ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.06.14р. Справа № 904/2307/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Паритет Пак",
Дніпропетровська обл., м.
Новомосковськ, вул. Радянська, 50;
м.Дніпропетровськ, а/с 1474

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сінергія-Груп",
м.Дніпропетровськ, вул. Стартова, буд. 20

про стягнення 196012,71 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

Від позивача не з'явився

Від відповідача Бабець Т.М. -
представник за довіреністю від 01.05.2014
року

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Паритет Пак"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сінергія-Груп" про
стягнення основного боргу в сумі 179376,56
грн., 3% річних в сумі 16569,51 грн., судового
збору.

Позивачем 23.06.2014 року подано до суду
заяву від 20.06.2014 року за № 20/06/14-01
про збільшення позовних вимог, в якій
уточнює позовні вимоги і просить суд
стягнути з відповідача основного боргу
в сумі 179376,56 грн., 3% річних в сумі 16636,15
грн., судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем зобов'язань
за договором на поставку товару № 33 від
04.01.2012 року в частині своєчасної та
повної оплати за поставлений товар.

Відповідач частково погоджується з
позовними вимогами в частині вимог про
стягнення основного боргу в розмірі
179376,56 грн. (відзив на позовну заяву від
12.05.2014 року) посилаючись на те, що:

- 3% річних розраховані позивачем без
врахування спливу семиденного строку
відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України;

- у позивача наявна перед відповідачем
заборгованість в сумі 184062,92 грн. згідно
договору № 67 від 02.02.2011 року про
надання послуг в зв'язку з чим 08.05.2014
року відповідачем надіслано позивачу
заяву про зарахування однорідних
зустрічних вимог на підставі ч. 2 ст. 601
Цивільного кодексу України і ч. 3 ст. 203
Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 03.06.2014 року на підставі
ч. 3 ст. 69 Господарського процесуального
кодексу України строк розгляду спору у
справі № 904/2307/14 продовжено терміном на
15 днів, а саме до 24.06.2014 року.

Згідно зі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України у
справі оголошувалась перерва з 13.05.2014
року до 03.06.2014 року, з 12.06.2014 року до
24.06.2014 року.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
справі оголошувались вступна та
резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Паритет Пак", як
постачальником, та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Сінергія-Груп", як покупцем, укладено
договір на поставку № 33 за умовами п.
1.1 якого постачальник за цим договором
зобов'язується на підставі заявок
поставляти і передавати у власність
покупця партії поліпропіленової
продукції в номенклатурі, асортименті,
кількості, у строки та за цінами,
вказаними у видаткових накладних,
рахунках-фактурах або специфікаціях,
які є невід'ємною частиною цього
договору.

Відповідно до п. 1.2 договору покупець
зобов'язується приймати товар і
оплачувати його на умовах цього
договору.

Згідно з п. 2.1 договору ціна товару
визначається в національній валюті
України і вказується у видаткових
накладних, рахунку-фактурі чи
специфікаціях, які є невід'ємними
частинами цього договору.

Загальна сума цього договору, у момент
його підписання, визначенням не
підлягає, а буде дорівнювати сумам всіх
партій товару, зазначених у видаткових
накладних постачальника (п. 2.3
договору).

За приписами п. 3.1 договору розрахунки
за кожну партію товару покупець
здійснює шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок постачальника у наступному
порядку - оплата кожного разу
визначається у специфікаціях; датою
оплати вважається дата зарахування
грошових коштів на банківський рахунок
постачальника.

Договір набуває чинності з моменту
підписання його сторонами та діє до
31.12.2013 року; після закінчення дії
договору, його умови залишаються
дійсними стосовно всіх партій товару,
який поставлений у строки його дії
також сторони не звільняються від
зобов'язань щодо врегулювання
розрахунків за поставлений товар,
зобов'язань по заміні товару, щодо
якого своєчасно пред'явлені рекламації
(п. 10.1 договору).

На виконання умов договору позивач
поставив на адресу відповідача товар
на загальну суму 3 017 166,38 грн., що
підтверджується видатковими
накладними № РН-32 від 10.01.2012 року, №
РН-254 від 09.02.2012 року, № РН-000530 від
19.03.2012 року, № РН-000611 від 28.03.2012 року, №
РН-000765 від 14.04.2012 року, № РН-000883 від
25.04.2012 року, № РН-000964 від 07.05.2012 року, №
РН-001005 від 11.05.2012 року, № РН-001108 від
23.05.2012 року, № РН-001331 від 22.06.2012 року, №
РН-001349 від 25.06.2012 року, РН-001350 від 25.06.2012
року, № РН-001397 від 04.07.2012 року, № РН-001422
від 09.07.2012 року, № РН-001443 від 10.07.2012 року,
№ РН-001444 від 10.07.2012 року, № РН-001453 від
11.07.2012 року, № РН-0014545 від 11.07.2012 року, №
РН-001509 від 20.07.2012 року, № РН-001546 від
25.07.2012 року, № РН-001584 від 30.07.2012 року, №
РН-001647 від 07.08.2012 року, № РН-001726 від
20.08.2012 року, № РН-001732 від 21.08.2012 року, №
РН-001776 від 29.08.2012 року, № РН-001795 від
31.08.2012 року, № РН-001843 від 07.09.2012 року, №
РН-001850 від 07.09.2012 року, № РН-001851 від
07.09.2012 року, № РН-001887 від 13.09.2012 року, №
РН-001911 від 17.09.2012 року, № РН-001977 від
24.09.2012 року, № РН-002101 від 11.10.2012 року, №
РН-002151 від 18.10.2012 року, № РН-002201 від
24.10.2012 року, № РН-002256 від 31.10.2012 року, №
РН-002331 від 09.11.2012 року, № РН-002332 від
09.11.2012 року, № РН-002372 від 15.11.2012 року, №
РН-002423 від 22.01.2012 року, № РН-002440 від
26.11.2012 року, № РН-002472 від 28.11.2012 року, №
РН-002493 від 30.11.2012 року, № РН-002494 від
30.11.2012 року, № РН-002596 від 13.12.2012 року, №
РН-002679 від 24.12.2012 року, № РН-0000047 від
16.01.2013 року, № РН-0000070 від 21.01.2013 року, №
РН-0000239 від 13.02.2013 року, № РН-0000257 від
15.02.2013 року, № РН-0000306 від 21.02.2013 року, №
РН-0000415 від 07.03.2013 року, № РН-0000429 від
12.03.2013 року, № РН-0000430 від 12.03.2013 року, №
РН-0000452 від 14.03.2013 року, № РН-0000509 від
21.03.2013 року, № РН-0000487 від 21.03.2013 року, №
РН-0000306 від 21.02.2013 року, № РН-0000415 від
07.03.2013 року, № РН-0000509 від 21.02.2013 року,
РН-0000487 від 21.02.2013 року, № РН-0000510 від
21.02.2013 року, № РН-0000554 від 27.03.2013 року, №
РН-0000696 від 12.04.2013 року, № РН-0000733 від
16.04.2013 року, № РН-0000765 від 19.04.2013 року, №
РН-0000767 від 19.04.2013 року, № РН-0000811 від
14.04.2013 року, № РН-0000843 від 07.05.2013 року, №
РН-0000851 від 26.04.2013 року, № РН-0000889 від
07.05.2013 року, № РН-0000909 від 08.05.2013 року, №
РН-0000947 від 14.05.2013 року, № РН-0000949 від
14.05.2013 року, № РН-0001092 від 31.05.2013 року, №
РН-0001179 від 12.06.2013 року, № РН-0001180 від
12.06.2013 року, № РН-0001216 від 18.06.2013 року, №
РН-0001283 від 21.06.2013 року, № РН-0001302 від
26.06.2013 року, № РН-0001398 від 05.07.2013 року, №
РН-0001438 від 10.07.2013 року, № РН-0001518 від
19.07.2013 року, № РН-0001909 від 30.08.2013 року, №
РН-0001933 від 03.09.2013 року, № РН-0002874 від
05.12.2013 року, № РН-0002914 від 12.12.2013 року, №
РН-0002915 від 10.12.2013 року, № РН-0002943 від
12.12.2013 року, № РН-0003089 від 26.12.2013 року, №
РН-0003091 від 26.12.2013 року, № РН-0000055 від
28.01.2014 року, товарно-транспортними
накладними № 17 від 10.01.2012 року, № 119 від
09.02.2012 року, № 264 від 19.03.2012 року, № 303 від
28.03.2012 року, № 377 від 12.04.2012 року, № 000002
від 25.04.2012 року, № 507 від 07.05.2012 року, № 529
від 11.05.2012 року, № 579 від 22.05.2012 року, № 109
від 22.06.2012 року, № 719 від 25.06.2012 року, № 748
від 04.07.2012 року, № 764 від 09.07.2012 року,
№ 780 від 11.07.2012 року, № 809 від 20.07.2012 року,
№ 822 від 25.07.2012 року, № 846 від 30.07.2012 року,
№ 882 від 07.08.2012 року, № 921 від 17.08.2012 року,
№ 929 від 20.08.2012 року, № 932 від 21.08.2012 року,
№ 954 від 29.08.2012 року, № 32 від 15.01.2013 року,
№ 46 від 21.01.2013 року, № 152 ввід 13.02.2013 року,
№ 157 від 15.02.2013 року, № 197 від 21.02.2013
року, № 259 від 07.03.2013 року, № 264 від 12.03.2013
року, № 275 від 14.03.2013 року, № 305 від 21.03.2013
року, № 330 від 27.03.2013 року, № 417 від 12.04.2013
року, № 459 від 19.04.2013 року, 460 від 19.04.2013
року, № 484 від 24.04.2013 року, № 798 від 26.06.2012
року, № 822 від 07.05.2013 року, № 854 від 14.05.2013
року, № 853 від 14.05.2013 року, № 935 від
31.05.2013 року, № 981 від 12.06.2013 року, № 1001 від
18.06.2013 року, № 1040 від 21.06.2013 року, № 1049
від 25.06.2013 року, № 1092 від 05.07.2013 року, №
1112 від 10.07.2013 року, № 1153 від 19.07.2013 року,
№ 1366 від 03.09.2013 року, № 1992 від 05.12.2013
року, № 2014 від 10.12.2013 року, № 2013 від
10.12.2013 року, № 2035 від 12.12.2013 року, № 2128
від 26.12.2013 року, № 2129 від 26.12.2013 року, №
ТТН-000078 від 28.01.2014 року та довіреностями
№ 4 від 06.01.2012 року, № 74 від 09.02.2012 року, №
139 від 19.03.2012 року, № 153 від 28.03.2012 року, №
182 від 11.04.2012 року, № 201 від 24.04.2012 року, №
233 від 07.05.2012 року, № 238 від 11.05.2012 року,
№ 263 від 21.05.2012 року, № 238 від 29.05.2012 року,
№ 337 від 25.06.2012 року, № 332/1 від 22.06.2012
року, № 356 від 04.07.2012 року, № 370 від 09.07.2012
року, № 377 від 11.07.2012 року, № 401 від 20.07.2012
року, № 410 від 25.07.2012 року, № 417 від 27.07.2012
року, № 441 від 07.08.2012 року, № 00471 від
20.08.2012 року, № 473 від 21.08.2012 року, № 0498 від
29.08.2012 року, № 446 від 31.08.2012 року, № 0019 від
19.01.2013 року, № 0033 від 21.01.2013 року, № 0077
від 13.02.2013 року, № 0083 від 15.02.2013 року,
№ 0098 від 20.02.2013 року, № 00134 від 07.03.2013
року, № 00143 від 14.03.2013 року, № 000161 від
21.03.2013 року, № 000160 від 21.03.2013 року, № 000152
від 19.03.2013 року, № 000170 від 26.03.2013 року, №
00215 від 12.04.2013 року, № 000219 від 15.04.2013 року,
№ 000231 від 18.04.2013 року, № 000234 від 18.04.2013
року, № 000249 від 24.04.2013 року, № 000257 від
26.04.2013 року, № 000260 від 26.04.2013 року, № 000265
від 30.04.2013 року, № 000284 від 14.05.2013 року, №
000329 від 31.05.2013 року, № 000354 від 12.06.2013
року, № 000366 від 17.06.2013 року, № 000379 від
21.06.2013 року, № 000386 від 25.06.2013 року, № 000387
від 25.06.2013 року, № 000416 від 05.07.2013 року, №
000427 від 10.07.2013 року, № 000452 від 19.07.2013
року, № 000552 від 30.08.2013 року, № 000558 від
03.09.2013 року, № 000784 від 05.12.2013 року, № 000791
від 10.12.2013 року, № 000791 від 10.12.2013 року, №
000803 від 12.12.2013 року, № 000845 від 24.12.2013
року, № 000858 від 26.12.2013 року, № 61 від
27.01.2014 року (т. 1 а. с. 28-210).

Як вбачається з матеріалів справи
сторони при укладенні договору на
поставку товару № 33 від 04.01.2012 року не
узгодили конкретні строки оплати за
товар, що поставляється.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Кодексів, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
встановлено наступне: зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України).

За умовами ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України встановлено наступне: покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу
України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

При цьому, відповідно до п. 1 оглядового
листа Вищого господарського суду
України від 29.04.2013 року за № 01-06/767/2013
"Про деякі питання практики
застосування господарськими судами
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань"
загальні положення частини другої
статті 530 Цивільного кодексу України не
можуть бути застосовані до спірних
правовідносин сторін, оскільки термін
виконання зобов'язання, що випливає з
правовідносин поставки
(купівлі-продажу), чітко встановлений
ст. 692, ст. 712 Цивільного кодексу України
- спеціальною нормою права - покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього.
Крім того, відповідно до частини першої
статті 222 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин, що порушили майнові права або
законні інтереси інших суб'єктів,
зобов'язані поновити їх, не чекаючи
пред'явлення їм претензії чи звернення
до суду.

Відповідно до приписів п. 1.7 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013 року за № 14 "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" якщо у
договорі або законі не встановлено
строку (терміну), у який повинно бути
виконано грошове зобов'язання, судам
необхідно виходити з приписів ч. 2 ст. 530
Цивільного кодексу України. Цією
нормою передбачено, між іншим, і
можливість виникнення обов'язку
негайного виконання; такий обов'язок
випливає, наприклад, з припису ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що покупець за договором
купівлі-продажу повинен оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього;
відтак якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлено інший строк оплати товару,
відповідна оплата має бути здійснена
боржником негайно після такого
прийняття, незалежно від того, чи
пред'явив йому кредитор пов'язану з цим
вимогу. При цьому передбачена законом
відповідальність за невиконання
грошового зобов'язання підлягає
застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору. Відповідні
висновки випливають зі змісту ч. 2 ст. 530
Цивільного кодексу України.

Отже, наявність у відповідача
зобов'язання щодо проведення платежів
за отриманий товар випливає
безпосередньо зі змісту ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України, а не
ставиться в залежність від звернення
до нього з окремою вимогою в порядку
частини другої статті 530 Цивільного
кодексу України.

В порушення прийнятих на себе за
договором зобов'язань відповідач
частково розрахувався з позивачем на
суму 2 837 789,82 грн. Сума боргу відповідача
перед позивачем склала 179 376,56 грн., яка
підтверджується матеріалами справи та
підлягає до стягнення.

Позивачем надсилався відповідачу лист
від 26.03.2014 року за № 26/03/14-01 (т. 1 а. с. 211) з
вимогою оплатити заборгованість в сумі
179376,56 грн. Підтвердженням надіслання
вказаного листа відповідачу є опис
вкладення від 26.03.2014 року та поштова
квитанція № 2273 від 26.03.2014 року (т. 1 а. с.
212-213).

Вказаний лист позивача (т. 1 а. с. 211) не
приймається судом як вимога кредитора
щодо сплати заборгованості згідно
вищевказаних накладних, оскільки не
містить посилання на норми ч. 2 ст. 530
Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Вимоги позивача про стягнення з
відповідача 3% річних в сумі 16636,15 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Клопотання відповідача, викладене у
відзиві на позовну заяву від 12.05.2014
року, про визнання зарахування
зустрічних однорідних вимог між
сторонами на загальну суму 179376,56 грн. не
задовольняється судом з огляду на
наступне:

Відповідно до матеріалів справи,
відповідачем після порушення
провадження у справі № 904/2307/14 - 08.05.2014
року надіслано на адресу позивача
заяву від 08.05.2014 року за № 08/05 про
зарахування однорідних зустрічних
вимог на суму 179376,56 грн., підтвердженням
надіслання якого є опис вкладення від
08.05.2014 року та поштова квитанція за № 4683
від 08.05.2014 року (т. 2 а. с. 212-213).

Позивач запереченнями від 10.06.2014 року
за № 10/06/14-01 (т. 3 а. с. 13) проти
зарахування заліку зустрічних вимог
заперечував посилаючись на те, що
проведення зарахування зустрічних
однорідних вимог за заявою однієї
сторони, можливе лише за умови, що така
заборгованість є безспірною, а саме
встановлена рішенням суду, що має
відповідати вимогам ч. 5 ст. 124
Конституції України та ст. 115
Господарського процесуального кодексу
України, рішення, ухвали, постанови
суду, що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України. У випадку, коли такі вимоги не
є безспірними, відповідний спір має
бути вирішений у судовому порядку з
дотриманням вимог процесуального
закону.

Позивач вважає, що відповідач не
позбавлений права звернутись на
загальних підставах до суду з вимогами
про стягнення наявної заборгованості,
яку вимагає зарахувати на підставі ст.
601 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 Цивільного
кодексу України заява відповідача про
зарахування зустрічних однорідних
вимог є одностороннім правочином.

З огляду на приписи ст. ст. 202, 203
Цивільного кодексу України заява
однієї з сторін про зарахування
зустрічних вимог повинна відповідати
загальним вимогам, додержання яких є
необхідним для чинності правочину.
Односторонній правочин може
створювати обов'язки лише для особи,
яка його вчинила, може створювати
обов'язки для інших осіб лише у
випадках, встановлених законом, або за
домовленістю з цими особами. Наявність
заперечень однієї сторони не є
перешкодою для проведення зарахування
зустрічних однорідних вимог за заявою
іншої сторони, але лише за умови, що
така заборгованість є безспірною,
наприклад, встановленою рішенням суду
тощо. У випадку, коли такі вимоги не є
безспірними, відповідний спір має бути
вирішений у судовому порядку з
дотриманням вимог процесуального
закону.

Як свідчать матеріали справи, основний
борг дорівнює 39767,45 грн., а штрафні
санкції майже втричі більше основного
боргу та, як зазначає відповідач у
заяві, дорівнює 144295,47 грн.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач не згодний з сумою боргу та з
розміром штрафних санкцій, оскільки
відповідачем не враховано вимоги
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", відповідно до ст. 3 якого
сума неустойки за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання не
може перевищувати розмір подвійної
облікової ставки, яка діяла в період
існування заборгованості.

Згідно ст. 601 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги.

При цьому, зарахування можливе за
наявності таких умов: зустрічність
вимог, тобто одночасна участь сторін у
двох зобов'язаннях і при цьому кредитор
за одним зобов'язанням є боржником в
іншому зобов'язанні; однорідність
вимог (гроші, однорідні речі); настання
строку виконання зобов'язання або
визначення строку моментом запитання,
або щоб термін виконання не був
вказаний взагалі, тобто виконання
можна було вимагати в будь-який момент;
ясність вимог - відсутність спору
відносно характеру зобов'язання, його
змісту, умов виконання; звернення з
заявою однієї сторони до іншої.
Зарахування зустрічних однорідних
вимог може здійснюватись за заявою
однієї зі сторін. Разом з цим,
відповідно до принципів цивільного та
господарського законодавства, інша
сторона має право заперечити проти
заявленої вимоги про залік, і в такому
випадку залік не відбувається.

Суд вважає, що факт звернення позивача
до суду з позовною заявою про стягнення
196012,71 грн. боргу та 3% річних, стягнення
яких є способами захисту майнового
права та інтересу, підтверджує незгоду
позивача з заявою відповідача про
залік однорідних зустрічних вимог у
зв'язку з відсутністю у позивача
заборгованості перед відповідачем, що
є необхідною умовою для зарахування
зустрічних вимог.

Таким чином, заперечення відповідача
щодо відсутності заборгованості у ТОВ
"Сінергія-Груп" перед ТОВ "Паритет Пак" в
розмірі 179376,56 грн. у зв'язку з
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог відхиляються судом.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 04.09.2013 року у справі №
910/6368/13 та постанові Київського
апеляційного господарського суду від
03.03.2014 року № 925/1288/13.

Судовий збір відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сінергія-Груп" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Стартова, б. 20, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Паритет
Пак" (51200, м.Новомосковськ, вул.
Радянська, 50, п/а: 49022, м.
Дніпропетровськ, а/с 1474, ) 179 376 (сто сімдесят дев'ять тисяч
триста сімдесят шість) грн. 56 коп. -
основного боргу, 16 636 (шістнадцять тисяч
шістсот тридцять шість) грн. 15 коп. - 3%
річних, 3920 (три тисячі дев'ятсот
двадцять) грн. 43 коп. - судового збору,
про що видати наказ.

Повне рішення складено - 01.07.2014 року.

Суддя
С.П.Панна