ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2014 р.Справа №
5017/3757/2012Одеський апеляційний
господарський суд у складі:

Головуючого судді Ліпчанської Н.В.

Суддів Мацюри П.Ф., Лисенко В.А.

При секретарі судового засідання
Стеблиненко В.С.

За участю представників сторін:

Від позивача - Турчанінов Ю.М., за
довіреністю № 32, від 25.06.2014 р.;

Від позивача - Константинов В.В., за
довіреністю № 516-4, від 24.02.2014р.;

Від позивача - Гудима Т.П., за
довіреністю № 3815-4, від 10.12.2013р.;

Від прокуратури - Лянна О.А., за
посвідченням № 005252, від 22.09.2012р.;

Від відповідача - Самодурова Н.В., за
довіреністю № 556, від 13.11.2013 р.

Представник Виконавчого комітету
Одеської міської ради в судове
засідання не з'явився. Про час, дату та
місце його проведення повідомлений
належним чином.

Розглянувши апеляційну скаргу
Прокуратури міста Одеси в інтересах
держави в особі Одеської міської ради

на рішення господарського суду
Одеської області від 19.12.2013р.

по справі № 5017/3757/2012

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНФОКС"

до Одеської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Виконавчого комітету Одеської міської
ради

про стягнення 321 561 518,81 грн.,

Встановив:

У грудні 2012р. Товариство з
обмеженою відповідальністю (Далі - ТОВ
"ІНФОКС") звернулось до господарського
суду Одеської області з позовом до
Одеської міської ради про стягнення (в
остаточній редакції - т.2 а.с. 77) 337 929
205,08грн., з яких: 258 648 837грн. втрати від
різниці між затвердженими
відповідачем та економічно
обґрунтованими тарифами на послуги з
водопостачання та водовідведення в м.
Одесі за 2008-2010р.р., 23 336 204,22 грн. річні
відсотки з вищезазначеного боргу, 402 297
68,22 грн., на які збільшився означений
борг внаслідок інфляції; решту
складають заборгованість з
муніципальної адресної допомоги за
2009-2012р.р., річні та інфляційні відсотки
з боргу за адресну допомогу, витрати на
відновлення мереж відповідача,
утримання бюветів, фонтанів, житлового
будинку; вартість періодичного
перекачування води з Хаджибейського
лиману до Чорного моря та борги 57
комунальних підприємств, щодо яких
відповідачем прийнято рішення про
ліквідацію.

В обґрунтування позовних вимог,
ТОВ „ІНФОКС" з посилається на норми ст.
ст. 629 ЦК України, ст. 30 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV
від 24.06.2004 р., ст. ст. 20, 193 ГК України, ст. 28
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", Порядок
формування тарифів на послуги
водопостачання та водовідведення,
договір сторін про співпрацю від 17.12.03р.
Позивач вказує на те, що внаслідок
винної бездіяльності відповідача з
приведення тарифів на послуги позивача
у відповідність до економічно
обґрунтованих, він повинен оплатити
різницю на підставі чинного
законодавства.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 20.03.2013 року,
залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 20.06.2013 року, позов ТОВ "ІНФОКС"
задоволено частково, а саме: стягнуто з
Одеської міськради 321 561 518,81 грн., з яких:
804 321 00,00 грн. - сума на відшкодування
різниці за 2008 рік між встановленими
тарифами на водопостачання і
водовідведення та економічно
обґрунтованими витратами на
виробництво цих послуг, 9 651 852,00 грн. -
розмір трьох відсотків річних і 22 440 555,90
грн. інфляційних втрат за прострочення
виконання зобов'язання по
відшкодуванню вказаної різниці, 99 711
600,00 грн. - сума на відшкодування
різниці за 2009 рік між встановленими
тарифами на водопостачання і
водовідведення та економічно
обґрунтованими витратами на
виробництво цих послуг, 8 974 044,00 грн. -
розмір трьох відсотків річних і 13 760 200,80
грн. інфляційних втрат за прострочення
виконання зобов'язання по
відшкодуванню вказаної різниці, і 78 505
137,00 грн. - сума на відшкодування
різниці за 2010 рік між встановленими
тарифами на водопостачання і
водовідведення та економічно
обґрунтованими витратами на
виробництво цих послуг, а також 4 710 308,22
грн. - розмір трьох відсотків річних і 3
375 720,89 грн. інфляційних втрат за
прострочення виконання зобов'язання по
відшкодуванню вказаної різниці. В
частині стягнення з Відповідача 35 191,00
грн. заборгованості адресної
муніципальної допомоги по сплаті
житлово-комунальних послуг,
провадження у справі припинено. В іншій
частині позову відмовлено та стягнуто
з Відповідача на користь Позивача 61 310,35
грн. судового збору.

В процесі перегляду судових
рішень за касаційною скаргою
заступника прокурора Одеської області,
Постановою Вищого господарського суду
України від 19.11.2013р., зазначені рішення
були скасовані, а справу направлено на
новий розгляд до господарського суду
Одеської області.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 19.12.2013р. (Суддя -
Меденцев П.А.) позовні вимоги ТОВ
"ІНФОКС" задоволені в повному обсязі.

Господарський суд стягнув з з
Одеської міської ради на користь ТОВ
„ІНФОКС" суму в розмірі 321 561 518,81 грн., з
яких: - 80 432 100,00 грн. - сума на
відшкодування різниці за 2008 рік між
встановленими тарифами за послуги
водопостачання та водовідведення та
економічно обґрунтованими витратами
на виробництво цих послуг; - 9 651 852,00 грн.
- розмір 3 % річних за прострочення
виконання зобов'язання по сплаті цієї
суми; - 22 440 555,90 грн. - розмір інфляційних
збитків у зв'язку із простроченням
виконання зобов'язання по сплаті цієї
суми; - 99 711 600,00 грн. - сума на
відшкодування різниці за 2009 рік між
встановленими тарифами за послуги
водопостачання та водовідведення та
економічно обґрунтованими витратами
на виробництво цих послуг; - 8 974 044,00 грн.
- розмір 3% річних за прострочення
виконання зобов'язання по сплаті цієї
суми; - 13 760 200,80 грн. - розмір інфляційних
збитків у зв'язку із простроченням
виконання зобов'язання по сплаті цієї
суми; - 78 505 137,00 грн. - сума на
відшкодування різниці за 2010 рік між
встановленими тарифами за послуги
водопостачання та водовідведення та
економічно обґрунтованими витратами
на виробництво цих послуг; - 4 710 308,22 грн.
- розмір 3% річних за прострочення
виконання зобов'язання по сплаті цієї
суми; - 3 375 720,89 грн. - розмір інфляційних
збитків у зв'язку із простроченням
виконання зобов'язання по сплаті цієї
суми. Також, суд стягнув Одеської
міської ради на користь ТОВ „ІНФОКС"
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 61 310, 35 грн.

Не погоджуючись з зазначеним
рішенням господарського суду першої
інстанції, заступник прокурора м. Одеси
в інтересах держави в особі Одеської
міської ради звернувся з апеляційною
скаргою, в якій вказує на порушення
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
зокрема ст.ст. 37; 54 Закону України „Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів"; Постанови
Кабінету Міністрів України від 25.04.2008р.
№440; ст.ст. 34, 53 Закону України „Про
державний бюджет на 2009 рік"; Постанови
Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р.
№193; ст. 33 Закону України „Про
державний бюджет України на 2010 рік",
Постанови Кабінету Міністрів України
від 11.06.2012р. №517; ст.111-12 ГПК України, в
зв'язку з чим прийняте рішення є
незаконним та підлягає скасуванню,
відповідно до п.4 ч.1 ст.104 ГПК України.

В апеляційній скарзі
зазначається про те, що в порушення
вимог ст.ст.251-256; 264 Цивільного Кодексу
України, господарським судом
безпідставно відмовлено у задоволенні
клопотання Одеської міської ради про
застосування наслідків позовної
давності, оскільки на думку суду, були
підстави для переривання перебігу
строку позовної давності.

Крім цього, в порушення вимог
ст.111-12 ГПК України, господарський суд
стягуючи значну суму коштів, не виконав
Постанову ВГСУ від 19.11.2013р., та не
встановив. чи передбачалось на
означені періоди в бюджеті м. Одеси
витрати на відшкодування різниці в
тарифах на послуги водопостачання та
водовідведення, чи не
перераховувались кошти на ці витрати з
державного бюджету України.

Висновки суду, що з'ясування цих
обставин є недоречним, оскільки вони не
звільняють відповідача від обов'язку
компенсувати різницю в тарифах, не
відповідають вимогам Закону України
„Про державний бюджет України на 2009 -
2010 роки".

У відзиві на апеляційну скаргу та у
судовому засіданні представник ТОВ
„ІНФОКС" спростовував доводи
апеляційної скарги та просив залишити
її без задоволення, а оскаржене рішення
- без змін, як законне та обґрунтоване.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
сторін, судова колегія прийшла до
висновку про задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи,
рішенням Одеської міськради № 2038-XXIV
від 17.12.2003 року було затверджено проект
договору оренди цілісного майнового
комплексу комунального підприємства
"Одесводоканал" в цілому (додаток № 1)
та доручено Одеському міському голові
укласти договір оренди зазначеного
майнового комплексу (т.1 а.с. 14).

На виконання вказаного рішення
Одеської міськради № 2038-XXIV, 17.12.2003 року
між Одеською міськрадою в особі
міського голови (Орендодавець) і ТОВ
"Інфокс" (Орендар) було укладено договір
оренди цілісного майнового комплексу
КП "Одесводоканал" (далі - Договір
оренди), згідно пунктів 1.1., 1.4., 1.5. якого,
Орендодавець передає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
цілісний майновий комплекс КП
"Одесводоканал", склад і вартість якого
визначено відповідно до наведених акту
оцінки, протоколу про результати
інвентаризації та передавального
балансу цілісного майнового комплексу
КП "Одесводоканал", складеного станом
на 30.09.2003 року, вартість якого становить
285566200 грн. Після укладення цього
договору КП "Одесводоканал"
реорганізовується шляхом приєднання
до Орендаря в установленому
законодавством порядку. Орендар
виступає правонаступником усіх прав та
обов'язків реорганізованого КП
"Одесводоканал".

При цьому, пунктом 8.5. Договору оренди
передбачався обов'язок Орендодавця по
затвердженню тарифів на послуги
водопостачання та водовідведення для
всіх груп водокористувачів згідно з
порядком формування тарифів на послуги
з централізованого водопостачання та
водовідведення, затвердженого наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України № 139 від 27.06.2001 року (а.с. 14-26).

Крім того, 17.12.2003 року між Одеською
міською радою в особі міського голови
(Орендодавець) і ТОВ "Інфокс" (Орендар)
було укладено договір про співпрацю
(далі - Договір про співпрацю),
предметом якого є досягнення загальної
мети сторонами по якісному наданню
послуг водопостачання та
водовідведення в м. Одесі відповідно до
чинного законодавства, пунктами 7.2 і 7.3
якого встановлювалось, що у випадках
зміни ставок платежів, податків,
мінімального рівня заробітної плати,
ставок орендної плати, інших
обов'язкових платежів і зборів, змін
тарифів на паливно-енергетичні
матеріали, Орендар розробляє
пропозиції щодо впровадження нових
тарифів або корегування чинних тарифів
на послуги водопостачання та
водовідведення, та надає їх на
затвердження (узгодження) виконавчому
комітету Одеської міськради. У свою
чергу, виконавчий комітет на протязі
20-ти календарних днів з моменту подачі
пакету документів, приймає рішення про
затвердження нових тарифів або надає
мотивовану письмову відмову (т. 1 а.с.
26-28).

Для експлуатації цілісного майнового
комплексу КП "Одесводоканал", ТОВ
"Інфокс" було створено філію
"Інфоксводоканал". Рішенням
виконавчого комітету Одеської
міськради № 349 від 19.04.2007 року, було
встановлено тарифи для населення: за
надання послуг з водопостачання - 1,08
грн. за 1 м3, з урахуванням ПДВ, та за
надання послуг з водовідведення - 0,78
грн. за 1 м3, з урахуванням ПДВ. Рішенням
виконавчого комітету Одеської
міськради № 95 від 14.02.2008 року було
встановлено тарифи для населення: за
надання послуг з водопостачання - 1,26792
грн. за 1 м3, з урахуванням ПДВ, за
надання послуг з водовідведення - 0,95784
грн. за 1 м3, з урахуванням ПДВ. Висновком
№ 319 Державної інспекції з контролю за
цінами в Одеській області від 25.07.2008
року було визначено економічно
обґрунтовані планові витрати на
водопостачання у розмірі 2,62 грн. за 1 м3
води відповідно. Висновком № 320
Державної інспекції з контролю за
цінами в Одеській області від 25.07.2008
року, було визначено економічно
обґрунтовані планові витрати на
водовідведення у розмірі 1,86 грн. за 1 м3
води, відповідно (т. 1 а.с. 10-13).

Згідно розрахунків річних витрат на
послуги водопостачання станом на
липень 2008 року розмір річних витрат
філії "Інфоксводоканал" на послуги
водопостачання та водовідведення за 1
м3 складає 3,0454 грн. та 2,2061 грн.,
відповідно.

Висновками Державної інспекції з
контролю за цінами в Одеській області
№№ 187, 188 від 15.04.2008 року було визначено
економічно обґрунтовані планові
витрати на водопостачання та
водовідведення за 1 м3 у розмірі 1,5782 грн.
і 1,2404 грн., відповідно. Крім того,
рішенням виконавчого комітету
Одеської міськради № 1074 від 25.09.2008 року
було встановлено тарифи для населення:
за надання послуг з водопостачання - 2,20
грн. за 1 м3, з урахуванням з ПДВ, і за
надання послуг з водовідведення - 1,40
грн. за 1 м3, з урахуванням з ПДВ (т. 1 а.с.
13).

Наказом Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 45 від 24.06.2011 року, було
визнано таким, що втратив чинність
наказ Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України № 139 від 27.06.2001 року, у зв'язку з
набранням чинності Постанови Кабінету
Міністрів України № 959 від 12.07.2006 року
"Про затвердження Порядку формування
тарифів на послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення" та з
метою приведення нормативно-правових
актів Міністерства у відповідність до
вимог чинного законодавства України.

12.08.2009 року, 28.09.2009 року та 12.11.2009 року,
між Одеською міськрадою і ТОВ "Інфокс"
були укладені, відповідно, додаткові
угоди №№ 164-д, 165-д, 176-д і 220-д до Договору
оренди, згідно умов яких сторони
домовились про включення до складу
орендованого майна цілісного
майнового комплексу КП "Одесводоканал"
інженерних водопровідних,
каналізаційних мереж та водопровідної
насосної станції з насосними
агрегатами та обладнанням,
розташованих за адресою: м.Одеса, вул.
Палубна, 9, вул. Леваневського, 9, та вул.
Бугаївська, 46-а, водопровідної насосної
станції, розташованої за адресою: м.
Одеса, Дніпропетровська дорога, 126,
мережі водопроводу до житлового
будинку, розташованого за адресою: м.
Одеса, вул. Чорноморського козацтва,
100-а, та каналізаційного колектора по
вул. Глінки у м. Одеса, які потребували
незапланованих капіталовкладень.
Витрачені ТОВ "Інфокс" кошти на
доведення до відповідного технічного
стану інженерних водопровідних,
каналізаційних мереж та водопровідної
насосної станції щомісячно
оформлюються актом виконаних робіт,
рахунком та податковою накладною, які
підписуються Представництвом з
управління комунальною власністю.

Як зазначалося вище, вимогами Позивача
у даній справі, з урахуванням уточнень,
є стягнення з Відповідача грошових
коштів на загальну суму 337929205,08 грн., які
включають суми на відшкодування
різниці між встановленими тарифами за
послуги з водопостачання і
водовідведення та економічно
обґрунтованими витратами на
виробництво таких послуг у м. Одесі за
період з 2008 року по 1 півріччя 2010 року,
три відсотки річних за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань та
втрати від інфляції, а також витрати на
відновлення і утримання орендованого
майна та витрати на періодичне
перекачування води і погашення боргів
комунальних підприємств, з посиланням
на ст. 629 ЦК України, ст. 30 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV
від 24.06.2004 року, ст. 28 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
висновки Державної інспекції з
контролю за цінами в Одеській області
№№ 187, 188 від 15.04.2008 року і №№ 319, 320 від
25.07.2008 року, та умови укладених з
Відповідачем угод, і те, що внаслідок
бездіяльності Відповідача з
приведення тарифів на послуги у
відповідність до економічно
обґрунтованих, останній повинен
оплатити Позивачу їх різницю.

Місцевий господарський суд, з
урахуванням положень ст.ст. 11, 509 ЦК
України, ст. 174 ГК України , ст. 30 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" , пунктів 2, 35 Порядку
формування тарифів на послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 959 від 12.07.2006 року і висновків
Державної інспекції з контролю за
цінами в Одеській області №№ 187, 188 від
15.04.2008 року та, встановивши при цьому
наявність різниці між економічно
обґрунтованими тарифами на
водопостачання і водовідведення та
фактичними тарифами за якими
надавались послуги з водопостачання і
водовідведення, вимоги Позивача в
частині стягнення вказаної різниці за
2008-2010 роки, з урахуванням сум
додаткових нарахувань у вигляді трьох
відсотків річних та інфляційних втрат
через несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, визнав обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

Однак, з такими висновками суду першої
інстанції щодо задоволення позову про
стягнення заявленої різниці у тарифах
за 2008-2010 роки на загальну суму 321 561 518,81
грн., судова колегія не може погодитись,
оскільки в порушення вимог ст. 43 ГПК
України, рішення було прийнято при
неповному встановлені обставин справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права, виходячи з
наступних підстав.

Згідно ст. 104 ГПК України підставами для
скасування або зміни рішення місцевого
господарського суду є: 1) неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи; 2) недоведеність обставин,
що мають значення для справи, які
місцевий господарський суд визнав
встановленими; 3) невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.
Порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права може бути підставою для
скасування або зміни рішення лише за
умови, якщо це порушення призвело до
прийняття неправильного рішення.

Також слід дослідити та визначити
правомірність застосування позовної
давності щодо реалізації прав
позивачем на стягнення
заборгованості, яка є предметом
спору.

В обґрунтування своє позиції,
позивач 19.02.2013р. надав до суду письмові
пояснення (т.4 а.с. 139 - 145).

Відповідно до статті 256 ЦК України
встановлено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Згідно із статтею 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалась або може
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила. Сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови в позові (ч. 4 ст.
267 ЦК України).

Як зазначалося вище, вимогами Позивача
у даній справі є стягнення з
Відповідача 258 648 837 грн., в якості втрат
різниці між затвердженими та
економічно обґрунтованими тарифами на
послуги з водопостачання та
водовідведення у м. Одеса за період за
період з 2008 року по 1 півріччя 2010 року.

Разом з тим, задовольняючи вимоги про
стягнення різниці між затвердженими
Відповідачем та економічно
обґрунтованими тарифами на послуги з
водопостачання та водовідведення у м.
Одеса за період 2008 - 2010 років, суд першої
інстанції, крім інших підстав,
посилався і на те, що останній вчинив
дії щодо переривання перебігу позовної
давності, які виразились у
затвердженні у липні 2012 року двома
посадовими особами Відповідача
розрахунків обсягів заборгованості з
різниці в тарифах на послуги
водопостачання та водовідведення за
вказаний спірний період, що надавались
населенню філією "Інфоксводоканал" ТОВ
"ІНФОКС".

Однак, на думку колегії суддів
апеляційної інстанції, судом першої
інстанції не наведено доказів обсягу
наявності відповідних повноважень у
посадових осіб Відповідача на
затвердження вказаних розрахунків, як
зазначено в Постанові ВГСУ від 19.11.2013р.

Відповідно до ст.111-12 ГПК України,
вказівки, що містяться у Постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи. В порушення
вказаних норм, місцевим господарським
судом не було надано належної правової
оцінки матеріалам справи.

Як вбачається із матеріалів справи,
тарифи за надання послуг з
водопостачання та водовідведення
встановлені рішенням виконавчого
комітету Одеської міськради № 95 від
14.02.2008 року. Матеріали справи не містять
будь-яких первинних документів в
підтвердження факту наявності
заборгованості за різницю в тарифах, як
то рішення, акти звірки, угоди, тощо, а
висновки Державної інспекції з
контролю за цінами в Одеській області
лише визначають економічно
обґрунтовані планові витрати на
водопостачання і водовідведення.
Відтак, саме з дати встановлення
виконавчим комітетом Одеської
міськради зазначених тарифів - з лютого
2008 року необхідно визначати початок
спливу позовної давності.

Відповідно до Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» від
29.05.2013р. №10 за змістом частини першої
статті 261 ЦК України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. Лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

Позовна давність не є інститутом
процесуального права та не може бути
відновлена (поновлена) в разі її спливу,
але за приписом частини п'ятої статті 267
ЦК України позивач вправі отримати
судовий захист у разі визнання
поважними причин пропуску строку
позовної давності.

З огляду на обставини встановлені
судом апеляційної інстанції, беручи
до уваги матеріали справи,
встановлено, що ТОВ "ІНФОКС"
звернувся до суду з позовом з
пропуском позовної давності, та не
довів поважність пропуску такого
строку.

За таких обставин, постановлене
рішення підлягає скасуванню, а
апеляційна скарга - задоволенню.

При прийнятті нового рішення
відповідно до п. 2 ч.1 ст.103 ГПК України,
судова колегія відмовляє у задоволенні
позову з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст. 99; 101-105 ГПК України, суд
-

Постановив:

1.Апеляційну скаргу Прокуратури міста
Одеси в інтересах держави в особі
Одеської міської ради по справі №
5017/3757/2012 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "ІНФОКС"
до Одеської міської ради за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Виконавчого комітету Одеської міської
ради про стягнення 321 561 518,81 грн.
задовольнити.

2.Рішення господарського суду
Одеської області від 19.12.2013 р. по
справі № 5017/3757/2012 скасувати повністю,
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "ІНФОКС"
до Одеської міської ради за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Виконавчого комітету Одеської міської
ради про стягнення 321 561 518,81 грн.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку до ВГСУ.

Повний текст постанови підписано
27.06.2014р.

Головуючий суддя
Н.В. Ліпчанська

Суддя
П.Ф. Мацюра

Суддя
В.А. Лисенко