порушено провадження по
справі № 910/10416/14, розгляд справи
призначено на 16.06.2014.

05.06.2014 через відділ канцелярії
Господарського суду міста Києва
представником позивача подано
документи на виконання вимог ухвали
суду.

13.06.2014 через відділ канцелярії
Господарського суду міста Києва
представником відповідача подано
відзив на позовну заяву.

В судове засідання, призначене на
16.06.2014, з'явились представники сторін та
надали пояснення.

В судовому засіданні оголошено перерву
на 25.06.2014.

В судове засідання, призначене на25.06.2014,
з'явились представники сторін та
надали пояснення.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувався з
урахуванням положень ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2013 позивачем був оплачений
рахунок-фактури відповідача № СФ-0000069
від 18.10.2013 в сумі 6 000 грн. з призначенням
платежу «За обслуговування заходу», а
також 05.12.2013 у сумі 30 000 грн. з
призначенням платежу «з призначенням
платежу «Передплата за обслуговування
заходу 21.12.2013».

Судом встановлено, що відповідно до ст.
655 Цивільного кодексу України між
Позивачем та Відповідачем був
укладений договір купівлі-продажу,
згідно з яким Відповідач
зобов'язувався надати Позивачу товар
із продуктів харчування та послуги з
організації харчування у приміщені
нашого ресторану «Роут66» за адресою:
Київ, вул. Академіка Глушкова, 11., а
Позивач прийняти ці послуги та
оплатити відповідно до рахунку.

За загальними правилами Позивач
замовив організацію та проведення
святкового банкету на два дні у
приміщенні ресторану Відповідача.

Так попереднє замовлення послуг та
проведення заходу Позивач здійснив
самостійно шляхом телефонного зв'язку
на мобільний номер директора компанії
Відповідача Гачковської І.О. Після
того, представник Позивача підтвердила
замовлення тим самим шляхом.

07.10.2013 на адресу Позивача електронною
поштою була направлена пропозиція у
якій було зазначено - меню та його
складові, кількість осіб, вартість
товару (меню, послуг). Повторно такий
самий лист був направлений 08.10.2013,
16.10.2013, 18.10.2013, 29.11.2013, 06.12.2013 та 19.12.2013 у
відповідності до побажань Позивача.
Усі зміни до святкового меню вносились
після консультування з представниками
Позивача шляхом телефонних
переговорів.

В останній відкоригованій пропозиції
були зазначені місце, час, кількість
осіб, вартість товару (послуг). Ця
пропозиція була надіслана
Відповідачем на адресу Позивача
електронною поштою 19.12.2013.

Жодних заперечень з боку Позивача до
закінчення святкування не надходило.

За другий день банкету Позивач
відмовився сплачувати рахунок без
достатніх підстав мотивуючи це
невідповідністю замовлення кінцевій
ціні товару вже після того як договір з
нашого боку був виконаний, а з боку
Відповідача товар був прийнятий та
використаний.

Сума боргу з боку Позивача перед
Відповідачем складає 8 697,4грн.

Позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 639 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір може
бути укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

До договору послуг застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

У відповідності до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач виконав свої зобов'язання в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події.

Отже, враховуючи зазначене, позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача
безпідставно отриманих 36 000 грн. не
обґрунтовані, не доведені доказами та
відповідно є такими, що не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати
по оплаті судового збору покладаються
на сторін пропорційно задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1У задоволенні позову відмовити

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено
27.06.2014.

Суддя
М.О.
Лиськов