ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р.
Справа № 917/2491/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя
Барбашова С.В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх.
№764П/3-11) на рішення господарського суду
Полтавської області від 03.03.14 у справі
№ 917/2491/13

за позовом ТОВ "Високі аграрні
технології", м. Київ

до приватне підприємство "Паритет" , с.
Підозірка, Полтавська область

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача ТОВ "Технік Енерджі", м.
Полтава

про стягнення 225 457,44 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 р. ТОВ "Високі аграрні
технології" звернулось до
господарського суду Полтавської
області з позовом про стягнення з ПП
"Паритет" 225457,44 грн. (у тому числі 149600,00
грн. основного боргу згідно договору
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу №ПО/18-0022 від
30.04.2013р., 319,69 грн. пені, 737,75 грн. - 30 %
річних, 74800,00 грн. - штрафу) на підставі
угоди про заміну кредитора у
зобов'язанні № 13 від 06.11.2013р.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 03.03.14 р. у
справі 917/2491/13 (суддя Безрук Т.М.) позов
задоволено частково. Зменшено належний
до стягнення розмір штрафу на 50%.
Стягнуто з ПП "Паритет" на користь ТОВ
"Високі аграрні технології" 149600,00 грн.
основного боргу, 319, 69 грн. пені, 737, 75 грн.
3% річних, 37400, 00 грн. штрафу.

Додатковим рішенням у даній справі від
06.03.2014 р. (суддя Безрук Т.М.) стягнути з ПП
"Паритет" на користь ТОВ "Високі аграрні
технології" 4510,00 грн. витрат по сплаті
судового збору.

Відповідач з зазначеним рішенням не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення Полтавської області від 03.03.14 р.
у даній справі скасувати повністю та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Судові витрати просить покласти на
позивача.

Так, в своїй апеляційній скарзі
відповідач зазначає, що господарським
судом першої інстанції було розглянуто
справу без дослідження оригіналів
документів, а саме: оригіналу договору
№ ПО-18-0022 від 30.04.2013 р. з додатками,
видаткової накладної № 18-0029 від 30.04.2013
р., довіреності серії 12ААД № 206056 від
30.04.2013 р., угоди про заміну кредитора у
зобов'язання № 13 від 06.11.2013 р., доказів
направлення відповідачеві
повідомлення про заміну кредитора,
копії яких були надані позивачем в
обґрунтування позовних вимог.Крім
того, судом першої інстанції не було
перевірено цивільної дієздатності
особи, а саме ОСОБА_1, яка укладала
договір № ПО/18-0022 від 30.04.2013 р.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 20.03.2014 р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 21.04.2014 р.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014 р.
виправлено описку в ухвалі
Харківського апеляційного
господарського суду від 20.03.2014 р. у
справі № 917/2491/13 та зазначено, що
замість дати розгляду справи « 21»
квітня 2014 р. на 10:30 год.» вважати вірним:
« 23» квітня 2014 р. на 10:30 год.».

Позивач 01.04.2014 р. надав за вх. № 2630
відзив на апеляційну скаргу, в якому
проти апеляційної скарги відповідача
заперечує, просить її залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення
суду - без змін, посилаючись на те, що
судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені усі фактичні
обставини справи, яким надана належна
правова оцінка.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 23.04.2014 р.
розгляд справи відкладено на 12.05.2014 р.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 12.05.2014 р.
розгляд справи відкладено на 26.05.2014 р.

В судове засідання, призначене на 26.05.2014
р. представники сторін та третьої особи
не з'явились, причину неявки не
повідомили, хоча у відповідності до
вимог чинного законодавства про дату,
час та місце проведення судового
засідання були повідомлені належним
чином, будь-яких письмових клопотань (в
т.ч. і про відкладення розгляду справи)
не заявляли.

Враховуючи належне повідомлення
сторін та третьої особи про час та
місце засідання суду, відсутність
будь-яких клопотань, колегія суддів
вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу відповідача за
відсутності представників сторін та
третьої особи, за наявними у матеріалах
справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені у апеляційній скарзі доводи
відповідача, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам, та
повторно розглянувши справу в порядку
ст. 101 ГПК України, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
відповідача задоволенню не підлягає, а
рішення господарського суду
Полтавської області від 03.03.2014 р. у
справі № 917/2491/13 підлягає залишенню без
змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено місцевим
господарським судом, 30 квітня 2013 року
між ТОВ "Технік Енерджі" (продавцем) та
ПП "Паритет" (покупцем) був укладений
договір купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу № ПО/18-0022
(далі - договір купівлі-продажу; а.с.15-17).

Пунктами 1.1, 2.1 договору купівлі-продажу
визначені умови купівлі-продажу товару
(засобів захисту рослин, та/або
мікродобрив, та/або міндобрив, та/або
насіння) на умовах відстрочення
платежу. Асортимент товару, його
кількість, ціна визначаються у
додатках до даного договору, які є його
невід'ємною частиною та/або накладних
документах на відпуск товару.

В додатку № 1 від 30.04.2013р. до договору
купівлі-продажу сторони узгодили
найменування товару, що продається, -
кукурудза Ерлі-стар, кількість 170 п.о.,
загальна вартість товару 187 000,00 грн.
(а.с.18).

Згідно із п. 2.2. договору
купівлі-продажу всі рахунки та
накладні документи, що виписані в
період дії даного договору є його
невід'ємною частиною.

Відповідно до п.3.1., п. 3.2 договору
купівлі-продажу товар може
передаватися покупцю партіями; товар
вважається переданим покупцю з моменту
підписання видаткових накладних.

Згідно з п. 4.7 договору купівлі-продажу
право власності на товар, а також ризик
випадкового знищення або пошкодження
товару переходить до покупця після
передачі товару та підписання
відповідних документів (накладних), що
свідчать про прийом покупцем товару.

В п. 5.5 договору купівлі-продажу
визначено, що оплата товару
проводиться наступним чином:

20 % від вартості товару оплачується
покупцем в строк до 30.04.2013 р.;

80% від вартості товару оплачується
покупцем в строк до 31.10.2013 р.

Як свідчать матеріали справи, на
виконання договірних зобов'язань ТОВ
"Технік Енерджі" поставлено
відповідачеві товар (кукурудзу
Ерлі-стар) на загальну суму 187 000,00 грн.,
що підтверджується видатковою
накладною № ПО/18-0029 від 30.04.2013 р. та
наявністю довіреності серії 12 ААД №
206056 від 30.04.2013 p. (а.с.19, 20).

В порушення взятих на себе зобов'язань
за договором відповідач розрахунок за
отриманий від позивача товар в повному
обсязі не здійснив, частково оплативши
товар та, за домовленістю сторін,
частково повернув товар.

В порушення взятих на себе зобов'язань
за договором відповідач розрахунок за
отриманий від позивача товар в повному
обсязі не здійснив, частково оплативши
товар в сумі 37 400,00 грн., що
підтверджується копією платіжного
доручення від 30.04.2013 р. № 28157997 (а.с.21).

Таким чином, як вірно встановлено
місцевим господарським судом та
підтверджено матеріалами справи,
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 149600,00 грн., яка не
спростована відповідачем.

З урахуванням фактичних обставин
справи та положень ст. ст. 509, 526, 530, 627, 655,
694 ЦК України та ст. 193 ГК України суд
першої інстанції дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимоги
позивача в сумі 149600,00 грн.

Колегія суддів також погоджується і з
висновками суду першої інстанції щодо
обґрунтованості стягнення з
відповідача пені в розмірі 319,69 грн. та
30% річних в розмірі 737, 75 грн. Перевіркою
наданих позивачем розрахунків
встановлено, що вони здійснені у
відповідності до вимог чинного
законодавства (ст. 610, 611, 625 ЦК України),
положень договору (п. 8.2, 8.6) та фактичних
обставин справи.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції щодо
правомірності нарахування позивачем
штрафу у розмірі 74800,00 грн., оскільки
відповідно до п. 8.4. договору
купівлі-продажу покупець у випадку
порушення умов оплати вартості товару
сплачує на користь продавця штраф у
розмірі 20% від вартості неоплаченого
товару.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень щодо передбачення умовами
договору одночасного стягнення пені та
штрафу, що узгоджується із свободою
договору, встановленою статтею 627 ЦК
України, коли сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та
штраф є формами неустойки, а відповідно
до статті 230 ГК України - видами
штрафних санкцій, тобто не є окремими
та самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій.

Зазначену правову позицію наведено
також у постановах Верховного Суду
України від 30.05.2011 у справі № 42/252, від
09.04.2012 у справі № 20/246-08. Така ж правова
позиція викладена в п. 2.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань".

Положеннями статей 627, 628, 629 ЦК України
визначено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. Зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

В даній справі при укладені Договору
сторони дійшли згоди щодо сплати
одночасно штрафу та пені у разі
невиконання відповідачем умов
договору, а саме: порушення строку
оплати отриманої продукції. Тому,
одночасне застосування штрафу та пені
не суперечить вимогам чинного
законодавства України та умовам
укладеного між сторонами договору.

В свою чергу, 06.11.2013 року між ТОВ "Технік
Енерджі" та ТОВ "Високі аграрні
технології" (позивачем) було укладено
угоду № 13 про заміну кредитора у
зобов'язання (далі - угода від 06.11.2013р.;
а.с.23-24).

Відповідно до п.1.1 угоди від 06.11.2013р. ТОВ
"Технік Енерджі" (первісний кредитор)
відступає новому кредитору (ТОВ "Високі
аграрні технології") право вимоги
виконання ПП "Паритет" (боржником)
зобов'язання щодо сплати розміру
заборгованості, набутих первісним
кредитором на підставі договору
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу № ПО/18-0022 від
30.04.2013 року та штрафних санкцій
передбачених розділом 8 даного
договору.

Згідно з п. 2.1 угоди зобов'язання, що
відступаються складаються з 149600,00 грн.
основного боргу, 319,69 грн. пені, 737,75 грн. -
30 % річних, 74800,00 грн. штрафу.

Як свідчать матеріали справи, на
виконання умов даної угоди ТОВ "Технік
Енерджі" передало позивачеві
документи, що підтверджують право
вимоги виконання відповідачем
обумовленого зобов'язання, що
підтверджується актом
прийому-передачі документів від
06.11.2013р. (а.с.25).

Повідомлення від 06.11.2013р. про заміну
кредитора у зобов'язані було надіслано
відповідачу 25.11.2013р., що
підтверджується поштовою квитанцією
від 25.11.2013 р. та поштовим описом
вкладення у цінний лист від 25.11.2013 р.
(а.с.22, 31).

Згідно з ч. 1 статті 510 ЦК України
сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
передбачено, що кредитор у зобов'язанні
може бути замінений іншою особою
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

За ст. 514 ЦК України до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням
(стаття 516 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 518 ЦК України
боржник має право висувати проти
вимоги нового кредитора у зобов'язанні
заперечення, які він мав проти
первісного кредитора у зобов'язанні
заперечення, які він мав проти
первісного кредитора на момент
одержання письмового повідомлення про
заміну кредитора.

Відповідно до ст.4-3, ст. 33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності;
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач не надав жодних доказів ані
у суді першої інстанції, ані у суді
апеляційної інстанції в підтвердження
неотримання ним повідомлення про
заміну кредитора у зобов'язанні за
угодою № 13 від 06.11.2013 р.

Натомість, в матеріалах справи наявні
повідомлення від 06.11.2013р. про заміну
кредитора у зобов'язані, надіслання
якого відповідачу підтверджується
поштовою квитанцією від 25.11.2013 р. та
поштовим описом вкладення у цінний
лист від 25.11.2013 р. (а.с.22, 31).

Щодо тверджень відповідача, викладених
в апеляційній скарзі, стосовно
відсутності доказів цивільної
дієздатності ОСОБА_1 на вчинення дій
від імені третьої особи по справі
колегія суддів апеляційної інстанції
вважає за потрібне зазначити, що
відсутність доків дієздатності ОСОБА_1
не є підставою для несплати боргу,
оскільки третя особа - ТОВ "Технік
Енерджі" не заперечує укладення від її
імені договору купівлі-продажу товару
на умовах відстрочення платежу
№ПО/18-0022 від 30.04.2013р., визнала цей
договір шляхом прийняття часткової
оплати та укладання угоди № 13 від
06.11.2013р. про заміну кредитора. Зазначене
також підтверджується в листом третьої
особи від 18.02.2014р. Зазначені дії
свідчать про схвалення третьою особою
правочину згідно ч.2 ст. 241 ЦК України
(а.с.112).

Правомочність генерального директора
позивача на укладення угоди № 13 від
06.11.2013р. підтверджена протоколом
загальних зборів учасників ТОВ "Високі
аграрні технології" № 16/3-1 від 06.11.2013р.
(а.с.78).

Разом з тим, відповідач не заперечує
факту отримання товару. Відповідач,
всупереч вимогам ст.4-3, ст.33 ГПК України,
не надав жодного доказу в спростування
встановлених вище обставин укладення
договору, постачання товару часткової
оплати за нього.

Щодо тверджень відповідача стосовно
того, що до матеріалів справи позивачем
надано не оригінали документів, а їх
копії, колегія суддів зазначає, що це не
є підставою для ухилення від сплати
боргу, оскільки за ст. 36 ГПК України
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього.

Надані позивачем копії документів
посвідчені належним чином, перевірку
на відповідність оригіналам
засвідчено підписом представника
позивача Бонтлаб В. В. на документах,
повноваження на вчинення таких дій
надано представнику за довіреністю
позивача від 03.12.2013р. (а.с.37).

Крім того, відповідач не заперечує
відповідність цих копії оригіналам, та
ним не було надано ані до суду першої
інстанції, ані до суду апеляційної
інстанції доказів такої
невідповідності.

Відповідачем також не надано доказів
існування у нього заперечень проти
первісного кредитора у зобов'язанні,
які він мав на момент одержання
письмового повідомлення про заміну
кредитора, згідно з ч.1 ст.518 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що вимоги позивача про
стягнення 149600,00 грн. основного боргу
згідно договору купівлі-продажу товару
на умовах відстрочення платежу
№ПО/18-0022 від 30.04.2013р., 319,69 грн. пені, 737,75
грн. - 30 % річних, 74800,00 грн. - штрафу є
обґрунтованими.

В свою чергу, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо зменшення розміру
штрафу, оскільки відповідно п.3 ст.83 ГПК
України господарський суд має право,
приймаючи рішення, зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. При цьому
відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України визначено, що
суд має право зменшити розмір санкцій,
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

В п. 42 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
07.04.2008р. № 01-8/211 "Про деякі питання
практики застосування норм Цивільного
та Господарського кодексів України"
при застосуванні частини третьої
статті 551 ЦК України та статті 233 ГК
України слід мати на увазі, що поняття
"значно" та "надмірно" є оціночними і
мають конкретизуватися судом у кожному
конкретному випадку. При цьому слід
враховувати, що правила частини
третьої статті 551 ЦК України та статті
233 ГК України направлені на запобігання
збагаченню кредитора за рахунок
боржника, недопущення
заінтересованості кредитора у
порушенні зобов'язання боржником.

Враховуючи те, що відповідачем
частково здійснено оплату за
поставлений товар, що заявлений до
стягнення розмір штрафу - 74800,00 грн. є
надмірно великим, доказів понесення
збитків позивач суду не надав, а також з
метою запобігання збагаченню
кредитора за рахунок боржника;
керуючись ч. 2 ст. 233 ГК України, п. 3 ч. 1
ст. 83 ГПК України колегія суддів
апеляційної інстанції зазначає, що суд
першої інстанції дійшов правомірного
висновку щодо наявності обставин, які
дають підстави для зменшення розміру
штрафу на 50 % та стягнення з відповідача
37400,00 грн. штрафу. Дана сума, на думку
апеляційного суду, є достатньою мірою
відповідальності для відповідача за
порушення умов договору та несвоєчасну
оплату за поставлений товар.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів вважає, що твердження
відповідача, викладені ним в
апеляційній скарзі ґрунтуються на
припущеннях, не доведені належними
доказами, тоді як господарським судом
першої інстанції в повній мірі
з'ясовані та правильно оцінені
обставини у справі та ухвалене ним
рішення є законним та обґрунтованим, у
зв'язку з чим підстав для його
скасування та задоволення апеляційної
скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПП "Паритет" на
рішення господарського суду
Полтавської області від 03.03.2014 р. у
справі № 917/2491/13 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Полтавської області від 03.03.2014 р. у
справі № 917/2491/13 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 29.05.2014
р.

Головуючий суддя
Слободін М.М.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Гребенюк Н. В.