ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2014 р.
Справа № 914/1285/14

За позовом: Дочірнього підприємства
закритого акціонерного товариства
Теувес Холдінг «Тегра Україна ЛТД», м.
Київ

до відповідача: Фермерського
господарства «Бекас», с. Нагоряни
Львівської області

про: стягнення 323 398,09 грн.
заборгованості

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Емха Л.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Сидорчук В.І. - голова
ФГ «Бекас», Котько М.М. та Драпей О.С. -
представники за довіреністю № 23/06 від
23.06.2014 р.

Представникам відповідача роз'яснено
права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,
22 ГПК України. Заяв про відвід судді не
подавалось. У судовому засіданні 24.06.2014
року оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суть спору: Господарським судом
Львівської області розглядається
справа за позовом Дочірнього
підприємства закритого акціонерного
товариства Теувес Холдінг «Тегра
Україна ЛТД» до Фермерського
господарства «Бекас» про стягнення 323
398,09 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 14.04.2014 року позовну
заяву прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 20.05.2014 року.
Ухвалою суду від 20.05.2014 року розгляд
справи відкладено на 03.06.2014 року.
Ухвалою суду від 03.06.2014 року за
клопотанням відповідача продовжено
строк розгляду спору, в судовому
засіданні оголошено перерву до 24.06.2014
року для надання можливості
врегулювати спір у добровільному
порядку.

14.05.2014 року на адресу суду надійшла
заява вх.№2445/14 про зменшення позовних
вимог, відповідно до якої у зв'язку з
частковим погашенням відповідачем
основного боргу після порушення
провадження у справі на загальну суму
20000,00 грн. просив суд суму
заборгованості, що підлягає стягненню
з відповідача, зменшити до 280400,80 грн.
(двісті вісімдесят тисяч чотириста
гривень 80 коп.). Суд приймає заяву
позивача про зменшення позовних вимог.
Відтак, позивач просив суд стягнути з
відповідача 280400,80 грн. основного боргу,
7977,25 грн. пені, 15020,04 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовуються
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за Договором
поставки №20-20-12-0015 від 19.03.2012 року в
частині своєчасної та повної оплати
вартості поставленого товару,
внаслідок чого у нього виникла
заборгованість перед позивачем.

Позивач явки повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив.

Представники відповідача в судове
засідання з'явилися, проти задоволення
позову заперечили частково з підстав,
наведених у поданому 24.06.2014 року через
канцелярію суду відзиві вх.№27283/14 на
позовну заяву. Зокрема, заперечили
проти стягнення штрафу, оскільки, на
думку відповідача, одночасне
застосування відповідальності за
прострочку виконання грошового
зобов'язання у вигляді пені та штрафу
суперечить статті 231 ГК України та
статті 61 Конституції України. Окрім
того, представники відповідача просили
суд відстрочити виконання рішення у
справі на 6 (шість) місяців враховуючи
складну економічну та політичну
ситуацію, що склалася в Україні, факт
добровільного часткового погашення
заборгованості відповідачем після
відкриття провадження у справі, та
характер сільськогосподарського
виробництва відповідача (розведення
свійської птиці).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
відповідача, повно та об'єктивно
дослідивши докази в їх сукупності, суд
встановив наступне.

19.03.2012 року між Дочірнім підприємством
закритого акціонерного товариства
Теувес Холдінг (Theeuwes Holding) «Тегра
Україна ЛТД» (Продавець) та Фермерським
господарством «Бекас» (Покупець)
укладено Договір поставки №20-20-12-0015
(Договір), відповідно до п.1.1. якого в
порядку та на умовах, визначених цим
договором, Продавець зобов'язався
поставити (передати) у власність
Покупця макуху соєву виробництва
«Тегра Україна ЛТД» (за
місцезнаходженням Гайсинської філії
«Тегра Україна ЛТД») вказану у
специфікаціях, що додаються до цього
Договору (Додаток) та є його
невід'ємними частинами, а Покупець -
прийняти цей Товар та своєчасно
здійснити його оплату.

Згідно з п.1.2. Договору поставка Товару
згідно цього Договору здійснюється
окремими партіями, при цьому кількість
Товару, ціна за одиницю Товару,
загальна ціна Товару, строки поставки
кожної окремої партії Товару
узгоджуються Сторонами у специфікації,
що додається до цього Договору і є його
невід'ємною частиною.

Відвантаження партії Товару
здійснюється продавцем протягом 2-х
робочих днів з моменту отримання
відповідної письмової заявки від
покупця (п.5.2. Договору).

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 4
від 09.12.2013 р. до Договору поставки, яка є
його невід'ємною частиною
(Специфікація № 4), Продавець
зобов'язався поставити, а Покупець
прийняти і оплатити макуху соєву у
кількості 70 тон +/- 10 % на умовах,
визначених цією Специфікацією, за
ціною 4680,00 грн. за одну тону.

На виконання своїх зобов'язань за
Договором позивач в період з 12.12.2013 р. по
27.12.2013 р. здійснив поставку відповідачу
80,36 тон товару на загальну суму 376084,80
грн., а саме:

- 12.12.2013 р. позивачем відвантажено
відповідачу 40,52 тон товару на загальну
суму 189633,60 грн., що підтверджується
видатковою накладною від 12.12.2013 р.
№ТУ-03437, довіреністю на отримання
цінностей від 12.12.2013 р. №00195;

- 27.12.2013 р. позивачем відвантажено
відповідачу 39,84 тон товару на загальну
суму 186451,20 грн., що підтверджується
видатковою накладною від 27.12.2013 р.
№ТУ-03712, довіреністю на отримання
цінностей від 27.12.2013 р. №000199.

Проте, відповідач здійснив тільки
часткову оплату вартості поставленого
товару згідно Специфікації № 4 на
загальну суму 250876,00 грн.

Відтак, заборгованість відповідача за
поставлений товар згідно Специфікації
№ 4 складає 125208,80 грн.

Крім того, відповідно до п.1. укладеної
між сторонами Додаткової угоди від
22.01.2014 р. № 6 до Договору поставки
(Специфікація № 6), Продавець
зобов'язався поставити, а покупець
прийняти і оплатити макуху соєву у
кількості 70 тон +/- 10 % на умовах,
визначених цією Специфікацією, за
ціною 1880,00 грн. за одну тону.

З метою виконання своїх зобов'язань
позивачем 29.01.2014 р. відвантажено
відповідачу 35,90 тон товару на загальну
суму 175192,00 грн., що підтверджується
видатковою накладною від 29.01.2014 р.
№ТУ-00280, довіреністю на отримання
цінностей від 29.01.2014 р. №00009.

У свою чергу, відповідач не провів
оплати вартості поставленого товару.

Відповідач не виконав належним чином
умови Договору щодо повної оплати
вартості поставленого товару в порядку
та на умовах, визначених Специфікацією
№ 4 та Специфікацією № 6, що є
невід'ємними частинами Договору, в
результаті чого станом на момент
звернення позивача до суду з позовом у
відповідача виникла заборгованість
перед позивачем за поставлений товар
за Договором у розмірі 300400,80 грн.

Із заяви позивача про зменшення
позовних вимог вбачається, що в квітні
місяці 2014 року відповідачем частково
погашено заборгованість за Договором
на суму 20000,00 грн. (07.04.2014 р. - 5000,00 грн.,
11.04.2014 р. - 5000,00 грн., 30.04.2014 р. - 10000,00 грн.).
Відтак, сума основного боргу
відповідача за Договором становить
280400,80 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем грошового зобов'язання з
оплати вартості поставленого товару у
повному обсязі у встановлений
Договором строк, позивач відповідно до
долученого до позовної заяви
розрахунку розміру позовних вимог
нарахував відповідачу 7977,25 грн. пені, а
також 15020,04 грн. штрафу.

Дослідивши представлені суду докази,
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, підставними та такими,
що підлягають до задоволення повністю
з огляду на наступне.

Згідно ст. 175 Господарського Кодексу
України майнові зобов'язання, які
виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Статтею 174 Господарського Кодексу
України визначено, що господарські
зобов'язання виникають, зокрема,
безпосередньо з господарського
договору, інших угод, передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать, а також внаслідок подій, з
якими закон пов'язує настання правових
наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до статті 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Між сторонами у справі виникли
договірні відносини на підставі
Договору поставки №20-20-12-0015 від 19.03.2012
року.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно з п. 4 Специфікацій № 4 та № 6
Покупець зобов'язався здійснити оплату
кожної окремої партії Товару протягом
14 (чотирнадцяти) календарних днів з
дати відвантаження кожної окремої
партії товару, але не пізніше за дату
відвантаження кожної наступної
окремої партії Товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання. Статтею 611 Цивільного
кодексу України передбачені наслідки
порушення зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджено
належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за Договором щодо поставки
відповідачу товару.

У свою чергу відповідач своїх
зобов'язань в частині повної та
своєчасної оплати поставленого товару
не виконав.

Пунктом 8.5. Договору встановлено, що у
випадку несвоєчасної оплати Покупець
зобов'язується сплачувати пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діє в період, за який
нараховується пеня, від вартості
неоплаченого Товару за кожний день
затримки, до дня виконання своїх
зобов'язань згідно Договору у повному
обсязі.

Пунктом 8.6. Договору передбачено, що у
випадку, якщо Покупець не оплатив
(повністю або частково) поставлений за
цим договором Товар протягом 10 (десяти)
календарних днів з моменту виникнення
у Покупця обов'язку оплатити
поставлений Товар - Покупець
зобов'язаний сплатити на користь
Продавця штраф у розмірі 5 % від
вартості неоплаченого Товару.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Щодо заперечень відповідача проти
одночасного стягнення з нього пені та
штрафу, то слід зазначити, що
відповідно до п.2.1. Постанови пленуми
Вищого господарського суду України №14
від 17 грудня 2013 року «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» застосування
іншого виду неустойки - штрафу до
грошового зобов'язання законом не
передбачено, що, втім, не виключає
можливості його встановлення в
укладеному сторонами договорі
(наприклад, за необґрунтовану відмову
від переказу коштів за розрахунковими
документами отримувача коштів),
притому і як самостійний захід
відповідальності, і як такий, що
застосовується поряд з пенею. В
останньому випадку не йдеться про
притягнення до відповідальності
одного виду за одне й те саме
правопорушення двічі, тому що
відповідальність настає лише один раз -
у вигляді сплати неустойки, яка включає
у себе і пеню, і штраф як лише форми її
сплати.

З огляду на викладене, з урахуванням
прийнятої судом заяви позивача про
зменшення позовних вимог, 280400,80 грн.
основного боргу за Договором поставки
№20-20-12-0015 від 19.03.2012 року, 7977,25 грн. пені
та 15020,04 грн. штрафу.

Щодо заявленого відповідачем у своєму
відзиві на позовну заяву клопотання
про відстрочку виконання судового
рішення на 6 (шість) місяців, то суд
дійшов висновку про його часткове
задоволення з огляду на наступне.

Згідно з п. 6 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення суду.

Заява відповідача про відстрочення
виконання рішення суду мотивується
складним фінансовим становищем ФГ
«Бекас», складною економічною та
політичною ситуацію, що склалася в
Україні, а також характером
сільськогосподарського виробництва
відповідача (розведення свійської
птиці). Як зазначив відповідач,
відстрочення виконання рішення суду
строком на 6 (шість) місяців дозволить
відповідачу отримати кошти за власну
сільськогосподарську продукцію та в
повному обсязі розрахуватися перед
позивачем. На підтвердження
зазначеного відповідачем через
канцелярію суду подано Довідку
(вх.№27387/14 від 24.06.2014 р.) про наявні
товарні залишки, з якої вбачається, що
відповідно до даних бухгалтерського
обліку (рядок 1103) Фермерського
господарства «Бекас» станом на 24.06.2014
року товарні залишки готової продукції
складають 4 153 000,00 грн.

Враховуючи неможливість негайного
виконання рішення суду відповідачем,
суд вважає заяву відповідача про
відстрочення виконання рішення суду
обґрунтованою та такою, що підлягає до
задоволення частково строком на 3 (три)
місяці.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оскільки спір виник з вини відповідача,
у відповідності до ст. 49 ГПК України
судовий збір у розмірі 6467,96 грн. слід
покласти на нього у повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись
Конституцією України, ст.ст. 526, 530, 610, 625,
655, 692, 712 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 174, 175 Господарського кодексу
України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 84, 85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фермерського
господарства «Бекас» (81131, Львівська
область, Пустомитівський район, с.
Нагоряни, вул. Садова, 102; р/р 7001 в
філії ВАТ КБ «Надра» ЛРУ, МФО 325978; ) на користь Дочірнього
підприємства закритого акціонерного
товариства Теувес Холдінг «Тегра
Україна ЛТД» (01015, м. Київ, вул.
Старонаводницька, 13, офіс №126Г; п/р
в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО
300335; ) 280400,80 грн.
основного боргу за Договором поставки
№20-20-12-0015 від 19.03.2012 року, 7977,25 грн. пені,
15020,04 грн. штрафу та 6467,96 грн. судового
збору з відстроченням виконання
судового рішення строком на 3 (три)
місяці до 24.09.2014 року.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК
України.

У відповідності до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 27.06.2014 р.

Суддя
Кидисюк Р.А