ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
УХВАЛА

25.06.14 Справа №
914/1539/14

м. Львів

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

Головуючого - судді
Кордюк Г.Т.

суддів:
Гриців В.М.

Якімець Г.Г.

розглянувши апеляційну скаргу
Управління капітального будівництва
Львівської міської ради № 05-448 від
20.06.2014 року

на рішення Господарського суду
Львівської області від 02.06.2014 року

у справі № 914/1539/14

за позовом: Прокурора Личаківського
району м. Львова в інтересах держави в
особі Державного проектного інституту
проектування комунального будівництва
"Львівдіпрокомунбуд", м. Львів

до відповідача: Управління
капітального будівництва Львівської
міської ради, м. Львів

про стягнення 360 842,14 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 02.06.2014 року у
справі № 914/1539/14 (суддя Манюк П.Т.)
позовні вимоги Прокурора
Личаківського району м. Львова в
інтересах держави в особі ДПІ ПКБ
"Львівдіпрокомунбуд" задоволено
частково: стягнуто з Управління
капітального будівництва Львівської
міської ради на користь Державного
проектного інституту проектування
комунального будівництва
"Львівдіпрокомунбуд» суму у розмірі 355
621, 19 грн., з них 324 918,00 грн. - основного
боргу, 3 792,19 грн. - 3% річних, 10 478,16 грн. -
втрат від інфляції, 16 432,84 грн. - пені. В
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Управлінням капітального будівництва
Львівської міської ради подано
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного господарського суду на
вищевказане рішення. Окрім цього, в
апеляційній скарзі апелянт просить
апеляційний господарський суд
відстрочити сплату судового збору за
подання апеляційної скарги по даній
справі до розгляду останньої по суті, у
зв'язку з важким матеріальним
становищем скаржника.

Стаття 8 Закону України «Про судовий
збір», передбачає, що враховуючи
майновий стан сторони, суд може своєю
ухвалою відстрочити або розстрочити
сплату судового збору на певний строк,
але не довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі.

Пунктом 3.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
року № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
визначено, що єдиною підставою для
вчинення господарським судом дій,
зазначених у статті 8 Закону України
"Про судовий збір", є врахування ним
майнового стану сторін. Особа, яка
заявляє відповідне клопотання, повинна
навести доводи і подати докази на
підтвердження того, що її майновий стан
перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею
судового збору у встановленому порядку
і розмірі.

При цьому, оскільки статтею 129
Конституції України як одну із засад
судочинства визначено рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом і судом, отже, в тому числі й
органів державної влади, то самі лише
обставини, пов'язані з фінансуванням
установи чи організації з Державного
бюджету України та відсутністю у ньому
коштів, призначених для сплати
судового збору, не можуть вважатися
підставою для звільнення від такої
сплати.

Господарський суд вправі вчинити дії,
про які йдеться у статті 8 Закону, і зі
своєї ініціативи з наведенням в ухвалі
відповідних мотивів.

Пунктом 12 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-06/1175/2011
від 25.08.2011 року «Щодо судового збору»
(із змінами і доповненнями) визначено,
що єдиною підставою для вчинення судом
дій зазначених у ст. 8 Закону України
«Про судовий збір» є врахування ним
майнового стану сторони. Обґрунтування
пов'язаних з цим обставин, які свідчать
про неможливість або утруднення в
здійсненні оплати судового збору у
встановлених законом розмірах і в
строки, покладається на заінтересовану
сторону.

Відповідно частини 1 ст. 33
Господарського процесуального
кодексу, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Як вбачається з апеляційної скарги,
апелянт на підтвердження важкого
матеріального становища подав довідку
про фінансовий стан від 19.06.2014 року №
05-450. Однак, колегія суддів вважає, що
дана довідка не може бути належним та
допустимим доказом, що підтверджує
важке матеріальне становище апелянта
та самі лише обставини, пов'язані з
фінансуванням установи чи організації
з Державного бюджету України і
відсутністю у ньому коштів,
призначених для сплати судового збору,
не можуть вважатися підставою для
відстрочення чи звільнення від такої
сплати.

Згідно із ч. 3 ст. 94 ГПК України до
апеляційної скарги додаються, зокрема,
докази сплати судового збору.

Згідно підпункту 4 пункту 2 частини 2
статті 4 Закону України «Про судовий
збір» за подання до господарського
суду апеляційної скарги на рішення
суду ставка судового збору становить 50
відсотків ставки, що підлягає сплаті
при поданні позовної заяви, а у разі
подання позовної заяви майнового
характеру - 50 відсотків ставки,
обчисленої виходячи з оспорюваної
суми.

Відповідно до п. 2.15 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 року № 7 «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України», Законом України «Про судовий
збір» передбачено сплату судового
збору з апеляційної та касаційної
скарг на рішення суду виходячи саме з
оспорюваної суми. При цьому
оспорюваною є та сума, із стягненням
якої не погоджується особа, що подає
скаргу.

Як вбачається з апеляційної скарги,
позивач оскаржує рішення місцевого
господарського суду повністю та
просить апеляційний господарський суд
скасувати рішенням господарського
суду Львівської області від 02.06.2014 року
у даній справі та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити.

Однак, колегія суддів звертає увагу
апелянта на те, що місцевим
господарським судом позовні вимоги
задоволено частково та стягнуто з
відповідача на користь позивача 355 621,19
грн.. В частині стягнення 5 220,95 грн. -
відмовлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення місцевого господарського суду
належало оскаржити в частині
задоволених позовних вимог (355 621,19 грн.)
та, відповідно, за подання апеляційної
скарги апелянт повинен сплатити 3 556,21
грн. (355 621,19 грн.* 2% / 50%).

Однак, в матеріалах апеляційної скарги
відсутні докази, що підтверджують
сплату судового збору у розмірі 3 556,21
грн. за подання апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ст. 97 ГПК України,
апеляційна скарга не приймається до
розгляду і повертається апеляційним
господарським судом, якщо до скарги не
додано документів, що підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Також, колегією суддів зазначає, що
відповідно до ст. 94 ГПК України до
скарги додаються докази надсилання
копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до абзацу 9 п. 4 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України» № 7
від 17.05.2011 року (із змінами і
доповненнями, в редакції від 23.03.2012 року
№ 3), треті особи користуються правами і
несуть обов'язки сторони у справі (за
деякими винятками щодо третіх осіб, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору); прокурор, який бере
участь у справі, несе обов'язки і
користується правами сторони (статті 26,
27, 29 ГПК України). Тому якщо до
апеляційної скарги не додано доказів
надіслання її копії третім особам,
прокурору, який бере участь у справі, то
така апеляційна скарга не приймається
до розгляду і повертається
господарським судом (пункт 2 частини
першої статті 97 ГПК України).

Як вбачається з поданої скаржником
апеляційної скарги, ним не дотримано
вимог ст. 94 ГПК України та не подано
належних доказів направлення копії
апеляційної скарги прокурору у справі.

Окрім цього, колегія суддів звертає
увагу апелянта на те, що відповідно до
ст. 93 ГПК України апеляційна скарга
подається на рішення місцевого
господарського суду протягом десяти
днів з дня його оголошення місцевим
господарським судом. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, яка подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, залишається без розгляду, якщо
апеляційний господарський суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для відновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Як вбачається з тексту рішення,
оскаржуване рішення від 02.06.2014 року,
виготовлене та підписано 06.06.2013 року.

Відповідач в апеляційній скарзі
зазначає, що оскаржуване рішення
відповідач отримав 20.06.2014 року. Таким
чином, відповідач вважає, що подавши
апеляційну скаргу 20.06.2014 року не
пропустив строк на її подання.

Однак, колегія суддів з такими доводами
апелянта погодитись не може, оскільки,
як чітко визначено у положеннях ст. 93
ГПК України, апеляційна скарга
подається на рішення місцевого
господарського суду протягом десяти
днів з дня його оголошення місцевим
господарським судом. Даний строк є
присічним та може бути відновлений у
випадку подання апелянтом клопотання
про його відновлення. А тому, подана
скаржником 20.06.2014 року апеляційна
скарга з пропуском строку для
оскарження рішення місцевого
господарського суду.

Відповідно до п. 4 ст. 97 ГПК України,
апеляційна скарга не приймається до
розгляду і повертається апеляційним
господарським судом, якщо скаргу
подано після закінчення строку,
встановленого для її подання, без
клопотання про поновлення цього строку
або таке клопотання відхилено.
Аналогічні вимоги містяться і у п. 6
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування розділу
XII Господарського процесуального
кодексу України» №7 від 17.05.2011 року (із
змінами і доповненнями).

Оскільки в спірному випадку апеляційну
скаргу подано з пропуском
передбаченого частиною першою статті 93
ГПК строку, то її подання без
клопотання про відновлення
відповідного строку є підставою для
повернення згідно з пунктом 4 частини
першої статті 97 ГПК України.

Відповідно до п.п. 2-4 ч. 1 ст. 97 ГПК
України, апеляційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
апеляційним господарським судом, якщо
до скарги не додано доказів надсилання
її копії іншій стороні (сторонам),
документів, що підтверджують сплату
судового збору у встановлених порядку
і розмірі та скаргу подано після
закінчення строку, встановленого для
її подання, без клопотання про
поновлення цього строку або таке
клопотання відхилено.

За викладених обставин та приймаючи до
уваги невідповідність апеляційної
скарги вимогам розділу ХІІ ГПК України,
суд вважає за необхідне повернути її
скаржнику для дооформлення у
відповідності до приписів чинного
законодавства.

Керуючись ст. 8 Закону України «Про
судовий збір» та ст.ст. 93, 94, п.п. 2-4 ч. 1 ст.
97 ГПК України, апеляційний
господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. У клопотанні Управління
капітального будівництва Львівської
міської ради про відстрочення сплати
судового збору за подання апеляційної
скарги на рішення господарського суду
Львівської області від 02.06.2014 року -
відмовити.

2. Апеляційну скаргу Управлінням
капітального будівництва Львівської
міської ради з додатками на 4 арк.,
повернути скаржнику.

Головуючий суддя
Кордюк Г.Т.

Суддя
Гриців В.М.

Суддя
Якімець Г.Г.