КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2014 р. Справа№ 910/25716/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Волуйко Т.В.

Представники сторін:

позивача:Кондратенко О.В., за
довіреністю;

відповідача:Лактіонова Т.М., за
довіреністю;

третя особа:не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Спеціального центру швидкого
реагування державної служби України з
надзвичайних ситуацій

на рішення господарського суду
міста Києва від 15.04.2014

у справі № 910/25716/13 (суддя:
Домнічева І.О.)

за позовом Спеціального центру
швидкого реагування державної служби
України з надзвичайних ситуацій

до Приватного підприємства
"Інтекс Ком"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача 10-й державний
пожежно-рятувальний загін Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Київській
області

про стягнення боргу в сумі 7 215,28
грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 15.04.2014 у справі № 910/25716/13 в
задоволенні позовних вимог відмовлено
повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Спеціальний центр швидкого реагування
державної служби України з
надзвичайних ситуацій звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, у відповідності до якої
просить скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
15.04.2014 у справі № 910/25716/13 повністю і
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю.

Скарга мотивована тим, що
господарським судом міста Києва не в
повному обсязі були з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, а також були порушені,
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права.

Розпорядженням в.о. Голови Київського
апеляційного господарського суду від
22.05.2014 № 910/25716/13 у справі № 910/25716/13
сформовано для розгляду апеляційної
скарги колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Зеленін В.О., судді:
Синиця О.Ф., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014 прийнято
до розгляду апеляційну скаргу у справі
№ 910/25716/13. Розгляд апеляційної скарги
призначений на 23.06.2014 о 12:15.

Розпорядженням в.о. Голови Київського
апеляційного господарського суду від
23.06.2014 № 910/2730/13 у справі № 910/2730/13
сформовано для розгляду апеляційної
скарги колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Зеленін В.О., судді:
Синиця О.Ф., Ткаченко Б.О.

20.06.2014 представником третьої особи а
через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду були подані
письмові пояснення по справі.

23.06.2014 представником відповідача через
відділ документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду були подані
письмові заперечення на апеляційну
скаргу.

23.06.2014 третя особа в судове засідання
не з'явилась, повноважного
представника в судове засідання не
направила, про причини неявки суд не
повідомила, не зважаючи на те, що була
повідомлена про час та місце розгляду
апеляційної скарги належним чином
відповідно до вимог ст. 64, 86
Господарського процесуального кодексу
України.

Суд вважає, що зазначені обставини не є
перешкодою для розгляду справи,
оскільки про дату, час і місце судового
розгляду справи третя особа
повідомлена належним чином.

Керуючись ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України
колегія суддів вважає за необхідне
здійснити перевірку рішення суду
першої інстанції у даній справі в
апеляційному порядку за наявними в
справі документами та за відсутності
представника третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

23.06.2014 представник скаржника в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
і просив суд її задовольнити.

23.06.2014 представник відповідача в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги і
просив суд рішення господарського суду
міста Києва від 15.04.2014 у справі № 910/25716/13
залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів встановила
наступне.

05.03.2012 року між 1м Спеціальним
регіональним центром швидкого
реагування Оперативно-рятувальної
служби цивільного захисту МНС України,
правонаступником якого є позивач,
(позивач) та Приватним підприємством
"ІНТЕКС КОМ" (відповідач) був укладений
договір на постійне та обов'язкове
обслуговування № 93 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1 договору його
предметом є організація та здійснення
"Аварійно-рятувальною службою"
аварійно-рятувального обслуговування
об'єкта з метою своєчасного реагування
та виконання аварійно-рятувальних
робіт при виникненні на об'єкті
надзвичайної ситуації, а також
профілактичної роботи.

За своєю правовою природою договір є
договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу,
яка споживається в процесі вчинення
певної дії або здійснення певної
діяльності, а замовник зобов'язується
оплатити виконавцеві зазначену
послугу, якщо інше не встановлено
договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги скаржник
стверджує, що він свої зобов'язання
виконав належним чином, але відповідач
в супереч умовам договору в частині
оплати послуг (розрахунку) за
аварійно-рятувальне обслуговування не
виконав, в зв'язку з чим у нього наявна
заборгованість за квітень, травень,
червень, липень, серпень, вересень,
жовтень, листопад 2013 року (8 місяців),
яка складає - 6844,80 грн.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги є такими, що
спростовуються матеріалами справи, а
тому не дають підстав для скасування
прийнятого у справі судового рішення з
огляду на наступне.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Дво- чи багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін (ч.
4 ст. 202 Цивільного кодексу України).

Отже, двостороннім правочинами
притаманна наявність
взаємоузгодженого волевиявлення двох
осіб, спрямованого на виникнення
єдиного правового результату,
покликаного забезпечити реалізацію
обопільної чи самостійної мети кожної
з цих осіб.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як передбачено ст. 6 Цивільного кодексу
України, сторони в договорі можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу
України істотними умовами договору є
умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

З матеріалів справи вбачається, що
15.03.2013 відповідач звернувся до
позивача з листом № 15/03 в якому просив
припинити дію договору з 01.04.2013 року,
оскільки повинен бути укладений
договір з 10 - Державним
пожежно-рятувальним загоном - ГТУ МНС
України у Київській області.

Пунктом 7.3. договору сторони погодили,
що дія договору може бути припинена у
разі виключення об'єкта з переліку
об'єктів, які підлягають постійному та
обов'язковому обслуговуванню
державними аварійно - рятувальними
службами, а також зникнення причин, які
зумовлюють небезпеку виникнення
надзвичайних ситуацій природного чи
техногенного характеру.

Отже, на підставі п. 7.3. договору його
дія була припинена.

28.03.2013 між відповідачем та 10-м державним
пожежно-рятувальним загоном Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Київській
області укладено договір № 2 на
постійне обов'язкове обслуговування
аварійно-рятувальною службою.

Таким чином, з 28.03.2013 саме ця аварійно
рятувальна служба надає відповідачу
послуги.

Акти виконаних послуг за весь період з
01.04.2013 року по 31.12.2013 року оплачені
згідно існуючого договору №2 від 28.03.2013
року.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем за договором №93 від 05.03.12р.
послуги з 01.04.2013 року не надавались, а
тому підстав для оплати послуг не має.

Суд відзначає, що в розумінні ст. 33, 36
Господарського процесуального кодексу
України скаржник не надав ні до суду
першої інстанції ні до суду
апеляційної інстанції докази які б
підтверджували його вимоги та
заперечення.

Отже, факт наявності заборгованості у
відповідача перед позивачем належним
чином не доведений, документально не
підтверджений і відповідачем
спростований, тому позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача
заборгованості, визнаються судом
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Тобто, підставами для захисту
цивільного права є його порушення,
невизнання або оспорювання.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дав належну оцінку
обставинам справи і прийшов до
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволені позовних вимог.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, а тому рішення
господарського суду міста Києва від
15.04.2014 у справі № 910/25716/13 відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи і
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Спеціального
центру швидкого реагування державної
служби України з надзвичайних ситуацій
без задоволення, а рішення
господарського суду міста Києва від
15.04.2014 у справі № 910/25716/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/25716/13 повернути
до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
В.О. Зеленін

Судді
О.Ф. Синиця

Б.О. Ткаченко