ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року Справа № 916/1718/13

Вищий господарський суд України в
складі колегії суддів:

Черкащенка М.М. - головуючий, Жукової
Л.В. (доповідач), Нєсвєтової
Н.М.,розглянувши касаційну скаргу
державного підприємства "Одеська
залізниця"на рішеннягосподарського
суду Одеської області від 25.11.2013 р.та
постановуОдеського апеляційного
господарського суду від 27.03.2014 р.у
справі № 916/1718/13 господарського суду
Одеської областіза позовомдержавного
підприємства "Одеська
залізниця"додержавного підприємства
"Морський торговельний порт
"Южний"простягнення 244 379,12 грн.в
судовому засіданні взяли участь
представники від:

позивача: Гамарц О.С. (дов. від 02.01.2014р.);

відповідача: Семак В.Ю. (дов. від
15.01.2014р.), Красовська Ю.Г. (дов. від
20.01.2014р.),

В судовому засіданні 11.06.2014р.
оголошувалася перерва до 18.06.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської
області від 25.11.2013р. у справі №916/1718/13
(головуючий суддя Зайцев Ю.О., судді:
Меденцев П.А., Погребна К.Ф.) відмовлено
в задоволенні позову Державного
підприємства "Одеська залізниця" до
Державного підприємства "Морський
торговельний порт "Южний" про стягнення
244379,12 грн. з посиланням на те, що ДП
"Одеська залізниця" не доведено
неможливість прийняття на станцію
призначення вагонів, затриманих на
підходах до неї, колегія суддів
місцевого господарського суду
зазначила, що матеріали справи не
містять підтвердження того, що
залізниця вживала всіх належних від
неї заходів для доставки затриманих на
підходах вагонів на проміжних станціях
до станції призначення та видачі їх
порту, в зв'язку з чим у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 27.03.2014р.
(головуючий суддя: Савицький Я.Ф., судді:
Гладишева Т.Я., Головей В.М.), рішення
господарського суду Одеської області
від 25.11.2013р. у справі №916/1718/13 залишено
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Державне підприємство "Одеська
залізниця" подало до Вищого
господарського суду України касаційну
скаргу в якій просить суд касаційної
інстанції скасувати рішення
господарського суду Одеської області
від 25.11.2013 р. та постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
27.03.2014 р. у даній справі та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги повністю.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник
посилається на те, що судами попередніх
інстанцій належним чином не досліджені
всі обставини справи, крім того
неправильно застосовані норми чинного
законодавства.

Відповідач скористався правом, наданим
ст. 1112 ГПК України, та надіслав до
Вищого господарського суду України
відзив на касаційну скаргу, в якому
просить оскаржені судові акти залишити
без змін, а касаційну скаргу - без
задоволення.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що між ДП
"Одеська залізниця" та ДП "МТП "Южний"
укладений 01.09.2006 р. договір № УП-647/1,
згідно п.2.1 якого залізниця
здає/приймає, а порт приймає/здає по
станції Берегова експортні, транзитні,
імпортні вантажі, що перевозяться за
участю морського залізничного
транспорту, а також господарські
вантажі для порту або для його
контрагентів.

Пунктом 3 договору передбачено, що
залізниця і порт зобов'язались
дотримуватися технології робіт з
приймання і видачі всіх вантажів,
викладеної у цьому договорі та в
Єдиному технологічному процесі (далі -
ЄТП) роботи станції і порту та
інструкціях про порядок подачі та
збирання вагонів і організації робіт з
питань планування, інформаційного
забезпечення, узгодження навантаження,
розвантаження вагонів,
подачі/прибирання вагонів, інших
питань, пов'язаних з технології роботи.

В пункті 3.2 договору встановлено, що
залізниця зобов'язується: регулярно
надавати порту попередню інформацію
про підхід вагонів з вантажами із
зазначенням роду вантажу, дати і часу
прибуття на припортову станцію (в тому
числі кількість "покинутих" поїздів,
кількість вагонів за кодами
вантажоодержувачів/експедиторів);
здійснювати подачу вагонів під
вивантаження та навантаження за
узгодженим з портом добовим планом у
кількості, передбаченій ЄТП роботи
станції і порту; спільно з портом
планувати роботу з навантаження і
розвантаження вагонів на наступну добу
і аналізувати результати роботи за
минулу; вести облік часу користування
вагонами, переданими порту, а також не
прийнятих портом вагонів і затриманих
з вини порту на станції, згідно з
добовим планом та правилами
користування вагонами.

Відповідно до п.4.1 договору, місячне
планування роботи порту і станції з
перевезення експортних, імпортних і
транзитних вантажів здійснюється
відповідно до Правил планування
перевезень вантажів з урахуванням
переробної спроможності згідно з ЄТП
роботи станції і порту, зайнятості
складських ємностей, підходу суден і
наявності вагонів, призначених на
фронти розвантаження. Порт і залізниця
щомісячно не пізніше 25 числа
узгоджують обсяги завозу вантажів на
наступний місяць окремо за кожною
номенклатурою, це узгодження
оформлюється протоколом за підписами
порту, залізниці, Укрзалізниці.

Згідно п.4.3 договору добове планування
станції і порту здійснюється о 14 годині
начальниками порту і станції або їх
заступниками з оформленням добового
плану роботи за підписами обох сторін.

Відповідно до п.4.4 договору норма
вивантаження на кожну добу
встановлюється добовим планом, який
складається на підставі узгоджених
місячних обсягів завозу вантажів у
порт і додатково узгоджених обсягів,
виходячи із наявності вагонів в порту,
на станції та на підходах до неї,
рівномірно протягом доби у розмірі не
менше переробної спроможності
вантажних фронтів відповідно до ЄТП
роботи станції і порту.

Пунктом 4.7 договору встановлено, що
Облікова картка виконання плану
вивантаження вагонів за формою додатка
4 до Правил перевезення вантажів у
прямому змішаному залізнично-водному
сполученні ведеться станцією одна для
всієї номенклатури експортних і
транзитних вантажів, що прибувають і
вивозяться через порт.

Пунктом 4.9 договору визначено, що
розмір місячного плану вивантаження
визначається в обліковій картці як
сума (у цілих вагонах) норм
вивантаження кожної доби, встановлених
добовим планом згідно п.4.4 цього
договору.

Відповідно до п.6.8 договору час подачі
вагонів і час готовності до забирання
їх проставляється у відомості плати за
користування вагонами ф. ГУ-46 на
підставі пам'ятки про користування
вагонами (контейнерами) ф. ГУ-45.

Плата за користування вагонами портом
нараховується за час з моменту їхньої
передачі порту до моменту прийому
залізницею від порту всієї партії
замовлених та узгоджених станцією і
портом вагонів за їх номерами з
урахуванням часу затримки...

Відомості плати за користування
вагонами (контейнерами) складаються
станцією в трьох примірниках на
підставі пам'яток про користування
вагонами, актів ГУ-23, ГУ-23а і
підписуються представниками станції і
порту. Вагони, що з вини порту
недозаявлені або недовивантажені
проти добової норми вивантаження,
оформляються актами загальної форми з
покладанням на порт відповідальності
згідно з Правилами перевезень (п.7.1
договору).

Відповідно до п.7.4 договору за
користування вагонами і контейнерами
порт сплачує залізниці плату згідно з
Правилами користування вагонами і
контейнерами. За маневрову роботу,
зберігання вантажів у вагонах, послуги
і роботи, замовлені портом, порт
сплачує збір згідно з Тарифним
керівництвом № 1.

Додатковою угодою від 17.02.2012 р. № 21 до
договору № УП-647/1 строк його дії
продовжено до 31.12.2012 р.

Господарськими судами встановлено, що
починаючи з 28.01.2013 р. по 04.02.2013 р., на
підходах до станції Берегова на
станціях Роздільна-Сортувальна,
Колосівка, Чорноморська. Кропивницька,
Вознесенськ, Помічна залізницею
затримано вагони у складі 18 потягів, що
підтверджується відповідними актами,
наказами залізниці та повідомленнями
станцій затримки на станцію
призначення Берегова про затримку
вагонів у зв'язку з неможливістю
прийняття їх вантажоодержувачем та
відсутністю технічної можливості
накопичення потягів на станції
призначення.

Після одержання повідомлень від
станцій затримання станція
призначення повідомляла ДП "МТП "Южний"
про затримку вагонів, про що свідчать
наявні в матеріалах справи докази
передачі повідомлень.

За час затримки вагонів на підходах до
станції призначення ДП "Одеська
залізниця" нарахувало ДП "МТП "Южний"
плату за користування вагонами та збір
за зберігання вантажу у вагонах з
урахуванням часу затримки потягів на
підходах до станції Берегова за
відомостями плати за користування
вагонами та звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою, посилаючись на
підтвердження обліковою карткою факту
невиконання портом добової норми
вивантаження у січні та лютому 2013р.

Стаття 3 Закону України "Про
залізничний транспорт" встановлює, що
законодавство про залізничний
транспорт загального користування
складається з Закону України "Про
транспорт", цього закону, Статуту
залізниць України, який затверджується
Кабінетом Міністрів України, та інших
актів законодавства.

Статтею 908 Цивільного кодексу України
передбачено, що загальні умови
перевезення визначаються цим кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажів,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Стаття 46 Статуту залізниць України
встановлює, що одержувач зобов'язаний
прийняти і вивезти вантаж, що надійшов
на його адресу. Терміни вивезення і
порядок зберігання вантажів
установлюються Правилами. Вантажі, що
прибули, зберігаються на станції
безкоштовно протягом доби. За
зберігання вантажу на станції понад
зазначений термін справляється плата,
встановлена тарифом.

Правила зберігання вантажів
установлюють, що збір за зберігання
вантажів у вагонах у разі затримки їх з
вини одержувача (відправника) після
закінчення терміну безоплатного
зберігання сплачується незалежно від
місця затримки (на станції призначення
та на підходах до неї, на прикордонних,
припортових станціях тощо), при цьому
термін безоплатного зберігання
обчислюється з моменту затримки.

Відповідно до ст.93 Статуту залізниць
України передбачено, що порти
зобов'язані приймати усі вагони, що
надходять для перевалки. Плата за
користування нараховується також за
вагони, які надійшли понад узгоджені
обсяги розвантаження, а також за
вагони, затримані на станції і на
підходах до неї в очікуванні подачі
через неприйняття їх портом.

Згідно ст.119 Статуту залізниць за
користування вагонами і контейнерами
залізниці вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами,
громадянами-суб'єктами
підприємницької діяльності вноситься
плата. Порядок визначення плати за
користування вагонами (контейнерами)
та звільнення вантажовідправника від
зазначеної плати у разі затримки
забирання вагонів (контейнерів), що
виникла з вини залізниці,
встановлюється Правилами. Зазначена
плата вноситься також за час затримки
вагонів на станціях призначення і на
підходах до них в очікуванні подання їх
під вивантаження, перевантаження з
причин, що залежать від
вантажоодержувача, власника
залізничної під'їзної колії, порту,
підприємства.

Відповідно до вимог п.п. 1 п. 129 Статуту
залізниць України обставини, що можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Положеннями п.п. 2 п. 129 Статуту
залізниць України визначено вичерпний
перелік обставин, для засвідчення яких
складається комерційний акт, в усіх
випадках обставини, що виникли в
процесі перевезення вантажу, багажу і
вантажобагажу і які можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності, оформляються актами
загальної форми.

Відомості плати за користування
вагонами (контейнерами) складаються
станцією в трьох примірниках на
підставі пам'яток про користування
вагонами, актів ГУ-23, ГУ-23а і
підписуються представниками станції і
порту.

Вагони, що з вини порту недозаявлені
або недовивантажені проти добової
норми вивантаження, оформляються
актами загальної форми з покладанням
на порт відповідальності згідно з
Правилами перевезень. За користування
вагонами і контейнерами порт сплачує
залізниці плату згідно з Правилами
користування вагонами і контейнерами.
Збір за зберігання вантажів у вагонах
нараховується згідно з розділом 2 п.2.3
Збірника тарифів на перевезення
вантажів залізничним транспортом
України - ТР № 1.

Згідно з п.п.3, 8 Правил користування
вагонами і контейнерами облік часу
користування вагонами і контейнерами
та нарахування плати за користування
ними провадиться на станціях
відправлення та призначення за
Відомістю плати за користування
вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за
користування контейнерами форми ГУ-46к,
які складаються на підставі Пам'яток
про подавання/забирання вагонів форми
ГУ-45, Пам'яток про видачу/приймання
контейнерів форми ГУ-45к , Повідомлення
про закінчення вантажних операцій з
вагонами, Актів про затримку вагонів
форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

У разі затримки вагонів на станції з
причин, які залежать від
вантажовласника, складається акт
загальної форми, який підписується
представниками станції і
вантажовласника.

Відповідно до п.п.1,3 Правил складання
актів (затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
28.05.2002р. №334) при перевезеннях у
залежності від обставин, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
відправника, одержувача, пасажира,
складаються комерційні акти та акти
загальної форми.

Акти загальної форми складаються для
засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу, багажу,
вантажобагажу і можуть бути піставою
для матеріальної відповідальності, у
разі затримки вагонів на станції
призначення в очікуванні подачі під
вивантаження (перевантаження) з причин,
що залежать від одержувача, власника
залізничної під'їзної колії, порту,
підприємства.

Підставою для нарахування та стягнення
збору за зберігання, в тому числі при
затримці вагонів на шляху перевезення,
є акт загальної форми ГУ-23 або у разі
затримки на підходах до станції
призначення форми ГУ-23а, який
складається для засвідчення обставин,
що виникли в процесі перевезення
вантажу, і підписується особами, які
беруть участь у засвідченні обставин,
що стали підставою для складання акта,
але не менше як двома особами,
відповідно до Правил складання актів,
Правил користування вагонами і
контейнерами.

Однак при цьому судам необхідно
встановлювати та надавати оцінку
обставинам, за яких залізниця не
подавала чи не могла подавати вагони
під вивантаження і з'ясовувати, чи був
одержувач повідомлений про прибуття на
його адресу вантажу або з яких причин
вагони було затримано залізницею на
шляху перевезення і чи дійсно ці
причини не залежали від залізниці.

Враховуючи вищезазначені обставини,
посилання скаржника на складені акти
про затримку вагонів форми ГУ-23а та на
облікову картку виконання плану
перевезення вантажів із залізничного
на водний транспорт за січень-лютий
2013р. не є достатніми доказами для
підтвердження позовних вимог, оскільки
позивачем не надано належних та
допустимих доказів в підтвердження
саме причин затримки потягів з
навантаженими вагонами на шляху їх
слідування, так як, за січень-лютий 2013р.
на станції Берегова залізниці не
складено жодного акту загальної форми
про накопичення вагонів.

Одночасно господарськими судами
встановлено, що облікова картка
виконання плану перевалки вантажів з
залізничного на водний транспорт, яка
складається у відповідності із
Правилами планування перевезень
вантажів та договором, являється лише
підставою для нарахування штрафу за
невиконання плану вивантаження (плану
перевалки вантажів) є недостатнім
доказом для встановлення обставин
того, чи залежали причини затримки
вагонів виключно від порту та чи
вживала залізниця всіх належних від
неї заходів для доставки затриманих на
підходах вагонів на проміжних станціях
до станції призначення та видачі їх
порту.

Отже, господарські суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, що залізниця не довела, що
вживала всіх належних від неї заходів
для доставки затриманих на підходах
вагонів на проміжних станціях до
станції призначення та видачі їх порту,
в зв'язку з чим, суд першої інстанції
цілком правомірно відмовив у
задоволенні позову ДП "Одеська
залізниця".

Доводи касаційної скарги не
спростовують вказаних висновків судів,
та, крім того, пов'язані з переоцінкою
доказів, що виходить за межі
повноважень касаційної інстанції.

Статтею 1117 ГПК України передбачено, що
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Беручи до уваги межі перегляду справи в
суді касаційної інстанції та
повноваження останнього, колегія
суддів вважає, що оскаржувані судові
акти, відповідають нормам
матеріального і процесуального права
та підстав для їх зміни або скасування
не вбачається.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, а тому оскаржувані судові акти
залишаються без змін.

З огляду на приписи ст. 49 ГПК України,
судові витрати за подання касаційної
скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного
підприємства "Одеська залізниця"
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Одеської області від 25.11.2013 р. та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 27.03.2014 р. у
справі № 916/1718/13 залишити без змін.

Головуючий
Черкащенко
М.М.

Судді
Жукова
Л.В.

Нєсвєтова
Н.М.