ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.Справа № 922/1576/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання
Васильєві А.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стальконструкція", м.
Харків до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нью Системс АМ", м.
Харків про стягнення 34670,49 грн. за
участю представників:

позивача - Любич В.О., довіреність від
20.01.2014 року;

відповідача - Нікуліна І.В., довіреність
від 11.09.2013 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом до
відповідача про стягнення 33673,28 грн. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на неналежне
виконання з боку відповідача
покладених на нього обов'язків за
договором підряду № 585 від 08.11.2010 року, з
урахуванням чого просить суд стягнути
з відповідача залишкових коштів
гарантійного фонду в розмірі 29012,98 грн.,
пеню в розмірі 2901,30 грн., 3 % річних в
розмірі 553,23 грн. та індекс інфляції в
розмірі 1205,77 грн. Також до стягнення
заявлені судові витрати.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 24 квітня 2014
року було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі № 922/1576/14 та призначено її
розгляд у відкритому судовому
засіданні на 27 травня 2014 року об 11:40.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 27 травня 2014
року заяву позивача (вх. № 17635 від 27.05.2014
року) задоволено, зазначено, що заява
про збільшення розміру позовних вимог
(вх. № 16929 від 22.05.2014 року) буде
розглянута в наступному судовому
засіданні, усне клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи
задоволено та розгляд справи
відкладено на 17 червня 2014 р. об 11:20,
відповідно до приписів ст. 77 ГПК
України.

17 червня 2014 року через канцелярію суду,
до матеріалів справи від відповідача
надійшли пояснення (вх. № 20199) з
додатковими документами, які
досліджено та долучено судом до
матеріалів справи.

Позивач в призначене судове засідання
з'явився, позовні вимоги з врахуванням
поданої заяви про збільшення розміру
позовних вимог (вх. № 16929 від 22.05.14р.)
підтримав повністю, просить суд
задовольнити викладені в ній вимоги та
стягнути з відповідача заборгованість
щодо повернення залишкових коштів
гарантійного фонду в розмірі 29012,98 грн.,
пеню в розмірі 2901,30 грн., 3 % річних в
розмірі 553,23 грн. та індекс інфляції в
розмірі 2202,98 грн.

Відповідач в призначене судове
засідання з'явився, проти позовних
вимог в частині стягнення пені, 3 %
річних та індексу інфляції заперечив,
мотивуючи невірним нарахуванням.

Суд, дослідивши заяву позивача про
збільшення розміру позовних вимог (вх.
№ 16929 від 22.05.2014 року), виходить з
наступного.

Згідно зі ст. 22 ГПК України позивач
вправі до прийняття рішення по справі,
збільшити розмір позовних вимог за
умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених ст. 5 цього
кодексу в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
вимог.

Відповідно до п. 3.11., п. 3. 12. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
передбачені частиною четвертою статті
22 ГПК права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Згідно з частиною
третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує
позивач.

Отже, суд, розглянувши подану позивачем
заяву про збільшення розміру позовних
вимог (вх. № 16929 від 22.05.2014 року) приймає
її до розгляду та розглядатиме справу в
подальшому з її врахуванням.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та надання
доказів покладений на сторони, тому
суд, відповідно до статті 75
Господарського процесуального кодексу
України, розглядає справу за наявними в
ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, надані
докази, вислухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
суд встановив наступне.

08 листопада 2010 року між позивачем -
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Стальконструкція"
(підрядником) та відповідачем -
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Нью Системс АМ"
(замовником) укладено договір підряду
№ 585 (далі - Договір), відповідно до умов
якого, позивач (підрядник) прийняв на
себе зобов'язання на умовах, визначених
цим Договором та чинним
законодавством, за завданням замовника
(відповідача) на свій ризик виконати та
здати замовникові (відповідачу) в
установлений цим Договором строк всі
роботи за цим Договором, що включають в
себе, крім робіт, визначених у
Договірній ціні (Додаток № 1 до цього
Договору), в тому числі закупівлю та
поставку всіх необхідних матеріалів та
обладнання, організацію та виконання
всіх необхідних будівельно - монтажних
робіт, та інших робіт, отримання
необхідної дозвільної документації
для виконання робіт, проходження всіх
необхідних комісій та експертиз,
передати відповідачу (замовнику) в
обумовлений у цьому Договорі строк
(термін) завершених належним чином
робіт, а також усунення дефектів під
час Гарантійного Строку Експлуатації,
а замовник (відповідач) прийняв на себе
зобов'язання надати позивачу
будівельний майданчик, Проектну
документацію, прийняти від позивача
(підрядника) виконані належним чином та
відповідно до умов цього Договору
роботи та оплатити виконані роботи у
відповідності до умов цього Договору.
(п. 2.1 Договору).

Позивач наголошує, що роботи за
Договором підряду № 585 від 08.11.2010 року
позивачем були виконані належним чином
та у повному обсязі на загальну суму
6038698,08 грн., що підтверджується наявними
в матеріалах справи актами прийняття
виконаних робіт (арк. справи 48-60) та
Сертифікатом про відповідність
закінченого будівництвом об'єкта
проектній документації та
підтвердження його готовності до
експлуатації серії ХК № 8 від
30.01.2012 року (арк. справи 27).

Пунктом 13.2.3 Договору від 08.11.10р. сторони
погодили, що замовник (відповідач)
перераховує підряднику (позивачу)
кошти згідно затвердженого замовником
(відповідачем) розрахунку вартості
виконаних підрядних робіт та суми
оплати за розрахунковий місяць
протягом 10 (десяти) календарних днів з
дати затвердження замовником
(відповідачем) платіжного пакету
генпідрядника (позивача) та з
урахуванням положень п. 13.3 цього
Договору.

Відповідно до п. 13.2.1 спірного Договору
від 08.11.2010 року, платежі здійснюються в
безготівковому порядку шляхом
банківського переказу замовником
(відповідачем) відповідної суми
грошових коштів на поточний рахунок
підрядника (позивача) на підставі
належним чином оформленого та
затвердженого замовником
(відповідачем) платіжного пакету, що
складається з:

- рахунку - фактури підрядника;

- акту прийняття виконаних підрядних
робіт, в якому наведено розрахунок
вартості виконаних підрядних робіт та
суми оплати за розрахунковий місяць;

- довідки про вартість виконаних
підрядних робіт типової форми № КБ-3
(форма передбачена чинним
законодавством).

Підрядник (позивач) надає замовнику
(відповідачу) зазначений в цьому пункті
платіжний пакет за звітний місяць
щомісячно в строк до 5-го числа місяця,
наступного за звітним.

Для здійснення авансового платежу,
зазначеного в п. 13.3.1 Договору достатньо
рахунку - фактури від підрядника
(позивача).

Пунктом 13.4.1 спірного Договору від
08.11.2010 року передбачено встановлення
Гарантійного фонду у розмірі 5 % від
ціни Договору, який формується шляхом
щомісячного утримання замовником
(відповідачем) 5 % вартості фактично
виконаних робіт.

На підставі зазначених положень
Договору від 08.11.2010 року замовником
було отримано 301934,90 грн. для формування
гарантійного фонду.

Відповідно до п. 13.4.2 вищенаведеного
Договору від 08.11.2010 року замовник
перераховує підряднику 50 % суми
гарантійного фонду після підписання
комісією актів приймання - передачі
етапу та виконання п. 13.4.3 цього
Договору та отримання замовником
відповідного рахунку - фактури від
підрядника.

Пунктом 13.4.5 Договору від 08.11.2010 року
сторони погодили, що перерахування
замовником на рахунок підрядника решти
коштів Гарантійного фонду у розмірі 50 %
здійснюється: а) протягом 30 календарних
днів з моменту закінчення Гарантійного
Строку Експлуатації, вказаного у ст. 16
Договору та отримання замовником від
підрядника відповідного рахунку -
фактури; б) протягом 30 календарних днів
після надання підрядником замовнику
банківської гарантії на суму решти
коштів Гарантійного фонду від
першокласного банку, акцептованого
замовником, з текстом та у формі,
погодженій замовником.

Порядок обчислення Гарантійного
Строку Експлуатації погоджений
Сторонами у п. 16.3 Договору: такий строк
починається з моменту введення Об'єкта
а експлуатацію і триває 1 (один)
календарний рік.

Об'єкт був введений в експлуатацію 30
січня 2012 року, що підтверджується
наявним в матеріалах справи
відповідним Сертифікатом серії ХК №
8.

Таким чином, Гарантійний строк
Експлуатації за Договором від 08.11.10р.
закінчився 31 січня 2013 року, а отже строк
для перерахування позивачу
(підрядникові) всієї суми Гарантійного
фонду, що утримується Замовником
(відповідачем) за договором настав.

Таким чином, 31.01.2013 року відповідач
повинен був провести розрахунок за
виконані останнім роботи у повному
обсязі, а саме, у розмірі 6 038698,08 грн.

Проте відповідач обов'язок щодо оплати
виконаних робіт виконав частково у
розмірі 6 009685,10 грн., тобто у відповідача
перед позивачем утворилась
заборгованість щодо повернення
залишкових коштів Гарантійного фонду у
розмірі 29012,98 грн.

У зв'язку з існуючою заборгованістю,
позивач, 02.09.2013 року звернувся до
відповідача з Листом - вимогою (за вих.
№ 399) про погашення заборгованості щодо
перерахування позивачу залишкових
коштів від суми Гарантійного Фонду,
відповідно до п. 13.4.5 Договору (арк.
справи 28-29), проте відповідач грошові
кошти не сплатив, що змусило позивача
звернутись з даним позовом до
господарського суду.

На момент прийняття рішення по справі в
матеріалах справи відсутні будь-які
докази погашення відповідачем
заборгованості в добровільному
порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

До відносин за підрядними договорами
застосовуються положення параграфа 3
глави 61 Цивільного кодексу України,
якщо інше не встановлено параграфом 1 і
не випливає із суті підрядного
договору.

За приписами ст. 875 Цивільного Кодексу
України, підрядник зобов'язується
збудувати і здати у встановлений строк
об'єкт або виконати інші будівельні
роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт роботи), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 846 ЦК України строки
виконання роботи або її окремих етапів
встановлюються у договорі підряду.
Якщо у договорі підряду не встановлені
строки виконання роботи, підрядник
зобов'язаний виконати роботу, а
замовник має право вимагати її
виконання у розумні строки, відповідно
до суті зобов'язання, характеру та
обсягів роботи та звичаїв ділового
обороту.

Отже, укладений між сторонами договір
підряду, підписані на його підставі
акти приймання передачі виконаних
робіт без розбіжностей та зауважень, є
належними підставами для виникнення у
відповідача грошових зобов'язань зі
сплати у повному обсязі сум визначених
договором та узгоджених актами
приймання передачі виконаних робіт.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка передбачає, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається, що передбачено ст. 525
Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевказані обставини, суд
дійшов висновку, що відповідач порушив
умови укладеного з позивачем Договору
та вимоги ст. 526 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. За таких підстав, суд
вважає вимогу позивача про стягнення з
відповідача заборгованості по сплаті
гарантійного фонду в розмірі 29012,98 грн.
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню.

Крім того, позивачем пред'явлено до
стягнення пеню в розмірі 2901,30 грн. за
несвоєчасну сплату відповідачем
заборгованості щодо повернення
залишкових коштів Гарантійного фонду.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку пені в розмірі 2901,30 грн.,
остання нарахована за період з 03.10.2013
року по 03.04.2014 року, та не перевищує
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен день прострочення.

Відповідно до п. 17.5 спірного Договору
від 08.11.2010 року, в якому сторони
передбачили, що у випадку, якщо
замовник (відповідач) безпідставно
прострочив виконання свого грошового
зобов'язання, встановленого цим
Договором, затримує оплату
заборгованості підряднику (позивачу)
після розірвання цього Договору,
замовник (відповідач) сплачує
підряднику (позивачу) пеню в розмірі 0,1 %
від суми простроченого платежу, а у
випадку розірвання цього Договору - від
суми заборгованості - за кожен день
прострочення, але в будь - якому випадку
не більше 10 % від суми простроченого
платежу.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України. Відповідно
до частини 1 вказаної статті, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов`язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Перевіривши нарахування пені в розмірі
2901,30 грн., суд приходить до висновку, що
наданий позивачем розрахунок
суперечить вимогам чинного
законодавства, оскільки нарахований
невірно, тому, виходячи з
вищевикладеного, задоволенню підлягає
сума пені в розмірі 1891,01 грн., в частині
стягнення 1010,29 грн. суд відмовляє, у
зв'язку з невірним нарахуванням.

Також, позивачем пред'явлено до
стягнення з відповідача 3% річних в сумі
553,23 грн. та індекс інфляції в розмірі
2202,98 грн., які нараховані за період з
03.10.2013р. по 22.05.2014р.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Перевіривши надані позивачем
нарахування 3 % річних в розмірі 553,23 грн.
та індекс інфляції в розмірі 2202,98 грн.,
суд приходить до висновку, що даний
розрахунок не суперечить вимогам
чинного законодавства, нарахований
вірно, з урахуванням чого позовні
вимоги в цій частині підлягають
задоволенню повністю.

Судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами (ст.4-3 ГПК України).

В силу ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог заперечень.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката, витрати по сплаті судового
збору та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, судовий збір у даному разі,
покладається на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, статтями 509, 530, 610, 625, 846,
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України,
ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 38, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "НЬЮ СИСТЕМС АМ", (61115,
м. Харків, проспект Косіора, буд. 81, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Стальконструкція", (61106, м. Харків,
просп. Московський,283, р/р у ПАО
"Мегабанк" у м. Харкові, МФО 351629, ) - 29012,98 грн. заборгованості
по сплаті гарантійного фонду за
Договором підряду № 585 від 08.11.2010 року;
1891,01грн. пені; 553,23 грн. 3 % річних; 2202,98
грн. індексу інфляції; 1773,76 грн.
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили .

В частині стягнення пені в сумі 1010,29
грн. - відмовити.

Повне рішення складено 23.06.2014 р.

Суддя Є.М. Жиляєв