ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2014 р.
Справа № 914/438/14

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

Головуючого - судді:
Данко Л.С.,

Суддів:
Давид Л.Л.,

Якімець Г.Г.,

При секретарі судового засідання:
Кіт М.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Київське агентство
повітряних сполучень «Кий Авіа» б/н від
15.04.2014 р. (вх. № 01-05/2016/14 від 29.04.2014 р.),

на рішення господарського суду
Львівської області від 07 квітня 2014 року

у справі № 914/438/14 (суддя Березяк Н.Є),

порушеній за позовом

Позивача: Публічного акціонерного
товариства «Київське агентство
повітряних сполучень «Кий Авіа», м.
Київ,

До відповідача-1: Товариства з
обмеженою відповідальністю «Західний
авіаційний центр», м. Львів,

До відповідача-2: Приватного
підприємства «Торгівельна агенція
«Галицький ярмарок», м. Львів,

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідачів: Публічне акціонерне
товариство «Акціонерний банк
«Укргазбанк», м. Київ,

Про визнання Договору купівлі-продажу
нежитлових приміщень від 27.12.2013 року
недійсним та стягнення судового збору.

За участю представників сторін:

від апелянта/позивача: Коваль Я.Ю. - п/к
за довіреністю № 2-1-1539 від 29.10.2013 р.,

від відповідача-1: не прибув,

від відповідача-2: не прибув,

від третьої особи: Улицька І.О. - п/к за
довіреністю № 378 від 01.07.2013 р.

Права та обов'язки сторін, визначені ст.
ст. 20, 22, 27, 28 ГПК України. Заяв та
клопотань про відвід суддів - не
надходило.

Представників сторін повідомлено, що
проводиться фіксація судового процесу
технічними засобами.

Відповідно до протоколу розподілу
справ КП «Документообіг господарських
судів» від 29.04.2014р., дану справу
розподілено до розгляду судді -
доповідачу Данко Л.С.

Розпорядженням В. о. Голови Львівського
апеляційного господарського суду від
05.05.2014р. у склад колегії для розгляду
справи № 914/438/14 господарського суду
Львівської області введено суддів -
В.О.Дякович та Г.Г.Якімець (том І, а.с. 187).

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 05.05.2014 року
прийнято апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Київське
агентство повітряних сполучень «Кий
Авіа» від 15.04.2014 р. (вх. № 01-05/2016/14 від
29.04.2014 р.) до провадження та розгляд
скарги призначено на 14.05.2014 року (том І,
а.с. 188-189), про що сторони були належним
чином повідомлені рекомендованою
поштою (докази - оригінали повідомлень
про вручення знаходяться в матеріалах
справи (том І, а.с. 190, 191, 213, 214).

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 14.05.2014 р.
виправлено описку у вступній частині
ухвали від 05.05.2014 р. по даній справі та
розгляд справи відкладено на 28.05.2014 р.
(том І, а.с. 211-212), про що сторін було
належним чином повідомлено
рекомендованою кореспонденцією,
згідно Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Вищого
господарського суду України від 10.02.2002
р. № 75 ( з подальшими змінами).

З підстав зазначених у розпорядженні
голови Львівського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014 р. у
склад колегії для розгляду справи №
914/438/14 господарського суду Львівської
області, замість судді Дякович О.В.
(перебування у відпустці по догляду за
дитиною) введено суддю Давид Л.Л.

Враховуючи принцип незмінності судді
встановлений п. 3 ч. 4 ст. 47 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» (зміна колегії суддів) розгляд
даної справи починається заново. При
цьому заново розпочинається й перебіг
передбачених ст. 69 ГПК України строків
вирішення спору (п. 3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
23.03.2012р. № 6 "Про судове рішення").

З підстав зазначених в ухвалі
Львівського апеляційного
господарського суду від 28.05.2014 р.
розгляд справи було відкладено на
18.06.2014 р., про що сторін було належним
чином повідомлено рекомендованою
кореспонденцією, згідно Інструкції з
діловодства в господарських судах
України.

В судове засідання, яке відбулось 18.06.2014
р., прибув представник
апелянта/позивача, надав пояснення
аналогічні викладеним в апеляційній
скарзі, доводи наведені в апеляційній
скарзі підтримав, просить скасувати
рішення господарського суду
Львівської області від 07.04.2012 р.,
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Київське агентство повітряних
сполучень «Кий Авіа» та визнати
Договір купівлі-продажу нежитлових
приміщень недійсним.

Відповідач-1, повторно, повноважного
представника у судове засідання не
направив, не зважаючи на те, що був
належним чином повідомлений про день,
час та місце розгляду справи (том І, а. с.
213, 212/зворот).

Від відповідача-2 представник,
повторно, не прибув, вимог ухвал суду не
виконав, про причини не прибуття не
повідомив, був належним чином
повідомлений про день, час та місце
розгляду справи рекомендованою
кореспонденцією, згідно Інструкції з
діловодства господарських судів
України (том І, а.с. 191, 212/зворот).

Від третьої особи представник прибув,
через канцелярію суду 10.06.2014 р. за вх. №
01-04/3186/14 подав Додаткові пояснення на
апеляційну скаргу № 519/503/2014 від 04.06.2014 р.
(том ІІ, а.с. 1-3) з копіями додатків:
ухвали Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.05.2013 р.;
постанови Вищого господарського суду
України від 10.02.2012 р.; постанови Вищого
господарського суду України від 12.06.2012
р.; рішення господарського суду
Львівської області від 11.09.2012 р.;
постанови Львівського апеляційного
господарського суду від 30.01.2013 р.;
постанови Вищого господарського суду
України від 20.05.2012 р., у судовому
засіданні надав пояснення по суті
апеляційної скарги, просить суд
рішення місцевого господарського суду
від 07.04.2014 р. по справі № 914/438/14 залишити
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

З огляду на наведене колегія суддів
зазначає наступне:

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України,
про прийняття апеляційної скарги до
провадження господарський суд
виносить ухвалу, в якій повідомляється
про час і місце розгляду скарги.
Питання про прийняття апеляційної
скарги до провадження або відмову у
прийнятті до провадження апеляційний
господарський суд вирішує не пізніше
трьох днів з дня надходження
апеляційної скарги.

Частиною першою ст. 102 ГПК України
визначено, що апеляційна скарга на
рішення місцевого господарського суду
розглядається у двомісячний строк з
дня постановлення ухвали про прийняття
апеляційної скарги до провадження.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 28.05.2014 р. участь
повноважних представників
обов'язковою не визнавалась, крім того,
сторін було належним чином повідомлено
про день, час та місце розгляду справи,
про що свідчать повідомлення про
вручення поштового відправлення, яке
знаходиться в матеріалах справи.

Також слід зазначити, що справу,
неодноразово, було відкладено ухвалами
Львівського апеляційного
господарського суду від 14.05.2014 р. та від
28.05.2014 р. з метою повного та всебічного
дослідження обставин, що мають
значення для вирішення справи та
забезпечення змагального характеру
судового процесу.

Крім того, нормами чинного
законодавства України не обмежено коло
осіб, які можуть представляти особу в
судовому процесі. Тому неможливість
представників відповідача-1 та
відповідача-2 бути присутнім у
судовому засіданні не перешкоджає
реалізації права учасника можливості
скористатися правами ст. 28 ГПК України
та ст. 244 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до абз. 1 п. 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 передбачено, що у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Оскільки,
явка в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК
України, відкладення розгляду справи є
правом та прерогативою суду, основною
умовою для якого є не відсутність у
судовому засіданні представників
сторін, а неможливість вирішення спору
у відповідному судовому засіданні
(правова позиція викладена у постанові
Вищого господарського суду України від
15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Також судова колегія вважає за
необхідне зазначити, що розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце розгляду
особи, які беруть участь у справі, але
не з'явилися у засіданні.

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом Вищого
господарського суду України від 10.02.2002
р. № 75 ( з подальшими змінами) визначено,
що перший, належним чином підписаний,
примірник процесуального документа
(ухвали, рішення, постанови)
залишається у справі; на звороті у
лівому нижньому куті цього примірника
проставляється відповідний штамп суду
з відміткою про відправку документа, що
містить: вихідний реєстраційний номер,
загальну кількість відправлених
примірників документа, дату відправки,
підпис працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено
відповідно до наведених вимог названої
Інструкції, є підтвердженням належного
надсилання копії процесуального
документа сторонам або іншим учасникам
судового процесу (Інформаційний лист
Вищого господарського суду України від
13.08.08р. № 01-8/482).

З матеріалів справи вбачається, що
судом апеляційної інстанції на адресу
сторін у справі та третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору
було направлено ухвали від 05.05.2014 р. про
прийняття апеляційної скарги до
провадження та призначення її до
розгляду на 14.05.2014 р. та про відкладення
розгляду справи у справі № 914/438/14 від
28.05.2014 року, що підтверджується
оригіналами поштівок (том І, а.с. 190, 191,
213, 214) та штампом суду з відміткою про
відправку документа (а. с. 243/зворот).

Щодо не належного виконання
відповідачами вимог ухвали суду від
05.05.2014 р. у справі № 914/438/14, колегія
суддів зазначає.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 05.05.2014 р.
зобов'язано відповідача-1 та
відповідача-2 подати письмовий,
документально та нормативно
обґрунтований відзив (заперечення) на
апеляційну скаргу, чого відповідачами
по справі таке зобов'язання не було
виконано.

Статтею 75 ГПК України визначено, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Відтак, не виконання вимог ухвали суду
не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно статті 99 ГПК України,
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення (ухвали) в
апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої
інстанції.

З огляду на наведене колегія суддів не
вбачає підстав для відкладення
розгляду апеляційної скарги по справі
№ 914/438/14 та розгляду справи без участі
представників відповідача-1 та
відповідача-2.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи та наявні в ній докази,
перевіривши правильність застосування
матеріального та процесуального
законодавства, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення місцевого суду залишити без
змін, апеляційну скаргу - без
задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 07.04.2014 року у
справі № 914/438/14 (суддя Березяк Н.Є.) в
задоволенні позовних вимог відмовлено
(пункт 1-й резолютивної частини рішення)
(том І, а. с. 179-183).

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду Львівської
області від 07.04.2014 р. у справі № 914/438/14,
апелянт/позивач (Публічне акціонерне
товариство «Київське агентство
повітряних сполучень «Кий Авіа»)
звернувся до Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, просить скасувати рішення
господарського суду Львівської
області від 07.04.2012 р. та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги публічного акціонерного
товариства «Київське агентство
повітряних сполучень «Кий Авіа», та
визнати Договір купівлі-продажу
нежитлових приміщень від 27.12.2013 р.
недійсним (том І, а. с. 192-197).

Апеляційну скаргу мотивує тим, що
місцевим господарським судом при
прийнятті рішення порушено норми
матеріального та процесуального права,
так як судом першої інстанції при
прийнятті рішення, неповно з'ясовано
всіх обставин, що мають значення для
справи та не досліджено всіх доказів,
що призвело до прийняття неправильного
рішення та відповідно порушення прав
та законних інтересів позивача.

Так, апелянт вважає, що місцевий суд
безпідставно не взяв до уваги докази та
обґрунтовані пояснення позивача, щодо
порушення майнових прав Публічного
акціонерного товариства «Київське
агентство повітряних сполучень «Кий
Авіа» внаслідок укладення Договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень
від 27.12.2010 р., оскільки вважає, що
відповідач-1 (ТзОВ «Західний авіаційний
центр») незаконно продав спірні
нежитлові приміщення, які були
придбані за рахунок позивача (ПАТ
«Київське агентство повітряних
сполучень «Кий Авіа») відповідачу-2
(Приватне підприємство «Торгівельна
агенція «Галицький ярмарок»).

Апелянт стверджує, що ним було подано в
судових засіданнях на підтвердження
своїх доводів, платіжні доручення про
перерахування коштів згідно Договору
про надання фінансової допомоги на
поворотній основі, рішення місцевого
господарського суду та постанова
Львівського апеляційного
господарського суду щодо задоволення
позовних вимог позивача про стягнення
коштів та неможливості їх повернення,
оскільки майно, на яке можливо було
звернути стягнення, на думку апелянта,
було незаконно передано за Договором
купівлі-продажу від 27.12.2010 р. ПП
«Торгівельна агенція «Галицький
ярмарок». Однак, місцевим судом не було
визнано порушення законних прав та
інтересів позивача, що порушило
матеріальне становище останнього та
призвело до значних матеріальних
збитків, на суму більше 5-ти мільйонів
гривень.

Скаржник в апеляційній скарзі звертає
увагу суду на те, що під час розгляду
справи в місцевому господарському
суді, представником відповідача-1 п.
Липським С.І. (керуючий санацією ТзОВ
«Західний авіаційний центр») не
заперечувалося проти заявлених вимог
позивача, а навпаки, підтримано вимоги
позивача/апелянта та було подано до
суду копію заяви про визнання
недійсним Договору купівлі-продажу від
27.12.2010 р. у межах справи № 5015/7037/11 про
банкрутство.

Крім того, апелянт зазначає, що
місцевим судом, безпідставно, не було
взято до уваги посилання позивача на ч.
1, ст. 60, ч. 3, ст. 65 Сімейного кодексу
України, згідно якого власник ПП
«Торгівельна агенція «Галицький
ярмарок» ОСОБА_5 зобов'язана була
одержати згоду на укладення Договору
купівлі-продажу від свого чоловіка -
ОСОБА_6, чого зроблено не було.

Також зазначає, що чинним
господарським процесуальним кодексом
не встановлено, що оспорювати договір
можуть лише сторони, які його уклали.

Відтак, в апеляційній скарзі звертає
увагу суду на те, що місцевим судом не
вірно встановлено, що право на
оскарження Договору купівлі-продажу
нежитлових приміщень від 27.12.2010 р.
належить лише тому з подружжя, який не
давав згоди на відчуження майна.

Місцевим судом встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
27.12.2010 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Західний авіаційний
центр» (Продавець - за договором,
Відповідач-1 - у справі), в особі
генерального директора Петрулі М.Я. та
Приватним підприємством «Торгівельна
агенція «Галицький ярмарок» (Покупець -
за договором, Відповідач-2 - у справі), в
особі директора ОСОБА_5, було укладено
Договір купівлі - продажу нежитлових
приміщень (надалі - Договір) (том І, а. с.
10-13).

Вищезазначений Договір укладено у
письмовій формі, підписано
повноважними представниками двох
сторін за договором, їх підписи
засвідчено печатками сторін, що
відповідає вимогам статей 207, 208 ЦК
України. Договір нотаріально
посвідчений Приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі
за № 4290, що відповідає вимогам ст. 209 ЦК
України.

За своєю правовою природою, основними
та неосновними (другорядними) ознаками
зазначений Договір є договором
купівлі-продажу нежитлових приміщень.

Статтею 657 Цивільного кодексу України
(надалі ЦК України) встановлено форму
окремих видів договорів
купівлі-продажу, так частиною першою
згаданої статті визначено, що договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, крім договорів
купівлі-продажу майна, що перебуває в
податковій заставі.

Згідно п. 1.1. даного Договору, Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупця нежитлові приміщення
загальною площею 992,4 кв.м., що
розташовані в підвалі та на першому
поверсі за адресою: м. Львів, пл.
Г.Григоренка, 5.

Місцевим судом також встановлено,
02.03.2010 р. між ЗАТ «Київське агентство
повітряних сполучень «Кий Авіа»
(Позивач - у справі) та ТзОВ «Західний
авіаційний центр» (Відповідач-1 - у
справі) був укладений Договір про
надання фінансової допомоги на
поворотній основі (надалі Договір-1)
(том І, а. с. 14-16).

Згідно вищевказаного Договору-1, ЗАТ
«Кий Авіа» в порядку та на умовах,
визначених Договором-1, надає ТзОВ
«Західний авіаційний центр» фінансову
допомогу у розмірі 3700000,00 грн. на
поворотній основі, а ТзОВ «Західний
авіаційний центр» зобов'язується
використати її за цільовим
призначенням та повернути на умовах,
визначених цим Договором-1. Строк
повернення фінансової допомоги
становить 90 календарних з моменту
надання суми фінансової допомоги (п. 1.1.
Договору-1).

Пунктом 2.1. Договору-1 сторони
визначили, фінансова допомога
надається ТзОВ «Західний авіаційний
центр» з метою здійснення оплати
нежитлового приміщення загальною
площею 992,4 кв.м. за адресою: м. Львів, пл.
Григоренка Генерала, буд. 5, згідно
Договору купівлі - продажу нежитлових
приміщень № 2452 від 12.02.10 р.

Відповідно до пункту 3.1. Договору-1,
фінансова допомога надається у
безготівковій формі (платіжним
дорученням) шляхом перерахування суми
коштів, визначеної в п. 1.1 цього
Договору, на поточний рахунок ТзОВ
«Західний авіаційний центр».

З матеріалів справи вбачається, в
підтвердження вищенаведеного
позивачем (ЗАТ «Київське агентство
повітряних сполучень «Кий Авіа»)
долучено до матеріалів справи копії
платіжних доручень про перерахування
фінансової допомоги згідно Договору
від 02.03.2010 р., а саме: платіжним
дорученням № 12171 від 10.03.2010 р.
перераховано суму 1850000,00 грн. та № Р3143
від 06.04.2010 р. суму 1850000,00 грн. (том І, а. с.
141-142).

Однак, як стверджує позивач,
відповідач-1 свої договірні
зобов'язання по передачі приміщень в
оренду та повернення фінансової
допомоги не виконав.

В подальшому, 26.05.2010 р. між позивачем та
відповідачем-1 був укладений ще один
Договір про надання фінансової
допомоги на суму 1100000,00 грн. (надалі
Договір-2) (том І, а. с. 17-19).

Згідно Договору-2, ЗАТ «Кий Авіа» в
порядку та на умовах, визначених
Договором- 1, надає ТзОВ «Західний
авіаційний центр» фінансову допомогу у
розмірі 1100000,00 грн. на поворотній
основі, а ТзОВ «Західний авіаційний
центр» зобов'язується використати її
за цільовим призначенням та повернути
на умовах, визначених цим Договором-1.
Строк повернення фінансової допомоги
становить 30 календарних з моменту
надання суми фінансової допомоги (п. 1.1.
Договору-2).

Пунктом 2.1. Договору-2 сторони
визначили, що фінансова допомога
надається ТзОВ «Західний авіаційний
центр» з метою погашення
заборгованості перед Управлінням
комунальної власності Департаменту
економічної політики Львівської
міської ради за Договором № Г-6383-8 (Д-8)
від 24.10.2008 р.

Відповідно до пункту 3.1. Договору-2,
фінансова допомога надається у
безготівковій формі (платіжним
дорученням) шляхом перерахування суми
коштів, визначеної в п. 1.1 цього
Договору, на поточний рахунок ТзОВ
«Західний авіаційний центр».

Платіжним дорученням № 15549 від 09.06.2010 р.
позивач (ЗАТ «Київське агентство
повітряних сполучень «Кий Авіа»)
перерахував фінансову допомогу згідно
Договору від 26.05.2010 р. на суму 1100000,00 грн.
(том І, а. с. 140).

Колегією суддів встановлено, що
вищезазначені Договори-1 та 2 не
скасовані, не визнані у встановленому
порядку недійсними, такі докази в
матеріалах справи відсутні, відтак є
дійсними.

Місцевим судом встановлено та
вбачається з матеріалів справи,
обґрунтовуючи порушення своїх прав
позивач/апелянт посилається на ті
підстави, що кошти у розмірі 4800000,00 грн.
наданої фінансової допомоги
Відповідач-1 не повернув, в заставу
приміщення загальною площею 992,4 кв.м. за
адресою: м. Львів, пл. Григоренка
Генерала, буд. 5, не передав, натомість,
уклав Договір про купівлі - продажу
приміщень з Відповідачем-2, чим , на
думку позивача, порушив його права та
інтереси.

Також апелянт зазначає, що для
укладення одним із подружжя договорів,
які потребують нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, а також договорів стосовно
цінного майна, згода другого подружжя
має бути подана письмово. Відповідно
зазначає, що на укладення Договору
купівлі - продажу нежитлових приміщень
від 27.12.10 р. Приватне підприємство
"Торгівельна агенція "Галицький
ярмарок" в особі власника ОСОБА_5
зобов'язана була отримати згоду свого
чоловіка ОСОБА_6 Укладення спірного
договору без письмової згоди одного із
подружжя, на думку позивача, є
недодержанням в момент вчинення
правочину сторонами вимог,
встановлених ч. 1 ст. 203 ЦК України.

З огляду на ці обставини, позивач у
позовній заяві просить суд визнати
недійсним Договір купівлі-продажу
нежитлових приміщень від 27.12.2013 року (п.
2 прохальної частини позову)(том І, а.с.
9).

Колегія суддів вважає за доцільне
зазначити, що позивач/апелянт просить
визнати недійсним Договір
купівлі-продажу нежитлових приміщень
від 27.12.2013 року (п. 2 прохальної частини
позовної заяви)(том І, а.с. 9), однак до
позовної заяви такого Договору ним не
долучено, в матеріалах справи такий
Договір від 27.12.2013 р. - відсутній.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, Позивач, в процесі розгляду
даної справи у господарському суді,
позовних вимог в частині щодо дати
укладення Договору купівлі-продажу - не
уточняв.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів даної справи,
що 27.12.2013 року між сторонами жодних
договорів купівлі-продажу нежитлових
приміщень не укладалося, сторонами у
справі укладення Договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень,
власне 27.12.2013 р. заперечується, відтак
вимоги апелянта/позивача про визнання
недійсним неіснуючого Договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень
від 27.12.2013 року є необґрунтованим, його
фактичне існування та укладення не
доведено належними та допустимими
доказами в розумінні статей 33 та 34 ГПК
України, відтак вимоги позивача (п. 2
прохальної частини позовної заяви) про
визнання недійсним Договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень
від 27.12.2013 року до задоволення не
підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, позивач (апелянт) як у позовній
заяві, так і в апеляційній скарзі,
покликається на Договір
купівлі-продажу нежитлових приміщень,
який було укладено 27.12.2010 р. між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Західний авіаційний
центр» (Продавець - за договором,
Відповідач-1 - у справі) та Приватним
підприємством «Торгівельна агенція
«Галицький ярмарок» (Покупець - за
договором, Відповідач-2 - у справі) (том
І, а. с. 10-13).

Щодо визнання недійсним Договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень,
який було укладено 27.12.2010 р., то як
вбачається з матеріалів справи,
місцевим господарським судом у
задоволенні позовних вимог позивач
відмовлено з тих підстав, що скаржник
не є стороною договору купівлі-продажу,
а також з підстав, що на момент
укладення договору не порушено права
одного із подружжя приватного
підприємства, який не давав згоди на
відчуження майна, оскільки спірні
приміщення є майном приватного
підприємства, сформованого за рахунок
спільної сумісної власності, та в
матеріалах справи відсутні докази
того, що спірні об'єкти купівлі-продажі
виділені з їх спільної сумісної
власності, з чим погоджується колегія
суддів, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено,
що якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до частини першої статті 215
ЦК підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені статтею 203 ЦК.

Нормами ст.203 ЦК України встановлено
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину, а
саме:

1. Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як уже було вище зазначено у цій
постанові, Договір купівлі-продажу
нежитлових приміщень, який було
укладено 27.12.2010 р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Західний
авіаційний центр» (Продавець - за
договором, Відповідач-1 - у справі), в
особі генерального директора Петрулі
М.Я. та Приватним підприємством
«Торгівельна агенція «Галицький
ярмарок» (Покупець - за договором,
Відповідач-2 - у справі), в особі
директора ОСОБА_5 (том І, а. с. 10-13) у
письмовій формі, підписано
повноважними представниками двох
сторін за договором, їх підписи
засвідчено печатками сторін, що
відповідає вимогам статей 207, 208 ЦК
України та посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу п. Юріяком М.І., та
зареєстровано в реєстрі за № 4290, що
відповідає вимогам ст. 209 ЦК України.

Апелянт стверджує, що місцевим судом не
було прийнято до уваги посилання
позивача на ч. 1, ст. 60, ч. 3, ст. 65
Сімейного кодексу України, згідно
якого власник ПП «Торгівельна агенція
«Галицький ярмарок» ОСОБА_5 зобов'язана
була одержати згоду на укладення
договору купівлі-продажу, від свого
чоловіка - ОСОБА_6, чого зроблено не
було.

З приводу вищенаведеного колегія
суддів зазначає наступне.

Власність у сім'ї існує у двох правових
режимах: спільна сумісна власність
подружжя та особиста приватна
власність кожного з подружжя, залежно
від якого регулюється питання
розпорядження таким майном.

Підстави набуття права спільної
сумісної власності подружжя (тобто
перелік юридичних фактів, які є
підставами виникнення права спільної
сумісної власності на майно подружжя)
визначені в ст. 60 Сімейного кодексу
України (надалі - СК України). За змістом
цієї норми майно, набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та чоловіку
на праві спільної сумісної власності.

Належність майна до спільної сумісної
власності подружжя визначається не
тільки фактом придбання його під час
шлюбу, але й спільністю участі подружжя
коштами або працею в набутті майна.
Застосовуючи зазначену вище норму
права та визнаючи право спільної
сумісної власності подружжя на майно,
суд повинен установити не тільки факт
набуття майна під час шлюбу, а й той
факт, що джерелом його набуття є
спільні сумісні кошти або спільна
праця подружжя.

Майно фізичної особи - підприємця, яке
ним придбане й використовується в його
підприємницькій діяльності з метою
одержання прибутку, слід розглядати як
його особисту приватну власність
відповідно до ст. 57 СК України, а не як
об'єкт спільної сумісної власності
подружжя, який підпадає під
регулювання статей 60, 61 зазначеного
Кодексу (постанова Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 2 жовтня 2013 р. у справі №
6-79цс13).

Відтак місцевим судом вірно зазначено,
що об'єкти нерухомого майна, що є
предметом купівлі-продажу за Договором
купівлі-продажу нежитлових приміщень,
який укладено 27.12.2010 р. не є предметом
спільної сумісної власності подружжя,
оскільки доказів того, що майно
придбане за рахунок майна подружжя чи
їх грошових коштів позивач не надав, як
і не надав доказів того, що спірні
приміщення є майном приватного
підприємства, сформованого за рахунок
спільної сумісної власності, відсутні
докази і того, що спірні об'єкти
купівлі-продажі виділені з їх спільної
сумісної власності.

В матеріалах справи відсутні докази
порушення прав одного із подружжя
укладенням Договору купівлі-продажу
нежитлових приміщень від 27.12.2010 р.
Чоловік власниці Приватного
підприємства "Торгівельна агенція
"Галицький ярмарок", чиї права, на думку
позивача/апелянта, порушені, не
звертався з позовом про визнання
недійсним Договору купівлі-продажу
нежитлових приміщень від 27.12.2010 р., про
який йдеться в описовій частині
позовної заяви (том І, а.с. 6-9) та
апеляційній скарзі (том І. а.с. 192-197).

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
ГПК України), судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України визначено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронних законом інтересів, а також
для вжиття передбачених цим Кодексом
заходів, спрямованих на запобігання
правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 ГПК України
господарський суд порушує справи за
позовними заявами підприємств
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів.

Як уже було вище зазначено, ПАТ
«Київське агентство повітряних
сполучень «Кий Авіа» стверджує, що
продане власником (Відповідачем-1)
нерухоме майно приватному
підприємству «Торгівельна агенція
«Галицький ярмарок» (Відповідачу-2)
було продане без отримання письмової
згоди одного із подружжя, що є
порушенням прав спільної сумісної
власності ПП «Торгівельна агенція
«Галицький ярмарок», а відтак просить
визнати недійсним Договір
купівлі-продажу нежитлових приміщень,
який було укладено 27.12.2013 р.

Положеннями статті 317 ЦК України
передбачено, що власникові належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується,розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Виходячи з положень ст. 1
Господарського процесуального кодексу
України, позивач - має право
звернутися до суду з позовом за
захистом саме своїх порушених або
оспорюваних прав та охоронюваних
законом інтересів.

Однак, право спільної сумісної
власності на майно, що є предметом
Договору купівлі-продажу від 27.12.2010 р.,
Позивачу не належить, а чуже право
підлягає захисту лише в межах
інституту представництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського
кодексу, кожний суб'єкт господарювання
та споживач має право на захист своїх
прав і законних інтересів. Права та
законні інтереси зазначених суб'єктів
захищаються шляхом визнання
недійсними господарських угод з
підстав, передбачених законом.

На підставі вищенаведеного колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду, що у
задоволенні позовних вимог належить
відмовити.

Інші твердження апелянта викладені в
апеляційній скарзі до уваги не
приймаються оскільки вони не доведені
належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, належними та
допустимими доказами (ст. 34 ГПК
України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи все вищенаведене в
сукупності, колегія суддів прийшла до
висновку, що рішення господарського
суду Львівської області від 07.04.2014 року
у справі № 914/438/14 слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Витрати зі сплати судового збору за
перегляд рішення в апеляційному
порядку покласти на скаржника/позивача
у даній справі.

Керуючись ст.ст. 4-3, 32 - 34, 43, 44, 49, 98, 99, 101,
102, 103, 105 Господарського процесуального
кодексу України, Львівський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Львівської області від 07.04.2014 року у
справі № 914/438/14 - залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору
за перегляд судового рішення в
апеляційному порядку покласти на
апелянта/позивача.

3. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути
господарському суду Львівської
області.

Головуючий суддя
Данко Л.С.

Суддя
Давид Л.Л.

Суддя
Якімець Г.Г.

В судовому засіданні 18.06.2014 р. оголошено
вступну і резолютивну часини
постанови. Повний текст постанови
складено та підписано - 20.06.2014р.