КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р. Справа№ 911/2688/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача: Салатюк Д.В. - за дов.

від відповідача: Доманова Т.Ю. - за дов.

від третьої особи: ОСОБА_3 - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області

на рішення Господарського суду
Київської області від 14.03.2014

у справі № 911/2688/13 (суддя Конюх
О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Рубежівська»

до
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_5

про визнання незаконним та
скасування рішення про надання
земельної ділянки та скасування
державного акту на право постійного
користування землею

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Рубежівська» (далі, позивач або ТОВ
«АФ «Рубежівська») звернулось до
Господарського суду Київської області
з позовом (із урахуванням уточнень
позовних вимог від 27.08.2013; том 1, а.с. 120-121)
до Михайлівсько-Рубежівської
сільської ради Києво-Святошинського
району (далі, відповідач або сільська
рада) за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_5 (далі, третя
особа) про визнання незаконним та
скасування рішення виконкому
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради від 05.12.2000 № 61 про надання
земельної ділянки приватному
підприємцю ОСОБА_5 під розміщення
майстерні по виготовленню ритуальної
атрибутики в с. Михайлівська Рубежівка;
визнання незаконним та скасування
виданого Фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_5 державного акту на право
постійного користування землею від
19.04.2001 серія ІІІ-КВ № 018736,
зареєстрований за № 440 на право
постійного користування земельною
ділянкою площею 0,3584 га на території
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 14.03.2014 позов
задоволено.

Визнано незаконним та скасовано
рішення виконавчого комітету
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради від 05.12.2000 № 61 «Про надання
земельної ділянки приватному
підприємцю ОСОБА_5 під розміщення
майстерні по виготовленню ритуальної
атрибутики в с. Михайлівська
Рубежівка».

Визнано незаконним та скасовано
виданий Фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_5 Державний акт на право
постійного користування землею від
19.04.2001 серія ІІІ-КВ № 018736,
зареєстрований за № 440 на право
постійного користування земельною
ділянкою площею 0,3584 га на території
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради.

Присуджено до стягнення з
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Рубежівська» 2 294,00 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, відповідно до
якої просить скасувати рішення
Господарського суду Київської області
від 14.03.2014 у справі № 911/2688/13 та прийняти
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог позивача.

Апеляційна скарга відповідача
мотивована тим, що рішення суду першої
інстанції є незаконним, оскільки воно
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та неповним з'ясуванням обставин, що
мають значення для справи.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області у справі № 911/2688/13
було передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Михальській Ю.Б.

Розпорядженням В.о. Голови Київського
апеляційного господарського суду від
30.04.2014 для розгляду апеляційної скарги
у справі № 911/2688/13 сформовано колегію
суддів у складі головуючого судді
Михальської Ю.Б., суддів Отрюха Б.В.,
Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.04.2014
апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження, розгляд
справи призначено на 29.05.2014.

23.05.2014 представник позивача подав через
відділ документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду відзив на
апеляційну скаргу, у якому просив
апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду Київської області
від 14.03.2014 у справі № 911/2688/13 залишити
без змін.

У судовому засіданні, призначеному на
29.05.2014, представник відповідача подав
клопотання про відкладення розгляду
справи мотивоване тим, що він має намір
надати суду витребувані ухвалами
Господарського суду Київської області
від 11.02.2014 у справі № 911/2688/13 документи,
подання яких може вплинути на
результати розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.05.2014
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи
задоволено, розгляд справи відкладено
на 17.06.2014.

У судовому засіданні, призначеному на
17.06.2014, представник позивача просив
апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення, а рішення
суду залишити без змін.

Представник відповідача та третьої
особи підтримав доводи, викладені у
апеляційній скарзі
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області, просив її
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати, у задоволенні
позову відмовити повністю.

Розглянувши у судових засіданнях
апеляційну скаргу, відзив на неї,
дослідивши матеріали справи та зібрані
у ній докази, заслухавши пояснення
представників учасників судового
процесу, судова колегія встановила
наступне:

Рішенням Києво-Святошинської районної
ради Київської області від 25.12.1998 було
передано у колективну власність
колективному сільськогосподарському
підприємству Агрофірма «Рубежівська»
(далі, КСП «АФ «Рубежівська») земельні
ділянки загальною площею 1921,7 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах Михайлівсько-Рубежівської
сільської ради.

На підставі вказаного рішення
колективне сільськогосподарське
підприємство «Агрофірма «Рубежівська»
отримало державний акт на право
колективної власності на землю серії
КВ від 31.03.2000, який зареєстрований за №
116/1 (том 1, а.с. 18-19).

Даним державним актом посвідчувалось
право власності КСП «Агрофірма
«Рубежівська» на земельні ділянки
загальною площею 1921,7 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва. До складу вищезазначених
земельних ділянок площею 1921,7 га також
увійшла земельна ділянка № 15 площею 6,7
га.

23.06.2008 ТОВ «АФ «Рубежівська», як
правонаступнику КСП «АФ «Рубежівська»,
було виготовлено та видано державний
акт ЯЖ № 236016 (том 1, а.с. 22) на право
власності на земельну ділянку площею
6,9834 га кадастровий номер :01:040:0009,
цільове призначення - для товарного
сільськогосподарського виробництва
(земельна ділянка № 15 у складі земель
КСП «Агрофірма «Рубежівська» за
Державним актом на право колективної
власності на землю серії КВ від 31.03.2000)

Рішенням Виконавчого комітету
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради від 18.09.1998 № 40 «Про попереднє
погодження на розміщення цеху по
виробництву ритуальної атрибутики»
(том 1, а.с. 84) попередньо погоджено
розміщення цеху по виробництву
ритуальної атрибутики в селі
Михайлівка-Рубежівка приватному
підприємцю ОСОБА_5

Рішенням Виконавчого комітету
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради від 05.12.2000 № 61 «Про надання
земельної ділянки приватному
підприємцю ОСОБА_5 під розміщення
майстерні по виготовленню ритуальної
атрибутики в с. Михайлівка-Рубежівка»
(том 1, а.с. 87) (далі, Рішення № 61)
затверджено проект відведення
земельної ділянки, вилучено із земель
колективного сільськогосподарського
підприємства «Агрофірма «Рубежівська»
земельну ділянку площею 0,3584 га
господарських дворів та надано її в
постійне користування приватному
підприємцю ОСОБА_5 під розміщення
майстерні, доручено Головному
дочірньому підприємству Київського
регіонального науково-виробничого
центру державного земельного кадастру
«КИЙ» виготовити державний акт на
право постійного користування землею.

На підставі Рішення № 61 ФОП ОСОБА_5 було
виготовлено та видано Державний акт на
право постійного користування землею
серія ІІІ-КВ № 018736 від 19.04.2001 (том 1, а.с.
26-27) на земельну ділянку площею 0,3584 га
для розміщення майстерні по
виготовленню ритуальної атрибутики.

Із наявних у матеріалах справи схем та
плану меж земельної ділянки
вбачається, що спірна земельна ділянка
площею 0,3584 га, надана у постійне
користування ФОП ОСОБА_5, знаходиться в
межах належної на праві власності
позивачу земельної ділянки площею 6,9834
га.

Як вбачається із матеріалів справи,
спір у справі виник у зв'язку з
оскарженням позивачем правомірності
прийняття Виконавчим комітетом
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради рішення від 05.12.2000 № 61 «Про надання
земельної ділянки приватному
підприємцю ОСОБА_5 під розміщення
майстерні по виготовленню ритуальної
атрибутики в с. Михайлівка-Рубежівка»
та видачу на його підставі третій особі
Державного акту на право постійного
користування землею серія ІІІ-КВ № 018736
від 19.04.2001.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що він є правонаступником всіх
майнових та немайнових прав
сільськогосподарського підприємства
«Агрофірма «Рубежівська», якому на
праві колективної власності належали
спірні землі.

Позивач зазначає, що Рішення № 61 та
виготовлений на його підставі
державний акт є такими, що підлягають
скасуванню, оскільки вилучення земель
було здійснено без згоди власника -
Колективного сільськогосподарського
підприємства «Агрофірма
«Рубежівська», правонаступником якого
є позивач. Крім того, позивач
наголошував на тому, що рішення про
вилучення земельної ділянки
Виконавчим комітетом
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради було прийняте з перевищенням
повноважень, наданих законом.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що право позивача у справі на земельну
ділянку порушено, оскільки її
вилучення з подальшим наданням у
постійне користування третій особі
було здійснене всупереч вимогам
земельного законодавства України. Крім
того, судом встановлено, що приймаючи
рішення про вилучення земельної
ділянки у КСП «АФ «Рубежівська»
відповідач діяв з перевищенням
повноважень та передбаченої законом
компетенції. З огляду на це, суд прийшов
до висновку, що вимоги позивача про
визнання незаконним та скасування
Рішення № 61 та виданого на його
підставі Державного акту є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, відповідач у апеляційній скарзі
зазначає, що ТОВ «АФ «Рубежівська» не є
правонаступником КСП «АФ
«Рубежівська», що в свою чергу свідчить
про те, що жодні права ТОВ «АФ
«Рубежівська» не були порушені
оспорюваним рішенням та державним
актом, а ТОВ «АФ «Рубежівська» є
неналежним позивачем у справі.

Окрім того, апелянт у скарзі наголосив
на тому, що судом безпідставно не взято
до уваги як доказ наявності згоди
власника землі - КСП «АФ «Рубежівська»
на вилучення земельної ділянки,
поданий відповідачем та третьою особою
витяг з протоколу № 2 зборів
уповноважених КСП «АФ «Рубежівська»
від 13.11.1999.

Також, відповідач зазначає, що передача
земельної ділянки розміром 0,3584 га ФОП
ОСОБА_5 у користування не припиняє
право власності КСП «АФ «Рубежівська»
на неї. Водночас, скаржник у
апеляційній скарзі наголошує на тому,
що Виконавчий комітет
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради мав право затверджувати проект
відведення земельної ділянки третій
особі та після отримання згоди КСП «АФ
«Рубежівська», як власника земельної
ділянки, надавати її у користування ФОП
ОСОБА_5

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
учасників судового процесу, дослідивши
докази, проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів зазначає
про відсутність підстав для скасування
судового рішення з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи,
колективне сільськогосподарське
підприємство «Агрофірма «Рубежівська»
на підставі протоколу загальних зборів
пайовиків-членів КСП «Агрофірма
«Рубежівська» від 30.12.2004 (том 2, а.с. 11-13)
було реорганізоване шляхом
перетворення та зміни
організаційно-правової форми в
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Рубежівська». Згідно передавального
акту ТОВ «АФ «Рубежівська» було
передано матеріальні цінності з
правонаступництвом усіх майнових і
немайнових прав та зобов'язань КСП «АФ
«Рубежівська». Згідно додатку до
передавального акту Товариству з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Рубежівська» були передані земельні
ділянки КСП «Агрофірма «Рубежівська»,
в тому числі земельна ділянка № 15
площею 6,7 га.

В подальшому, як зазначає позивач, була
проведена інвентаризація земельних
ділянок та встановлено, що по факту
площа певних земельних ділянок
відрізняється від площі, визначеної в
додатку до передавального акту та в
державному акті на право колективної
власності на землю КВ від 31.03.2000.
Зокрема, встановлено, що площа
земельної ділянки № 15 становить не 6,7
га, а 6,9834 га.

За результатами інвентаризації
земельних ділянок господарських
дворів протоколом спільного засідання
комісії з припинення КСП «АФ
«Рубежівська» та засновника ТОВ «АФ
«Рубежівська» від 28.12.2007 (том 2, а.с. 93)
було затверджено уточнений додаток до
передавального акту (том 2, а.с. 94).
Відповідно до уточненого додатку до
передавального акту від КСП «АФ
«Рубежівська» до ТОВ «АФ «Рубежівська»
було передано земельну ділянку № 15
площею 6,9834 га.

Факт реорганізації КСП «Агрофірма
«Рубежівська» в ТОВ «Агрофірма
«Рубежівська» підтверджується
Статутом ТОВ «Агрофірма «Рубежівська»,
затвердженим протоколом № 1 установчих
зборів засновників від 17.09.2005 та
зареєстрованим Києво-Святошинською
райдержадміністрацією Київської
області 27.09.2005 (далі, Статут) (том 1, а.с.
28-41).

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону
України «Про колективне
сільськогосподарське підприємство» у
відповідній редакції об'єктами права
колективної власності підприємства є
земля, інші основні та оборотні засоби
виробництва, грошові та майнові внески
його членів, вироблена ними продукція,
одержані доходи, майно, придбане на
законних підставах. Об'єктами права
власності підприємства є також частки
у майні та прибутках міжгосподарських
підприємств та об'єднань, учасником
яких є підприємство.

Пунктом 1.3.1. Статуту передбачено, що ТОВ
«АФ «Рубежівська» є правонаступником
усіх майнових і немайнових прав і
зобов'язань КСП «АФ «Рубежівська», в
тому числі щодо рухомого і нерухомого
майна, земельних ділянок тощо. Даний
пункт Статуту відповідає вимогам
частини 2 статті 108 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої у разі
перетворення до нової юридичної особи
переходять усе майно, усі права та
обов'язки попередньої юридичної особи
та пункту 6 статті 31 Закону України «Про
колективне сільськогосподарське
підприємство», відповідно до якого при
перетворенні одного підприємства в
інше до підприємства, яке щойно
виникло, переходять усі майнові права і
обов'язки колишнього підприємства.

Відповідно до абзаців 31 та 32 частини 2
статті 17 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» в Єдиному
державному реєстрі містяться такі
відомості щодо юридичної особи, як дані
про юридичних осіб, правонаступником
яких є зареєстрована юридична особа та
дані про юридичних осіб -
правонаступників.

Згідно частини 1 статті 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Так, згідно даних Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців АГ №
18 (том 1, а.с. 63-68) ТОВ «АФ
«Рубежівська» є правонаступником
Колективного сільськогосподарського
підприємства «Агрофірма
«Рубежівська».

Доводи скаржника, викладені у
апеляційній скарзі стосовно того, що
суд першої інстанції не надав жодної
оцінки наданій відповідачем постанові
прокурора м. Житомира радника юстиції
Ю.Козлова від 31.12.2013 про закриття
кримінального провадження у зв'язку зі
смертю винної особи (том 2, а.с. 143-149),
якою було встановлено, що «службові
особи ТОВ «АФ «Рубежівська»,
зловживаючи службовим становищем,
внесли до заявленого позову дані з
приводу створення підприємства в
результаті реорганізації КСП «АФ
«Рубежівська», а також, що товариство є
правонаступником усіх майнових та
немайнових прав і зобов'язань КСП «АФ
«Рубежівська», в томі числі власником
нерухомого та рухомого майна,
земельних ділянок тощо, ТОВ «АФ
«Рубежівська» втратило оригінал
правовстановлюючого документу на
майно - договір безоплатної передачі
майна № 465-ВП від 19.12.97» не приймаються
колегією суддів до уваги, оскільки
відповідна постанова оцінюється
господарським судом поряд з іншими
доказами у справі на загальних
підставах за правилами статті 43
Господарського процесуального кодексу
України, а встановлені у ній факти, - на
відміну від органів, про які йдеться в
частинах 2 - 4 статті 35 Господарського
процесуального кодексу України не є
преюдиціальними.

Також, не приймаються до уваги
посилання апелянта на обставини щодо
відсутності правонаступництва між КСП
«АФ «Рубежівська» та ТОВ «АФ
«Рубежівська» та, відповідно,
законності отримання позивачем
земельної ділянки розміром 6,9834 га, які
встановлюються в межах розгляду
Господарським судом Київської області
справи № 911/3604/13. Так, колегія суддів
зазначає, що предметом позову у справі
№ 911/3604/13 за позовом
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області до ТОВ «АФ
«Рубежівська» є визнання недійсним
державного акту серії ЯЖ № 236016 на право
власності на земельну ділянку площею
6,9834 га, сільськогосподарського
виробництва, виданого 23.06.2008 ТОВ «АФ
«Рубежівська». 17.03.2014 Господарським
судом Київської області прийнято
рішення у справі № 911/3604/13, яким у
задоволенні позову
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області до ТОВ «АФ
«Рубежівська» про визнання недійсним
зазначеного державного акту
відмовлено. Крім того, як вбачається зі
змісту рішення у справі № 911/3604/13, судом
встановлено, що «на підставі протоколу
загальних зборів КСП «АФ «Рубежівська»
від 30.12.2004 Колективне
сільськогосподарське підприємство
«Агрофірма «Рубежівська» було
реорганізоване шляхом перетворення та
зміни організаційно-правової форми в
товариство з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Рубежівська».

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи у
сукупності наявні у матеріалах справи
докази, колегія суддів приходить до
висновку, що правонаступником майна та
усіх прав і обов'язків КСП «Агрофірма
«Рубежівська», в тому числі і права
власності на земельну ділянку № 15
площею 6,9834 га, є Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Рубежівська».

За таких обставин Товариство з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Рубежівська» є належним позивачем у
справі, оскільки є правонаступником
КСП «Агрофірма «Рубежівська».

Відповідно до частини 3 статті 10 Закону
України «Про колективне
сільськогосподарське підприємство» у
редакції, чинній на момент прийняття
оскаржуваного рішення, право
підприємства на земельну ділянку або
її частину може бути припинено в
порядку і на підставах, встановлених
Земельним кодексом України.

Статтею 28 Земельного кодексу України у
редакції, чинній на момент прийняття
оскаржуваного рішення, передбачено, що
право колективної та приватної
власності на землю може припинятися за
рішенням відповідної Ради народних
депутатів у випадку, зокрема,
добровільної відмови від земельної
ділянки.

Зазначене кореспондується з
положеннями статті 31 Земельного
кодексу України у відповідній
редакції, згідно якої вилучення земель
провадиться за рішенням сільської Ради
народних депутатів із земель сіл для
усіх потреб, та за межами сіл у разі
передачі їх у власність або надання у
користування для будівництва шкіл,
лікарень, підприємств торгівлі та
інших об'єктів, пов'язаних з
обслуговуванням населення (сфера
послуг) за згодою власників землі та
землекористувачів.

Як стверджує скаржник, рішення про
вилучення земельної ділянки від 05.12.2000
№ 61 було прийняте відповідно до закону
після отримання згоди власника - КСП
«АФ «Рубежівська», яка була надана
зборами уповноважених КСП «Агрофірма
«Рубежівська», проведеними 13.11.1999, і
оформлена протоколом № 2 від 13.11.1999.

Позивач, натомість, заперечує факт
проведення 13.11.1999 зборів уповноважених
КСП «Агрофірма «Рубежівська» та
існування протоколу № 2 зборів
уповноважених КСП «Агрофірма
Рубежівська» від 13.11.1999, яким нібито
надано згоду на вилучення земельної
ділянки площею 0,4 га для надання її у
постійне користування третій особі.

Як вбачається із матеріалів справи, до
суду першої інстанції відповідачем та
третьою особою надана копія витягу з
протоколу № 2 зборів уповноважених КСП
«Агрофірма Рубежівська» від 13.11.1999 (том
1, а.с. 136; том 2, а.с. 69). Зазначений витяг з
протоколу підписаний секретарем
зборів уповноважених (без зазначення
його прізвища та ініціалів).

Також, на підтвердження факту
проведення 13.11.1999 зборів уповноважених
КСП «Агрофірма «Рубежівська»
відповідач зазначає, що у матеріалах
справи міститься нотаріально
посвідчена заява ОСОБА_9 (секретаря
зборів уповноважених) від 10.02.2014 (том 2,
а.с. 100), якою вона засвідчила, що з 01.03.1999
по 01.10.2001 працювала в КСП «АФ
«Рубежівська» на посаді бухгалтера, і
підтвердила, що 13.11.1999 на загальних
зборах уповноважених було погоджено
проект відведення земельної ділянки
ФОП ОСОБА_5 про виділення йому
земельної ділянки під розміщення
майстерні по виготовленню ритуальної
атрибутики площею 0,4 га. За своєю
природою вказана заява, посвідчена
нотаріусом, є письмовими поясненнями
особи.

Згідно статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, будь-які подані учасниками
процесу докази підлягають оцінці судом
на предмет належності і допустимості.
Вирішуючи питання щодо доказів,
господарські суди повинні враховувати
інститут допустимості засобів
доказування, згідно з яким обставини
справи, що відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Що ж до належності
доказів, то нею є спроможність
відповідних фактичних даних містити
інформацію стосовно обставин, які
входять до предмета доказування з
даної справи.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Тобто, кожен доказ підлягає оцінці
господарським судом разом з іншими
доказами.

Принцип, згідно з яким ніякі докази не
мають для суду наперед установленої
сили і кожен доказ підлягає оцінці
господарським судом разом з іншими
доказами, означає, що:

- ні в законі, ні підзаконних актах не
повинно міститися вказівок, які
заздалегідь установлюють доказову
силу і значення доказу;

- ніякі органи чи посадові особи не
вправі давати суду вказівок щодо
доказової сили і значення того чи
іншого доказу;

- докази повинні оцінюватися за їх
властивостями;

- не можна вважати, що певний вид
доказів має переваги, та без належної
оцінки і врахування всіх доказів
обґрунтовувати ним рішення.

Так, витяг із протоколу № 2 зборів
уповноважених КСП «Агрофірма
Рубежівська» від 13.11.1999 підписаний
секретарем без зазначення його
прізвища та ініціалів. Окрім того, у
витягу відсутній підпис голови
правління КСП «Агрофірма Рубежівська»
ОСОБА_10, на якого у відповідності до
пункту 12.9. Статуту КСП «Агрофірма
Рубежівська» від 30.12.1997 (том 2, а.с. 54-66)
покладено обов'язок щодо здійснення
поточного керівництва діяльністю
підприємства, забезпечення
своєчасного проведення загальних
зборів, засідань правління та
виконання рішень, відповідальність
перед членами підприємства за
результати роботи підприємства тощо.

Водночас, колегія суддів зазначає, що
пояснення, надані ОСОБА_9 від 10.02.2014, не
підтверджуються жодними, наявними у
матеріалах справи доказами.

Також, у матеріалах справи відсутній
належним чином оформлений повний текст
протоколу № 2 зборів уповноважених від
13.11.1999.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що
позивачем факт проведення зборів
уповноважених КСП «Агрофірма
Рубежівська» заперечується, а
матеріали справи не містять жодних
доказів на підтвердження протилежного,
колегія суддів не приймає витяг з
протоколу № 2 зборів уповноважених КСП
«Агрофірма Рубежівська» від 13.11.1999 та
пояснення ОСОБА_9 від 10.02.2014 у якості
належних та допустимих доказів у
справі, які підтверджують факт надання
КСП «Агрофірма Рубежівська» згоди на
вилучення спірної земельної ділянки.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції та
зазначає, що хоча Статут КСП «АФ
«Рубежівська» і не розмежовує коло
повноважень загальних зборів та зборів
уповноважених, та не визначає переліку
питань, які можуть бути вирішені
виключно на загальних зборах, нормою
статті 5 Земельного кодексу України від
1990 року право розпорядження земельними
ділянками, що перебувають у
колективній власності, віднесено до
виключної компетенції загальних
зборів співвласників.

За таких обставин колегія суддів не
приймає до уваги в якості доказу
наявності згоди власника землі - КСП
«АФ «Рубежівська» на вилучення
земельної ділянки поданий
відповідачем та третьою особою витяг з
протоколу № 2 зборів уповноважених КСП
«АФ «Рубежівська» від 13.11.1999 та
приходить до висновку про те, що
вилучення земельної ділянки з
подальшим наданням її у постійне
користування ФОП ОСОБА_5 було здійснено
всупереч статті 31 Земельного кодексу
України від 1990 року без згоди її
власника.

Водночас, колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції про
те, що при вилученні земельної ділянки
у КСП «АФ «Рубежівська» та надання її в
постійне користування третій особі,
відповідач діяв з перевищенням наданих
йому повноважень та передбаченої
законом компетенції з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 52 Закону України
«Про місцеве самоврядування» у
редакції, чинній на момент прийняття
виконавчим комітетом спірного рішення,
виконавчий комітет сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради може розглядати
і вирішувати питання, віднесені цим
Законом до відання виконавчих органів
ради.

Так, Виконавчий комітет ради:

- попередньо розглядає проекти
місцевих програм
соціально-економічного і культурного
розвитку, цільових програм з інших
питань, місцевого бюджету, проекти
рішень з інших питань, що вносяться на
розгляд відповідної ради;

- координує діяльність відділів,
управлінь та інших виконавчих органів
ради, підприємств, установ та
організацій, що належать до
комунальної власності відповідної
територіальної громади, заслуховує
звіти про роботу їх керівників;

- має право змінювати або скасовувати
акти підпорядкованих йому відділів,
управлінь, інших виконавчих органів
ради, а також їх посадових осіб.

Відповідно підпункту 1 пункту «а»
статті 33 Закону України «Про місцеве
самоврядування», до власних
(самоврядних) повноважень виконавчих
комітетів сільських рад належить
підготовка і внесення на розгляд ради
пропозицій щодо вилучення (викупу), а
також надання під забудову та для інших
потреб земель, що перебувають у
власності територіальних громад.
Відповідно до підпункту 9 пункту «б»
статті 33 Закону «Про місцеве
самоврядування в Україні», до
делегованих повноважень виконавчих
комітетів належить погодження
проектів землеустрою.

З огляду на зазначене, у Виконавчого
комітету Михайлівсько-Рубежівської
сільської ради було право лише
погодити проект землеустрою (за умови
наявності рішення ради про делегування
повноважень) та підготувати і надати
пропозиції сільській раді щодо
вилучення земельної ділянки.

Таким чином, до законодавчо визначених
повноважень виконкому сільської ради
не входить прийняття рішень про
вилучення земель та надання їх у
користування, а тому колегія суддів
приходить до висновку, що у випадку
вилучення із земель КСП «Агрофірма
«Рубежівська» земельної ділянки
площею 0,3584 га на користь ФОП ОСОБА_5
Виконавчим комітетом
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради було перевищено повноваження,
надані йому законом.

У рішенні Виконавчого комітету
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради № 61 від 05.12.2000 міститься посилання
на рішення 2 сесії 23 скликання від 12.06.1998
«Про делегування повноважень у сфері
регулювання земельних відносин» як на
підставу прийняття вищевказаного
рішення про вилучення земельної
ділянки.

10.01.2014 р. TOB «Агрофірма «Рубежівська»
подало до суду клопотання про
витребування оригіналу рішення 2 сесії
23 скликання Михайлівсько-Рубежівської
сільської ради Києво- Святошинського
району Київської області від 12.06.1998
«Про делегування повноважень у сфері
регулювання земельних відносин».

Як вбачається із матеріалів справи, суд
першої інстанції неодноразово
ухвалами від 10.01.2014, 27.01.2014 та від 25.02.2014
витребовував у відповідача оригінал та
копію зазначеного рішення 2 сесії 23
скликання від 12.06.1998 «Про делегування
повноважень у сфері регулювання
земельних відносин».

Проте, відповідач так і не надав суду
рішення 2 сесії 23 скликання від 12.06.1998
«Про делегування повноважень у сфері
регулювання земельних відносин».

Натомість, суду подана копія архівної
довідки № 06-04/44 від 21.01.2014 Архівного
сектору Києво-Святошинської
райдержадміністрації та копія рішення
2 сесії 23 скликання від 12.06.1998 «Про
передачу повноважень виконавчому
комітету при виділенні земельних
ділянок громадянам» (том 2, а.с. 152-153),
згідно якої сесія сільської ради
вирішила передати виконкому
повноваження щодо виділення земельних
ділянок: при одержанні будинку і
господарських споруд у спадщину; при
відчуженні будинку, при обміні будинку,
виділення земельних ділянок у
користування (в тому числі на праві
оренди) для ведення особистого
підсобного господарства, городництва,
сінокосіння, випасання худоби, а також
під індивідуальне будівництво.

За таких обставин, рішенням «Про
передачу повноважень виконавчому
комітету при виділенні земельних
ділянок громадянам» від 12.06.1998 також не
було делеговано виконкому права на
вирішення питання про вилучення
земельних ділянок у попереднього
власника або користувача.

З огляду на зазначене, за умови
відсутності рішення 2 сесії 23 скликання
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області від 12.06.1998 та
ненадання селищною радою відповідних
повноважень виконавчому комітету
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради, колегія суддів приходить до
висновку, що оскаржуване рішення
Виконавчого комітету
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради № 61 від 05.12.2000 прийнято із
перевищенням повноважень, що призвело
до порушення земельних прав позивача
та вилучення у нього земельної ділянки
площею 0,3584 га.

Згідно з частиною 10 статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

У відповідності до частин 2, 3 статті 152
Земельного кодексу України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків. Захист прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється, зокрема, шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Згідно з пунктом 1 Роз'яснення Президії
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних з визнанням
недійсними актів державних чи інших
органів» від 26.01.2000 № 02-5/35, акт
державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

При цьому у пункті 2 зазначеного
Роз'яснення вказано, що підставами для
визнання акта недійсним є
невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі. Якщо за результатами розгляду
справи факту такого порушення не
встановлено, у господарського суду
немає правових підстав для задоволення
позову.

З огляду на зазначене, враховуючи
доведеність позивачем порушення його
права власності на спірну земельну
ділянку, а також те, що оскаржуване
рішення виконкому
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради від 05.12.2000 № 61 прийняте з
порушенням статей 5, 28, 31 Земельного
кодексу України від 1990 року та з
перевищенням повноважень та
передбаченої законом компетенції
виконкому, рішення виконкому
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради від 05.12.2000 № 61 «Про надання
земельної ділянки приватному
підприємцю ОСОБА_5 під розміщення
майстерні по виготовленню ритуальної
атрибутики в с. Михайлівка-Рубежівка»
підлягає визнанню незаконним та
скасуванню в судовому порядку.

Відповідно до позиції, викладеної в
пункті 2.3. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду від 17.05.2011 № 6 «Про
деякі питання практики розгляду справ
у спорах, що виникають із земельних
відносин» Державні акти про право
власності або право постійного
користування на земельну ділянку є
документами, що посвідчують відповідне
право і видаються на підставі рішень
Кабінету Міністрів, обласних, районних,
міських, сільських селищних рад тощо. У
спорах, пов'язаних з правом власності
або постійного користування
земельними ділянками, недійсними
можуть визнаватись як зазначені
рішення, на підставі яких видано
відповідні державні акти, так і самі
акти про право власності чи постійного
користування.

З огляду на це, враховуючи висновок
суду про визнання незаконним та
скасування в судовому порядку рішення
виконкому Михайлівсько-Рубежівської
сільської ради від 05.12.2000 № 61, на
підставі якого третій особі ФОП ОСОБА_5
було видано державний акт на право
постійного користування землею від
19.04.2001 серія ІІІ-КВ № 018736, колегія
суддів також приходить до висновку про
задоволення позовної вимоги ТОВ «АФ
«Рубежівська» про визнання незаконним
та скасування вказаного державного
акту.

Посилання скаржника на порушення судом
першої інстанції принципу незмінності
складу суду при розгляді справи та
процесуального порядку відводу судді,
передбаченого Господарським
процесуальним кодексом України не
приймаються колегією суддів до уваги з
огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідно до частини 3 статті 2-1 та
частини 4 статті 4-6 Господарського
процесуального кодексу України та на
підставі витягу з реєстру
автоматизованого розподілу справ
господарського суду Київської області
за 23.12.2013 № 245, для нового розгляду
справи № 911/2688/13 визначено
суддю Господарського суду Київської
області О.В. Конюх.

Відповідно до статті 20 Господарського
процесуального кодексу України
сторона може заявити відвід судді.

З огляду на це, колегія суддів
наголошує, що відповідач, не
погоджуючись із визначеним складом
суду, мав право заявити судді Конюх О.В.
відвід, втім наданим йому правом не
скористався, жодних клопотань з цього
приводу під час вирішення справи у суді
першої інстанції відповідачем
заявлено не було, а тому у суду відсутні
підстави для скасування рішення
Господарського суду Київської області
з підстав порушення судом першої
інстанції принципу незмінності складу
суду.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи
спір по суті заявлених позовних вимог,
суд першої інстанції повно та всебічно
дослідив обставини справи, дав їм
належну правову оцінку, дійшов
правильних висновків щодо прав та
обов'язків сторін, які ґрунтуються на
належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення
скаржника, викладені у апеляційній
скарзі, не приймаються колегією суддів
до уваги, оскільки не підтверджуються
матеріалами справи та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Враховуючи це, колегія суддів вважає
рішення суду у даній справі
обґрунтованим та таким, що відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи,
підстав для його скасування чи зміни не
вбачається. Апеляційна скарга
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області є необґрунтованою та
задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області на рішення
Господарського суду Київської області
від 14.03.2014 у справі № 911/2688/13 залишити
без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської
області від 14.03.2014 у справі № 911/2688/13
залишити без змін.

Матеріали справи № 911/2688/13 повернути до
Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Ю.Б. Михальська

Судді
Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко