КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2014 р. Справа№ 910/10512/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Копитової О.С.

суддів: Остапенка О.М.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання -
Атарщіковій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Юрія-Фарм"

на ухвалу господарського суду міста
Києва від 30.05.2014 року

по справі № 910/10512/14 (суддя Картавцева
Ю.В.)

за позовом Баєр Фарма АГ
(Акціенгезельшафт)

до 1. товариства з обмеженою
відповідальністю «Юрія-Фарм»;

2. Міністерства охорони
здоров'я України

треті особи, яка не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів 1. Державне
підприємство «Державний експертний
центр Міністерства охорони здоров'я
України»;

2. Міністерство
доходів і зборів України

про припинення порушення прав власника
патенту на винахід

за участю представників:

від позивача: Сіклітенко В.В.,
довіреність 9153 від 17.12.2013

від відповідача 1: Криворучко А.І..,
довіреність № 26/06/2014 від 26.06.2014

від відповідача 2: не з'явився

від третьої особи 1: Федоренко О.А.
довіреність б/н від 17.02.2014

від третьої особи 2: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 30.05.2014 по справі №
910/10512/14(суддя Картавцева Ю.В.) заяву Баєр
Фарма АГ (Акціенгезельшафт) про
забезпечення позову задоволено; вжито
заходи до забезпечення позову, а саме
до винесення рішення суду у справі та
набрання ним законної сили ухвалено:

- заборонити Міністерству доходів і
зборів України (04655, м. Київ, Львівська
пл.,6-8; ) та його
територіальним підрозділам, зокрема:
Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів (03680, м. Київ, бульв. Лепсе, 8-а;
), Житомирська митниця
Міндоходів (10003, м. Житомир, вул.
Перемоги, 25; ),
Чернігівська митниця Міндоходів (14017, м.
Чернігів, просп. Перемоги, 6; ), Дніпропетровська митниця
Міндоходів (49000, м. Дніпропетровськ, вул.
Горького, 22; ),
Запорізька митниця Міндоходів (69041, м.
Запоріжжя, вул. Кремлівська, 12: ), Київська митниця
Міндоходів (08307, Київська область, м.
Бориспіль, міжнародний аеропорт
„Бориспіль"; ),
Рівненська митниця Міндоходів (33028, м.
Рівне, вул. Соборна, 104; ),
Ягодинська митниця Міндоходів (44350,
Волинська область, Любомльський район,
с. Римачі; ),
Івано-Франківська митниця Міндоходів
(76005, м. Івано-Франківськ, вул.Чорновола,
159; ), Львівська митниця
Міндоходів (79000, м. Львів, вул. Костюшка,
1; ), Чопська митниця
Міндоходів (88000, м. Ужгород, вул.
Собранецька, 20; ),
Хмельницька митниця Міндоходів (29010, м.
Хмельницький, вул. Пілотська, 2; ), Вінницька митниця
Міндоходів (21034, м. Вінниця, вул.
Лебединського, 7; ),
Тернопільська митниця Міндоходів (46020,
м. Тернопіль, вул. Текстильна, 38; ), Чернівецька митниця
Міндоходів (58000, м. Чернівці, вул. Руська,
248М; ), Південна митниця
Міндоходів (65078, м. Одеса, вул. Гайдара,
21А; ), Миколаївська
митниця Міндоходів (54001, м. Миколаїв,
вул. Московська, 57А; ),
Херсонська митниця Міндоходів (73000, м.
Херсон, вул. Гоголя, 13; ),
Східна митниця Міндоходів (83048, м.
Донецьк, пров. Ніколенко, 9; ), Луганська митниця Міндоходів
(91047, м. Луганськ, вул. Оборонна, 34А; ), Сумська митниця
Міндоходів (40020, м. Суми, вул.
Воровського, 24; ),
Полтавська митниця Міндоходів (36022, м.
Полтава, вул. Пролетарська, 28; ), Харківська обласна
митниця Міндоходів (61003, м. Харків, вул.
Короленко, 16-Б; ),
Кіровоградська митниця Міндоходів (25006,
м. Кіровоград, вул. Орджонікідзе, 15; ), Черкаська митниця
Міндоходів (18007, м. Черкаси, вул. Остафія
Дашкевича, 76; ),
здійснювати митне оформлення
лікарського засобу "МАКСІЦИН®"
(концентрат для приготування розчину
для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах №
1; по 20 мл у флаконі у комплекті з
розчинником у контейнері по 100 мл у
контурній чарунковій упаковці в пачці
№ 1, (реєстраційне посвідчення UA/11645/01/01);

- заборонити Міністерству охорони
здоров'я України (01021, м. Київ, вул.
Грушевського, 7, )
вносити будь-які зміни до Державного
реєстру лікарських засобів відносно
лікарського засобу "МАКСІЦИН®"
(концентрат для приготування розчину
для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах №
1; по 20 мл у флаконі у комплекті з
розчинником у контейнері по 100 мл у
контурній чарунковій упаковці в пачці
№ 1, (реєстраційне посвідчення UA/11645/01/01);

- заборонити товариству з обмеженою
відповідальністю "Юрія-Фарм" (03680, м.
Київ, вул. Миколи Амосова, 10; ) приймати участь у процедурі
відкритих торгів (тендерах) (у
відповідних органах згідно чинного
законодавства) з пропозицією продажу
лікарського засобу "МАКСІЦИН®"
(концентрат для приготування розчину
для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах №
1; по 20 мл у флаконі у комплекті з
розчинником у контейнері по 100 мл у
контурній чарунковій упаковці в пачці
№ 1, (реєстраційне посвідчення UA/11645/01/01).

Обґрунтовуючи зазначену ухвалу
господарський суд виходив з
необхідності вжиття таких заходів, та
зазначив, що їх невжиття може
утруднити виконання рішення
господарського суду, у разі
задоволення позову, оскільки фактично
унеможливить припинення використання
належного позивачеві винаходу
відповідачем-1 шляхом, зокрема,
виготовлення, пропонування до продажу
і продажу препаратів з використанням
такого винаходу. Забезпечення
належного захисту прав позивача та
виконання рішення суду буде
потребувати вчинення позивачем дій
стосовно невідомого кола третіх осіб
(покупців) та залучення таких осіб до
участі в даній справі чи порушення
стосовно названих осіб окремих справ.
Також місцевий суд зазначив, що спосіб
забезпечення позову, що накладається
судом, безпосередньо співвідноситься з
предметом позову, а отже існує
конкретний зв'язок між заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, а тому вжиті судом
заходи по забезпеченню позову
спроможні забезпечити фактичне
виконання судового рішення у разі
задоволення позову.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
суду першої інстанції, товариство з
обмеженою відповідальністю "Юрія-Фарм"
(надалі по тексту апелянт, скаржник,
відповідач 1, ТОВ «Юрія-Фарм»)
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду м. Києва від
30.05.2014 по справі № 910/10512/14 в повному
обсязі.

Обґрунтовуючи скаргу та додаткові
пояснення апелянт зазначає, що
оскаржувана ухвала місцевого суду про
вжиття заходів до забезпечення позову
є незаконною, необґрунтованою та такою,
що підлягає скасуванню з огляду на
незабезпечення збалансованості
інтересів сторін, відсутність зв'язку
між конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги та
недоведеність імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів. Скаржник вважає, що саме
лише посилання в заяві на потенційну
можливість ухилення відповідача від
виконання судового рішення без
наведення відповідного обґрунтування
не є достатньою підставою для
задоволення заяви про вжиття заходів
забезпечення позову. Апелянт вказує, що
матеріали справи не містять жодних
доказів того, що в лікарському засобі
виробництва ТОВ «Юрія-Фарм»
використовується винахід,
патентовласником на який є позивач.
Місцевим судом, на думку скаржника, не
обґрунтовано наявність зв'язку між
конкретними заходами до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
позовні вимоги не мають жодного
відношення до митного оформлення
товарів відповідачем-1, а такий спосіб
забезпечення позову, як заборона брати
участь у процедурі відкритих торгів
(тендерах) з пропозицією продажу
лікарського засобу відповідача-1 не
співвідноситься з жодною позовною
вимогою позивача, а також свідчить про
втручання місцевого господарського
суду у господарську діяльність ТОВ
«Юрія-Фарм».

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.06.2014 колегією
суддів у складі: головуючого судді -
Копитової О.С., суддів: Сотнікова С.О.,
Разіної Т.І. апеляційну скаргу прийнято
до провадження та призначено до
розгляду на 01.07.2014.

Розпорядженням секретаря палати
Київського апеляційного
господарського суду від 01.07.2014,
враховуючи перебування судді
Сотнікова С.В. у відпустці, склад
колегії було змінено та доручено
здійснювати розгляд справи колегії у
складі: головуючого судді - Копитової
О.С., суддів: Разіної Т.І., Шипка В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.07.2014 колегією
суддів справу прийнято до свого
провадження.

Під час судового розгляду апеляційної
скарги від державного підприємства
«Державний експертний центр
Міністерства охорони здоров'я
України» (третя особа -1) надійшли
пояснення, в яких останній зазначає, що
погоджується з висновками скаржника
про відсутність в оскаржуваній ухвалі
обґрунтування наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги.
Центр вважає, що висновки наведені в
оскаржуваній ухвалі не відповідають
абзацу 2 п. 1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 16 «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову», відповідно до якого особа, яка
подала заяву про забезпечення позову
повинна обґрунтувати причини
звернення із такою заявою, що не було
зроблено позивачем. Третя особа-1
вважає за доцільне задовольнити
апеляційну скаргу відповідача-1 в
повному обсязі.

Позивачем подано відзив на апеляційну
скаргу, в якому позивач вказує, що не
погоджується з апеляційною скаргою в
повному обсязі та просить відмовити
ТОВ «Юрія-Фарм» в її та залишити ухвалу
господарського суду м. Києва від 30.05.2014
року без змін. Позивач вважає посилання
відповідача-1 на те, що матеріали справи
не містять жодних доказів того, що в
лікарському засобі виробництва ТОВ
«Юрія-Фарм» використано винахід
позивача такими, що не відповідають
дійсності, оскільки в лікарському
засобі "МАКСІЦИН®", в якості активної
речовини застосовується речовина
моксифлоксацин гідрохлоріду, яка є
об'єктом винаходу, права на який
належить позивачу і охороняються
патентом України № 35554. Ці доводи
підтверджуються інструкцією до
медичного застосування лікарського
засобу, який належить ТОВ «Юрія-Фарм»
та не спростовуються відповідачем-1 в
апеляційній скарзі. Також позивач
зазначає про те, що в разі ввезення на
територію України та подальшої
реалізації на користь інших осіб
зазначеного лікарського засобу
виникне ситуація, коли зазначені особи
і в подальшому будуть пропонувати до
продажу лікарський засіб "МАКСІЦИН®" в
якому використовується винахід
позивача, внаслідок чого буде
недостатньо зобов'язати відповідача-1
припинити використання винаходу, так
як цей товар вже буде продано. Крім
того, при ввезенні товару на митну
територію України і в подальшому його
реалізації буде практично неможливо
відстежувати його місцезнаходження.
Також позивач зазначає, що в
оскаржуваній ухвалі чітко зазначено,
що ТОВ «Юрія-Фарм» заборонено приймати
участь в тендерах з пропозицією
конкретного лікарського засобу та
зазначено номер його реєстраційного
посвідчення і відповідно вжиття таких
заходів не може вважатись втручанням в
господарську діяльність відповідача-1.

В судове засідання призначене на 01.07.2014
року представник відповідача 2 та
третьої особи -2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів не з'явились, про
причини неявки не повідомили, про час,
день та місце розгляду апеляційної
скарги повідомлені належним чином. За
таких обставин колегія суддів вважає
за можливе розглянути апеляційну
скаргу за відсутності їх
представників.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженої ухвали норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
свої вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Як убачається з матеріалів
апеляційного оскарження Bayer Pharma AG
[Aktiengesellschaft] (Баєр Фарма АГ
[Акціенгезельшафт], далі - Компанія) як
власник патенту України № 35554 на
винахід "Похідні хінолон-І
нафтиридонкарбонової кислоти у
вигляді суміші ізомерів або окремих
ізомерів, фармацевтична композиція, що
має антибактеріальну активність і
проміжні сполуки", звернулася до
господарського суду м. Києва із позовом
до ТОВ "Юрія-Фарм" та Міністерства
охорони здоров'я України, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів: державне
підприємство "Державний експертний
центр Міністерства охорони здоров'я
України", Міністерство доходів і зборів
України про:

зобов'язання ТОВ «Юрія-Фарм» припинити
використання у будь-який спосіб,
зокрема, виготовлення, пропонування до
продажу, у тому числі через Інтернет,
продаж, імпорт (ввезення) та інше
введення в цивільний оборот або
зберігання в зазначених цілях винаходу
"Похідні хінолон-І
нафтиридонкарбонової кислоти у
вигляді суміші ізомерів або окремих
ізомерів, фармацевтична композиція, що
має антибактеріальну активність і
проміжні сполуки", який охороняється
патентом України № 35554;

визнання недійсним наказу
Міністерства охорони здоров'я України
від 30.08.2011 № 540 "Про державну реєстрацію
(перереєстрацію) лікарських засобів та
внесення змін у реєстраційні
матеріали" в частині державної
реєстрації лікарського засобу
"МАКСІЦИН®" (концентрат для
приготування розчину для інфузій,
20мг/мл по 20 мл у флаконах № 1; по 20 мл у
флаконі у комплекті з розчинником у
контейнері по 100 мл у контурній
чарунковій упаковці в пачці № 1);

визнання недійсним наказу
Міністерства охорони здоров'я України
від 19.05.2014 № 340 "Про державну реєстрацію
(перереєстрацію) лікарських засобів та
внесення змін у реєстраційні
матеріали" в частині державної
реєстрації лікарського засобу
"МАКСІЦИН®" (концентрат для
приготування розчину для інфузій,
20мг/мл по 20 мл у флаконах № 1; по 20 мл у
флаконі у комплекті з розчинником у
контейнері по 100 мл у контурній
чарунковій упаковці в пачці № 1);

визнання недійсним реєстраційного
посвідчення UA/11645/01/01 на лікарський
засіб "МАКСІЦИН®" (концентрат для
приготування розчину для інфузій,
20мг/мл по 20 мл у флаконах № 1; по 20 мл у
флаконі у комплекті з розчинником у
контейнері по 100 мл у контурній
чарунковій упаковці в пачці № 1);

вилучення з цивільного обороту та
знищення лікарського засобу
"МАКСІЦИН®" (концентрат для
приготування розчину для інфузій,
20мг/мл по 20 мл у флаконах № 1; по 20 мл у
флаконі у комплекті з розчинником у
контейнері по 100 мл у контурній
чарунковій упаковці в пачці № 1)
виробництва ТОВ «Юрія-Фарм».

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідач-1, отримавши
державну реєстрацію лікарського
засобу "МАКСІЦИН®", порушує права
позивача на винахід "Похідні хінолон-І
нафтиридонкарбонової кислоти у
вигляді суміші ізомерів або окремих
ізомерів, фармацевтична композиція, що
має антибактеріальну активність і
проміжні сполуки" за патентом України
№ 35554. Згідно Закону України «Про
охорону прав на винаходи і корисні
моделі» права позивача охороняються
патентом, що є чинним з 16.04.2001 року,
тобто позивачу належать виключні права
на виготовлення та реалізацію
продуктів з використанням речовин, які
є об'єктами винаходу відповідно до
зазначеного патенту, а також право
перешкоджати неправомірному
використанню винаходу.

Як вбачається з матеріалів
апеляційного оскарження 29.05.2014 року
позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з заявою про вжиття
заходів до забезпечення зазначеного
позову.

Обґрунтовуючи зазначену заяву, позивач
посилався на той факт, що існують
обставини, які дають підстави
стверджувати, що у разі задоволення
позову, виконання рішення буде
утрудненим або навіть неможливим, що є
підставою для вжиття заходів
забезпечення позову. Позивач
стверджує, що в лікарському засобі
"МАКСІЦИН®" в склад включено діючу
речовину моксифлокацин гідрохлоріду,
яка є об'єктом винаходу, що належить
позивачу і охороняється патентом
України № 35554, а відповідач 1, в зв'язку з
проведенням державної реєстрації
зазначеного лікарського засобу
отримав фактичну можливість
імпортувати його в Україну,
виготовляти та реалізовувати на
території України, порушуючи при цьому
права позивача на винахід. Ввезення чи
вивезення відповідачем 1 вказаного
лікарського засобу, а також його
реалізація на користь інших осіб на
території України може призвести до
того, що неможливо буде зобов'язати
відповідача-1 припинити використання
винаходу у спосіб продажу товару, так
як цей товар вже буде проданий і
належне забезпечення захисту прав
позивача та виконання рішення суду
буде потребувати вчинення дій стосовно
невизначеного кола третіх осіб
(покупців), які будуть посилатись на
те,що легітимно отримали товар та є
його власниками, а тому мають право
здійснювати його наступний продаж.

Дослідивши мотиви заяви про
забезпечення позову місцевий суд
дійшов висновку щодо їх
обґрунтованості та задовольнив подану
заяву в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, що з'явились в судове засідання,
перевіривши доводи апеляційної скарги
колегія суддів погоджується з місцевим
судом в силу наступного.

Статтею 67 Господарського
процесуального кодексу України,
визначено, що позов забезпечується,
зокрема, забороною відповідачеві
вчиняти певні дії, а також, забороною
іншим особам вчиняти дії, що стосуються
предмета спору.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 16 "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" зазначено, що у вирішенні
питання про забезпечення позову
господарський суд має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено вище, що позивач є
власником патенту України № 35554 на
винахід "Похідні хінолон-І
нафтиридонкарбонової кислоти у
вигляді суміші ізомерів або окремих
ізомерів, фармацевтична композиція, що
має антибактеріальну активність і
проміжні сполуки"; заявка № 93002762 від
16.04.1993; дата набрання чинності патенту -
16.04.2001; патент дійсний до 16.04.2013; термін
дії патенту продовжений до 16.04.2018.

Відповідно до ст. ст. 424, 464 Цивільного
кодексу України та ст. 28 Закону України
"Про охорону прав на винаходи і корисні
моделі" патент надає його власнику
виключне право використовувати
винахід за своїм розсудом, якщо таке
використання не порушує прав інших
власників патентів. Патент надає його
власнику виключне право забороняти
іншим особам використовувати винахід,
а також виключне право перешкоджати
неправомірному використанню винаходу.

Позивач вказує на те, що відповідач-1
використовує у своїй діяльності
винахід позивача, що охороняється
патентом України № 35554, однак за
отриманням прав на використання такого
винаходу до нього не звертався, а
позивач відповідно їх не надавав.

Згідно з ч. 2 ст. 28 Закону України "Про
охорону прав на винаходи і корисні
моделі" використанням винаходу зокрема
визнається: виготовлення продукту із
застосуванням запатентованого
винаходу (корисної моделі),
застосування такого продукту,
пропонування для продажу, в тому числі
через Інтернет, продаж, імпорт
(ввезення) та інше введення його в
цивільний оборот або зберігання такого
продукту в зазначених цілях, а також
застосування способу, захищеного
патентом, або пропонування його для
застосування в Україні, якщо особа, яка
пропонує цей спосіб, знає про те, що
його застосування забороняється без
згоди власника патенту або, виходячи з
обставин, це і так є очевидним.

Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про
лікарські засоби" передбачено, що
лікарські засоби допускаються до
застосування в Україні після їх
державної реєстрації, крім випадків,
передбачених цим Законом.

Таким чином, відповідач-1 з моменту
державної реєстрації МОЗ "МАКСІЦИН®"
(концентрат для приготування розчину
для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах №
1; по 20 мл у флаконі у комплекті з
розчинником у контейнері по 100 мл у
контурній чарунковій упаковці в пачці
№ 1, реєстраційного посвідчення
UA/11645/01/01) на своє ім'я отримав фактичну
можливість виготовляти і
реалізовувати лікарський засіб в
Україні.

Однією з заявлених в даній справі вимог
є вимога про визнання недійсними
наказів Міністерства охорони здоров'я
від 30.08.2011 № 540 та від 19.05.2014 № 340 "Про
державну реєстрацію (перереєстрацію)
лікарських засобів та внесення змін у
реєстраційні матеріали " в частині
державної реєстрації лікарського
засобу "МАКСІЦИН®" (концентрат для
приготування розчину для інфузій,
20мг/мл по 20 мл у флаконах № 1; по 20 мл у
флаконі у комплекті з розчинником у
контейнері по 100 мл у контурній
чарунковій упаковці в пачці № 1), а
також визнання недійсним
реєстраційного посвідчення UA/11645/01/01 на
лікарський засіб "МАКСІЦИН®"
(концентрат для приготування розчину
для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах №
1; по 20 мл у флаконі у комплекті з
розчинником у контейнері по 100 мл у
контурній чарунковій упаковці в пачці
№ 1) виданого відповідачу-1.

У випадку задоволення позовних вимог в
цій частині, з моменту визнання
недійсними наказів про реєстрацію
вказаних лікарських засобів та
реєстраційного свідоцтва лікарські
засоби будуть заборонені до
застосування в Україні, а тому
виконання рішення суду потребуватиме
вчинення дій стосовно невизначеного
кола інших осіб, які до того ж вправі
будуть посилатися на те, що легітимно
придбали товар (лікарські засоби) і
можуть здійснювати його подальший
продаж.

Зазначені обставини стосуються і
митного оформлення товару
відповідачем-1 і його розповсюдження
шляхом укладення договорів
купівлі-продаж (поставки), в тому числі
і за державні кошти.

В зв'язку з чим, враховуючи наявність у
позивача виключних майнових прав на
винахід, колегія суддів погоджується з
судом першої інстанції, що адекватним
заходом до забезпечення даного позову
буде покладення на митні органи
заборони здійснювати митне оформлення
лікарського засобу "МАКСІЦИН®"
(концентрат для приготування розчину
для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах №
1; по 20 мл у флаконі у комплекті з
розчинником у контейнері по 100 мл у
контурній чарунковій упаковці в пачці
№ 1, реєстраційного посвідчення
UA/11645/01/01) та заборону відповідачу-1
примати участь у процедурі відкритих
торгів (тендерах) (у відповідних
органах згідно чинного законодавства)
з пропозицією продажу зазначеного
лікарського засобу.

Згідно з пунктами 1 і 2 Положення про
Державний реєстр лікарських засобів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31.03.2004 №411,
Державний реєстр лікарських засобів
містить відомості про лікарські
засоби, дозволені для виробництва і
застосування в Україні; обов'язок
ведення цього Реєстру покладено на
Міністерство охорони здоров'я України.

Таким чином, у разі внесення змін до вже
зареєстрованого лікарського засобу
та/або реєстрації нових лікарських
засобів з використанням патенту
України № 35554 на належний позивачеві
винахід виконання рішення суду в
частині визнання наказів міністерства
недійсними, визначених в позовній
заяві не призведе до припинення
використання належного позивачу
винаходу і може бути підставою для
необхідності подання позивачем іншого
позову.

З урахуванням викладених обставин,
колегія суддів не вбачає, що вжитті
спірною ухвалою заходи до забезпечення
позову фактично є тотожними
задоволенню заявлених позовних вимог.
Визначений судом спосіб забезпечення
позову безпосередньо співвідноситься
з предметом позову, а тому вжиті судом
заходи спроможні забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову.

В силу вищевикладеного, колегія суддів
не вбачає порушень місцевим судом норм
діючого законодавства при прийнятті
ухвали від 30.05.2014 року по справі №
910/10512/14 3 і відповідно підстави для
скасування зазначеної ухвали відсутні.

На підставі викладеного вище та
керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Юрія-Фарм» залишити без задоволення, а
ухвалу господарського суду м. Києва від
30.05.2014 по справі № 910/10512/14 - без змін.

Матеріали оскарження по справі №
910/10512/14 повернути до господарського
суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя
О.С. Копитова

Судді
О.М. Остапенко

Т.І. Разіна