ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"10" червня 2014 р.
Справа № 911/130/14

У справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укргазбуд»,
м.Київ

до Фонду державного майна України,
м.Київ

про визнання права власності та
зобов'язання вчинити дії

Суддя А.Ю.Кошик

За участю представників сторін:

Позивача - Філоненко Я.В.

Відповідача - Цуцкірідзе І.Л.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Публічного акціонерного товариства
«Укргазбуд» (далі - позивач) до Фонду
державного майна України (далі -
відповідач) про визнання права
власності на виробничий гуртожиток по
вул. Поповича,4, м. Борисполя, Київської
області за набувальною давністю.

Провадження у справі №911/130/14 порушено
відповідно до ухвали суду від 21.01.2014
року та призначено справу до розгляду
на 04.02.2014 року.

Позивач, належним чином повідомлений
про час і місце розгляду спору, у судове
засідання 04.02.2014 року без поважних
причин не з'явився, про причини неявки
суд не повідомив, вимоги ухвали суду не
виконав. Розгляд справи відкладався на
18.02.2014 року.

Заслухавши у судовому засіданні 18.02.2014
року пояснення представників сторін
господарський суд дійшов висновку про
відкладення розгляду справи з метою
витребування додаткових доказів.
Розгляд справи було відкладено до
04.03.2014 року.

В судовому засіданні 04.03.2014 року
позивач заявив клопотання про
призначення аудиторської перевірки
щодо утримання спірного майна -
гуртожитку по вул.Поповича, 4, м.
Борисполя, Київської області,
проведення якої доручити ПП «Сервіс
Аудит» (свідоцтво про включення до
Реєстру аудиторських фірм та аудиторів
№ 4536), з метою визначення обставин, які
свідчать про перебування спірного
майна на балансі позивача та фактичне
користування і утримання позивачем
спірного майна.

Як вбачається з обставин справи, позов
заявлено про визнання за позивачем
права власності на гуртожиток на 60
місць за адресою: м. Бориспіль, вул.
Поповича, 4 за набувальною давністю у
зв'язку з добросовісним, відкритим і
безперервним користуванням спірним
майном з 1994 року.

В обгрунтування факту користування
майном протягом спірного періоду
позивач посилається на перебування
майна у нього на балансі, вчинення дій
та понесення витрат на його утримання,
однак відповідні обставини за
твердженням позивача мають бути
встановлені в ході аудиторської
перевірки.

З огляду на обставини спору, з метою
встановлення факту користування
позивачем майном протягом спірного
періоду, перебування спірного майна на
балансі позивача, вчинення ним дій та
понесення витрат на утримання спірного
майна, оскільки дослідження наданих
позивачем первинних документів в їх
сукупності потребує спеціальних знань
та ненадання позивачем в обґрунтування
позовних вимог даних аудиторської
перевірки, суд у відповідності до вимог
чинного законодавства дійшов висновку
про призначення у справі судової
економічної експертизи, проведення
якої було доручено у відповідності до
Закону України «Про судову експертизу»
та п. 1.5. Наказу Міністерства юстиції
України № 53/5 від 08.10.98 року «Про
затвердження Інструкції та проведення
судових експертиз та
Науково-методичних рекомендацій з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень» Київському
науково-дослідному інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України, в зоні регіонального
обслуговування якого знаходься спірне
майно та відбувається діяльність
сторін.

Ухвалою від 04.03.2014 року у справі №911/130/14
було призначено судову економічну
експертизу, проведення якої доручено
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз
Міністерства юстиції України. На
вирішення експертизи поставлені
наступні питання: чи обліковувався
гуртожиток по вул. Поповича, 4 в м.
Бориспіль, Київської області на
балансі Публічного акціонерного
товариства «Укргазбуд», на якій
підставі та протягом якого періоду
часу; коли, скільки і на які цілі
Публічним акціонерним товариством
«Укргазбуд» витрачено коштів у зв'язку
з утриманням гуртожитку по вул.
Поповича, 4 в м. Бориспіль, Київської
області.

Також, відповідною ухвалою було
покладено витрати на проведення
експертизи та організаційні питання,
пов'язані з її проведенням, на даній
стадії розгляду, на позивача -
Публічне акціонерне товариство
«Укргазбуд».

22.05.2014 року до господарського суду
повернулися матеріали справи №911/130/14
без експертного дослідження із
повідомленням експерта №3592/14-45 від
19.05.2014 року про неможливість надання
висновку у зв'язку з не сплатою
вартості експертного дослідження.

У зв'язку з чим, ухвалою від 27.05.2014 року
провадження у справі було поновлено та
призначено справу до розгляду на 10.06.2014
року. Також відповідною ухвалою було
зобов'язано позивача повідомити суд
про причини несплати вартості
експертного дослідження.

Позивачем були надані суду пояснення
б/н від 03.06.2014 року, в яких позивач
зазначив, що вартість призначеної у
справі судової експертизи, на його
думку, є завищено і він відмовляється
оплачувати призначене судом експертне
дослідження. В той же час, позивач
наполягає, що у справі мала бути
призначена аудиторська перевірка, яку
мало здійснити ПП «Сервіс Аудит».
Однак, позивачем не надано суду доказів
наявності у ПП «Сервіс Аудит» права на
проведення судових експертиз.

В своїх поясненнях позивач категорично
відмовився від проведення призначеної
судом експертизи Київським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз Міністерства юстиції
України та повідомив, що 03.06.2014 року
уклав Договір на проведення
аудиторської експертизи з ТОВ
«Е.С.Аудит» щодо встановлення факту
здійснення ним витрат на утримання
спірного майна. У зв'язку з чим, позивач
просив з метою доведення позовних
вимог, надати йому можливість провести
аудиторську перевірку.

Оскільки, призначення аудиторської
перевірки не прирівнюється до судової
експертизи і не є підставою для
зупинення провадження у справі,
призначення наведеної позивачем
аудиторської перевірки під час
судового розгляду є неможливими і
недоцільним. В той же час, питання які
мали бути встановлені аудиторською
перевіркою і необхідні для розгляду
спору, у відповідності до ст.ст. 41, 42
Господарського процесуального кодексу
України були поставлені на вирішення
судової експертизи.

Однак, позивач безпідставно наполягав
на проведенні аудиторської перевірки
саме визначеною ним установою, яка не
має права на проведення судових
експертиз, без поважних причин
відмовився від проведення призначеної
судом експертизи. Крім того, позивач
посилаючись на завищену вартість
судової експертизи, не обґрунтував
відповідне посилання фактичним даними,
зокрема, в чому полягає завищення
вартості експертизи Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України в порівнянні з іншими
експертними установами, які мають
відповідних спеціалістів та право
проведення судових експертиз.

Крім того, як вбачається з Договору від
03.06.2014 року про проведення аудиторської
експертизи ТОВ «Е.С.Аудит», замовлена
позивачем аудиторська перевірка
охоплює лише 2011-2014 роки в той час, як
з'ясуванню підлягають періоди
принаймні за останні 10 років, що
передували зверненню до суду.

Враховуючи встановлений ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України строк вирішення спору та
переривання такого строку у зв'язку із
зупиненням провадження у справі, строк
розгляду справи закінчується 13.06.2014
року.

Проведення ж аудиторської перевірки,
замовленої позивачем у ТОВ «Е.С.Аудит»,
як зазначено у відповідному Договорі,
передбачається з 06.06.2014 року по 06.07.2014
року, тобто навіть з продовженням
строку розгляду справи, суд з огляду на
норми ст. 69, 79 Господарського
процесуального кодексу України
позбавлений можливості надати
позивачу достатній строк для надання
необхідних доказів.

Як передбачено ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 41 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що для роз'яснення питань,
що виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
спеціальних знань, господарський суд
призначає судову експертизу.

Таким чином, з огляду на наявні в
матеріалах справи докази, в
обґрунтування позовних вимог позивач з
метою доведення позовних вимог мав
провести аудиторську перевірку до
звернення до суду чи забезпечити
надання суду її результатів під час
розгляду спору.

З огляду на викладені в позові
обставини та надані позивачем докази,
вирішення спору по суті з прийняттям
законного та обґрунтованого рішення
залежить від результатів проведення
призначеної судом експертизи,
наслідком якої є надання
обґрунтованого висновку експертної
установи.

Оскільки, позивачем не забезпечено
надання суду належних і допустимих
доказів в обґрунтування позовних
вимог, необґрунтовано поважності
причин ненадання таких доказів,
позивач без поважних причин не
скористався наданою судом можливістю
доведення позовних вимог за допомогою
експертного дослідження, суд не вбачає
підстав та можливості розглянути спір
по суті за наявними матеріалами, і
дійшов висновку про залишення позову
без розгляду, оскільки наведені
недоліки можуть бути усунуті позивачем
в майбутньому.

Згідно з п. 4.8. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» залишення позову без
розгляду - це форма закінчення розгляду
господарським судом справи без
прийняття рішення суду в зв'язку з
виявленням обставин, які перешкоджають
розглядові справи, але можуть бути
усунуті в майбутньому.

Як передбачено п. 2.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи;
крім того, неподання позивачем
витребуваних господарським судом
матеріалів, необхідних для вирішення
спору, тягне за собою правові наслідки
у вигляді залишення позову без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК.

Відповідно до п. 5 ст. 81 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд залишає позов без
розгляду, якщо позивач без поважних
причин не подав витребувані
господарським судом матеріали,
необхідні для вирішення спору, або
представник позивача не з'явився на
виклик у засідання господарського суду
і його нез'явлення перешкоджає
вирішенню спору.

Після усунення обставин, що зумовили
залишення позову без розгляду, позивач
має право звернутись до господарського
суду повторно в загальному порядку.

Враховуючи вищевказане та керуючись п.5
ст. 81, ст. 86 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Суддя
Кошик А.Ю.

дата підписання 23.06.2014 р.