м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Еталон"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТАНТАЛСГРУП"
про стягнення заборгованості 31
Суддя Лиськов М.О.
Представники сторін:
Від позивача Мерзлікін О.В.
за довіреністю від 02.04.2014
Від відповідача не з'явився
В судовому засіданні 18.06.2014 відповідно
до положень ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
27.05.2014 до канцелярії Господарського
суду м. Києва надійшла позовна заява
№317 від 22.05.2014 Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Еталон"
(надалі - позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ТАНТАЛСГРУП" (надалі - відповідач) про
стягнення 31 195,51 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.05.2014 прийнято позовну заяву
до розгляду та порушено провадження по
призначено на 17.06.2014.
16.06.2014 через канцелярію суду від
представника позивача надійшли
документи на виконання вимог ухвали
суду.
13.06.2014 у зв'язку із тривалим лікарняним
розпорядженням керівника апарату
господарського суду міста Києва
передано для проведення повторного
автоматичного розподілу.
За результатом проведення повторного
автоматичного розподілу, справу
Ухвалою Господарського суду міста
Лиськовим М.О. прийнято до свого
провадження та призначити до розгляду
у судовому засіданні за участю
представників сторін на 18.06.2014
В судове засідання, призначене на
18.06.2014, з'явився представник позивача та
надав документи на виконання вимог
ухвали суду.
В судове засідання, призначене на
18.06.2014, представник відповідача не
з'явився, причин не явки суд не
Ухвала суду, позовна заява надсилались
відповідачу на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.1997 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб
-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.08.2013 між позивачем (надалі -
Постачальник) та відповідачем (далі по
тексту - Покупець) (разом - Сторони), було
укладено Договір купівлі продажу №4940
(належним чином засвідчена копія
договору міститься в матеріалах
справи, надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець
зобов'язується продати Покупцю, а
покупець прийняти та оплатити
відповідно до товаросупроводжувальних
документів Товар на умовах і в порядку,
обумовлених у Договорі.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу
України продавець повинен передати
покупцеві товар, якість якого
відповідає умовам договору
купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 названого
кодексу).

Згідно п. 3.1. Договору, Покупець
зобов'язаний повністю оплатити
отриманий за Договором Товар у сумі,
вказаній у накладній, не пізніше 7 (семи)
календарних днів з дати отримання
Товару.

З матеріалів справи вбачається,
позивач виконав взяті на себе
зобов'язання та поставив товар
відповідачеві на суму 31 195,51 грн., що
підтверджується видатковими
накладними та товарно-транспортними
накладними. Разом з тим, відповідач не
виконав взяті на себе зобов'язання в
частині оплати поставленого товару.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Статтею 193
Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином та відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи,
свого обов'язку щодо здійснення оплати
за поставлений товар відповідачем
частково не виконано, внаслідок чого в
останнього утворилась заборгованість
у розмірі 31 195,51 грн., що
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією акту
звірки-взаєморозрахунків станом на
30.04.2014, який підписаний та скріплений
печатками як позивачем ,так і
відповідачем.

З урахуванням наведених положень
укладеного сторонами Договору,
виходячи з факту отримання товару
покупцем за видатковими накладними,
строк виконання зобов'язання щодо
оплати поставленого і отриманого
товару станом на час вирішення спору є
таким, що настав.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Доказів погашення заборгованості в
добровільному порядку відповідачем не
надано.

За таких обстави, суд дійшов висновку,
що вимоги позивача про стягнення з
відповідача основної заборгованості
за Договором купівлі продажу №4940 від
14.08.2013 у розмірі 31 195,51 є
обґрунтованими, документально
підтвердженими та підлягають
задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 статті 49 ГПК України,
якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї судовий збір
незалежно від результатів вирішення
спору.

Згідно з п. 4.7 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.03.2013
р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України", що в
разі коли спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Зазначена
норма виступає процесуальною санкцією,
яка застосовується господарським
судом незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною. Зокрема, якщо зменшення
позивачем розміру позовних вимог
пов'язане з частковим визнанням та
задоволенням позову відповідачем
після подання позову, то судовий збір у
відповідній частині покладається на
відповідача.

Як вбачається з наданих сторонами
документів, спір між сторонами виник з
вини відповідача. У зв'язку з чим,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України суд
вважає за доцільне стягнути з
відповідача на користь позивача
судовий збір.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТАНТАЛСГРУП" (01135, м.
Київ, Вулиця Золотоустівська, будинок
52; ідентифікаційний код: 38620485) з
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім
"ЕТАЛОН"" (01013, місто Київ, вулиця
Промислова, будинок 2; ідентифікаційний
код 30466424) 31 195 (тридцять одна тисяча сто
дев'яносто п'ять) грн. 51 коп. - основного
боргу та 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. - судового
збору за подання позовної заяви.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 23.06.2014

Суддя
М.О. Лиськов