ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 червня 2014 року Справа № 27/17-3316-2011

Вищий господарський суд у складі
колегії суддів:головуючого
суддіЄвсікова О.О.,суддівКролевець О.А.,
Попікової О.В.,розглянувши касаційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4на постановуОдеського
апеляційного господарського суду від
25.03.2014 р. (головуючий суддя Колоколов
С.І., Разюк Г.П., Петров М.С.)на
рішенняГосподарського суду Одеської
області від 10.09.2013 р. (головуючий суддя
Малярчук І.А., судді Меденцев П.А.,
Зайцев О.Ю.)у справі№ 27/17-3316-2011
Господарського суду Одеської
областіза позовомФізичної
особи-підприємця ОСОБА_4доТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Хозяюшка",за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача
ОСОБА_5,провитребування обладнання,
усунення перешкод у здійсненні
користування та розпорядження
обладнанням, виключення із статутного
капіталу внесеного обладнання,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Одеської області від 10.09.2013 р.,
залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 25.03.2014 р. в задоволенні
позовних вимог відмовлено в повному
обсязі.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями, скаржник звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення місцевого
господарського суду та постанову суду
апеляційної інстанції скасувати
повністю та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, розглянувши касаційну
скаргу та додані до неї документи,
встановила наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до
скарги додаються докази сплати
судового збору і надсилання копії
скарги іншій стороні у справі.

У додатках до касаційної скарги,
пунктом 1, скаржником зазначено про
докази направлення копій касаційної
скарги сторонам у справі. Однак,
вказані докази не додані до касаційної
скарги, про що працівниками відділу
діловодства Одеського апеляційного
господарського суду складено акт №
27/17-3316-2011 від 24.04.2014 р. Вищим
господарським судом України 23.06.2014 р.
отримано лист скаржника про надсилання
до суду квитанції, котра підтверджує
надіслання поштового відправлення
третій особі у справі - ОСОБА_5 Однак
доказів надсилання касаційної скарги
відповідачу у справі заявником
останньої не подано.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 111-3 ГПК України
касаційна скарга не приймається до
розгляду і повертається судом, якщо до
скарги не додано доказів надіслання її
копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Порядок і розмір сплати судового збору
в Україні встановлено Законом України
"Про судовий збір".

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" визначені ставки
судового збору, зокрема, за подання до
господарського суду:

- позовної заяви немайнового характеру
- 1 розмір мінімальної заробітної плати;

- позовної заяви майнового характеру - 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат;

- касаційної скарги касаційної скарги
на рішення суду у розмірі 70 відсотків
ставки, що підлягає сплаті при поданні
позовної заяви, у разі подання позовної
заяви немайнового характеру.

- касаційної скарги на рішення суду у
разі подання позовної заяви майнового
характеру - 50 відсотків ставки,
обчисленої виходячи з оспорюваної
суми.

Позивачем у даній справі, згідно заяви
від 07.08.2013 р. про уточнення позовних
вимог, заявлено вимоги про
витребування майна та передання його
позивачу та про усунення перешкод у
здійснення користування та
розпорядження обладнанням шляхом
виключення його зі статутного
капіталу.

Статтею 55 ГПК передбачено визначення
ціни позову у позовах про стягнення
грошей і про витребування майна.
Відповідні позовні заяви мають
майновий характер, і розмір ставок
судового збору за їх подання
визначається за приписом підпункту 1
пункту 2 частини другої статті 4 Закону
України "Про судовий збір" (п. 2.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" від 21.02.2013 р. № 7)

Відповідно до п. 2.10 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" від
21.02.2013 р. № 7 у випадках об'єднання в
одній заяві вимог як майнового, так і
немайнового характеру судовий збір
згідно з пунктом 3 статті 6 Закону
підлягає сплаті як за ставками,
встановленими для позовів майнового
характеру, так і за ставками,
встановленими для розгляду позовних
заяв зі спорів немайнового характеру.

Скаржник звернувся з касаційною
скаргою, в якій оскаржує рішення судів
в частині майнових вимог про
витребування майна та в частині
немайнових вимог про усунення перешкод
у здійснення користування та
розпорядження обладнанням шляхом
виключення його зі статутного
капіталу. Таким чином, заявник скарги
повинен був сплати судовий збір,
виходячи зі ставок, що визначені
законом за подання касаційної скарги
на рішення суду в спорі майнового та
немайнового характеру.

Між тим, із доданої до касаційної
скарги квитанції від 14.04.2014 р. № ПН2253 на
суму 852,60 грн. вбачається, що скаржником
судовий збір сплачено лише за вимогу
немайнового характеру, тобто меншому
розмірі, що є підставою для повернення
скаржнику поданої касаційної скарги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 111-3Господарського
процесуального кодексу України
касаційна скарга не приймається до
розгляду і повертається судом, якщо до
скарги не додано документів, що
підтверджують сплату судового збору у
встановленому порядку і розмірі.

Крім того, згідно з пунктом 4 частини
першої статті 111 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна скарга за змістом повинна
містити вимоги особи, що подала скаргу,
із зазначенням суті порушення або
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Тобто, в касаційній скарзі має бути
чітко викладено зміст порушення
з обґрунтуванням порушених
норм законодавчими актами та
вказуватися конкретні їх пункти та
статті.

Згідно з положеннями частини другої
статті 1115 та частин першої та другої
статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція на підставі вже
встановлених судом фактичних обставин
справи перевіряє судові рішення
виключно на предмет
правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення у рішенні або
постанові господарського суду.
Касаційна скарга повинна містити дані,
які б свідчили, що судом при
розгляді спору не застосований Закон,
який підлягає застосуванню, або
застосований закон, який не підлягає
застосуванню, або судами неправильно
витлумачена норма Закону.

Скаржник стверджує про порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Як вбачається з касаційної скарги,
остання містить посилання на ст. ст. 42,
43, 84, 101 ГПК України, однак скаржник не
зазначає суті порушення або
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права
судами попередній інстанцій з
урахуванням встановлених попередніми
судами фактичних обставин справи.

При цьому скаржник в касаційній скарзі
посилається на те, що при вирішенні
даного спору судами було надано
невірну оцінку доказам у справі, а
доводи скаржника фактично зводяться до
переоцінки доказів, зокрема висновків
товарознавчих експертиз, та
необхідності додаткового встановлення
обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 111 ГПК України не
допускаються посилання у касаційній
скарзі на недоведеність обставин
справи.

Судова колегія відзначає, що касаційна
інстанція в силу наданих їй
повноважень перевіряє застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
на підставі встановлених фактичних
обставин справи та не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судових актах господарських судів чи
відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти їх.

За таких обставин подана касаційна
скарга та додані до неї документи
підлягають поверненню заявнику.

Керуючись статтями 86, 111, пунктами 3, 4, 6
частини 1 статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

Повернути Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_4 касаційну скаргу на постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 25.03.2014 р. та на рішення
Господарського суду Одеської області
від 10.09.2013 р. у справі № 27/17-3316-2011 та
додані до неї документи без розгляду.

Головуючий суддя О.О. Євсіков суддіО.А.
Кролевець О.В. Попікова