ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.
справа №
911/1607/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Яреми В.А., розглянувши
матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Європейський страховий
альянс», м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
Київська обл., м. Буча

про стягнення 11 870,94 гривень

за участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: ОСОБА_1 (особисто)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.04.2014 Приватне акціонерне товариство
«Європейський страховий альянс»
(далі-ПАТ «Європейський страховий
альянс»/позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (далі-ФОП ОСОБА_1/відповідач) про
стягнення 11 870,94 грн. страхового
відшкодування в порядку регресу.

У відповідності до наданих суду
пояснень, відповідач позов не визнав з
огляду на його необґрунтованість.

Ухвалою господарського Київської
області від 05.05.2014 порушено провадження
у справі №911/1607/14 та призначено справу
до розгляду на 20.05.2014.

Ухвалами господарського суду
Київської області від 20.05.2014 та 03.06.2014
розгляд даної справи відкладався на
03.06.2014 та 17.06.2014 відповідно.

Крім того, ухвалю господарського суду
Київської області від 03.06.2014 клопотання
позивача про витребування доказів
задоволено та витребувано від
Ірпінського міського центру
зайнятості інформацію про перебування
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у трудових
відносинах з відповідачем станом на
03.03.2013.

17.06.2013 через канцелярію господарського
суду Київської області від позивача
надійшло клопотання про здійснення
розгляду даної справи без участі
представника останнього. Зазначене
клопотання судом задоволено.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення відповідача та представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

28.01.2013 між ПАТ «Європейський страховий
альянс» (далі-страховик) та ТОВ
«Авіадинаміка» (далі-страхувальник)
було укладено договір страхування
автотранспортних засобів №1037483
(далі-договір), відповідно до якого було
застраховано автомобіль «Mercedes Benz
Sprinter», державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 (далі-автомобіль «Mercedes Benz Sprinter»).

03.03.2013 на 241 КМ а/д М-02 сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Mercedes Benz Sprinter», під
керуванням ОСОБА_3 та автомобіля
«Daimler-Chrysler», державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

У відповідності до постанови
Коростишівського районного суду від
22.04.2013 у справі №280/564/13-п, винним у
зазначеному ДТП визнано ОСОБА_2

На виконання умов договору, відповідно
до страхового акта №377/13/50/ТР25/00/2
протягом квітня-липня 2013 року
позивачем, як страховиком, було
виплачено 61 360,94 грн. страхового
відшкодування, що підтверджується
платіжними дорученнями №191 від 18.06.2013,
№2590 від 17.05.2013, №130 від 30.04.2013, №171 від
30.05.2013, б/н від 05.07.2013, №121 від 26.04.2013.
Копії зазначених документів містяться
в матеріалах справи.

Як зазначає позивач, враховуючи, що на
момент ДТП транспортний засіб
«Daimler-Chrysler», який знаходився під
керуванням ОСОБА_2, був забезпечений
ПАТ «АСК «Інго» за полісом №АВ/6673120,
останнім було виплачено позивачу в
порядку регресу 49 490,00 грн. страхового
відшкодування в межах передбаченого
полісом ліміту (50 000,00 грн.) та за
вирахуванням встановленої франшизи
(510,00 грн.).

З огляду на те, що вартість
відновлювального ремонту
забезпеченого позивачем
транспортного засобу, у відповідності
до страхового акта №377/13/50/ТР25/00/2,
становить 61 360,94 грн., у той час, як на
момент ДТП (03.03.2013) ОСОБА_2 перебував у
трудових відносинах з відповідачем,
04.09.2013 позивачем було надіслано
відповідачу лист №2301/8 про виплату 11
870,94 грн. решти сплаченого ПрАТ
«Європейський страховий альянс»
страхового відшкодування в порядку
регресу.

Посилаючись на те, що на зазначений
лист відповідач не відповів, суму
страхового відшкодування не виплатив,
позивач просить суд стягнути з
відповідача 11 870,94 грн. страхового
відшкодування з підстав статей 1172, 1187
Цивільного кодексу України, що полягає
у різниці між розміром виплаченого
ПрАТ «Європейський страховий альянс»
страхового відшкодування та сумою
коштів, відшкодованою ПАТ «АСК «Інго»,
як страховиком відповідача.

Відповідач, заперечуючи проти позову
посилався на відсутність у відповідача
трудових відносин з винною у скоєнні
ДТП 03.03.2013 особою - ОСОБА_2, а відтак
відсутність обов'язку по відшкодуванню
шкоди (виплаті страхового
відшкодування в порядку регресу) в
порядку ст. 1172 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши пояснення
відповідача та представника позивача,
суд встановив, що заявлена позовна
вимога задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

У відповідності до статей 979, 993, 1191
Цивільного кодексу України та статей 16,
27 Закону України «Про страхування», за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

До страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

За таких обставин, оскільки позивач, на
виконання умов полісу, здійснив
виплату 2 841,10 грн. страхового
відшкодування до нього, в силу приписів
ст. 27 Закону України «Про страхування»
та ст. 1191 ЦК України, перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдані збитки,
тобто до винуватця ДТП.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
12.03.2012р. у справі №3-12гс12.

Разом з тим, посилаючись на те, що
ОСОБА_2 з вини якого сталася
дорожньо-транспортна пригода, на
момент ДТП перебував з відповідачем у
трудових відносинах, саме відповідач,
як володілець джерела підвищеної
небезпеки - автомобіля «Daimler-Chrysler» та
роботодавець особи винної у вчиненні
ДТП, зобов'язаний в порядку регресу
сплатити позивачу 11 870,94 грн.
компенсації страхового відшкодування
з підстав ст. 1172 ЦК України.

Приписами статей 1187, 1172 ЦК України
встановлено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Водночас, п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» №6
від 27.03.1992 передбачено, що
відповідальність юридичної особи
настає лише у випадках, коли особа, з
вини якої заподіяна шкода, знаходиться
з даною організацією в трудових
відносинах, і шкода, заподіяна нею у
зв'язку з виконанням трудових
(службових) обов'язків, незалежно від
того, постійним, сезонним, тимчасовим
за трудовим договором чи на інших
умовах вона була працівником цієї
організації.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
унормовано, що кожна сторона повинна
довести ті обставини справи, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Водночас, у відповідності до листа
Ірпінського міського центру
зайнятості №338/05/010-13 від 10.06.2014,
наданого на вимогу ухвали
господарського суду Київської області
від 03.06.2014, громадянин ОСОБА_2 станом на
03.03.2013 у трудових відносинах з ФОП
ОСОБА_1 (відповідачем) не перебував, що
свідчить про необґрунтованість
посилань позивача на те, що відповідач,
як роботодавець ОСОБА_2, є особою, за
рахунок якої підлягає задоволенню
набуте позивачем право зворотної
вимоги (регресу) у розумінні ст. 1172 ЦК
України.

Відтак, беручи до уваги наведені
нормативні приписи, а також враховуючи
недоведеність позивачем факту
перебування особи, винної у ДТП, у
трудових відносинах з відповідачем,
наявність якого породжує зобов'язання
по виплаті відповідачем, як
роботодавцем, страхового
відшкодування за шкоду заподіяну її
працівником в порядку ст. 1172 ЦК України,
суд дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення вимоги
позивача про стягнення з відповідача 11
870,94 грн. страхового відшкодування в
порядку регресу з підстав статей 1172, 1187
ЦК України.

Витрати по сплаті судового збору, у
відповідності до статті 49 ГПК України,
у зв'язку з відмовою у задоволенні
позовних вимоги покладаються судом на
позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124
Конституції України, ст. ст. 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, ст. ст. 979, 993, 1172, 1187, 1191
Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання, і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 23.06.2014

Суддя

В.А. Ярема