донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

23.06.2014 справа №908/234/14

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко
Н.В.

Суддів: Гези Т.Д., М'ясищева А.М.

Секретар: Прожерін О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу Державного
підприємства «Дарницький
вагоноремонтний завод», м. Київ

на рішення господарського суду
Запорізької області від 14.04.2014р. (повний
текст від 18.04.2014р.) у справі №908/234/14
(суддя Серкіз В.Г.)

за позовом Державного підприємства
«Дарницький вагоноремонтний завод», м.
Київ

до Приватного підприємства «Крафт», м.
Запоріжжя

за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Державного
комунального підприємства «Прибій», м.
Бердянськ Запорізької області

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство
«Дарницький вагоноремонтний завод», м.
Київ звернувся до господарського суду
Запорізької області з позовом до
відповідача, Приватного підприємства
«Крафт», м. Запоріжжя, за участю третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Державного
комунального підприємства «Прибій», м.
Бердянськ Запорізької області про
визнання за позивачем права власності
на павільйон-їдальню «Чайка» інв. №710031;
будиночки дерев'яні (24шт.) - інв. №710032, що
знаходяться за адресою: Україна,
Запорізька обл., м. Бердянськ, вул.
Маяковського, 83.

Рішенням від 14.04.2014р. господарський суд
Запорізької області відмовив позивачу
у задоволенні заявленого позову у
повному обсязі з посиланням на те, що
надані останнім інвентарні картки не
містять інформації щодо кількості
одиниць будиночків та місця їх
розташування, а також інформації щодо
місця розташування павільйону «Чайка»,
крім того, з наданих до матеріалів
справи документів неможливо визначити
спірне майно за індивідуальними
ознаками. Суд першої інстанції також
зазначив, що предметом договору
купівлі-продажу, за яким відповідач
набув права власності на спірне майно,
та предметом договору від 1987 року є
різне майно, а отже позивачем не
доведене його право власності на
спірні об'єкти, тому підстави для
задоволення позову відсутні.

Позивач, Державне підприємство
«Дарницький вагоноремонтний завод», з
винесеним рішенням не погодився та
звернувся до Донецького апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати та заявлені
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги заявник посилається на те, що
господарський суд дійшов
необґрунтованих висновків про
неможливість встановити перебування
на обліку позивача саме спірного майна,
оскільки з наданих останнім
бухгалтерських довідок чітко
вбачається облікування на балансі ДП
«Дарницький ВРЗ» об'єктів під номерами
710031 та 710032. Крім того, за висновком
скаржника, серед об'єктів, проданих
відповідачу за договором від 29.07.2003р.,
присутні і належні позивачу об'єкти, що
безпідставно було спростовано судом
першої інстанції. Відносно тверджень
суду про відсутність в матеріалах
справи доказів на підтвердження права
власності позивача на спірне майно
апелянт зазначає, що ухвалою
господарського суду Запорізької
області від 13.03.2014р. було направлено
інформаційний запит до Реєстраційної
служби Бердянського МУЮ Запорізької
області про надання довідки (витягу)
щодо земельної ділянки за адресою:
Запорізька обл., м. Бердянськ, вул.
Маяковського, 83, та нерухомого майна, що
на ній розташовано. Проте, за
твердженням скаржника, суд першої
інстанції прийняв необґрунтоване
рішення без отримання відомостей від
вказаного органу та надання їм
належної правової оцінки.

Вищевикладене, на думку скаржника, є
підставою для скасування незаконного
та необґрунтованого рішення суду
першої інстанції.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились з невідомих підстав, про
час та місце його проведення були
повідомлені належним чином.
Враховуючи, що ухвалами про порушення
апеляційного провадження та
відкладення розгляду справи явка
представників сторін не визнавалась
обов'язковою, апеляційний
господарський суд вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу за
відсутності представників сторін за
наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі розгляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.01.1987 між фірмою побутових послуг
«Чайка» (виконавцем) та Дарницьким
вагоноремонтним заводом (замовником)
було укладено договір на проживання у
літніх містечках фірми «Чайка», за
умовами якого замовник зобов'язався
виготовити та здійснити встановлення
будиночків літнього типу (креслення
Дарницького ВРЗ №01.08.009.00) у кількості 40
одиниць на майданчику фірми «Чайка»
пляж «Лазурний», а встановлені
будиночки було вирішено передати
безоплатно з балансу Дарницького ВРЗ
на баланс фірми «Чайка».

Замовник приймає пайову участь у
будівництві їдальні шляхом виділення
визначених пунктом 6 договору
матеріалів.

Пунктом 7 договору визначено, що його
укладено до 2000р. із врахуванням
щорічної пролонгації на предмет
підтвердження змін, що виникають в
експлуатації літнього містечка.

В подальшому рішенням Виконавчого
комітету Бердянської міської ради від
22.06.2001р. № 369 «Про надання у
користування земельних ділянок» було
затверджено матеріали інвентаризації
та надано у постійне користування ДКП
«Прибій» земельну ділянку площею
3,5081га, розташовану по вул.
Маяковського, 120 для розміщення та
обслуговування бази відпочинку
«Лазурна - 1».

Згідно протоколу №1 від 25.07.2003р. про
проведення цільового аукціону,
Бердянська МДПІ в Запорізькій області
на підставі рішення Бердянської МДПІ №
24 від 20.03.2002р. про застосування заходів
погашення податкового боргу платника
податків ДКП «Прибій» за рахунок
стягнення його активів, виставила на
аукціон комплекс будівель та споруд
бази відпочинку «Лазурна - 1» по вул.
Маяковського, 83 в м. Бердянськ
Запорізької області у складі: основна
будівля літ. А площею 197,2 кв.м., основна
будівля літ. Б площею 39,6 кв.м., ганок до
літ. Б, козирок до літ. Б, основна
будівля літ. В площею 33,2 кв.м., вбиральня
літ. З, душ літ. К, душ літ. Н, вбиральня
літ. Г, душ літ. Ж, вмивальня літ. Д,
ворота №1, хвіртка №2, паркан
№3,світ.опори №4, замощення №І, ІІ,ІІІ,
IV, будиночки дерев'яні у кількості 50
штук (інв. №№ 019-032, 042-077), будиночки
металеві в кількості 13 штук (інв. №№
078-090), що належать територіальній
громаді м. Бердянська в особі
Бердянської міської ради на підставі
свідоцтва на право власності САА № 307352,
виданого ВК Бердянської міської ради
05.06.2003. Реєстраційний номер об'єкту №
1356989, згідно Витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно № 947512 від
08.07.2003, серія ВАА № 728411.
Балансоутримувач - ДКП «Прибій». Об'єкт
продажу розташований на земельній
ділянці площею 35081,0кв.м.

Згідно вищевказаного протоколу №1 від
25.07.2003р. переможцем аукціону визнано
Приватне підприємство «Крафт», з яким
29.07.2003р. Бердянською МДПІ було укладено
договір купівлі-продажу № 18Н.

За умовами зазначеного договору
Бердянська МДПІ зобов'язалась передати
у власність ПП «Крафт» комплекс
будівель та споруд бази відпочинку
«Лазурна - 1» по вул.
Маяковського, 83 в м. Бердянськ
Запорізької області, а саме: основна
будівля літ. А площею 197,2 кв.м., основна
будівля літ. Б площею 39,6 кв.м., ганок до
літ. Б, козирок до літ. Б, основна
будівля літ. В площею 33,2 кв.м., вбиральня
літ. З, душ літ. К, душ літ. Н, вбиральня
літ. Г, душ літ. Ж, вмивальня літ. Д,
ворота №1, хвіртка №2, паркан
№3,світ.опори №4, замощення №І, ІІ,ІІІ,
IV, будиночки дерев'яні у кількості 50
штук (інв. №№ 019-032, 042-077) і металеві в
кількості 13 штук (інв. №№ 078-090),
розташовані на земельній ділянці
площею 35081,0кв.м., а ПП «Крафт», в свою
чергу, зобов'язалось прийняти об'єкт та
сплатити його вартість відповідно до 2
розділу даного договору.

Пунктом 1.4 вказаного договору
визначено, що продавець (Бердянська
МДПІ) гарантує і підтверджує, що на
момент підписання договору об'єкт був
описаний в установленому діючим
законодавством України порядку і на
законних підставах знаходиться у
податковій заставі продавця; продавець
не володіє інформацією про наявність
окрім податкової інших застав, арештів,
заборони відчуження об'єкта.

Відповідно до п.п.4.1, 4.2, 4.4 договору
право власності на об'єкт переходить до
покупця з дня здійснення повної оплати
за об'єкт. Передача об'єкта продавцем та
прийняття його покупцем
підтверджується актом
приймання-передачі, підписаним
сторонами протягом 3 банківських днів з
моменту отримання продавцем
повідомлення відділення
Держказначейства про зарахування
всієї суми сплачених покупцем коштів
до бюджету. Акт приймання-передачі є
невід'ємною частиною даного договору.
Отримане покупцем право власності на
об'єкт підлягає обов'язковій
реєстрації в БТІ м. Бердянська.

Разом з цим, за твердженням позивача,
серед переліку проданих з вищевказаним
договором об'єктів були 40 одиниць
будиночків літнього типу, виготовлених
за договором на проживання у літніх
містечках фірми «Чайка» від 24.01.1987р., та
які обліковуються на балансі ДП
«Дарницький вагоноремонтний завод» в
якості нетитульних споруд під номерами
710031 та 710032 (інвентарні картки №710032
обліку основних засобів на будиночки
дерев'яні (нетитульні споруди), введені
в експлуатацію 01.04.1989р., балансовою
вартістю 200024,87грн. та № 710031 обліку
основних засобів на павільйон «Чайка»,
введений в експлуатацію 01.07.1989р.,
балансовою вартістю 14138, 83грн.). При
цьому, як зазначає позивач, 30.10.2003р.
прокуратурою Хортицього району м.
Запоріжжя в межах кримінальної справи
№420307пр було встановлено незаконність
купівлі-продажу вищезазначеного майна,
а також підтверджено право власності
на нього саме за позивачем. Проте,
жодного доказу на підтвердження
викладеного ДП «Дарницький
вагоноремонтний завод» до матеріалів
справи не надано.

В матеріалах справи наявний лист
Бердянської міжрайонної прокуратури
від 22.04.2013р. № 179-13, згідно відомостей
якого земельну ділянку по вул.
Маяковського, 120 у м. Бердянськ було
зареєстровано за ДКП «Прибій». 24.02.2005р.
право постійного користування за ДКП
«Прибій» на зазначену земельну ділянку
припинено на підставі рішення сесії
Бердянської МР №2 від 24.02.2005р. у зв'язку
з переоформленням на ТОВ «Городок».
Згідно Книг записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю, Книг записів реєстрації
договорів оренди та Книг записів
реєстрації державних актів на право
постійного користування землею на
даний час відсутні дані щодо наявності
зареєстрованого права власності або
користування на земельну ділянку по
вул. Маяковського, 120 м. Бердянськ.

Крім того, за даними вказаного листа
прокуратури, на даний час триває
перевірка щодо використання
державного майна ДП «Дарницький
вагоноремонтний завод». Проте,
відомості про хід такої перевірки або
її результати в матеріалах справи
також відсутні.

Враховуючи викладене і посилаючись на
те, що ДП «Дарницький вагоноремонтний
завод» є законним власником і
добросовісним набувачем вищевказаного
нерухомого майна, що підтверджено
достатніми та необхідними документами,
проте ПП «Крафт» перешкоджає йому у
реалізації та оформленні права
власності, позивач звернувся до
господарського суду Запорізької
області з відповідним позовом. При
цьому, позовні вимоги обґрунтовані
посиланням на приписи ст.ст.15, 16, 316, 317,
320, 321, 328, 375, 386, 392, 876 ЦК України та ст.90 ЗК
України.

Як вже зазначалось вище, господарський
суд Запорізької області відмовив
позивачу у задоволенні заявленого
позову в повному обсязі.

Оцінюючи правильність застосування
місцевим господарським судом норм
чинного законодавства, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті 15
ЦК, частина перша статті 1 ГПК України).

Згідно положень ст. 328 Цивільного
кодексу України, право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності. Власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Статтею 392 ЦК України також
встановлено, що власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

З матеріалів справи вбачається, що
підставою для визнання за позивачем
права власності на спірні об'єкти
позивачем визначено умови договору від
24.01.1987р. та інвентарні картки №710032 та
№710031.

Разом з цим, в матеріалах справи
відсутні докази того, що фірма
побутових послуг «Чайка», з якою
позивачем укладав договір від 24.01.1987р.,
та ДКП «Прибій» є одним і тим самим
суб'єктом господарювання, назва якого
змінилась внаслідок переоформлення.
Крім того, умови договору від 24.01.1987р. та
інвентарні картки №710032 і №710031 не
містять відомостей про
місцезнаходження спірних об'єктів, їх
індивідуальні ознаки, за якими можна
було б достеменно встановити, що серед
складу об'єкта, описаного Бердянською
МДПІ та переданого ПП «Крафт» за
договором купівлі-продажу у 2003 році,
враховуються об'єкти, які за
результатами будівництва у 1987 році
залишились на балансі позивача.
Посилання позивача на те, що вказаний
факт встановлено перевіркою,
проведеною в рамках кримінальної
справи, не підтверджено жодним
документом чи доказом у даній справі.

Ухвалою від 02.06.2014р. Донецький
апеляційний господарський суд
зобов'язував позивача надати докази в
підтвердження індивідуальних ознак та
місцезнаходження спірних об'єктів,
докази переоформлення фірми побутових
послуг «Чайка» у ДКП «Прибій», докази
приналежності спірного майна
відповідачу, результати прокурорської
перевірки в межах кримінальної справи
№420307пр, а також перевірки Бердянської
міжрайонної прокуратури, проведеної у
2013 році, проте вищевказані вимоги суду
виконані не були, витребувані
документи до матеріалів справи не
надані. Відповідачем також не було
виконано вимоги суду відносно надання
акту приймання-передачі об'єкта згідно
п.4.2 договору №18Н від 29.0.2003р., а також
доказів приналежності спірного майна
ПП «Крафт». Крім того, вищевказаною
ухвалою про відкладення розгляду
справи апеляційний господарський суд
витребував у Бердянської МДПІ в
Запорізькій області акт
приймання-передачі об'єкта згідно п.4.2
договору №18Н від 29.0.2003р., проте листом
№8330/10/10 від 16.06.2014р. вказаний орган
повідомив суд про неможливість надання
витребуваних документів у зв'язку з
закінченням терміну їх зберігання.

Вищевикладене дає підстави для
висновку про те, що господарський суд
першої інстанції вірно зазначив про
відсутність в матеріалах справи
будь-яких доказів на підтвердження
права власності позивача на спірне
майно, а отже - відсутність підстав для
задоволення заявленого позову.

З огляду на наведене, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку,
що відповідно до вимог ст. 43 ГПК
України, рішення господарського суду
Запорізької області від 14.04.2014р. у
справі №908/234/14 ґрунтується на
об'єктивному розгляді обставин справи,
які мають суттєве значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
тому підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги не знайшли
свого підтвердження, спростовуються
матеріалами та обставинами справи,
тому судовою колегією до уваги не
приймаються.

Витрати зі сплати судового збору за
подання апеляційної скарги в порядку
ст. 49 ГПК України підлягають віднесенню
на заявника.

Приймаючи до уваги викладене,
керуючись ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103,
ст.105 ГПК України, Донецький
апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду
Запорізької області від 14.04.2014р. (повний
текст від 18.04.2014р.) у справі №908/234/14 -
залишити без змін.

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Дарницький
вагоноремонтний завод», м. Київ на
рішення господарського суду
Запорізької області від 14.04.2014р. (повний
текст від 18.04.2014р.) у справі №908/234/14 -
залишити без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В.
Будко

Судді: Т.Д. Геза

А.М. М’ясищев

Надруковано примірників-6: 1-у справу,
1-позивачу, 1-відповідачу, 1-третій особі,
1-господарському суду, 1-ДАГС