ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2014 р.Справа № 922/178/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

головуючий суддя Аюпова Р.М.

судді: Бринцев О.В. , Шатерніков М.І.

при секретарі судового засідання
Лобові Р.М.

розглянувши справу

за позовом Заступник прокурора
Харківської області м. Харків в
інтересах держави в особі Харківська
міська рада, м. Харків, 3-я особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача: 1) Державна
інспекція сільського господарства в
Харківській області, м. Харків; 2)
Основ"янська ОДПІ м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області, 3)
Управління Держкомзему у м. Харкові, м.
Харків; до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Харків, 3-я особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача: 4) Фізична
особа-підприємць ОСОБА_2, м. Харків. про
стягнення коштів в розмірі 1506260,56 грн.
за участю представників сторін:

Прокурор - Захаров Ф.О., посв. № 006797 від
28.09.12р.;

Представник позивача - Ворожбянов А.М.
(дов. № 08-11/6034/2-13 від 31.12.2013р.); Настусенко
Д.Д. (довіреність № 08-11/5964/2-13 від
30.12.2013р.);

Представник відповідача - не з'явився.

Третя особа (1) - не з"явився.

Третя особа (2) - Пекаренін А.А., дов. №
2782/9/20-38-10-15 від 24.12.13р.;

Третя особа (3) - не з"явився;

Третя особа (4) - не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора
Харківської області в інтересах
держави в особі Харківської міської
ради (позивач), звернувся до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою до
відповідача - ФОП ОСОБА_1 щодо стягнення
з відповідача збитків у розмірі 1506260,56
грн. за використання земельної ділянки,
розташована за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 0,1863 га для
експлуатації нежитлових будівель літ.
"А-1", "Б-2", "В-1", "Д-1", "Г-1" без оформлення
документів, що посвідчують права
користування земельною ділянкою. Крім
того, прокурор просить судові витрати
покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 25.01.2014р.
прийнято вказану позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі та призначено її розгляд у
судовому засіданні на 11.02.2014р. об 11:00
год. (суддя Шатерніков М.І.).

Відповідно до розпорядження керівника
господарського суду Харківської
області від 04.03.2014р., в зв"язку з
хворобою судді Шатернікова М.І.
призначено повторний автоматичний
розподіл справи.

Автоматизованою системою
документообігу господарського суду
Харківської області від 04.03.2014р., справу
призначено для розгляду судді Аюповій
Р.М.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 25.03.2014р.
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Основ"янську ОДПІ м.
Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області та в якості третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2, м.
Харків.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 14.04.2014р., за
клопотанням представника позивача,
продовжено строк розгляду даного спору
за межами двомісячного строку в
порядку ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду від
19.05.2014р. для розгляду справи призначено
судову колегію.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду від 19.05.2014р.
призначено склад колегії для розгляду
справи № 922/178/14: головуючий суддя
Аюпова Р.М., судді Бринцев О.В.,
Шатерніков М.І.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 10.06.2014р.
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Управління
Держкомзему у м. Харкові.

У призначеному судовому засіданні
25.06.2014р. прокурор та представники
позивача позов підтримали, наполягали
на його задоволенні. Через канцелярію
суду представником Харківської
міської ради подані додаткові
пояснення (вх. № 21702), які колегія суддів
досліджує та долучає до матеріалів
справи.

Присутній в судовому засіданні 25.06.2014р.
представник другої третьої особи,
через канцелярію господарського суду,
надав додаткові докази по справі (вх. №
21802), які колегією суддів долучено до
матеріалів справи.

Представники відповідача, третіх осіб
в судове засідання 25.06.2014р. не з"явились,
про причину неявки суд не повідомили.
Матеріали справи містять докази їх
належного повідомлення про час та
місце розгляду справи.

Про належне повідомлення відповідача -
ФОП ОСОБА_1 та третьої особи -ФОП ОСОБА_2
свідчать відмітки про направлення
ухвал господарського суду про
відкладення розгляду справи, які
направлялись на адресу відповідача та
третьої особи, при цьому враховані
приписи пункту 3.5.11 Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом Вищого
господарського суду України від 10.12.2002
р. № 75 (з подальшими змінами). Як
свідчать матеріали справи, ухвали
господарського суду про неодноразове
відкладення розгляду справи,
направлені на адресу ФОП ОСОБА_1 та ФОП
ОСОБА_2 повернулась на адресу суду з
відміткою відділення зв"язку: "за
закінченням терміну зберігання".

У постанові пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від 26
грудня 2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначає, що в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Таким чином, суд вважає, що відповідач -
ФОП ОСОБА_1 та третя особа -ФОП ОСОБА_2,
належним чином були повідомлені про
дату, час та місце судового засідання.

Присутні в судовому засіданні 25.06.2014р.
прокурор, представники позивача та
друга третя особа вважають за можливе
розглянути справу по суті в даному
судовому засіданні без участі
представників відповідача, інших
третіх осіб та пояснили, що ними
надані всі документи, які необхідні для
розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини 1950 року,
ратифікованою Верховною Радою України
( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР
), кожній особі гарантовано право на
справедливий і відкритий розгляд при
визначенні її громадських прав і
обов'язків впродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
створеним відповідно до закону.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення прокурора,
представника позивача та третіх осіб,
всебічно та повно дослідивши надані
докази, колегія суддів встановила
наступне.

Як свідчать матероіали справи, на
підставі рішення 27 сесії Харківської
міської ради 4 скликання від 01.11.2004р.
№198/04 "Про припинення та надання в
користування земельних ділянок
юридичним та фізичним особам", 01.06.2005р.
між Харківською міською радою
(орендодавець, позивач) та СПД-ФО
ОСОБА_2 (орендар, третя особа) укладено
договір оренди земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
-землі промисловості, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2. Даний договір
зареєстровано в Харківській
регіональній філії Державного
педприємства "Центр державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельних
ресурсах" 01.06.2005р. за № 8890/05.

Відповідно до п. 2 договору, в оренду
передається земельна ділянка
загальною площею 0,1863 га.

Договір укладено строком до 01.11.2029р. (п. 5
договору).

На підставі договору купівлі-продажу
від 18.05.2006р. № 1275, укладеного між СПД-ФО
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (відповідач), до
останнього перейшло право власності на
нежитлові будівлі літ "А-1", літ. "Б-2", літ.
"В-1", літ. «Д-1», літ. «Г-1» , які
знаходяться на земельній ділянці, за
адресою: АДРЕСА_2, яка була предметом
договору оренди землі від 01.06.2005 р. №
8890/05.

На підставі рішення Харківської
міської ради від 20.06.2008 № 164/08 СПД ФО
ОСОБА_2 припинено право користування
земельною ділянкою, площею 0,1863 га, по
АДРЕСА_2 за його добровільною відмовою
(лист від 30.05.2008 б/н), а ФОП ОСОБА_1 надано
в оренду строком до 01.06.2018р. земельну
ділянку, площею 0,1863 га, по АДРЕСА_2 у
межах, які визначені договором оренди
землі, реєстраційний № 8890/05 від 01.06.2005
для експлуатації та обслуговування
господарських та складських будівель.

Згідно пункту 41.2 зазначеного рішення
Харківської міської ради, договір
оренди землі від 01.06.2005, реєстраційний
№ 8890/05, укладений з СПДФО ОСОБА_2,
припиняє дію з дня державної
реєстрації договору оренди землі з
новим землекористувачем - ФОП ОСОБА_1

Протягом 2008-2013 р.р. ФОП ОСОБА_1 договір
оренди землі з Харківською міською
радою не укладено, а тому договір
оренди землі від 01.06.2005р., реєстраційний
№8890/05, укладений з СПДФО ОСОБА_2,
фактично не припинив дію та перебував
на обліку в органах державної
податкової служби.

Зазначене стало підставою для
нарахування СПДФО ОСОБА_2 органами
державної податкової служби плати за
землю за період фактичного
землекористування ФОП ОСОБА_1

За позовом прокурора
Червонозаводського району м. Харкова в
інтересах Харківської міської ради
рішенням господарського суду
Харківської області від 06.07.2011р.у
справі № 5023/4081/11 з СПДФО ОСОБА_2
стягнуто заборгованість з орендної
плати за період з 01.12.2009 по 30.01.2011р.,
тобто у період користування земельною
ділянкою ФОП ОСОБА_1

23.07.2012р. постановою Харківського
апеляційного господарського суду,
залишеним без змін постановою Вищого
господарського суду України від
02.12.2012р. зазначене рішення
господарського суду Харківської
області скасоване повністю. Судом
апеляційної інстанції зазначено, що
договір оренди землі від 01.06.2005 № 8890/05,
укладений між Харківською міською
радою та СПДФО ОСОБА_2, припинив свою
дію 18.05.2006р., у зв'язку з переходом права
власності на будівлі, а тому відсутні
підстави для стягнення орендної плати
з СПДФО ОСОБА_2 за період з 01.12.2009 по
30.01.2011 р.р.

Проведеним головним спеціалістом
відділу контролю за використанням
земель Департаменту самоврядного
контролю за використанням та охороною
земель Харківської міської ради від
18.11.2013р. обстеження земельної ділянки з
метою визначення її меж, площі та
конфігурації встановлено, що ФОП
ОСОБА_1 використовує земельну ділянку,
площею 0,1863 га, по АДРЕСА_2 без для
експлуатації нежитлових будівель літ.
«А-1», «Б-2»,. «В-1», «Д-1», «Г-1» без
здійснення плати за її користування у
встановленому законодавчими актами
розмірі, в зв"язку з чим, територіальній
громаді м. Харкова, як власнику
земельної ділянки по АДРЕСА_2, завдані
матеріальні збитки в розмірі 1506260,56 грн.

Рішенням виконавчого комітету
Харківської міської ради від 11.12.2013р.
№815 затверджено акт комісії по
визначенню збитків власникам зеилі та
землекористувачам від 28.11.2013р. №4 про
визначення розміру збитків в сумі
1506260,56 грн.

З метою врегулювання даного спору у
досудовому порядку листами від 980/0/226-13
від 07.11.2013р., № 1519/0/226-13 від 16.12.2013р.
Харківською міською радою
запропоновано відповідачу
відшкодувати територіальній громаді
міста завдані збитки. До теперішнього
часу збитки до місцевого бюджету не
сплачені, спір у досудовому порядку не
врегульовано, що і стало підставою для
звернення заступника прокурора
Харківської області до господарського
суду Харківської області з відповідною
позовною заявою.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них, колегія
суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції
України земля, її надра, атмосферне
повітря, водні та інші природні
ресурси, що знаходяться на території
України, природні ресурси її
континентального шельфу, виключної
(морської) економічної зони є об'єктами
права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією України.

Згідно приписів ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування та
державних органів приватизації щодо
земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають приватизації, в
межах їх повноважень, визначених
цим Кодексом.

У відповідності по п. 12 Перехідних
положень Земельного кодексу України до
розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Таким чином, повноваження щодо
розпорядження спірною земельною
ділянкою здійснює Харківська міська
рада Харківської області, яка є
позивачем по даній справі.

У відповідності до положень ст. 80
Земельного кодексу України, суб'єктами
права власності на землю є, зокрема,
територіальні громади, які реалізують
це право безпосередньо або через
органи місцевого самоврядування - на
землі комунальної власності.

Відповідно до ст. 83 цього кодексу землі,
які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 статті 124 Земельного
кодексу України, передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

На підставі ч. 2 статті 125 Земельного
кодексу України, право на оренду
земельної ділянки виникає після
укладення договору оренди і його
державної реєстрації. Право оренди
землі оформляється договором, який
реєструється відповідно до закону - ч. 2
статті 126 Земельного кодексу України.

При цьому, право оренди земельної
ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності
(ст. 93 Земельного кодексу України).

Право власності на землю - це право
володіти, користуватися і
розпоряджатися земельними ділянками.
Право власності на землю набувається
та реалізується на підставі
Конституції України, цього Кодексу, а
також інших законів, що видаються
відповідно до них. Земля в Україні може
перебувати у приватній, комунальній та
державній власності (ст.78 Земельного
кодексу України).

Право постійного користування
земельною ділянкою - це право володіння
і користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, без встановлення строку. (ст.
79 Земельного кодексу України).

За приписами ст. 377 Цивільного кодексу
України, до особи, яка набула право
власності на житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Конституцією України (ст. ст. 13, 41)
встановлено, що власність зобов'язує.
Власність не повинна
використовуватися на шкоду людині і
суспільству. Використання власності не
може завдавати шкоди правам, свободам
та гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію і природні якості землі.

Статтею 120 Земельного кодексу України
передбачено, що в разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Як встановлено матеріалами справи,
згідно інформаційної довідки з Реєстру
прав власності на нерухоме майно від
30.10.2013р. № 11869576 ОСОБА_1 є власником
нежитлових будівель літ. «А-1» площею
162,5 м2, літ. «Б-2», площею 63,5 м2, літ. «В-1»,
площею 50,5 м2, літ. «Д-1», площею 189,3 м2' та
літ. «Г-1», площею 76,5 м2, по АДРЕСА_2 на
підставі договору купівлі-продажу від
18.05.2006р. № 1275.

У відповідності до ст. 19 Конституції
України, ч. З ст. 24 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ст. 144 Конституції
України, ст. 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

На підставі рішення Харківської
міської ради від 20.06.2008 № 164/08 ФОП ОСОБА_1
надано в оренду строком до 01.06.2018р.
земельну ділянку, площею 0,1863 га, по
АДРЕСА_2 у межах, які визначені
договором оренди землі, реєстраційний
№ 8890/05 від 01.06.2005 для експлуатації та
обслуговування господарських та
складських будівель.

Відповідно до п. 5 вищевказаного
рішення ФОП ОСОБА_1 зобов'язаний не
пізніше ніж у місячний термін з дня
прийняття цього рішення звернутися до
Управління земельних відносин
Департаменту містобудування,
архітектури та земельних відносин
Харківської міської ради для
оформлення договору оренди та у 4- х
місячний термін з дня прийняття цього
рішення оформити договір оренди землі.

Однак, як свідчать матеріали справи,
протягом 2008-2013 р.р. ФОП ОСОБА_1 договір
оренди землі з Харківською міською
радою не укладено.

Рішенням Харківської міської ради від
24.11.2010р. № 07/10 "Про затвердження
положень виконавчих органів
Харківської міської ради 6 скликання"
затверджено положення про Управління
земельних відносин Департаменту
містобудування, архітектури та
земельних відносин Харківської
міської ради.

Відповідно до вказаного Положення
метою діяльності Управління є
регулювання земельних відносин для
забезпечення прав на землю громадян,
юридичних осіб, територіальних громад
тощо, раціонального використання та
охорони земель, забезпечення
реалізації повноважень міського ради в
галузі земельних відносин та
реалізація повноважень виконавчих
органів.

Пунктом 4.9 вказаного Положення
передбачено, що Управління відповідно
до покладених на нього завдань
здійснює, зокрема, оформлення
договорів оренди, здійснення інших
функцій, що випливають з покладених на
Управління задач.

Рішенням Харківської міської ради від
03.10.2007р. № 203/07 затверджено Порядок
оформлення договорів оренди землі у
місті Харкові, який діяв на момент
прийняття міської радою відповідного
рішення сесії про надання спірної
земельної ділянки в оренду ФОП ОСОБА_1
(далі - Порядок).

Цей порядок розроблено на підставі ЗК
України, Закону України "Про оренду
землі", постанови Кабінету Міністрів
України "Про затвердження Типового
договору оренди землі" від 03.03.2004р. № 220
(зі змінами та доповненнями), Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", Статуту територіальної
громади м. Харкова та Тимчасового
порядку ведення державного реєстру
земель, який затверджено наказом
Держкомзему України від 02.07.2003р. № 174 і
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 25.07.2003р. за № 641/7962 і визначає
єдині умови оформлення договорів
оренди (суборенди) землі, за якими,
відповідно до п. 12 Перехідних положень
ЗК України, орендодавцем земельних
ділянок виступає Харківська міська
рада.

Відповідно до п. З даного Порядку
підставою для оформлення договору
оренди землі є рішення міської ради про
надання в оренду або поновлення права
оренди земельної ділянки.

Для оформлення договору оренди землі,
суб'єкт, якому надається в оренду
земельна ділянка, повинен не пізніше
ніж у 40-денний термін звернутись до
Управління земельних відносин
стосовно виконання розрахунку
орендної плати та укладання договору
оренди землі.

Згідно акту обстеження, визначення меж,
площі та конфігурації земельної
ділянки від 18.11.2013 року встановлено, що
земельна ділянка, загальною площею 0,1863
га по АДРЕСА_2 використовуються ФОП
ОСОБА_1 для експлуатації та
обслуговування господарських та
складських будівель за відсутності
документів, які посвідчують право
користування земельною ділянкою.

Таким чином, як свідчать матеріали
справи, на протязі 2008-2013р.р.,
відповідачем не вживались заходи щодо
оформлення договору оренди земельної
ділянки по АДРЕСА_2.

За приписами ст. 1 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель" самовільним зайняттям
земельної ділянки є будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

Факт використання відповідачем
земельної ділянки в період з 2008р. по
2013р. за відсутності договору оренди
підтверджується матеріалами справи
(актами перевірки дотримання вимог
земельного законодавства, актом
обстеження, визначення меж, площі та
конфігурації земельної ділянки, іншими
доказами, наявними в матеріалах
справи).

Статтею 189 Земельного кодексу України
передбачено, що самоврядний контроль
за використанням та охороною земель
здійснюється сільськими, міськими,
районними та обласними радами.

Відповідно до ст. 156 Земельного кодексу
України, власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні внаслідок
неодержання доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

Статтею ст. 157 Земельного кодексу
України, визначений порядок
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам. Так,
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам здійснюють
юридичні особи, які використовують
земельні ділянки, а також юридичні
особи, діяльність яких обмежує права
власників і землекористувачів або
погіршує якість земель, розташованих
у зоні їх впливу, в тому числі
внаслідок хімічного і радіоактивного
забруднення території, засмічення
промисловими, побутовими та іншими
відходами і стічними водами. Порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 19.04.1993 р. № 284 затверджено Порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам.

На підставі вказаної Постанови,
власникам землі та землекористувачам
відшкодовуються збитки, заподіяні
вилученням (викупом) та тимчасовим
зайняттям земельних ділянок,
встановленням обмежень щодо їх
використання, погіршенням якості
ґрунтового покриву та інших корисних
властивостей земельних ділянок або
приведенням їх у непридатний для
використання стан та неодержанням
доходів у зв'язку з тимчасовим
невикористанням земельних ділянок.

Пунктом 2 Постанови встановлено, що
розміри збитків визначаються
комісіями, створеними Київською та
Севастопольською міськими, районими
державними адміністраціями,
виконавчими комітетами міських (міст
обласного значення) рад. Результати
роботи комісій оформляються
відповідними актами, що
затверджуються органами, які створили
ці комісії.

Згідно із п. 3 Постанови, відшкодуванню
підлягають збитки власників землі і
землекористувачів, у тому числі
орендарів, включаючи і неодержані
доходи, якщо вони обґрунтовані.

Відповідно до ст. 144 Конституції
України, органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Порядок визначення вартості
безпідставного користування земельною
ділянкою визначено Рішенням
Харківської міської ради від 24.06.2009
№130/09, яким затверджено "Порядок
визначення та відшкодування
Харківській міській раді збитків,
заподіяних внаслідок невикористання
земельних ділянок, самовільного
зайняття земельних ділянок та
використання земельних ділянок з
порушенням законодавства про плату на
землю" (далі - Порядок).

Відповідно до п. 5.1. Порядку нарахування
збитків проводиться у випадку не
оформлення документу, що посвідчує
право користування земельною ділянкою
у строк, встановлений рішенням
Харківської міської ради про надання
або поновлення права оренди земельної
ділянки, збитки визначаються після
закінчення строку, встановленого в
рішенні Харківської міської ради для
оформлення документу, що підтверджує
право користування земельною ділянкою.

Відповідно до п.5.4 даного Порядку,
відшкодування збитків проводиться за
період використання землі з порушенням
земельного законодавства у розмірі
орендної плати за землю, яку власник
землі (Харківська міська рада) міг би
отримати при належному виконанні
(дотриманні) землекористувачем вимог
земельного законодавства.

Рішенням виконавчого комітету
Харківської міської ради від 11.12.2013р.
№815 затверджено акт комісії по
визначенню збитків власникам землі та
землекористувачам від 28.11.2013р. №4 про
визначення розміру збитків ФОП ОСОБА_1
в сумі 1506260,56 грн.

Відповідності до ст. 11 Цивільного
кодексу України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, серед
іншого, є завдання майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій
особі, а згідно ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способом захисту
цивільних прав та інтересів може бути
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
визначено, що підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків, у тому
числі щодо відшкодування кредиторові
або іншій особі збитків (шкоди), є
зобов'язання, які виникають з договорів
та інших правочинів або внаслідок
завдання шкоди (позадоговірна шкода).

Статтею 174 Господарського кодексу
України передбачено, що господарські
зобов'язання можуть виникати внаслідок
заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом
господарювання.

Положеннями статті 1166 Цивільного
кодексу України передбачено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Отже, підставою для стягнення збитків є
наявність в діях заподіювача шкоди
складу цивільно-правової
відповідальності: протиправність
поведінки заподіювача шкоди, наявність
шкоди, прямий причинний зв'язок між
протиправною поведінкою заподіювача
шкоди та шкодою, наявність вини.

Відповідно до ст. 225 ГК України до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

У п.3.8 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.11
року №6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" зазначається, що
вирішуючи спори за позовами органів
державної влади або місцевого
самоврядування про стягнення з особи,
яка набула у власність житловий
будинок, будівлю або споруду і не
переоформила право користування
земельною ділянкою, шкоди у вигляді
упущеної вигоди (зокрема у розмірі
неодержаної плати за оренду земельної
ділянки), господарські суди, крім
спеціальних норм, повинні брати до
уваги загальні положення ст.22, глави 82
Цивільного кодексу України, частини
другої статті 224 Господарського
кодексу України. Крім того, для
застосування такого заходу
відповідальності слід встановлювати,
як наявність у діях винної особи усіх
чотирьох елементів складу цивільного
правопорушення (протиправної
поведінки, збитків, причинного зв'язку
між протиправною поведінкою та
збитками і вини), так і ступінь вини у
розумінні ст.1193 Цивільного кодексу
України.

У відповідності до статі 22 Цивільного
кодексу України, особа, якій завдано
збитків в результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитки відшкодовуються
у повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки );

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Під шкодою розуміють зменшення або
втрату певного особистого чи майнового
блага.

Протиправною є поведінка, яка не
відповідає вимогам закону, тягне за
собою порушення (зменшення, обмеження)
майнових прав (благ) і законних
інтересів іншої особи.

Причинний зв'язок між протиправною
поведінкою і шкодою полягає в тому, що:
1) протиправна поведінка завжди передує
в часі шкідливому результату, що
настав; 2) шкідливий результат є
наслідком саме цієї протиправної
поведінки.

Причинний зв'язок полягає в
неотриманні позивачем доходу -
орендної плати, який він отримав би в
разі оформлення відповідачем згідно з
вимогами статей 125,126 Земельного
кодексу України
правовстановлювального документу на
спірну земельну ділянку - договору
оренди землі.

Протиправна поведінка особи тільки
тоді є причиною шкоди, коли вона прямо
(безпосередньо) пов'язана зі збитками.
Непрямий (опосередкований) зв'язок між
протиправною поведінкою і збитками
означає лише, що поведінка оцінюється
за межами конкретного випадку, і,
відповідно, за межами юридично
значимого зв'язку.

Реальні збитки - це втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також втрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права.

Збитками в даному разі слід розуміти
неодержаний прибуток (упущену вигоду).

Неодержаний прибуток (упущена вигода) -
це розрахункова величина втрати
очікуваного приросту в майні, що
базується на даних бухгалтерського та
податкового обліку, які беззастережно
підтверджують реальну можливість
отримання потерпілим суб'єктом
господарювання певних грошових сум чи
інших цінностей, якщо інший учасник
відносин у сфері господарювання не
допустив би правопорушення.

В даному разі, обставини справи
свідчать про наявність протиправної
поведінки відповідача у вигляді
використання спірної земельної
ділянки без правовстановлювальних
документів в порушення вимог статей 125,
126 Земельного кодексу України та його
вина підтверджується наведеними вище
матеріалами (актами перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства, актом обстеження,
визначення меж, площі та конфігурації
земельної ділянки від 18.11.2013р., іншими
доказами, наявними в матеріалах
справи).

Колегія суддів зауважує, що на
відповідача покладається обов'язок
доведення суду доказів відсутності
вини у заподіяних позивачеві збитків.

Розмір збитків визначено відповідно до
"Порядку визначення та відшкодування
Харківській міській раді збитків,
заподіяних внаслідок невикористання
земельних ділянок, самовільного
зайняття земельних ділянок та
використання земельних ділянок з
порушенням законодавства про плату за
землю", затвердженого рішенням
Харківської міської ради від 24.06.2009 р.
відповідно до вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 19.04.1993 р. № 284.

Водночас, зазначений Порядок
узгоджується також з нормами
Цивільного кодексу України.

Зокрема, статтею 1212 ЦК України
визначено, що особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України
наслідком безпідставного набуття
майна, яке неможливо повернути, - є
відшкодування його вартості.

Окрім цього, колегія суддів зазначає,
що відповідно до норм Податкового
кодексу України, плата за землю
(земельний податок та орендна плата на
земельні ділянки державної та
комунальної власності) належить до
загальнодержавних податків і зборів.

Розміри та порядок плати за землю
визначає Податковий кодекс України,
згідно з яким плата за землю
справляється у двох формах - земельний
податок та орендна плата за земельні
ділянки державної та комунальної
власності.

При цьому судова колегія зазначає, що
законною підставою для сплати орендної
плати у відповідності до ст. 21 Закону
України "Про оренду землі", яка
кореспондується з п. 288.1 ст. 288
Податкового кодексу України, є
наявність такої умови, як укладений і
зареєстрований у встановленому
законом порядку договір оренди.

Контроль за правильністю обчислення і
справляння плати за землю здійснюється
органами державної податкової служби.

Нормами 287.6 ст. 287 Податкового кодексу
України встановлено, що власник
сплачує плату за землю, на яких
розташовані такі будівлі, споруди (їх
частини), на загальних підставах з дати
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно.

Як встановлено матеріалами справи, на
підставі договору купівлі-продажу від
18.05.2006р. № 1275, укладеного між СПД-ФО
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (відповідач), до
останнього перейшло право власності на
нежитлові будівлі літ "А-1", літ. "Б-2", літ.
"В-1", літ. «Д-1», літ. «Г-1» , які
знаходяться на земельній ділянці, за
адресою: АДРЕСА_2, яка була предметом
договору оренди землі від 01.06.2005 р. №
8890/05.

На підставі рішення Харківської
міської ради від 20.06.2008 № 164/08 СПД ФО
ОСОБА_2 припинено право користування
земельною ділянкою, площею 0,1863 га, по
АДРЕСА_2 за його добровільною відмовою
(лист від 30.05.2008 б/н).

23.07.2012р. постановою Харківського
апеляційного господарського суду,
залишеним без змін постановою Вищого
господарського суду України від
02.12.2012р. встановлено факт припинення
дії договору оренди землі від 01.06.2005 №
8890/05, укладеного між Харківською
міською радою та СПДФО ОСОБА_2, у зв'язку
з переходом права власності на будівлі,
а тому відсутні підстави для стягнення
орендної плати з СПДФО ОСОБА_2 за
період з 01.12.2009р. по 30.01.2011 р.р.

Відповідно до ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини, визнані господарським судом
загальновідомими, не потребують
доказування. Факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори), за винятком встановлених
рішенням третейського суду, під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

Суд враховує, що рішенням
Європейського суду з прав людини від
25.07.2002 року у справі
"Совтрансавто-Холдинг" проти України",
яке є в силу ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" джерелом права, визначено, що
"право на справедливий судовий розгляд,
гарантований статтею 6 § 1 Конвенції,
повинно тлумачитися в світлі преамбули
Конвенції, яка проголошує верховенство
права як елемент спільної спадщини
держав-учасниць. Одним з основних
елементів верховенства права є принцип
правової певності, який серед іншого
передбачає, що у будь-якому спорі
рішення суду, яке вступило в законну
силу, не може бути поставлено під
сумнів ("Брумареску проти Румунії", § 61)".

З зазначеного вбачається, що саме ФОП
ОСОБА_1, відповідно до норм ст. 287.6, ст. 287
Податкового кодексу України як власник
нежитлових будівель, розташованих на
земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2
сплачує плату за землю, на якій
розташовані зазначені нежитлові
будівлі.

Таким чином, як вбачається з аналізу
положень п. 287.6 ст. 287 Податкового
кодексу України, за відсутністю у
користувача земельної ділянки
документів, визначених у ст. 126
Земельного кодексу України, які
засвідчують право на земельну ділянку
у встановленому законом порядку, такий
користувач здійснює фактичне
користування з зобов'язанням сплатити
за період користування у поточному
році плату на землю.

Згідно з п. 14.1.147 Податкового кодексу
України, плата за землю включає в себе
дві категорії платежів:

1. Земельний податок. Його сплачують
власники земельних ділянок та
земельних часток (паїв), а також
постійні землекористувачі (п. 14.1.72 ПКУ);

2. Орендна плата за земельні ділянки
державної та комунальної власності. ЇЇ
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою (п.
14.1.136 ПКУ).

Як вбачається з матеріалів справи,
повноваження щодо розпорядження
спірною земельною ділянкою здійснює
Харківська міська рада Харківської
області, яка є позивачем по даній
справі, відповідач - не є власником
спірної земельної ділянки, або
постійним землекористувачем, а отже,
повинен сплачувати, в порядку п. 14.1.147
Податкового кодексу України, орендну
плату за користування спірною
земельною ділянкою.

Відповідно до розрахунку розміру
збитків за використання ФОП ОСОБА_1
земельної ділянки, загальною площею
0,1863 га по АДРЕСА_2, які
використовується ФОП ОСОБА_1 для
експлуатації та обслуговування
господарських та складських приміщень,
згідно акту обстеження, визначення меж,
площі та конфігурації земельної
ділянки від 18.11.2013р., загальна сума
збитків за період використання
земельної ділянки за відсутності
документів на право користування
земельною ділянкою - складає 1506260,56
грн.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджено обґрунтованість
нарахованих ФОП ОСОБА_1 збитків за
період використання земельної ділянки
по. АДРЕСА_2, без оформлення договору
оренди землі, в сумі 1506260,56 грн.

Враховуючи викладене та те, що
відповідач не надав суду доказів на
спростування вимог прокурора та
позивача, колегія суддів приходить до
висновку про наявність у справі
достатніх правових підстав для
задоволення позовних вимог, з
урахуванням акту огляду земельної
ділянки та відповідно до нього
зробленого розрахунку завданих
збитків.

Відповідно до 4-3 Господарського
процесуального кодексу України,
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Керуючись ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Підсумовуючи викладене, у суду наявні
правові підстави для завдоволення
позову в повному обсязі

Аналогічна правова позиція викладена в
Постановах Вищого господарського суду
України від 17.06.2013р. по справі №922/040/13,
від 29.04.2014р. по справі № 922/3870/13.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат колегія суддів керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України. Таким чином судові витрати у
даній справі покладаються на
відповідача в розмірі 2% від
задоволеної суми нарахованих збитків,
що становить 30125,21 грн.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст.1 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель", ст.ст. 80, 83, 116, 124-126, 156,
157 Земельного кодексу України, ст. 287
Податкового кодексу України, ст.ст. 11,
16, 1166, 1212, 1213 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 174, 225 Господарського кодексу
України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (61144, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1)
на користь Харківської міської ради
(61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, ) суму збитків в розмірі
1506260,56 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (61144, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1)
на користь держбюджету України
одержувач коштів - УДКС у
Дзержинському районі м.Харкова
Харківської області, № рахунку
3003, , код платника
22030001, символ звітності банку 101, банк
одержувача - ГУ ДКСУ у Харківській
області, МФО 851011) - 30125,21 грн. судового
збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 27.06.2014 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя Р.М.
Аюпова О.В. Бринцев М.І. Шатерніков

справа № 922/178/14