ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р.Справа № 916/927/13Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді:
В.В.Лашина

Суддів:
О.Ю. Аленіна

О.Л.Воронюка

Склад колегії суддів змінено
розпорядженням №321 від 24.06.2014р.

При секретарі
Т.М. Філончук

За участю представників сторін:

Від прокуратури Одеської області -
Вергін Д.С., посвідчення № 005170, від
22.09.12;

Від Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області -
Кліменко Ю.І., довіреність № 27, від
06.12.13;

Інші представники сторін в судове
засідання не з'явилися.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
заступника прокурора Одеської області

на рішення господарського суду
Одеської області від 31.03.2014р.

по справі №916/927/13

За позовом заступника прокурора
Одеської області в інтересах Держави в
особі Одеської міської ради

до відповідачів 1: комунального
підприємства "Парксервіс-Одеса"

2: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області

про визнання недійсним договору,
зобов'язання звільнити та повернути
самовільно зайняті земельні ділянки та
стягнення 119 485,31 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року заступник прокурора
Одеської області в інтересах держави в
особі Одеської міської ради звернувся
до господарського суду Одеської
області з позовом до Комунального
підприємства "Парксервіс-Одеса" (в
подальшому за текстом - КП
"Парксервіс-Одеса") та до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 (надалі - ФОП
ОСОБА_4.), в якому, з урахуванням
уточнень, просив визнати недійсним
договір балансоутримання місць для
паркування № 277/К-КР-2012 від 18.04.2012 р.,
укладений між відповідачами;
зобов'язати ФОП ОСОБА_4 повернути на
користь Одеської міської ради земельні
ділянки загальною площею 1087 м2 та
нормативною вартістю 723 687,75 грн.,
які розташовані у м. Одесі уздовж
АДРЕСА_1 у придатному для використання
стані; зобов'язати останнього
звільнити на користь Одеської міської
ради самовільно зайняті земельні
ділянки загальною площею 1127 м2 та
нормативною вартістю 749 973,42 грн.,
що знаходяться за вказаною адресою, а
також стягнути з ФОП ОСОБА_4 119 485,31 грн. в
якості шкоди, спричиненої самовільним
зайняттям спірних земельних ділянок
загальною площею 1127 м2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оспорюваний договір укладений із
порушенням наданих КП
"Парксервіс-Одеса" повноважень при
організації та експлуатації
майданчиків для платного паркування
транспортних засобів, тому що Одеська
міська рада не відводила земельні
ділянки за адресою: АДРЕСА_1, м. Одеса
для цього. Крім цього, ФОП ОСОБА_4
самовільно було зайнято на 1127 м2
земельні ділянки, ніж обумовлені
договором № 277/К-КР-2012 від 18.04.2012 р., чим
спричинив шкоду, розраховану у
відповідності до вимог Методики
визначення розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання
земельних ділянко не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового
покриву) родючого шару ґрунту) без
спеціального дозволу", затверджену
постановою Кабінету Міністрів України
від 25.07.2007 р. № 963.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 31.03.2014 р. (колегія суддів:
головуючий суддя - Цісельський О.В.,
судді: Зайцев Ю.О., Никифорчук М.І.) позов
задоволений частково. Визнаний
недійсним договір балансоутримання
місць для паркування № 277/К-КР-2012 від
18.04.2012 р., укладений між КП
"Парксервіс-Одеса" та ФОП ОСОБА_4
Останнього зобов'язано повернути на
користь Одеської міської ради земельні
ділянки загальною площею 1087 м2
нормативною вартістю 723 687,75 грн.,
розташовані у м. Одесі по АДРЕСА_1, а
також зобов'язано звільнити на користь
Одеської міської ради самовільно
зайняті земельні ділянки загальною
площею 1127 м2 нормативною вартістю 749
973,42 грн. за вказаною адресою. З КП
"Парксервіс-Одеса" та "ФОП ОСОБА_4 на
користь Держбюджету України стягнуто
відповідно по 8383,87 грн. судового збору з
кожного. В іншій частині позову -
відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням в
частині відмови щодо стягнення з ФОП
ОСОБА_4 шкоди, спричиненої самовільним
зайняттям спірних земельних ділянок, в
розмірі 119 485,31 грн., заступник прокурора
Одеської області просить його в цій
частині скасувати та постановити нове
судове рішення, яким позовні вимоги у
вказаній частині задовольнити,
посилаючись на неповне з'ясування
місцевим господарським судом обставин,
що мають значення для справи, на
неправильне застосуванням норм
матеріального права, оскільки вина ФОП
ОСОБА_4 у самовільному зайнятті
земельної ділянки доведена
матеріалами справи, а відтак, у
відповідності до ст.ст. 156, 157, 211
Земельного кодексу України та ст. 1166
Цивільного кодексу України, ФОП ОСОБА_4
повинен відшкодувати визначену
уповноваженим державним органом шкоду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
правильність застосування
господарським судом норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає апеляційну
скаргу підлягаючою частковому
задоволенню, з огляду на наступне.

У відповідності до ст.11 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та інші
правочини; інші юридичні факти.
Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства. У випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та
обов'язки виникають безпосередньо з
актів органів державної влади, органів
влади Автономної Республіки Крим або
органів місцевого самоврядування

Статтею 16 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема:
1визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; відшкодування збитків та
інші способи відшкодування майнової
шкоди.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

За приписами ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Як вбачається з матеріалів справи,
Одеською міською радою, ураховуючи
положення ст.ст. 8, 10, 12, 266 Податкового
кодексу України, п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", постанови Кабінету Міністрів
України від 03.12.2009 р. № 1342 "Про
затвердження Правил паркування
транспортних засобів", з метою
формування єдиної загальноміської
політики щодо організації та порядку
паркування транспортних засобів на
території міста Одеси, створення умов
для забезпечення якісних послуг з
паркування, збільшення надходжень до
міського бюджету, 20 вересня 2011 року
прийнято рішення № 1251-VI, яким
затверджено "Положення про організацію
та порядок паркування транспортних
засобів у місті Одесі" (далі -
Положення); затверджено Типовий
договір балансоутримання місць для
паркування; вирішено Департаменту
транспорту, зв'язку та організації
дорожнього руху Одеської міської ради
здійснювати координацію роботи
майданчиків паркування та спеціально
відведених автостоянок; КП
"Парксервіс-Одеса" визначено
уповноваженим органом по здійсненню
організації та експлуатації
майданчиків для платного паркування
транспортних засобів та укладання
договорів балансоутримання місць для
паркування на території м. Одеси.

Згідно до п.п. 1.2., 2.1, 2.1, 3.1 Положення його
дія поширюється на осіб, які розміщують
транспортні засоби на майданчиках для
паркування, а також на суб'єктів
господарювання, які утримують такі
майданчики. Організація та розміщення
майданчиків для платного паркування та
спеціально відведених автостоянок
здійснюється на підставі Переліку
спеціальних земельних ділянок,
відведених для організації та
провадження діяльності із
забезпечення паркування транспортних
засобів на території м. Одеси,
затвердженого рішенням Одеської
міської ради від 08.04.2011 р. № 520-VI, і схеми
розміщення майданчиків для платного
паркування транспортних засобів та
спеціально відведених автостоянок,
узгодженої та затвердженої в
установленому порядку.

18 квітня 2012 року між КП
"Парксервіс-Одеса" та ФОП ОСОБА_4 був
укладений договір № 277/К-КР-2012
балансоутримання місць для паркування,
за умовами якого КП "Парксервіс-Одеса"
надало право ФОП ОСОБА_4 організувати
та проводити діяльність із
забезпечення паркування транспортних
засобів на місцях для паркування
(спеціально відведена автостоянка)
загальною площею 1087,5 м2, що розташовані
за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 площею - 750
м2 та по АДРЕСА_1 площею - 337,50 м2 з метою
надання послуг паркування та
перерахування збору за місця для
паркування транспортних засобів у
розмірі та порядку, визначених цим
договором.

В матеріалах справи є схема тимчасової
паркування на 63 машиномісця за адресою:
АДРЕСА_1 у м. Одесі (787,5 м2) (т.с.1, а.с.26),
затверджена заступником міського
голови та погоджена 03.10.11 р. директором
департаменту зв'язку та організації
дорожнього руху, головою Київської рай
адміністрації Одеської міської ради,
начальником Інспекції по благоустрою
м. Одеси, начальником управління
дорожнього господарства м. Одеси, а
також начальником ОДАІ м. Одеси.

Пунктом 2.3.6. договору ФОП ОСОБА_4 був
зобов'язаний забезпечити місця для
паркування належними
правовстановлюючими документами, а
саме: копією договору з КП
"Парксервіс-Одеса" та схемою або
паспортом майданчика для паркування
транспортних засобів відповідно до пп.
4.7 Положення про організацію та порядок
паркування транспортних засобів у м.
Одесі.

Відповідно до п. 6.1. договору термін
його дії визначений сторонами з 01.05.2012
р. по 30.04.2017 р.

Натомість, у Переліку спеціальних
земельних ділянок, відведених для
організації та провадження діяльності
із забезпечення паркування
транспортних засобів на території м.
Одеси, затвердженого рішенням Одеської
міської ради від 08.04.2011 р. № 520-VI, у
редакції станом на день укладення
оспорюваного договору, відсутнє
визначення в якості спеціальних місць
для паркування АДРЕСА_1 у м. Одесі, а
міститься лише визначення АДРЕСА_1
площею 1000 м2.

18.06.2012 р. між відповідачами було
укладено додаткову угоду № 2 до
договору № 277/К-КР-2012 від 18.04.2012 р.,
відповідно до якої у п.1.1 договору було
змінено адресу місць для паркування
(спеціально відведена автостоянка), на
яких надаються послуги, та зазначено
нову адресу: м. Одеса, АДРЕСА_1 площею
1087,5 м2.

Приймаючи рішення про визнання
недійсним договору № 277/К-КР-2012
балансоутримання місць для паркування
від 18.04.2012 р., місцевий господарський
суд виходив з того, що оспорюваний
договір укладено без проведення
конкурсу; під час укладання
оспорюваного договору були допущені
порушення норм законодавства, а саме,
були відсутні докази спеціального
відведення автостоянки, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1 у м.
Одесі та ця земельна ділянка не була
включена до переліку спеціальних
земельних ділянок, відведених для
організації та провадження діяльності
із забезпечення паркування
транспортних засобів на території м.
Одеси, як це передбачено ст. 266
Податкового кодексу України.

З урахуванням цього, господарський суд
дійшов до висновку, що вимога прокурора
щодо зобов'язання ФОП ОСОБА_4 повернути
на користь власника землі - Одеської
міської ради земельні ділянки
загальною площею 1087 м2 та зобов'язання
ФОП ОСОБА_4 звільнити на користь
Одеської міської ради самовільно
зайняті земельні ділянки загальною
площею 1127 м2, які розташовані в м. Одесі
по АДРЕСА_1 у придатному для
використання стані є повністю
обґрунтованою, підтвердженою
матеріалами справи, а тому підлягаючою
задоволенню.

Щодо вимоги прокурора про стягнення з
ФОП ОСОБА_4 119 485,31 грн. в якості шкоди,
спричиненої самовільним зайняттям
земельних ділянок, загальною площею 1127
м2, суд вважав, що ця вимога задоволенню
не підлягає, оскільки прокурором не
наведено передбаченої законом
наявності у сукупності вини, факту
заподіяння шкоди,
причинно-наслідкового зв'язку між
заподіяною шкодою та протиправною
поведінкою ФОП ОСОБА_4, а тому не
містить в собі правового підґрунтя.

Аналізуючи матеріали справи,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, судова колегія вважає,
що судом першої інстанції не було
досліджено усі обставини справи в їх
сукупності, що призвело до прийняття
помилкового судового рішення.

Так, враховуючи перевищення КП
"Парксервіс-Одеса" своїх повноважень
щодо укладання договору
балансоутримання місць для паркування,
що не були відведені для цього
відповідним рішенням Одеської міської
ради, суд правильно дійшов до висновку
про необхідність визнання такого
договору недійсним.

Між тим, судом не було враховано
приписи ч. 3 ст. 207 Господарського
кодексу України, якими встановлено, що
виконання господарського зобов'язання,
визнаного судом недійсним повністю або
в частині, припиняється повністю або в
частині з дня набрання рішенням суду
законної сили як таке, що вважається
недійсним з моменту його виникнення. У
разі якщо за змістом зобов'язання воно
може бути припинено лише на майбутнє,
таке зобов'язання визнається недійсним
і припиняється на майбутнє.

У пункті 2.7 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
№ 11, прийнятою за практикою
застосування судами України
законодавства з питань визнання
недійсними правочинів, роз'яснено, що
якщо зі змісту господарського договору
випливає, що зобов'язання за цим
договором може бути припинено лише на
майбутнє, оскільки неможливо повернути
усе одержане за ним (наприклад, вже
здійснене користування за договором
майнового найму (оренди), користування
електроенергією, спожиті послуги,
зберігання, здійснене за відповідним
договором, тощо), то господарський суд
одночасно з визнанням господарського
договору недійсним (за наявності
підстав для цього) зазначає в
резолютивній частині рішення, що
зобов'язання за договором припиняється
лише на майбутнє.

На це суд першої інстанції уваги не
звернув, враховуючи правову природу
оспорюваного договору, та не зазначив
про його визнання недійсним саме на
майбутнє.

Щодо задоволення вимог прокурора про
повернення переданої за договором №
277/К-КР-2012 від 18.04.2012 р. земельні ділянки
загальною площею 1087 м2 та нормативною
вартістю 723 687,75 грн., які
розташовані у м. Одесі уздовж АДРЕСА_1 у
придатному для використання стані,
колегія суддів вважає такі висновки
суду першої інстанції передчасними,
зробленими без ретельного
співставлення обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням виконавчого комітету
Одеської міської ради № 178 від 25.04.2013 р.,
в подальшому підтверджене рішенням
Одеської міської ради № 4267-VI від 17.12.2013
р., було вирішено ліквідувати КП
"Парксервіс-Одеса". Однак, станом на час
розгляду справи, згадана підприємство
не було виключено з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців.

Рішенням Одеської міської ради № 1889-VI
від 19.04.2012 р. були внесені зміни до
рішення Одеської міської ради від
20.09.2011р. № 1251-VI "Про затвердження
Положення про організацію та порядок
паркування транспортних засобів у
місті Одесі" та визначено комунальні
підприємства "Парксервіс-Одеса" та
"Одестранспарксервіс" уповноваженими
особами по здійсненню організації та
експлуатації майданчиків для платного
паркування транспортних засобів та
укладання договорів балансоутримання
місць для паркування на території м.
Одеси.

25 квітня 2013 року між КП
"Одестранспарксервіс" та ФОП ОСОБА_4
укладений договір № 178/К-КР-2013/03-01, за
умовами якого ФОП ОСОБА_4 надано право
організовувати та провадити
діяльність із надання паркування
транспортних засобів на місцях
паркування (спеціально відведена
автостоянка) загальною площею 1087 м2, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (750 м2),
АДРЕСА_1 (337,5 м2) у м. Одесі.

Строк дії договору визначений його
сторонами - до 30 квітня 2016 року.

При цьому, рішенням Одеської міської
ради від 16.04.2013 р. № 3350-VI були внесені
зміни до Переліку спеціальних
земельних ділянок, відведених для
організації та провадження діяльності
із забезпечення паркування
транспортних засобів на території м.
Одеси, затвердженого рішенням Одеської
міської ради № 1061-VI від 08.07.2011 р., та його
було доповнено земельними ділянками за
адресою: АДРЕСА_1 (337,50 м2).

Відтак, на час розгляду справи,
ураховуючи те, що зазначений договір №
178/К-КР-2013/03-01 від 25.04.2013 р., не визнаний у
встановленому законом порядку
недійсним, що надає право ФОП ОСОБА_4
здійснювати свою діяльність з
організації паркування транспортних
засобів на земельних ділянках по
АДРЕСА_1 у м. Одесі загальною площею 1087
м2, законних підстав для здійснення її
повернення не вбачається, що виключає
задоволення позовних вимог в цій
частині.

Судова колегія погоджується з доводами
заступника прокурора Одеської області
з приводу стягнення з ФОП ОСОБА_4 шкоди,
заподіяної самовільним зайняттям
земельних ділянок площею 1127 м2.

Статтею першою Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель" визначено, що
самовільне зайняття земельної
ділянки - будь-які дії, які свідчать про
фактичне використання земельної
ділянки за відсутності відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 211 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи несуть цивільну, адміністративну
або кримінальну відповідальність
відповідно до законодавства, зокрема,
за самовільне зайняття земельних
ділянок.

Частиною першою статті 5 зазначеного
Закону, положення якої узгоджуються з
приписами ст. 188 Земельного кодексу
України, передбачено, що державний
контроль за використанням та охороною
земель здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері здійснення
державного нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі.

Таким органом є Державна інспекція
сільського господарства України та її
територіальні органи.

Як вбачається з матеріалів справи,
04.03.2013 р. головним спеціалістом
Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області було
проведено перевірку дотримання вимог
чинного земельного законодавства ФОП
ОСОБА_4 при використанні земельних
ділянок за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1. За
її результатами держінспектором було
складено акт обстеження земельної
ділянки, в якому було зазначено те, що
ФОП ОСОБА_4 використовує дві земельні
ділянки загальною орієнтованою площею
0,24 га, розташовані за адресами: м. Одеса,
АДРЕСА_1 (перша земельна ділянка)
орієнтована площа - 0,17 га та АДРЕСА_1
(друга земельна ділянка) орієнтована
площа - 0,07 га під розміщення та
експлуатацію паркування транспортних
засобів на місцях для паркування
(спеціальна автостоянка).

25 березня 2013 року держінспектором
Держсільгоспінспекції в Одеській
області складено акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства, в якому підтверджено
використання зазначених вище
земельних ділянок площею 0,13 га без
правовстановлюючих документів.
Зокрема, було виявлено, що ФОП ОСОБА_4
використовує дві земельні ділянки,
розташовані за адресами: м. Одеса,
АДРЕСА_1 (перша земельна ділянка) площею
- 0,1647 га та АДРЕСА_1 (друга земельна
ділянка) площею 0,0567 га (згідно
геодезичної зйомки, виконаної ДП
"Одеський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою"), а
всього площею 0,2414 га, - під розміщення
та експлуатацію паркування
транспортних засобів на місцях для
паркування (спеціальна автостоянка).
Вищезазначені земельні ділянки
обладнані парканами та встановлені
шлагбауми.

Загальна частина земельних ділянок
площею 0,1087 га (перша ділянка площею 0,075
га; друга ділянка площею 0,337 га)
використовуються на підставі договору
балансоутримання місць для паркування
№ 274/К-КР-2012 від 18.04.2012 р., укладеного із
КП "Парксервіс-Одеса". Остання частина
загальних земельних ділянок площею 0,1127
га, а саме: 1-а земельна ділянка площею
0,8970 га та 2-а земельна ділянка площею 0,230
га використовуються без будь-яких
правовстановлюючих документів на
землекористування. Зазначені дані
засновані на геодезичній зйомці,
розробленої ДП "Одеський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою".

Тобто, було встановлено користування
ФОП ОСОБА_4 земельних ділянок площею, що
перевищує визначену оспорюваним
договором № 277/К-КР-2012 від 18.04.2012 р.

25 березня 2013 року
Держсільгоспінспекцією було видано
припис за № 000162, яким ФОП ОСОБА_4 було
зобов'язано у 30-денний строк усунути
виявлені порушення земельного
законодавства.

Однак 12 липня 2013 року Одеським окружним
адміністративним судом по справі №
815/3744/13-а постановлено скасувати
зазначений припис. Ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19 листопада 2013 року судове рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

Натомість, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 27
травня 2014 року судові рішення
адміністративних судів першої та
апеляційної інстанції скасовані, а
справа № 815/3744/13-а передана на новий
розгляд.

До того ж, 19 червня 2013 року
Держсільгоспінспекцією в Одеській
області проведена перевірка виконання
припису від 25.03.2013 р. № 000162. За її
результатами, оформленими актом від
19.06.2013 р., виявлено неусунення ФОП
ОСОБА_4 порушень земельного
законодавства, встановлених раніше, та
підтверджено факт самовільного
зайняття земельних ділянок площею 1127
м2.

У зв'язку з цим, Держсільгоспінспекцією
в Одеській області виданий припис №
001185 від 19.06.2013 р., яким ФОП ОСОБА_4
зобов'язувався у 30-денинй строк усунути
зазначені порушення земельного
законодавства.

Матеріали справи не містять доказів
визнання незаконними дій
держінспектора Держсільгоспінспекції
в Одеській області, та не містять
доказів оскарження останнього припису
про зобов'язання усунути виявлені
порушення земельного законодавства.

Більш того, Інспекцією з благоустрою м.
Одеси, враховуючи те, що майданчики для
паркування є об'єктами благоустрою, під
час перевірки діяльності автостоянки
ФОП ОСОБА_4, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, також було виявлено факт
самовільного зайняття земельних
ділянок та встановлення малої
архітектурної форми без дозвільних
документів, про що складено 2 протоколи
про адміністративне правопорушення за
ст. 152 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Фахівцями Держсільгоспінспекції в
Одеській області, на підставі даних
щодо виявленої площі самовільно
зайнятої земельної ділянки, у
відповідності до вимог Методики
визначення розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання
земельних ділянко не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового
покриву) родючого шару ґрунту) без
спеціального дозволу", затверджену
постановою Кабінету Міністрів України
від 25.07.2007 р. № 963, розрахована шкода,
заподіяна ФОП ОСОБА_4, яка становить 119
485,31 грн.

Відповідно до частини 2 статті 152
Земельного кодексу України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Враховуючи наявність факту
самовільного зайняття ФОП ОСОБА_4
земельної ділянки площею більшою, ніж
було передбачено договором, без
відповідного на те рішення органу
місцевого самоврядування, що
підтверджується матеріалами справи,
колегія суддів приходить до висновку
про обґрунтованість вимог заступника
прокурора Одеської області в частині
стягнення з ФОП ОСОБА_4 119 485,31 грн. шкоди,
завданої самовільним зайняттям
земельної ділянки, та їх задоволення.

Одночасно з цим, позовні вимоги
заступника прокурора Одеської області
щодо зобов'язання ФОП ОСОБА_4 звільнити
на користь Одеської міської ради
самовільно зайняті земельні ділянки
загальною площею 1127 м2 та нормативною
вартістю 749 973,42 грн., що
знаходяться по АДРЕСА_1 у м. Одесі,
судова колегія вважає, ураховуючи
надані позивачем у підтвердження
позову документи, такими, що не
підлягають задоволенню.

Так, на підставі статті 124 Конституції
України, частини першої статті 4-5,
частини першої статті 84 Господарського
процесуального кодексу України судові
рішення ухвалюються іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій її
території.

Згідно із ч. 2 ст. 13 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними і юридичними особами та їх
об'єднаннями на всій території України.

Зазначена правова норма втілена у
положеннях господарського
процесуального законодавства (стаття
115 ГПК України).

Рішення з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі (п. 1
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
р. № 6).

Системний аналіз зазначених положень
чинного законодавства дозволяє дійти
до висновку про те, що окрім законності
та обґрунтованості, рішення повинно
відповідати й іншим вимогам, до яких
належить вичерпність (повнота),
визначеність, точність, зрозумілість.

Кожне судове рішення має свідчити про
реалізацію конституційних принципів,
на яких заснований весь судовий процес.
Будь-яке судове рішення за наслідками
розгляду справи покликане внести
юридичну визначеність у спірні
правовідносини.

Без визначеності судового рішення не
може бути судового захисту, навпаки,
таке рішення може підірвати авторитет
правосуддя.

Згідно з правовою позицією,
відображеною у рішенні
Конституційного Суду України від 25
квітня 2012 року № 11-рп/2012, невиконання
судового рішення загрожує сутності
права на справедливий розгляд судом,
що, у свою чергу, буде суперечити статті
6 Європейської Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод.

Встановивши факт самовільного
зайняття ФОП ОСОБА_4 земельної ділянки
площею більшою на 1127 м2, ніж передбачено
рішенням Одеської міської ради та
оспорюваним договором № 274/К-КР-2012 від
18.04.2012 р., між тим, з матеріалів справи
неможливо чітко визначити яку саме
земельну ділянку належить звільнити
ФОП ОСОБА_4 на користь Одеської міської
ради, адже матеріалами справи
самовільно зайняту відповідачем
земельну ділянку не ідентифіковано ні
на схемі до акту обстеження від 04.03.2013
р., ні схемою до акту перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства від 25.03.2013 р., ні схемою до
акту перевірки від 19.06.2013 р., складеними
Держсільгоспінспекцією в Одеській
області. Цього не визначено навіть на
геодезичній зйомці, розробленої ДП
"Одеський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою".

Враховуючи відсутність конкретного
визначення, яку саме земельну ділянку
слід зобов'язати звільнити, це стане
наслідком неможливості виконання
постановленого судового рішення з
цього приводу, що, у свою чергу,
викликає необхідність відмови у
задоволені вимог заступника прокурора
Одеської області.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що оскаржуване рішення
господарського суду Одеської області
не відповідає обставинам справи та
підлягає скасування з постановленням
нового судового рішення, яким позовні
вимоги заступника прокурора Одеської
області належить задовольнити
частково, а саме: визнати недійсним
договір № 277/К-КР-2012 від 18.04.2012 р. на
майбутнє, та стягнути з ФОП ОСОБА_4 119
485,31 грн. в якості шкоди, спричиненої
самовільним зайняттям земельних
ділянок загальною площею 1127 м2, які
розташовані по АДРЕСА_1 у м. Одесі, а
також судового збору за розгляд справи
в суді першої та апеляційної інстанції,
пропорційно задоволеним позовним
вимогам. В решті позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу заступника
прокурора Одеської області
задовольнити частково, а рішення
господарського суду Одеської області
від 31.03.2014 року по справі № 916/927/13 -
скасувати, позов задовольнити
частково.

2. Визнати недійсним договір
балансоутримання місць для паркування
№ 277/К-КР-2012 від 18.04.2012р., укладений між
комунальним підприємством
"Парксервіс-Одеса" та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 на майбутнє.

3. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 (68510, Одеська область,
АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1)
на користь Державного бюджету України
та спеціальних фондів місцевих
бюджетів (місцевого бюджету Одеської
міської ради) 119 485, 31 грн., зарахувавши
кошти на аналітичний рахунок,
відкритий в Головному управлінні
Державної казначейської служби
України в Одеській області за
балансовим рахунком № 3311 «Кошти, які
підлягають розподілу між Державним і
місцевими бюджетами» по коду
класифікації доходів бюджету 24062100 за
наступними реквізитами: р/р 0011,
банк одержувача ГУДКСУ в
Одеській області, МФО 815013, код 3789104.

4. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 (68510, Одеська область,
АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1)
на користь Державного бюджету України
(р/р 2002, отримувач ГУ ДКСУ в
Одеській області, , банк
отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області,
МФО 828011, код класифікації: 22030001)
судовий збір в сумі 1792,28 грн. за розгляд
справи в суді першої та апеляційної
інстанціях.

5. Стягнути з комунального
підприємства "Парксервіс-Одеса" (65039, м.
Одеса. вул. Канатна, 134, код 38016923) на
користь Державного бюджету України (р/р
2002, отримувач ГУ ДКСУ в Одеській
області, , банк
отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області,
МФО 828011, код класифікації: 22030001) - 1792,28
грн. судового збору за розгляд справи в
суді першої та апеляційної інстанціях.

6. В решті позовних вимог
відмовити.

7. Накази доручити видати
господарському суду Одеської області.

Повний текст постанови складено та
підписано 26.06.2014р.

Головуючий суддя
В.В. Лашин

Суддя
О.Ю. Аленін

Суддя
О.Л. Воронюк