РІШЕННЯ

"18" червня 2014 р.Справа №
921/397/14-г/8Господарський суд
Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М. розглянув
справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", вул. Б.
Хмельницького, 6, м. Київ,01001

до відповідача Комунального
підприємства теплових мереж
Тернопільської обласної ради
"Тернопільтеплокомуненерго", вул.
Київська, 3а, м. Тернопіль, 46016

про cтягнення заборгованості в
загальній сумі 13 208 062,56 грн.

За участю представників сторін від:

Позивача: Станішевського І.С. -
начальника сектору проваджень в
міжнародних арбітражних установах
відділу претензійно-позовної роботи
Управління претензійно-позовної
роботи юридичного департаменту,
довіреність №14-69 від 22.03.2013 р.

Відповідача: Їжак Н.П. - юрисконсульта,
доручення №1253/01 від 11.06.2014 р.

В судових засіданнях представникам
сторін роз'яснювались їх процесуальні
права та обов'язки, передбачені ст. ст.
20, 22, 81-1 Господарського процесуального
кодексу України.

За відсутністю відповідного
клопотання сторін технічна фіксація
судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", м. Київ, надалі -
позивач, звернулося до господарського
суду з позовом до Комунального
підприємства теплових мереж
Тернопільської обласної ради
"Тернопільтеплокомуненерго", м.
Тернопіль, надалі - відповідач, про
стягнення заборгованості в загальній
сумі 13 208 062 грн. 56 коп., з яких: 11 923 281,62
грн. борг, 879 435,66 грн. пеня, 139 818,81 грн.
інфляційні нарахування та 265 526,48 грн. 3%
річних.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань за договором
купівлі-продажу природного газу
№13/2697-БО-30 від 28.12.2012 р. в частині
здійснення своєчасної оплати за
поставлений у період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013
року природний газ, внаслідок чого
станом на 02.04.2014 р. утворилась
заборгованість в розмірі 11 923 281 грн. 62
коп., на яку відповідно до умов договору
та вимог чинного законодавства
нараховано: 879 435 грн. 66 коп. пені, 139 818
грн. 81 коп. інфляційних нарахувань та 265
526 грн. 48 коп. 3% річних.

В підтвердження викладеного надано:
договір купівлі-продажу природного
газу №13/2697-БО-30 від 28.12.2012 р.; додаткову
угоду № 1 від 05.04.2013 р. до нього; акти
приймання-передачі природного газу від
31.01.2013 р., 28.02.2013 р., 31.03.2013 р. , 30.04.2013 р.,
31.10.2013 р., 30.11.2013 р. та від 31.12.2013 р.;
розрахунок суми основної
заборгованості, пені, 3% річних та втрат
від інфляції, а також інші документи,
належним чином засвідчені копії яких
знаходяться в матеріалах справи.

Розгляд справи, призначений вперше
ухвалою суду від 05.05.2014 року на 15:15 год.
19.05.2014 року, в порядку ст. 77 ГПК України,
було відкладено на 10:50 год. 11.06.2014 року, з
викладених у відповідній ухвалі суду
підстав та в судовому засіданні 11.06.2014
р. було оголошено перерву до 10:00 год.
18.06.2014 року, про що повноважних
представників сторін повідомлено під
розписку.

Відповідач у відзиві на позов за №1214
від 06.06.2014 року (отримано та
зареєстровано канцелярією суду 06.06.2014
р. за вх. №11023), підтриманому його
повноважним представником в судових
засіданнях, позовні вимоги в частині
заявленої до стягнення суми основного
боргу в розмірі 11 923 238 грн. 62 коп. визнає
в повному обсязі. Поряд з цим,
стверджує, що умовами укладеного
договору (п.7.2) за несвоєчасну оплату
вартості природного газу передбачено
відповідальність Покупця лише у
вигляді сплати пені. Відтак вважає, що
позивачем безпідставно нараховано та
заявлено до стягнення індекс інфляції
та 3% річних. Окрім того, згідно
клопотання № 1254/01/01 від 11.06.2014р. та
поданих до нього доповнень № 1306/01 від
18.06.2014р. просить суд зменшити заявлену
до стягнення суму пені, обґрунтовуючи
тим, що несвоєчасні розрахунки з
позивачем за поставлений природний газ
зумовлені несвоєчасним надходженням
субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню. Різниця в тарифах виникла у
зв'язку із невідповідністю фактичної
вартості теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади, місцевого
самоврядування на виконання Протоколу
№13 засідання Тернопільської обласної
територіальної комісії з погашення
заборгованості згідно ст. 2 Закону
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу". Згідно даного Протоколу
територіальна комісія, на підставі
наданої КПТМ ТОР
"Тернопільтеплокомуненерго"
інформації, відповідно до повноважень
наданих Положенням про Міжвідомчу
комісію з погашення заборгованості
підприємств ПЕК, затвердженого
постановою КМУ від 22.02.2006 р. №190,
вирішила: узгодити обсяг
заборгованості з різниці в тарифах з
централізованого опалення, що надані
населенню КПТМ ТОР
"Тернопільтеплокомуненерго" за 2012-2013
роки та січень-березень 2014 року - 2 285 912,35
тис. грн. Стверджує, що погашення
заборгованості за природний газ по
договору №13/2697-БО-30 від 28.12.2012 р. буде
здійснюватись відповідно до
наведеного вище Протоколу. Також,
просить суд врахувати, що станом на
17.06.2014 р. заборгованість населення за
спожиту теплову енергію становить 2 872,1
тис. грн., що на виконання у відділах ДВС
знаходяться судові накази та виконавчі
листи на загальну суму 1 431,6 тис. грн. В
обґрунтування зазначеного клопотання
до матеріалів справи долучено належним
чином засвідчені копії: розрахунків
фактичної собівартості та визначення
обсягу з різниці в тарифах за 2012 та 2013
роки, звіти про фінансові результати за
2012-2013 роки, звітності про витрати на
виробництво та фінансові показники
діяльності підприємств від надання
послуг з теплопостачання за 2012-2013 роки,
звіти про постачання теплової енергії
за 2012-2013 роки, рішень про погодження
тарифів на послуги з централізованого
опалення населенню.

Повноважний представник позивача в
судове засідання 18.06.2014 року прибув,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, з викладених у позовній заяві
підстав. Окрім того, в порядку ст. 22 ГПК
України, надав суду письмові
заперечення на клопотання відповідача
щодо зменшення належних до стягнення
штрафних санкцій за неналежне
виконання умов договору. Зазначає, що
доводи відповідача про важкий
фінансовий стан підприємства,
зумовлений несвоєчасним та неповним
проведенням розрахунку остаточними
споживачами, є необґрунтованими та
такими, що не заслуговують на увагу. В
обґрунтування даної позиції
посилається на приписи ст. ст. 526, 549, 617
ЦК України, ст. 218 ГК України. Вважає, що
відповідачем не надано жодного доказу,
який би вказував на наявність
виняткових обставин, які можуть бути
підставами для зменшення заявленої до
стягнення суми пені. Просить врахувати,
що в силу приписів чинного
законодавства, вирішуючи питання про
зменшення заявленої до стягнення суми
санкції, суд повинен брати до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником, майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Звертає увагу на
те, що ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", як
підприємство державного сектору
економіки, є об'єктом, що має
стратегічне значення для економіки та
безпеки держави. Для безперервного
постачання газу споживачам Компанія
повинна постійно проводити розрахунки
за отриманий газ з іноземними
постачальниками природного газу, що
нерозривно пов'язано з оплатою
вартості вітчизняними споживачами. Для
виконання своїх договірних зобов'язань
вже перед споживачами позивач змушений
постійно брати як довгострокові, так і
короткострокові кредити, відсоткові
ставки по яких складають 20-24% річних.
Несплата боргів перед іноземними
постачальниками газу може потягнути за
собою зупинення постачання природного
газу на територію України. Також
вказує, що згідно звіту про фінансові
результати за 2013 рік збиток Компанії
складає більше десяти мільярдів грн.
Поряд із цим зазначає, що ПАТ "НАК
"Нафтогаз України" не здійснює
видобуток природного газу самостійно,
як закупівля, так і постачання
природного газу споживачам
здійснюється Компанією за цінами, що
встановлюються Національною комісією,
яка здійснює державне регулювання у
сфері енергетики, відтак, позивач
жодним чином на має можливості змінити
встановлені тарифи. Окрім того, просить
суд врахувати, що нараховані
відповідачу та заявлені до стягнення
штрафні санкції не є надмірно великими
в порівнянні з невиконаним
зобов'язанням за договором
купівлі-продажу природного газу.

Враховуючи наведене вище, просить
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши в судових засіданнях доводи
та пояснення представників сторін,
оцінивши представлені докази в їх
сукупності, господарський суд
встановив наступне:

28.12.2012 року НАК "Нафтогаз України",
надалі - продавець, з однієї сторони, та
Комунальним підприємством теплових
мереж Тернопільської обласної ради
"Тернопільтеплокомуненерго", надалі -
Споживач, з другої сторони, укладено
Договір купівлі-продажу природного
газу №13/2697-БО-30 (далі - Договір від 28.12.2012
р.), за умовами якого Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у 2013 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ,
видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію статті 10 Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу",
а Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ (надалі -
газ), на умовах цього Договору (п.1.1 р.1
Договору та додаткова угода до
договору від 28.12.2013р. № 1 від 05.04.2013р.).

Відповідно до п.1.2 р.1 Договору, газ, що
продається за цим Договором,
використовується Покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами.

Продавець передає Покупцеві з 01 січня
2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом
до 6 230 тис. куб. м, у т.ч. по місяцях
кварталів: січень - 1 322 тис. куб. м, лютий
- 1 127 тис. куб. м, березень - 1 011 тис. куб. м,
квітень 317 тис. куб. м, жовтень - 339 тис.
куб.м, листопад - 901 тис. куб. м, грудень - 1
213 тис. куб. м. Обсяги газу, що планується
передати за цим договором, можуть
змінюватись Сторонами протягом місяця
продажу в установленому порядку
(п.п.2.1-2.2 р.2 Договору).

Згідно п.3.1 р.3 Договору, Продавець
передає Покупцю газ у пунктах
приймання-передачі газу на вхідній
запірній/відключаючій арматурі
Покупця. Право власності на газ
переходить від Продавця до Покупця в
пунктах приймання-передачі.

Покупець до 20 числа місяця, що передує
місяцю поставки газу, надає Продавцю
належним чином оформлену заявку на
планові обсяги споживання газу на
наступний місяць, підписану
уповноваженою особою. Плановий обсяг
поставки підтверджується Продавцем та
доводиться до відома газотранспортних
підприємств в електронному вигляді
оператором ЄГТСУ на відповідний місяць
поставки (пп. 3.1.2 п.3.1 р.3 Договору).

Відповідно до п. п. 3.3 -3.4 р.3 Договору,
приймання-передача газу, переданого
Продавцем Покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу Покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу Покупця. Не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
місяцем продажу газу, Покупець
зобов'язується надати Продавцеві
підписані та скріплені печатками
Покупця та газотранспортного
підприємства три примірники акта
приймання-передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
Покупцеві та газотранспортному
підприємству по одному примірнику
оригіналу акта, підписаних
уповноваженим представником та
скріплених печаткою, або надати в
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акта. Акти є підставою для
остаточних розрахунків між Сторонами.

Ціна (граничний рівень ціни) на газ та
послуги з його транспортування
установлюються НКРЕ. Ціна за 1000 куб. м
газу становить 3 509,00 грн. без урахування
податку на додану вартість, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на його транспортування,
розподіл і постачання природного газу,
крім того: збір у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ - 2%; податок на додану
вартість за ставкою - 20%. Крім того,
тариф на транспортування природного
газу магістральними та розподільними
трубопроводами - 305,60 грн., крім того ПДВ
- 20% -61,12 грн., всього з ПДВ - 366,72 грн. До
сплати за 1000 куб. м природного газу - 3
884,78 грн., крім того ПДВ -20% -776,96 грн.,
всього з ДПВ - 4 661,74 грн. У разі зміни
НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його
транспортування, розподіл і постачання
вони є обов'язковими для Сторін за цим
Договором з моменту введення їх в дію.
Загальна вартість цього Договору на
дату його укладення становить 24 202 179,40
грн., крім того ПДВ - 4 840 460,80 грн., разом з
ПДВ - 29 042 640,20 грн. (п.п.5.1-5.3, 5.5 р.5
Договору).

Відповідно до п. 6.1 р. 6 Договору, оплата
за газ здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

В платіжних дорученнях Покупець
повинен обов'язково зазначати номер
договору, дату його підписання та
призначення платежу без зазначення
періоду, за який здійснюється оплата.
За наявності заборгованості у Покупця
за цим договором Продавець має право
зарахувати кошти, що надійшли від
Покупця, як погашення заборгованості
за газ, поставлений в минулі періоди по
цьому договору, в порядку календарної
черговості виникнення заборгованості.
Кошти, які надійшли від Покупця, будуть
зараховані як передоплата за умови
відсутності заборгованості за цим
Договором (п. 6.3 р.6 Договору).

П. 11.1 р.11 Договору від 28.12.2012 р.
встановлено, що останній набирає
чинності з дати підписання
уповноваженими представниками Сторін
та скріплення їх підписів печатками
Сторін, діє в частині реалізації газу
до 31 грудня 2013 року, а в частині
проведення розрахунків - до їх повного
здійснення.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Матеріали справи свідчать про те, що з
моменту укладення Договору №13/2697-БО-30
від 28.12.2012 р. між сторонами виникли
зобов'язання з договору постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу, оскільки
момент передачі товару не співпадає з
моментом оплати його вартості і
взаємовідносини сторін підпадають під
визначення, які містять статті 712, 714 ЦК
України, в силу яких одна сторона
(постачальник) зобов'язується надавати
другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу застосовуються загальні
положення про купівлю - продаж,
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін (ч. 2
ст. 714 ЦК України).

В силу ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 11 ЦК України, договір є
однією з підстав виникнення
зобов'язань.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що на
виконання умов укладеного договору, за
період з січня місяця 2013 року по
грудень місяць 2013 року (включно),
позивачем передано, а відповідачем
отримано 4 937 500 м3 природного газу на
загальну суму 22 900 191 грн. 51 коп., зокрема:

- 915 604 мі - у січні місяці 2013 року на
суму 4 268 304,12 грн.;

- 60 791 мі - у січні місяці 2013 року на
суму 283 391,60 грн.;

- 83 229 м3 - у січні місяці 2013 року за
на суму 387 991,62 грн.;

- 71 950 мі - у лютому місяці 2013 року на
суму 335 411,90 грн.;

- 49 411 мі - у лютому місяці 2013 року на
суму 230 341,03 грн.;

- 799 211 мі - у лютому місяці 2013 року
на суму 3 725 710,70 грн.;

- 57 292 мі - у березні місяці 2013 року
на суму 267 080,19 грн.;

- 876 563 мі - у березні місяці 2013 року
на суму 4 086 305,29 грн.;

- 82 423 мі - у березні місяці 2013 року
на суму 384 234,26 грн.:

- 318 883 мі - у квітні місяці 2013 року
на суму 1 486 548,36 грн.;

- 22 007 мі - у квітні місяці 2013 року на
суму 102 590,82 грн.;

- 340 104 мі - у жовтні місяці 2013 року
на суму 1 560 579,45 грн.;

- 19 715 мі - у жовтні місяці 2013 року на
суму 90 462,98 грн.;

- 454 858 мі - у листопаді місяці 2013
року на суму 2 087 132,30 грн.;

- 26 338 мі - у листопаді місяці 2013
року на суму 120 852,85 грн.;

- 45 601 мі - у грудні місяці 2013 року на
суму 209 241,84 грн.;

- 713 520 мі - у грудні місяці 2013 року
на суму 3 274 012,20 грн.;

Факт передачі позивачем та отримання
відповідачем 4 937 500 м3 природного газу
на загальну суму 22 900 191 грн. 51 коп.
підтверджується наявними в матеріалах
справи належним чином засвідченими
копіями Актів приймання-передачі
природного газу, за період з січня
місяця 2013 року по грудень місяць 2013
року (включно), які підписані
повноважними представниками сторін та
скріплені печатками юридичних осіб.

Як вже зазначалось вище, у
відповідності до п. 6.1 р. 6 Договору,
оплата за газ здійснюється Покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору, у
встановлений строк (термін) його
виконання та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Однак відповідач, в порушення умов
договору та вимог чинного
законодавства, свої зобов'язання по
оплаті вартості отриманого природного
газу за період з січня місяця 2013 року по
грудень місяць 2013 року (включно)
виконав лише частково - на суму 10 976 909,89
грн., про що свідчить долучена
позивачем до матеріалів справи довідка
по операціях підприємства
"Тернопільтеплокомуненерго КПТМ
Тернопільської ОР" за період з 01.12.2012 по
31.03.2014 р. Відтак, заборгованість
відповідач перед позивачем станом на
день розгляду спору становить 11 923 281
грн. 62 коп., яку позивач і просить
стягнути в судовому порядку.

Відповідач у відзиві на позов,
підтриманому його повноважним
представником в судових засіданнях
11.06.2014 р. та 18.06.2014 р., заявлену позивачем
до стягнення суму основного боргу
визнав в повному обсязі, доказів
добровільної сплати боргу не надав.

Статтею 22 ГПК України передбачено
право відповідача визнати позов
повністю або частково.

Згідно ч.5 ст. 78 ГПК України, у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

З огляду на наведене, позовні вимоги
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" про стягнення з
Комунального підприємства теплових
мереж Тернопільської обласної ради
"Тернопільтеплокомуненерго" 11 923 281 грн.
62 коп. основного боргу за поставлений в
період з січня місяця 2013 року по
грудень місяць 2013 року (включно) згідно
Договору від 28.12.2012 р природний газ
підлягають до задоволення, як
обґрунтовано заявлені, підтверджені
документально та визнані відповідачем.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи, що відповідач порушив
взяті на себе зобов'язання щодо
своєчасної оплати вартості
поставленого природного газу,
позивачем помісячно, з врахуванням сум
поставок, здійснених відповідачем
проплат та передбачених умовами
договору термінів здійснення
розрахунків, заявлено до стягнення 265
526,48 грн. - 3% річних, нарахованих за
період з 14.02.2013 року по 02.04.2014 року, а
також 139 818,81 грн. - інфляційних
нарахувань, нарахованих за період з
квітня місяця 2013р. по лютий місяць 2014р.
(включно).

Судом проведено перерахунок заявлених
позивачем до стягнення сум, з
врахуванням вартості поставленого
природного газу, визначеного позивачем
періоду нарахувань, передбаченого
умовами договору терміну здійснення
розрахунків, а також здійсненних
відповідачем проплат. При цьому,
враховуючи проплати відповідача, суд
виходив з того, що день фактичної
сплати суми заборгованості не
включається в період часу, за який
здійснюється стягнення зазначених
вище нарахувань (п.1.9 постанови Пленуму
ВГС України №14 від 17.12.2013 р. "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань).

Згідно проведеного судом перерахунку
заявлених до стягнення сум 3 % річних та
інфляційних нарахувань, правомірними є
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача 264 687,78 грн. 3% річних та 139
527,46 грн. інфляційних нарахувань. Вимоги
позивача в частині стягнення 838,70 грн. 3%
річних та 291,35 грн. інфляційних
нарахувань є безпідставними та такими,
що задоволенню не підлягають
(розрахунок проведений судом
знаходиться в матеріалах справи).

При цьому, суд відзначає, що наслідки
прострочення боржником грошового
зобов'язання у вигляді інфляційного
нарахування на суму боргу та 3% річних
не є санкціями, а виступають способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника та незалежно від сплати ним
неустойки (пені) за порушення виконання
зобов'язання.

Таким чином, інфляційні нарахування на
суму боргу та 3% річних входять до
складу грошового зобов'язання, а доводи
відповідача про те, що останні не
передбачені умовами укладеного
договору, а відповідно не можуть бути
нараховані, є безпідставними.

(Судом враховано, що аналогічної
правової позиції дотримується і
Верховний Суд України, зокрема, у своїх
постановах №4/719 від 15.11.2010р. та №4/720 від
15.11.2010р.)

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Статтею 209 ЦК України встановлено, що
особа, яка не виконала зобов'язання або
виконала його неналежним чином несе
майнову відповідальність на умовах,
передбачених законом або договором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 546
Цивільного кодексу України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства (ч. 2 ст. 551 Цивільного
кодексу України).

В силу ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до положення частини 6
статті 232 Господарського кодексу
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно вимог ст. 547 Цивільного кодексу
України правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється в
письмовій формі.

П. 7.2 Договору визначено, що у разі
невиконання Покупцем умов п.6.1 цього
Договору він у безспірному порядку
зобов'язується оплатити Продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу.

З огляду на наведене, позивачем
помісячно, з врахуванням сум поставок,
здійснених відповідачем проплат та
передбачених умовами договору
термінів здійснення розрахунків,
заявлено до стягнення 879 435 грн. 66 коп.
пені, нарахованої за період з 14.02.2013
року по 02.04.2014 року.

Судом проведено перерахунок заявленої
позивачем до стягнення суми пені, з
врахуванням вартості поставленого
природного газу, визначеного позивачем
періоду нарахувань, передбаченого
умовами договору терміну здійснення
розрахунків, а також здійсненних
відповідачем проплат. При цьому,
враховуючи проплати відповідача, суд
виходив з того, що день фактичної
сплати суми заборгованості не
включається в період часу, за який
здійснюється стягнення пені (п.1.9
Постанови Пленуму ВГС України №14 від
17.12.2013 р. "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань).

Згідно проведеного судом перерахунку
заявленої до стягнення пені,
правомірними та такими, що підлягають
до задоволення є вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача 876 025 грн. 79 коп.
пені. Вимоги в частині стягнення 3 409,87
грн. пені задоволенню не підлягають,
оскільки заявлені безпідставно
(розрахунок проведений судом
знаходиться в матеріалах справи).

Разом з тим, відповідно до ст. 233
Господарського кодексу України, у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником, майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо ж порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно зі ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, приймаючи рішення
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК),
господарський суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеня
виконання зобов'язань, причини
неналежного виконання або невиконання
зобов'язання, незначності прострочення
виконання, наслідків порушення
зобов'язання, невідповідності розміру
стягуваної неустойки (штрафу, пені)
таким наслідкам, поведінки винної
сторони ( в тому числі вжиття чи
невжиття нею заходів до виконання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.
порушення, негайного добровільного
усунення винною стороною порушення та
його наслідків (пп. 3.17.4 пп. 3.17 п. 3
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", з подальшими
змінами).

Приймаючи до уваги клопотання
відповідача про зменшення розміру
пені, зважаючи на причини виникнення
заборгованості, викладені ним у
відзиві на позовну заяву, враховуючи,
що:

- відповідач відноситься до об'єктів
життєзабезпечення та стратегічного
призначення та є паливно-збитковим
підприємством, має отримувати державну
підтримку щодо компенсації
собівартості вироблених послуг, однак,
згідно із звітом про фінансову
діяльність за 2013 рік збитки
підприємства складають 9 481 000 грн.;

- найбільшим споживачем теплової
енергії є населення, яке має низьку
дисципліну розрахунків за тепло;
станом на 17.06.2014 року заборгованість
населення за спожиту теплову енергію
становить 2 872,1 тис. грн.; на виконанні у
відділах ДВС знаходяться судові накази
та виконавчі листи, сума яких становить
1 431,6 тис. грн.

- заборгованість за договором
виникла у зв'язку із різницею в тарифах
на послуги з теплопостачання внаслідок
невідповідності фактичної вартості
цих послуг тарифам, що затверджені в
установленому порядку для відповідача.
В силу приписів ч. 4-5 ст. 31 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" передбачено, що у разі
встановлення органом місцевого
самоврядування тарифів на
житлово-комунальні послуги на рівні, що
унеможливлює отримання прибутку,
орган, який їх затвердив, зобов'язаний
відшкодувати з відповідного місцевого
бюджету виконавцям/виробникам різницю
між встановленим розміром цін/тарифів
та економічно обґрунтованими
витратами на виробництво цих послуг.
Видатки на відшкодування втрат
підприємств, що пов'язані із
встановленням тарифів на
житлово-комунальні послуги на рівні, що
унеможливлює отримання прибутку,
фінансуються за рахунок коштів
відповідного місцевого бюджету. В
судовому засіданні встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
відповідач, як дотаційне підприємство,
несвоєчасно та не в повному обсязі
отримує допомогу від бюджету,
внаслідок чого у підприємства існує
нестача оборотних коштів, що тягне за
собою несвоєчасність розрахунків за
енергоносії із позивачем. Обсяг
заборгованості з різниці в тарифах з
централізованого опалення, що надані
населенню відповідачем за 2012-2013 роки та
І квартал 2014р. становить 12 841 021,38 грн.
(протокол засідання Тернопільської
обласної територіальної комісії з
погашення заборгованості згідно
статті 2 Закону України від 23.06.2005р. "Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно - енергетичного комплексу" щодо
узгодження обсягу заборгованості в
різниці в тарифах з централізованого
опалення, що надані населенню
відповідачем № 13 від 06.05.2014р.);

- примусове стягнення штрафних
санкцій (пені) спричинить вилучення з
обороту підприємства грошових коштів,
що позбавить можливості закупки нових
обсягів природного газу для
забезпечення споживачів
Тернопільської області послугами з
теплопостачання, а також проводити
розрахунки за поставлений природний
газ у поточному році;

- відповідач вживає заходи,
направлені на забезпечення виконання
зобов'язань, систематично частинами
погашає борг (всього по договору від
28.12.2012р. за отриманий природний газ
відповідачем сплачено 10 976 909, 89 грн.),
але не справляється з ним внаслідок
невідшкодування з бюджету різниці в
тарифах на теплову енергію;

- в матеріалах справи знаходиться
копія Звіту про фінансові результати
за 2013 р. ПАТ "НАК "Нафтогаз України", в
якому зазначено збиток за звітний
період 12 521 324 000 грн., однак доказів того,
що цей збиток спричинений позивачу
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором
купівлі-продажу природного газу від
28.12.2012 р. позивачем не надав;

- позивач застосував до відповідача
також таку міру відповідальності, як
стягнення 3% річних, які є платою за
користування коштами, що не були
своєчасно оплачені боржником, та
інфляційних нарахувань, які за своєю
правовою природою є компенсацією за
понесені збитки, спричинені
знеціненням грошових коштів, що не
передбачено умовами договору, однак
передбачено нормами чинного
законодавства, суд прийшов до висновку
про винятковість даного випадку та
вважає за доцільне скористатися
повноваженнями, наданими йому чинним
законодавством, у відповідності до
вимог п.3 ст. 83 ГПК України зменшити
розмір штрафних санкцій (пені) до 50% та
стягнути з КПТМ ТОР
"Тернопільтеплокомуненерго" на користь
ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 438 012 грн. 90
коп. пені за неналежне виконання умов
договору.

Судом враховано, що аналогічної
правової позиції дотримується і Вищий
господарський суд України, зокрема, у
своїх Постановах від 14.01.2014р. у справі №
925/988/13, від 12.02.2014р. у справі № 922/3509/13, від
05.03.2014р. у справі № 911/571/13-г, від 06.03.2014р. у
справі № 910/11513/13, від 11.06.2014р. у справі №
904/4465/13 тощо.

У відповідності до вимог ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору, пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог (без
врахування зменшеної судом в порядку
ч.3 ст. 83 ГПК України суми пені), сумі 73 054
грн. 90 коп. покладаються судом на
відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1,
2, 4, 12, 22, 32, 43, 44, 49, 69, 77, 78, 82, 83, 84, 85, 115 - 117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
теплових мереж Тернопільської
обласної ради
"Тернопільтеплокомуненерго", вул.
Київська, 3а, м. Тернопіль,
ідентифікаційний код 03353590 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", вул. Б.
Хмельницького, 6, м. Київ,
ідентифікаційний код 20077720:

- 11 923 281 грн. 62 коп. боргу;

- 438 012 грн. 90 коп. пені;

- 264 687 грн. 78 коп. - 3% річних;

- 139 527 грн. 46 коп. інфляційних
нарахувань;

- 73 054 грн. 90 коп. в повернення сплаченого
позивачем судового збору.

3. В задоволенні решта частини позову
відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає
законної сили в десятиденний строк з
дня його прийняття (підписання
рішення).

5. Наказ видати стягувачу після
набрання судовим рішенням законної
сили.

6. Сторони та прокурор вправі подати
апеляційну скаргу на рішення місцевого
господарського суду, яке не набрало
законної сили протягом десяти днів з
дня його прийняття (підписання) через
місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено 23.06.2014р.

Суддя
І.М. Гирила