КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2014 р. Справа№ 911/3676/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Вершути
О.П.

за участю представників:

від позивача - Черніков
С.І.

від відповідача - 1 Щиглов Є.О.

від відповідача - 2 Лябах О.О.

від прокурора - Галась О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Коцюбинської селищної ради на рішення
Господарського суду Київської області
від 05.03.2014 року (суддя Бацуца В.М.)

за позовом Коцюбинської селищної
ради

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аверс -Сіті»

Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»

за участю Заступника прокурора
Київської області

про визнання недійсним
іпотечного договору,-

Постанову прийнято 19.06.2014
року, в зв`язку з оголошенням перерви в
судовому засіданні 13.05.2014 року та 10.06.2014
року, відповідно до ст. 77 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Коцюбинська селищна рада
звернулася до Господарського суду
Київської області з позовом до ТОВ
«Аверс-Сіті» та ПАТ «Альфа-Банк» про
визнання недійсним іпотечного
договору.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 05.03.2014 року в
задоволенні позовних вимог було
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій вказує, що
рішення є незаконним, прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неповному
з`ясуванні обставин, що мають значення
для справи, а тому просить рішення
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.04.2014 року прийнято до
провадження апеляційну скаргу та
призначено її розгляд у складі суддів:
головуючий Шапран В.В., судді: Андрієнко
В.В., Буравльов С.І.

Через відділ документального
забезпечення від представника
відповідача - 1 та представника
відповідача - 2 надійшли відзиви на
апеляційну скаргу, в яких зазначено, що
рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, а тому
просили апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а рішення суду без
змін.

В судове засідання з`явилися
представники сторін і надали усні
пояснення стосовно предмету спору.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив наступне:

10.07.2006 року між Виконавчим комітетом
Коцюбинської селищної ради та ТОВ
«Регіональні будівні інвестиції» була
укладена угода № 10/07-01 про спільну
діяльність при проектуванні та
будівництва житлового комплексу.

Згідно умов п. 1.1. угоди, її предметом є
спільна діяльність сторін по
проектуванню та будівництву житлового
комплексу «Багатоповерхові житлові
будинки з об'єктами
соціально-побутового призначення та
багатоповерховим паркінгом по вул.
Пономарьова, 26 в смт Коцюбинське
Київської області» та виконанню робіт
з реконструкції існуючих
каналізаційних мереж та будівництва
нових водо-, тепло- та дощових
каналізаційних мереж у рамках
будівництва об'єкту.

Згідно п. 2.1. угоди сторони
зобов'язуються: протягом двох місяців з
дати підписання акту державної комісії
укласти договір купівлі-продажу
житлових приміщень загальна площа яких
складає 1 % від загальної площі
збудованих житлових приміщень об'єкту,
що підлягає уточненню згідно з
обмірами БТІ при вводі об'єкта в
експлуатацію, за ціною 700 доларів США за
1 кв.м., розрахунки здійснюються в
гривнях по курсу НБУ на дату здійснення
розрахунків.

Відповідно до п. 2.2. угоди Виконком
отримує житлові приміщення сумарна
загальна площа яких складає 2 % від
загальної площі збудованих житлових
приміщень об'єкту, що підлягає
уточненню згідно з обмірами БТІ при
вводі об'єкта в експлуатацію.

Пунктом 2.3.9. угоди передбачено, що
замовник зобов'язаний передати
Виконкому житлові приміщення сумарна
загальна площа яких складає 2 % від
загальної площі збудованих житлових
приміщень об'єкту, що підлягає
уточненню згідно з обмірами БТІ при
вводі об'єкта в експлуатацію.

Умовами угоди передбачено, що передача
житлових приміщень у власність
Селищній Раді здійснюється впродовж
місячного терміну після підписання
акту державної комісії.

09.07.2010 року між позивачем,
відповідачем-1 та ТОВ «Регіональні
будівні інвестиції» був укладений
договір № 09/07/2010-01 про заміну сторони у
зобов'язанні, згідно умов п. 1. якого
підписання цього договору сторони
досягли згоди, що, у відповідності до п.
6.2. угоди № 10/07-01 від 10.07.2006 року про
спільну діяльність при проектуванні та
будівництва житлового комплексу
складеної між стороною-1 та стороною-2,
останній в повному обсязі, передає
стороні-3 всі права та обов'язки (в тому
числі грошові, інвестиційні, майнові
зобов'язання по виконанню умов
основної угоди).

Згідно п. 2. договору сторона-1 не
заперечує проти заміни сторони-2
стороною-3 в основній угоді підписанням
даного договору, дає свою згоду на таку
заміну, в порядку та на умовах,
визначених даним договором.

Пунктом 15. договору визначено строк
його дії, згідно якого даний договір
набирає чинності з моменту підписання
його всіма сторонами та скріплення
печатками всіх сторін та діє до повного
виконання сторонами взятих відповідно
до цієї угоди зобов'язань.

16.07.2010 року між ТОВ «Аверс-Сіті» та ПАТ
«Альфа-Банк» був укладений іпотечний
договір № 315/10.

Згідно п. 1.1. договору іпотекодавець у
забезпечення виконання зобов'язання,
визначеного у статті 2 цього договору,
передає іпотекодержателю у іпотеку
майнові права на нерухоме майно,
будівництво якого не завершено, та
земельну ділянку, зазначені у пункті 3.1.
цього договору, що надалі іменується -
„предмет іпотеки", а іпотекодержатель
приймає у іпотеку та набуває право
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки у повному
обсязі переважно перед іншими
кредиторами іпотекодавця, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до п. 2.1. іпотечного договору
згідно з цим договором іпотекою
забезпечується виконання
іпотекодавцем у межах суми, зазначеної
у п. 2.2. цього договору, зобов'язання, що
виникло на підставі основного договору
або може виникнути на підставі нього у
майбутньому і надалі іменується
„основне зобов'язання", відповідно до
якого іпотекодержатель має право
вимагати, а іпотекодавець повинен
виконати обов'язки, зокрема, обов'язок
повернути іпотекодержателю наданий за
основним договором кредит шляхом
повернення кожного траншу частинами та
у строки, що визначені додатковими
угодами, на підставі яких ці транші
надано, але не пізніше дня закінчення
строку дії кредитної лінії.

Пунктом 3.1. іпотечного договору
передбачено, що предметом іпотеки за
цим договором є: земельна ділянка
площею 4, 3864 га, що розташована за
адресою: Київська область, смт.
Коцюбинське, вул. Пономарьова, 26,
кадастровий номер :01:034:0081, цільове
призначення якої - для розміщення
житлового та соціального комплексу.
Право власності забудовника на вказану
земельну ділянку підтверджується
Державним актом на право власності на
земельну ділянку серія ЯИ № 270393,
виданим на підставі рішення
Коцюбинської селищної ради 40 сесії 5
скликання № 69 від 29.04.2010 р., та
зареєстрованим в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі 01.06.2010 р. за №
18 та майнові права на нерухоме
майно, будівництво якого не завершено,
що належать іпотекодавцю як
забудовнику об'єкту будівництва.

Згідно п. 3.1.3. іпотечного договору право
власності іпотекодавця на кожен з
об'єктів нерухомого майна, майнові
права на які виступають предметом
іпотеки за цим договором, виникатиме
після проведення комплексу заходів по
завершенню будівництва кожного з
пускових комплексів об'єкту
будівництва (разом або окремо) та
прийняття кожного пускових комплексів
об'єкту будівництва (разом або окремо) в
експлуатацію від моменту державної
реестрації права власності
іпотекодавця на відповідне нерухоме
майно, майнові права на яке виступають
предметом іпотеки за цим договором.

Відповідно до п. 3.1.4. іпотечного
договору будівництво об'єкту
будівництва здійснюється забудовником
на земельній ділянці, що зазначена в п.
3.1.1. договору та належить іпотекодавцю
на праві власності.

Проект будівництва об'єкта будівництва
відповідає нормативній базі, про що
свідчить зведений комплексний
висновок № 130А ДП «ЦС
Укрінвестекпертизи» від 25.07.2006 року,
позитивний комплексний висновок № 40 ДП
«Укрінвестекпертиза» від 04.02.2009 року та
лист ДП «Укрінвестекпертиза» № 08-525 від
13.03.2009 року про виділення пускових
комплексів.

Дозвіл на виконання будівельних робіт
№ 374/10 від 19.03.2010 року виданий
іпотекодавцю Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області.

Будівельні роботи з будівництва
об'єкта будівництва здійснюються
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Екологічні системи»
як Генеральним підрядником відповідно
до договору генерального підряду №
0108-Е від 01.08.2006 р.

Пунктом 3.5. іпотечного договору
передбачено, що сторони за
домовленістю оцінюють предмет іпотеки:
земельну ділянку площею 4, 3864 га у 21 430
262, 91 грн.; майнові права на нерухоме
майно, будівництво якого незавершено, у
736 433 753, 00 грн.

Пунктом 7.1. іпотечного договору
визначено строк його дії, згідно якого
цей договір вважається укладеним з
моменту його підписання сторонами,
скріплення їх печатками та
нотаріального посвідчення і діє до
припинення основного зобов'язання,
забезпеченого іпотекою згідно з цим
договором.

11.08.2010 року між позивачем та ТОВ «аверс -
Сіті» було укладено додаткову угоду
«Про внесення змін до угоди № 10/07-01 про
спільну діяльність при проектуванні та
будівництва житлового комплексу від
10.07.2006 року та договору № 09/07/2010-01 про
заміну сторони у зобов'язанні від 09.07.2010
року».

Відповідно до п. 1. угоди сторони
дійшли згоди викласти п. 1.1. угоди про
спільну діяльність на наступній
редакції: «Предметом Угоди є спільна
діяльність сторін по проектуванню та
будівництву житлового комплексу
(надалі - „Об'єкт") Багатоповерхові
житлові будинки з об'єктами
соціально-побутового призначення та
паркінгом по вул. Пономарьова (вул.
Будівельна), 26 в смт. Коцюбинське
Київської області, будівництво яких
організовує замовник та/або особа, яка
набуває будь-яким чином права
власності на активи житлового
комплексу, будівництво якого на дату
укладення цього договору незавершене,
до складу якого відповідно до проекту
будівництва черги будівництва згідно
переліку та виконати роботи з
реконструкції існуючих каналізаційних
мереж та будівництва нових водо-, тепло-
та дощових каналізаційних мереж у
рамках будівництва об'єкту до факту
оформлення сертифікату відповідності
на складові частини об'єкту - пускові
комплекси та підключення будинків до
інженерних мереж.».

Згідно п. 2. додаткової угоди сторони
дійшли згоди викласти п. 2.2.4. угоди про
спільну діяльність на наступній
редакції: «Отримує житлові приміщення,
сумарна загальна площа яких складає 4 %
від загальної площі житлових приміщень
об'єкту, при оформленні актів
готовності об'єктів та сертифікатів
відповідності будинків першої черги
будівництва об'єкту (житлового будинку
за адресою: Київська область, смт.
Коцюбинське, вул. Пономарьова, 26, корп. 1
та житлового будинку за адресою:
Київська область, смт. Коцюбинське, вул.
Пономарьова, 26, корп. 2 ) за рахунок
квартир житлового будинку за адресою:
Київська обл., смт. Коцюбинське, вул.
Пономарьова, 26, корп. 1 та/або житлового
будинку за адресою: Київська обл., смт.
Коцюбинське, вул. Пономарьова, 26, корп. 2.
в повному обсязі - 4 916, 15 кв.м. згідно
наведеного розрахунку».

Сторони досягли згоди, що розмір
загальної площі збудованих житлових
приміщень об'єкту не є остаточним, його
буде змінено за підсумками обмірів та
складення інвентарних справ КП КОР
«Ірпінське бюро технічної
інвентаризації» протягом 10 (десяти)
календарних днів з винесення Радою
та/або уповноваженим Радою органом
рішення «Про оформлення та видачу
товариству з обмеженою
відповідальністю «Аверс - Сіті»
свідоцтв на право власності на об'єкти
нерухомого майна».

Відповідно до п. 3. додаткової угоди
сторони дійшли згоди викласти п. 2.3.9.
угоди про спільну діяльність на
наступній редакції: «Замовник
зобов'язаний передати у власність
Коцюбинської селищної ради Київської
області житлові приміщення, сумарна
загальна площа яких 4 % від загальної
площі житлових приміщень об'єкту, при
оформленні актів готовності об'єктів
та сертифікатів відповідності
будинків першої черги будівництва
об'єкту (житлового будинку за адресою:
Київська область, смт. Коцюбинське вул.
Пономарьова, 26, корп. 1 та житлового
будинку за адресою: Київська область,
Коцюбинське, вул. Пономарьова, 26, корп. 2)
за рахунок квартир житлового будинку
за адресою: Київська обл., смт.
Коцюбинське, вул. Пономарьова, 26, корп. 1
та/або житлового будинку за адресою:
Київська обл., смт. Коцюбинське, вул.
Пономарьова, 26, корп. 2. в повному обсязі
- 4 916, 15 м. кв. згідно наведеного
розрахунку».

Коцюбинська селищна рада, звертаючись
із даним позовом до суду першої
інстанції, свої вимоги обґрунтовує тим,
що відповідачем - 1 були порушені умови
договору про заміну сторони у
зобов`язанні, а саме ТОВ «Аверс-Сіті»
зобов`язаний був повідомити позивача
та надати останньому всю необхідну
інформацію стосовно прав та обов`язків
за даним договором, які підлягають
переходу до третьої особи разом з
майновими, фінансовими правами на
об`єкт будівництва та земельну ділянку,
у тому числі у разі зміни власника
об`єкта будівництва. Натомість
відповідач - 1 не повідомив позивача
про фактичне відчуження квартир
житлового будинку за адресою: Київська
область, смт. Коцюбинське вул.
Пономарьова, 26, корп. 1 та житлового
будинку за адресою: Київська область,
Коцюбинське, вул. Пономарьова, 26, корп. 2,
відчуження майнових прав та обтяження
їх та земельної ділянки зобов`язанням
за іпотечним договором.

Вказані дії, а саме незаконна передача
в іпотеку майнових прав та квартири,
порушують права та інтереси позивача,
чим фактично позбавляють його
можливості набути у власність квартири
в порядку та на умовах, визначених
угодою про спільну діяльність.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким твердженням позивача та вважає
його висновки передчасними, враховуючи
наступне.

Як вбачається з угоди про спільну
діяльність (із змінами та
доповненнями), замовник приймає на себе
зобов`язання по інвестуванню 100% витрат
на проектування та будівництво об`єкту
замовника, визначає генерального
підрядника на будівництво об`єкту,
вносить інвестиції необхідні для
виконання робот чи виконати роботи з
реконструкції існуючих каналізаційних
мереж та будівництва нових водо-,
тепло-, та дощових каналізаційних мереж
тощо.

Аналіз вказаної угоди дає можливість
прийти до висновку, що замовник не був
обмежений у тому, яким саме шляхом він
буде залучати інвестиції для
будівництва об`єкту (власні, чи
отримані в кредит), крім того, умовами
угоди також не зазначено, що замовник
повинен отримувати дозвіл у виконкому,
вразі залучення для будівництва
об`єкта кредитні кошти.

Загальновідомим є той факт, що
отримання коштів у кредит, автоматично
передбачає певного виду забезпечення
зобов`язання по їх поверненню.

В даному конкретному випадку це є
іпотека.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 572 Цивільного кодексу
України в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 576 цього ж кодексу
предметом застави може бути будь-яке
майно (зокрема річ, цінні папери,
майнові права), що може бути відчужене
заставодавцем і на яке може бути
звернене стягнення.

Статтею 583 цього ж кодексу передбачено,
що заставодавцем може бути боржник або
третя особа (майновий поручитель).

Заставодавцем може бути власник речі
або особа, якій належить майнове право,
а також особа, якій власник речі або
особа, якій належить майнове право,
передали річ або майнове право з правом
їх застави.

Застава права на чужу річ здійснюється
за згодою власника цієї речі, якщо для
відчуження цього права відповідно до
договору або закону потрібна згода
власника.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» (в редакції чинній на момент
виникнення спірних відносин) іпотечний
договір, предметом іпотеки за яким є
майнові права на нерухомість,
будівництво якої не завершено,
посвідчується нотаріусом на підставі
документів, що підтверджують майнові
права на цю нерухомість.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 цього ж закону (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) предметом іпотеки
також може бути об'єкт незавершеного
будівництва, майнові права на нього,
інше нерухоме майно, яке стане
власністю іпотекодавця після
укладення іпотечного договору, за
умови, що іпотекодавець може
документально підтвердити право на
набуте ним у власність відповідне
нерухоме майно у майбутньому.
Обтяження такого нерухомого майна
іпотекою підлягає державній
реєстрації у встановленому законом
порядку незалежно від того, хто є
власником такого майна на час
укладення іпотечного договору.

Колегія судів не погоджується з
твердженням позивача проте, що
відповідачем відбулося фактичне
відчуження третім особам (в даному
випадку відповідачу - 2) квартир у
житловому будинку, оскільки відповідно
до умов іпотечного договору,
іпотекодержатель має право вимагати
переведення на себе майнових прав, що
складають предмет іпотеки лише у
випадку невиконання іпотекодавцем
основного зобов`язання та/або у разі
порушення іпотекодавцем обов`язків,
встановлених договором, незалежно від
настання строку виконання основного
зобов`язання.

На час звернення позивача з позовом до
суду та в період розгляду позову та
апеляційної скарги суду не були відомі
факти про невиконання чи неналежне
виконання відповідачем - 1 своїх
зобов`язань перед відповідачем - 2, щоб
могла надати підстави вважати, що в
подальшому зазначені майнові права
будуть передані ПАТ «Альфа-Банк», а
отже будуть порушені права та законні
інтереси позивача та отримання
визначеного проценту житлової площі в
об`єкті будівництва.

Представником позивача доказів на
підтвердження вищезазначеного суду
надано не було.

Тобто на час розгляду позову
відповідач - 1 жодним чином не передавав
та тим більш не відчужував третім
особам майнові, фінансові права на
об`єкт будівництва та земельну
ділянку.

Крім того, як вбачається із умов угоди
про спільну діяльність на позивача
були покладені певні обов`язки та
визначені його права, серед яких
відсутнє право вимагати відповідні
погодження з ним на укладання
відповідачем - 1 як власником об`єкта
будівництва будь-яких правочинів, що
стосуються його майна.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до п. 2.3.9 угоди
про спільну діяльність ТОВ
«Аверс-Сіті» як власник майна має право
вільно та на власний розсуд
розпоряджатися 98% від загальної площі
житлових приміщень об`єкту будівництва
при укладанні договору іпотеки.

Посилання позивача, про те, що
додатковою угодою про внесення змін
сторонами було погоджено про
збільшення відсотку житлових
приміщень, що отримує позивач від
загальної площі житлових приміщень
об`єкту з 2% до 4% , що в свою чергу є
додатковою підставою для визнання
іпотечного договору недійсним, через
порушення їх прав, є передчасним,
оскільки вказана угода була укладена
сторонами 11.08.2010 року, тобто після
підписання відповідачем - 1 та
відповідачем - 2 іпотечного договору, а
отже на той час права позивача не чім
порушені не були.

Також позивач в апеляційній заяві
зазначає, що відповідачем -1 незаконно
було передано в іпотеку майнові права
на квартири, оскільки ТОВ «Аверс-Сіті»
не могло надати при укладенні
іпотечного договору належного
документального підтвердження про
набуття права власності на спірні
квартири в майбутньому, як того
вимагають норми чинного законодавства
України.

Дане твердження позивача
спростовується наступним.

Як зазначалося вище, відповідно до п.
3.1.4. іпотечного договору будівництво
об'єкту будівництва здійснюється
забудовником на земельній ділянці, що
зазначена в п. 3.1.1. договору та належить
іпотекодавцю на праві власності.

Проект будівництва об'єкта будівництва
відповідає нормативній базі, про що
свідчить зведений комплексний
висновок № 130А ДП «ЦС
Укрінвестекпертизи» від 25.07.2006 року,
позитивний комплексний висновок № 40 ДП
«Укрінвестекпертиза» від 04.02.2009 року та
лист ДП «Укрінвестекпертиза» № 08-525 від
13.03.2009 року про виділення пускових
комплексів.

Дозвіл на виконання будівельних робіт
№ 374/10 від 19.03.2010 року виданий
іпотекодавцю Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області.

Будівельні роботи з будівництва
об'єкта будівництва здійснюються
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Екологічні системи»
як Генеральним підрядником відповідно
до договору генерального підряду №
0108-Е від 01.08.2006 року.

А отже наявність вказаних документів
спростовує твердження позивача про
неможливість відповідачем - 1 надати
необхідних документів при укладанні
іпотечного договору на підтвердження
отримання права власності в
майбутньому на спірні квартири.

Таким чином, підсумовуючи все вище
зазначене, колегія суддів зазначає, що
дослідивши іпотечний договір № 315/10 від
16.07.2010 року, укладений між ТОВ
«Аверс-Сіті» та ПАТ «Альфа-Банк», було
встановлено, що сторони домовилися
щодо усіх істотних умов даного
договору (предмет, термін дії договору,
інші умови), їх зміст та форма договору
не суперечать положенням Цивільного
кодексу України, Господарського
кодексу України, Закону України «Про
іпотеку» та іншим нормативно-правовим
актам в редакціях, що діяли на момент
вчинення правочину, і відповідач-1 був
належним іпотекодавцем майнових прав,
що є предметом спірного іпотечного
договору, так як є замовником
будівництва об'єкту будівництва і
відповідно є особою, якій належали
відповідні майнові права.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України передбачено, що підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 цього ж кодексу зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 2 ст. 207 цього ж кодексу
передбачено, що правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Пунктами 1, 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» передбачено, що
при розгляді справ про визнання
правочинів недійсними суди залежно від
предмета і підстав позову повинні
застосовувати норми матеріального
права, якими регулюються відповідні
відносини, та на підставі цих норм
вирішувати справи.

Судам необхідно враховувати, що згідно
із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину
не може суперечити ЦК, іншим законам
України, які приймаються відповідно до
Конституції України та ЦК, міжнародним
договорам, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, актам
Президента України, постановам
Кабінету Міністрів України, актам
інших органів державної влади України,
органів влади Автономної Республіки
Крим у випадках і в межах, встановлених
Конституцією України та законом, а
також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити
положенням також інших, крім актів
цивільного законодавства,
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до Конституції України
(статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність
правочину вимогам законодавства має
оцінюватися судом відповідно до
законодавства, яке діяло на момент
вчинення правочину.

Господарським судом Київської області
вірно було встановлено, що відповідач-1
був належним іпотекодавцем майнових
прав, що є предметом спірного
іпотечного договору, так як є
замовником будівництва об'єкту
будівництва і відповідно є особою, якій
належали відповідні майнові права, і
відповідно будь-які права позивача у
спірних відносинах відповідачами не
порушувались, то позовна вимога
позивача до відповідачів про визнання
його частково недійсним, є такою, що не
ґрунтується на нормах законодавства
України, а тому підстави для
задоволення позову відсутні.

Відповідач-1 у своїй заяві від 23.10.2013 р.
просив суд відмовити позивачу у
задоволенні позову повністю, у тому
числі, у зв'язку із пропущенням
позовної давності.

Судом першої інстанції було визначено,
що дана заява не підлягає задоволенню і
колегія суддів погоджується із таким
висновком, враховуючи наступне

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 цього ж кодексу
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 цього ж кодексу
встановлено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 2 п. 2.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 10 від 29.05.2013 року «Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів» перш ніж
застосовувати позовну давність,
господарський суд повинен з'ясувати та
зазначити в судовому рішенні, чи
порушене право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду. У разі коли
такі право чи інтерес не порушені, суд
відмовляє в позові з підстав його
необґрунтованості. І лише якщо буде
встановлено, що право або охоронюваний
законом інтерес особи дійсно порушені,
але позовна давність сплинула і про це
зроблено заяву іншою стороною у справі,
суд відмовляє в позові у зв'язку зі
спливом позовної давності - за
відсутності наведених позивачем
поважних причин її пропущення.

Оскільки, як було зазначено вище,
будь-які права позивача - Коцюбинської
селищної ради у спірних відносинах
відповідачами не порушувались, і даний
факт підтвердився при розгляді
апеляційної скарги колегією суддів, то,
відповідно, відсутні підстави для
застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 33 ГК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставі
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано
обставини справи, винесено рішення у
відповідності до норм матеріального і
процесуального права, з повним
з`ясування обставин, що мають значення
для справи, правомірно відмовлено у
задоволені позовних вимог
Коцюбинської селищної ради, а тому
апеляційна скарга Коцюбинської
селищної ради не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів
апеляційна скарга Коцюбинської
селищної ради залишається без
задоволення, судові витрати,
відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
105 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Коцюбинської
селищної ради залишити без
задоволення, рішення Господарського
суду Київської області від 05.03.2014 року у
справі № 911/3676/13- без змін.

Матеріали справи № 911/3676/13 повернути до
Господарського суду Київської
області.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов