ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2014 р.Справа № 4/52-10-1797Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

суддів: Мацюри П.Ф., Ліпчанської Н.В.

(Склад колегії суддів згідно
розпорядження. голови суду № 1011 від
25.05.2014р. )

При секретарі судового засідання:
Стеблиненко В.С.

За участю представників сторін:

Від ПАТ "Укртранснафта" в особі філії
"Південні магістральні нафтопроводи" -
Ільницька О.С., за довіреністю № 78 від
20.12.2013р.

Інші представники сторін в судове
засідання не з'явились. Про час, дату та
місце його проведення повідомлені
належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області

на ухвалу господарського суду Одеської
області від 14.04.2014р.

по справі № 4/52-10-1797

за скаргою Публічного акціонерного
товариства "Укртранснафта" в особі
філії "Південні магістральні
нафтопроводи" на дії Відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області в порядку ст.121-2 ГПК
України

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНФОКС"

до Публічного акціонерного товариства
"Укртранснафта" в особі філії "Південні
магістральні нафтопроводи"

про стягнення 71 849 160,88 грн.

Відповідно до ст.ст.44, 811 ГПК України
здійснювалась фіксація судового
процесу технічними засобами.

Встановила:

У грудні 2011 року головним державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби Мазуром Г.І. винесено постанову,
якою стягнуто з ВАТ „Укртранснафта" в
особі філії „Південні магістральні
нафтопроводи" виконавчий збір у
розмірі 7 695 178,79 грн. у зв'язку з
невиконанням у встановлений державним
виконавцем строк наказу
господарського суду Одеської області
від 05.05.2011р. № 4/52-10-1797.

У листопаді 2013 року головним державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Козюком О.М. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження №
40692489 з виконання названої вище
постанови про стягнення виконавчого
збору.

У грудні 2013 року Публічне акціонерне
товариство „Укртранснафта" в особі
філії „Південні магістральні
нафтопроводи" звернулось до
господарського суду Одеської області
зі скаргою, в якій просило з
урахуванням уточнень до скарги, на
підставі ст.121-2 ГПК України визнати дії
Відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області щодо відкриття
виконавчого провадження 12.11.2013р. ВП №
40692489 неправомірними; визнати такою, що
не підлягає виконанню, постанову
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби від 05.12.201
р. б/н про стягнення виконавчого збору.

Скарга обґрунтована, зокрема, тим, що
постанова про стягнення виконавчого
збору не містить всіх необхідних
реквізитів виконавчого документа, а
також пропуском встановленого законом
строку пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 14.04.2014р.
(головуючий суддя Лічман Л.В., суддя
Демешин О.А., Літвінов С.В.) скаргу ПАТ
„Укртранснафта" в особі філії
„Південні магістральні нафтопроводи"
з урахуванням заяви на дії Відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області в порядку ст.121-2 ГПК
України задоволено частково; визнано
дії Відділу примусового виконання
рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
щодо відкриття виконавчого
провадження 12.11.2013 р. ВП № 40692489
неправомірними. В задоволенні решти
скарги відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про неправомірність дій державного
виконавця щодо відкриття виконавчого
провадження № 40692489 виходячи із того, що
він повинен був відмовити у відкритті
виконавчого провадження згідно з п.6 ч.1
ст.26 Закону України „Про виконавче
провадження", оскільки в постанові про
стягнення виконавчого збору від
05.11.2011р. відсутні обов'язкові реквізити
виконавчого документа, передбачені
ст.18 Закону України „Про виконавче
провадження".

Суд відмовив в частині визнання
постанови Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби від 05.12.2011р. б/н т про стягнення
виконавчого збору такою, що не підлягає
виконанню з мотивів обрання ПАТ
„Укртранснафта" невірного способу
захисту порушеного права.

Не погодившись із вказаною
ухвалою, Відділ примусового виконання
рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
звернувся з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
просить ухвалу господарського суду
Одеської області від 14.04.2014р. скасувати
та постановити нове рішення, яким у
задоволенні скарги відмовити у повному
обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну
скаргу сторона посилається на те, що
Відділ примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області не є належним
відповідачем у справі, оскільки не
являється органом Державної
виконавчої служби. Крім того, апелянт
зазначає, що постанова про стягнення
виконавчого збору належить до видів
відповідальності за невиконання
рішення . Виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
визначений для самостійного виконання.
Постанова від 05.11.2011р. направлена
боржнику, не виконана та не оскаржена.
Зазначена постанова вже знаходилась на
виконанні у виконавчої служби в складі
виконавчого провадження по виконанню
наказу господарського суду № 4/52-10-1797.
Внаслідок повернення наказу до
стягувача виконання постанови про
стягнення виконавчого збору виділено
в окреме провадження. Постановою
відділу примусового виконання рішень
Державної служби України про
повернення виконавчого документу
стягувачеві від 07.10.2013р. зазначено про
направлення постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору від 21.08.2012р.
ВП № 31408850 на виконання до відповідного
органу Державної виконавчої служби
України.

Більш детальніше доводи викладені у
скарзі.

Відзив на апеляційну скаргу не
надходив.

Представники Відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
та ТОВ "ІНФОКС" у судове засідання
призначене на 26 червня 2014 року не
з'явились, не скористались наданим їм
ст. 22 ГПК України правом та повноважних
представників не направили.

Сторони про дату, час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином. Причини неявки повноважних
представників суду не відомі.

Апеляційною інстанцією також
враховано, що явка представників
сторін не визнавалась судом
обов'язковою.

Відповідно до приписів п. 2
інформаційного листа Вищого
господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140
„Про деякі питання запобігання
зловживанню процесуальними правами у
господарському судочинстві" особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. У випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про
достатність у матеріалах справи
документальних доказів для вирішення
спору по суті за відсутності
зазначених представників сторін.

Заслухавши пояснення
представника ПАТ "Укртранснафта",
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши наявні матеріали справи на
предмет їх юридичної оцінки
господарським судом Одеської області,
проаналізувавши застосування норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла наступників
висновків.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Судовою колегією встановлено, що 25.08.2011
р. головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
прийнято постанову № ВП 288037 про
відкриття виконавчого провадження за
наказом № 4/52-10-1797 від 05.05.2011 р., у якої
боржника повідомлено про строк
добровільного виконання та
попереджено про наслідки невиконання
наказу суду у добровільному порядку у
вигляді примусового виконання із
стягненням з боржника виконавчого
збору ( а.с. 113)

Постановою від 05.12. 2011 р. № ВП 28803756 з
боржника стягнуто 7 695 178, 79 грн.
виконавчого збору у зв'язку з
невиконанням у 7 денний термін наказу №
4/52-10-1797 від 05.05.2011 р (а.с.115).

Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України № ВП 28803756 від 07.10.2013 р.
наказ № 4/52-10-1797 від 05.05.2011 р. повернутий
стягувачу. (а.с.118, 145)

У постанові головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України № ВП 28803756 від 07.10.2013 р.
наказ № 4/52-10-1797 від 05.05.2011 р. про
повернення виконавчого документу, що
міститься на а.с. 147 додатково визначено
пункт 3, а саме, постанову про стягнення
з боржника виконавчого збору від 21.08.2012
ВП № 31408850 направити на виконання до
відповідного органу Державної
виконавчої служби.

Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеської області
від 12.11.2013р. за № ВП 40692489 відкрите
виконавче провадження по стягненню
виконавчого збору на підставі
постанови від 05.12.2011р.

Дії виконавчої служби по винесенню
зазначеної постанови і є предметом
оскарження у даній справі.

Вирішуючи питання щодо правомірності
дій державної виконавчої служби судова
колегія звертає увагу на наступне.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування. їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. При вчиненні
виконавчих дій державний виконавець
повинен керуватись Законом України
«Про виконавче провадження» та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до п.7 ч.2 ст.17 Закону України
„Про виконавче провадження" від 21.04.1999
р. № 606-XIV підлягають виконанню
державною виконавчою службою
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу.

Статтею 18 Закону України „Про
виконавче провадження" в редакції,
чинній на момент винесення постанови
про стягнення виконавчого збору, у
виконавчому документі зазначаються: 1)
назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові за наявності) (для фізичних
осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за наявності (для
юридичних осіб), індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника за наявності (для фізичних
осіб-платників податків), а також інші
дані, якщо вони відомі суду чи іншому
органу, що видав виконавчий документ,
які ідентифікують стягувача та
боржника чи можуть сприяти примусовому
виконанню, зокрема, дата народження
боржника та його місце роботи (для
фізичних осіб), місцезнаходження майна
боржника, рахунки стягувача та
боржника тощо; 4) резолютивна частина
рішення; 5) дата набрання законної
(юридичної) сили рішенням; 6) строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання.

Таким чином, незважаючи на особливий
статус постанови про стягнення
виконавчого збору, вона повинна
відповідати вимогам ст. 18 Закону
України „Про виконавче провадження"

За правилами п.6 ч.1 ст.26 Закону України
„Про виконавче провадження" державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим ст.18 цього
закону.

Зі змісту постанови про
стягнення виконавчого збору від
05.11.2011р. вбачається, що в ній відсутні
обов'язкові реквізити виконавчого
документа: повне найменування
боржника; будь-яка інформація про
стягувача; строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

У зазначеної постанові боржником є ВАТ
"Укртранснафта" в особі філії "Південні
магістральні нафтопроводи", а фактично
найменування боржника - Публічне
акціонерне товариство "Укртранснафта"
в особі філії "Південні магістральні
нафтопроводи".

Також, у постанові не зазначено рахунок
стягувача, на який повинно
перераховувати виконавчий збір.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції відносно того, що державний
виконавець повинен був відмовити у
відкритті виконавчого провадження
згідно п.6 ч.1 ст.26 Закону України „Про
виконавче провадження", оскільки
постанова про стягнення виконавчого
збору від 05.11.2011 р. не відповідає
приписам ст.18 Закону України „Про
виконавче провадження".

Крім того, при поверненні виконавчого
документу стягувачу за наказом №
4/52-10-1797 від 05.05.2011р. постановою від
07.10.2013р. зазначено про направлення на
виконання до відповідного органу
Державної виконавчої служби постанови
про стягнення з боржника виконавчого
збору від 21.08.2012р. ВП № 31408850.

Матеріали справи містять постанову про
стягнення з боржника 7 695 178, 79 грн.
виконавчого збору у зв'язку з
невиконанням у 7 денний термін наказу №
4/52-10-1797 від 05.05.2011 р від 05.12.2011р. № ВП 28803756
(а.с.115).

Таким чином, сукупність встановлених
помилок та суперечливостей
унеможливлює відкриття виконавчого
провадження по стягненню виконавчого
збору, та дає право для висновку про
неправомірність дій державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеської області
від 12.11.2013р. при прийнятті постанови за
№ ВП 40692489 про відкриття виконавчого
провадження по стягненню виконавчого
збору на підставі постанови від
05.12.2011р.

Відносно інших вимог скарги боржника
судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції про
обрання скаржником невірного способу
захисту його права шляхом визнання
постанови від 05.12.2011р. такої що не
підлягає виконанню, тому що норма
статті 117 ГПК України розповсюджується
лише на накази господарського суду та
не стосується інших виконавчих
документів.

Доводи апеляційної скарги що Відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ в Одеської області не є
органом державної виконавчої служби
в якості самостійного органу ДВС та не
може бути відповідачем у справі не
приймаються до уваги на підставі
такого.

У даному судовому процесі не
розглядається справа позовного
провадження, відповідачем у якої є
юридична особа орган ДВС, а
розглядається скарга на дії ДВС
відповідно до вимог ст. 121-2 ГПК України.

Відповідно до частині 2 ст.82 Закону
України „ Про виконавче провадження"
боржник має право оскаржувати
рішення,дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби виключно в судовому порядку.

Закон України „Про виконавче
провадження" та Господарський
процесуальний кодекс не передбачає
надання Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби ГУЮ в Одеської
області статусу відповідача, оскільки
відповідно до вимог п.9.3 Пленуму Вищого
господарського суду від 17 жовтня 2012 р.
№9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" виконання
рішення, ухвали, постанови
господарського суду є невід'ємною
частиною судового процесу, тому
господарські суди не повинні
порушувати нове провадження за
скаргою на дії чи бездіяльність
органів державної виконавчої служби.

З огляду на викладене, судова колегія
апеляційної інстанції, не вбачає
підстав щодо зміни або скасування
оскаржуваної ухвали, яка прийнята з
правильним та повним встановленням
обставин справи з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому не приймаються
судовою колегією до уваги.

За таких обставин апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а ухвала суду
залишається без змін.

Керуючись ст. 99, 101, 103 п.1, 105, 106 ГПК
України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області -
залишити без задоволення

Ухвалу господарського суду Одеської
області від 14.04.2014р. по справі № 4/52-10-1797 -
залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст.105 ГПК
України набирає законної сили з дня її
прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано
26.06.2014р.

Головуючий суддя
В.А. Лисенко

Суддя
П.Ф. Мацюра

Суддя
Н.В. Ліпчанська