ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2014
Справа № 905/3919/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Сажневої М.В., розглянувши
матеріали справи

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Трансметко"до
Публічного акціонерного товариства
"Донецький металопрокатний
завод"простягнення 538 765,41 грн.

за участю представників:

від позивачаШевченко Л.С. - представник
за довіреністювід відповідачаЦипляк
П.С. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду
Донецької області передані позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трансметко" про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Донецький металопрокатний
завод" заборгованості у розмірі 538 765,41
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач неналежним чином виконав
зобов'язання за договором № 61/06-189 на
закупівлю лома та відходів чорних
металів від 09.11.2010 щодо здійснення
повної та своєчасної оплати
поставленої позивачем протягом травня
2013 року - березня 2014 року продукції, у
зв'язку з чим позивач просить стягнути
з відповідача суму заборгованості.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
позовні вимоги визнав у повному обсязі,
зазначив, що позивачем було належним
чином виконано зобов'язання за
договором №61/06-189 від 09.11.2010. Підтвердив
отримання від позивача лому та
відходів чорних металів. Відзначив, що
станом на теперішній час стягувана
сума за поставлений товар не погашена.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд Донецької
області

В С Т А Н О В И В:

09.11.2010 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Трансметко"
(постачальник, позивач) та Відкритим
акціонерним товариством "Донецький
металопрокатний завод", яке
перейменовано в Публічне акціонерне
товариство "Донецький металопрокатний
завод", (покупець, відповідач) укладено
договір № 61/06-189 на закупівлю лома та
відходів чорних металів (далі -
Договір).

За умовами вказаного Договору
постачальник зобов'язався поставити, а
покупець прийняти та оплатити лом та
відходи чорних металів у відповідності
до ДСТУ 4121-2002, що в подальшому
іменується "товар" на умовах правил
Інкотермс 2000. Кількість товару, що
поставляється, ціна товару, асортимент
(види, підвиди, марки), відвантажувальні
реквізити, строки поставки
узгоджуються сторонами у
специфікаціях, що є невід'ємною
частиною даного Договору.

Договір набирає чинності з моменту
його підписання уповноваженими
представниками та скріплення
печатками обох сторін і діє до 31.12.2011.
Строк дії даного договору може бути
продовжено на наступний період за
взаємною згодою сторін (п. 7.1 Договору).

В подальшому додатковими угодами від
26.12.2011, від 26.12.2013 строк дії Договору
продовжувався і в заявлений до
стягнення період Договір був чинним.

В матеріалах справи містяться належним
чином засвідчені копії специфікацій до
Договору №13 від 01.05.2013, № 14 від 01.06.2013, №
15 від 01.07.2013, № 16 від 01.08.2013, № 17 від
01.09.2013, № 18 від 01.10.2013, № 19 від 01.11.2013, № 20
від 01.01.2014, № 21 від 01.03.2014, якими сторони
визначали найменування, вид та
кількість продукції, що поставляється.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що
ціною партії товару, що оплачується, є
ціна, що діяла на момент відправки
товару.

В розділі 3 Договору сторони визначили
умови якості, поставки та приймання
товару.

На виконання умов Договору позивач у
період з травня 2013 року по березень 2014
року поставив відповідачу товар, що
підтверджується видатковими
накладними, а саме:

- за видатковою накладною № 5 від 31.05.2013 -
лом чавуна габаритний на загальну суму
46 748,85 грн.

- за видатковою накладною № 6 від 30.06.2013 -
габаритний ліквідаційний лом на
загальну суму 39 862,45 грн.;

- за видатковою накладною № 7 від 31.07.2013 -
лом чавуна габаритний на загальну суму
44 336,28 грн.;

- за видатковою накладною № 8 від 30.08.2013 -
лом чавуна габаритний на загальну суму
53 094,89 грн.;

- за видатковою накладною № 9 від 30.09.2013 -
брухт чавунний №1 на загальну суму 94
998,68 грн.;

- за видатковою накладною № 10 від 31.10.2013
- брухт чавунний №26 на загальну суму 90
075,98 грн.;

- за видатковою накладною № 11 від 29.11.2013
- брухт чавунний №26 на загальну суму 55
475,25 грн.;

- за видатковою накладною № 12 від 30.12.2013
- брухт чавунний №26 на загальну суму 55
520,38 грн.;

- за видатковою накладною № 5 від 21.02.2014 -
брухт чавунний №26 на загальну суму 33
442,50 грн.;

- за видатковою накладною № 14 від 28.02.2014
- брухт чавунний №26 на загальну суму 9
345,70 грн.;

- за видатковою накладною № 15 від 31.03.2014
- брухт чавунний № 26 на загальну суму 15
864,45 грн.

Висновок стосовно того, що товар за
вищезазначеними видатковими
накладними був поставлений позивачем
відповідачу саме на виконання Договору
№ 61/06-189 від 09.11.2010, суд робить виходячи з
того, що найменування та вид товару,
зазначеного у вищезазначених
видаткових накладних, повністю
відповідає тому, що вказаний у
специфікаціях до Договору. Крім того,
поставка товару саме відповідно до
умов Договору не заперечується
сторонами.

Отримання відповідачем товару,
зазначеного у вищевказаних видаткових
накладних, підтверджується підписом
його представника, скріпленим печаткою
підприємства на зазначених накладних,
належним чином засвідчені копії яких
містяться в матеріалах справи.

Позивачем було виставлено відповідачу
відповідні рахунки на оплату
поставленого товару, а саме:

- рахунок-фактура №5 від 31.05.2013 на суму 46
748,85 грн.;

- рахунок-фактура № 6 від 30.06.2013 на суму 39
862,45 грн.;

- рахунок-фактура № 7 від 31.07.2013 на суму 44
336,28 грн.;

- рахунок-фактура № 8 від 30.08.2013 на суму 53
094,89 грн.;

- рахунок-фактура № 9 від 30.09.2013 на суму 94
998,68 грн.;

- рахунок-фактура № 10 від 31.10.2013 на суму
90 075,98 грн.;

- рахунок-фактура № 11 від 29.11.2013 на суму
55 475,25 грн.;

- рахунок-фактура № 12 від 30.12.2013 на суму
55 520,38 грн.;

- рахунок-фактура №5 від 21.02.2014 на суму 33
442,50 грн.;

- рахунок-фактура № 14 від 28.02.2014 на суму 9
345,70 грн.;

- рахунок-фактура № 15 від 31.03.2014 на суму
15 864,45 грн.

Отримання вказаних рахунків
підтверджується підписом
уповноваженого представника про
отримання та не заперечується
відповідачем.

Доказів здійснення відповідачем
оплати згідно вказаних рахунків в
матеріалах справи не міститься.

Частиною другою статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

З урахуванням вищенаведеного, суд
вважає, що зобов'язання сторін виникли
в порядку статті 11 Цивільного кодексу
України з дій юридичних осіб, які в силу
загальних начал і змісту цивільного
законодавства породжують зазначені
права та обов'язки, а укладений між ними
правочин за своєю правовою природою є
договором поставки та підпадає під
правове регулювання норм статей 712, 655-697
Цивільного кодексу України та статей
264-271 Господарського кодексу України.

До виконання господарських договорів
застосовується відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
встановлених цим Кодексом, що
передбачено приписами другого абзацу
пункту першого статті 193
Господарського кодексу України.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного
кодексу України та ч. 1 ст. 265
Господарського кодексу України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупцю для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з його особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

У статті 692 Цивільного кодексу України
зазначено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором
або актами цивільного законодавства
не встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193
Господарського кодексу України, яка
регламентує, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Судом встановлено, що позивач свої
зобов'язання за Договором виконав
належним чином, а саме у період з травня
2013 року по березень 2014 року поставив
відповідачу товар на загальну суму 538
765,41 грн., що підтверджується
матеріалами справи, у тому числі
видатковими накладними, в яких
міститься підпис представника
відповідача про отримання.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню
у цей строк (термін).

Згідно з п. 2.2 Договору оплата за товар
здійснюється покупцем на підставі
виставлених позивачем рахунків шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника не
пізніше 5 банківських днів з дати
поставки товару.

Таким чином, судом встановлено, що
строк виконання відповідачем обов'язку
щодо сплати коштів за отриманий згідно
видаткових накладних протягом травня
2013 року - березня 2014 року товар станом
на час звернення позивача з даним
позовом до суду настав.

Проте, в порушення умов Договору,
відповідач оплату за поставлений
згідно Договору та вищезазначених
видаткових накладних товар не
здійснив.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав, суму боргу визнав у повному
обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Визнання позову відповідачем - це
безумовне погодження задовольнити
матеріально-правову вимогу позивача в
тому вигляді, в якому вона міститься у
позовній заяві.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача заборгованості у розмірі
538 765,41 грн. є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позову,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається на
відповідача та підлягає стягненню на
користь позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Донецький металопрокатний
завод" (83009, м. Донецьк, вул.
Новоросійська, 13, ідентифікаційний код
05838512, з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Трансметко" (83045, м. Донецьк, проспект
Ленінський, 26, ідентифікаційний код
33005959) заборгованість у розмірі 538 765
(п'ятсот тридцять вісім тисяч сімсот
шістдесят п'ять) грн. 41 коп. та судовий
збір у розмірі 10 775 (десять тисяч сімсот
сімдесят п'ять) грн. 31 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складення повного рішення 27.06.2014.

Суддя
М.В. Сажнева