ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78, 42-06-22, 32-11-36
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 р.
Справа № 923/384/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Нікітенка С.В. при
секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Кіровоградгідроспецбуд", м.
Кіровоград

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Херсонська
виробничо-будівельна

компанія", м. Херсон

про стягнення 169927,35 грн.

За зустрічним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Херсонська виробничо-будівельна
компанія", м. Херсон,

до публічного акціонерного товариства
"Кіровоградгідроспецбуд", м.
Кіровоград,

про визнання недійсним договору.

За участю представників сторін:

від позивача (позивач за первісним
позовом/відповідач за зустрічним
позовом): не прибув;

від відповідача (відповідач за
первісним позовом/позивач за
зустрічним позовом): не прибув.

Суть спору: Публічне акціонерне
товариство "Кіровоградгідроспецбуд"
(позивач) звернулось до суду з позовом,
в якому просить стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
"Херсонська виробничо-будівельна
компанія" (відповідач) заборгованість у
розмірі 171206,24 грн., з якої: 162396,33 грн. -
сума основного боргу, 3083,77 грн. - сума
інфляційних втрат та 5726,14 грн. - сума 3 %
річних. Судові витрати по справі
позивач просить суд покласти на
відповідача.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує посиланнями на умови
договору надання послуг
автотранспорту та механізмів № 6/06-11
від 24.06.2011р., положення ст. 218 ГК України
та положення ст.ст. 16, 525, 526, 549, 610, 612, 625 ЦК
України.

6 травня 2014 року відповідач
заявив зустрічний позов, в якому
просить визнати недійсним договір
надання послуг автотранспорту та
механізмів № 6/06-11 від 24.06.2011р.,
укладений між ТОВ "Херсонська
виробничо-будівельна компанія" та ПАТ
"Кіровоградгідроспецбуд".

Позовні вимоги за зустрічним
позовом мотивовані тими обставинами,
що зміст договору № 6/06-11 від 24.06.2011р.
суперечить законодавству України.

Ухвалою суду від 06.05.2014р. прийнято
до розгляду сумісно з первісним
позовом у справі № 923/384/14 зустрічну
позовну заяву ПАТ
"Кіровоградгідроспецбуд" до ТОВ
"Херсонська виробничо-будівельна
компанія" про визнання недійсним
договору надання послуг
автотранспорту та механізмів № 6/06-11
від 24.06.2011р.

Ухвалою суду від 22.05.2014р. суд, на
підставі ч.3 ст. 69 ГПК України продовжив
строк вирішення спору по справі №923/384/14
на п'ятнадцять днів - до 10.06.2014 року.

23 травня 2014 року до суду від позивача за
первісним позовом надійшов відзив на
зустрічну позовну заяву.

У даному відзиві ТОВ "Херсонська
виробничо-будівельна компанія" просить
суд відмовити у задоволенні
зустрічного позову, у зв'язку із
безпідставністю заявлених позовних
вимог. Даний відзив з додатком суд
прийняв до розгляду та долучив до
матеріалів справи (т.2 а.с. 39-44).

У зв'язку із клопотанням
відповідача суд, ухвалою від 10.06.2014р.
продовжив строк вирішення спору по
справі № 923/384/14 на п'ятнадцять днів - до
25.06.2014р., та відклав розгляд справи на
19.06.2014р.

18 червня 2014 року до суду від
позивача за первісним позовом в
порядку ст. 22 ГПК України надійшло
клопотання, в якому позивач не
зазначаючи підстав зменшує свої
позовні вимоги, а саме: суму основного
боргу зменшено до 161186,33 грн., суму
інфляційних втрат зменшено до 3057,55 грн.,
суму 3% річних зменшено до 5683,47 грн.
Всього позивач просить стягнути з
відповідача суму заборгованості у
розмірі 169927,35 грн.

Враховуючи процесуальне право
позивача до прийняття рішення по
справі зменшити розмір позовних вимог
шляхом подачі письмової заяви, суд
приймає клопотання позивача до
розгляду та задовольняє його, після
чого ціна первісного позову становить
169927,35 грн.

Позивач за первісним
позовом/відповідач за зустрічним
позовом у судове засідання 19.06.2014р. не
прибув, про причини неявки суд не
повідомив, не зважаючи на ті обставини,
що він належним чином був повідомлений
про день, час та місце розгляду справи.

Суд також звертає увагу, що у
жодне із п'яти судове засідання позивач
за первісним позовом/відповідач за
зустрічним позовом або уповноважений
його представник не прибув, лише
направляв клопотання про розгляд
справи без участі представника
позивача, за наявними в справі
матеріалами.

Відповідач за первісним
позовом/позивач за зустрічним позовом
у судове засідання 19.06.2014р. не прибув,
про причини неявки суд не повідомив, не
зважаючи на ті обставини, що його
представник - Сонько В.В. у судовому
засіданні 10.06.2014р. був повідомлений про
день, час та місце розгляду справи. Крім
того, ухвала суду від 10.06.2014р. була
додатково направлена судом на адресу
ТОВ "Херсонська виробничо-будівельна
компанія".

Відповідно до ст. 77 ГПК України,
неявка представника сторони у судове
засідання може бути підставою для
відкладення розгляду справи, коли з-за
такої неявки неможливо розглянути
певну справу.

У пункті 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» № 18
від 26.12.2011 року зазначено, що у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Також, відповідно до приписів пункту 2
інформаційного листа Вищого
господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140
„Про деякі питання запобігання
зловживанню процесуальними правами у
господарському судочинстві" особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. У випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Крім того, явка представників
сторін не визнавалась судом
обов'язковою.

Таким чином, неявка 19.06.2014р. у
судове засідання представників сторін
не унеможливлює розгляд справи №923/384/14,
не є підставою для відкладення її
розгляду.

За таких обставин, справа
розглядається без участі
представників сторін, за наявними в ній
матеріалами, яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Предметом первісного позову, з
урахуванням клопотання позивача про
зменшення розміру позовних вимог, є
вимога позивача про стягнення з
відповідача суми заборгованості у
розмірі 169927,35 грн., з якої: 161186,33 грн. -
сума основного боргу, 3057,55 грн. - сума
інфляційних втрат та 5683,47 грн. - сума 3 %
річних.

Матеріали справи свідчать, що
24.06.2011р. між ТОВ "Херсонська
виробничо-будівельна компанія"
(замовник) та ПАТ
"Кіровоградпдроспецбуд" (виконавець)
було укладено договір надання послуг
автотранспорту та механізмів № 6/06-11
(надалі - договір).

Відповідно до умов п.1.1. договору
виконавець зобов'язався надати послуги
автотранспортом та механізмами по
заявці замовника, а замовник
зобов'язався своєчасно та у повному
обсязі оплачувати наданні послуги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 901 ЦК
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Враховуючи предмет договору
№6/06-11 від 24.06.2011р., суд дійшов висновку,
що за своєю правовою природою даний
договір є договором про надання послуг.

Пунктом 7.1. договору сторони
встановили, що цей договір вступає в
силу з моменту його підписання та діє
до 31.12.2011р.

В обґрунтування позовних вимог
позивач за первісним позовом
посилається на ті обставини, що він на
виконання умов договору у період з
01.05.2012р. по 27.12.2012р. виконав роботи, тобто
надав відповідачу послуги на загальну
суму 244551,35 грн., що підтверджується
документальними доказами, а саме:
податкові накладні, акти
здачі-приймання робіт, рахунки фактури,
шляхові листи та товаро-транспортні
накладні (т.1 а.с. 36-224).

Позивач зазначає, що у
встановлені договором терміни
відповідач повністю не розрахувався,
внаслідок чого склалася
заборгованість у розмірі 161186,33 грн..

5 лютого 2014 року позивачем було
направлено відповідачу претензію № 40 з
вимогою сплатити суму заборгованості
за договором у добровільному порядку.
Зазначена претензія залишена
відповідачем без відповіді та
реагування.

У зв'язку із невиконанням
відповідачем умов договору № 6/06-11 від
24.06.2011р. в частині розрахунків за надані
послуги, позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача з
урахуванням клопотання про зменшення
розміру позовних вимог, суми
заборгованості у розмірі 169927,35 грн.

Таким чином, виник спір, який
підлягає вирішенню у судовому порядку.

Заперечуючи проти позовних вимог
позивача, відповідачем заявлено
зустрічний позов про визнання
недійсним договору надання послуг
автотранспорту та механізмів № 6/06-11
від 24.06.2011р., укладений між ТОВ
"Херсонська виробничо-будівельна
компанія" та ПАТ
"Кіровоградгідроспецбуд".

В якості підстав недійсності
договору 6/06-11 від 24.06.2011р. позивач за
зустрічним позовом посилається на ті
обставини, що зміст договору
суперечить чинному законодавству
України, а отже, відповідно до ст.ст. 153,
203, 215, 227 ЦК України повинен бути
визнаний судом недійсним.

Розгляд справи здійснюється за
наявними в ній матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, дійшов
висновку, що позовні вимоги за
первісним позовом не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

По первісному позову.

Згідно з ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в
статті 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 42 ГК України зазначає, що
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Як встановлено судом під час розгляду
даної справи, договір надання послуг
автотранспорту та механізмів № 6/06-11
24.06.2011р. є підставою для виникнення у
сторін за цим договором господарських
зобов'язань.

В обґрунтування позовних вимог
щодо факту надання відповідачу послуг
за договором № 6/06-11 від 24.06.2011р., у
період з 01.05.2012р. по 27.12.2012р, позивачем
додано до матеріалів позовної заяви
документальні докази, а саме: податкові
накладні, акти здачі-приймання робіт,
рахунки фактури, шляхові листи та
товаро-транспортні накладні (т.1 а.с.
36-224).

Проте, умови договору в частині
строку дії договору свідчать, що даний
договір діє лише до 31.12.2011р. (п. 7.1.
договору).

З викладеного слідує, що
посилання позивача на договір № 6/06-11
від 24.06.2011р., на виконання умов якого у
період з 01.05.2012р. по 27.12.2012р. позивачем
були надані послуги відповідачу на
загальну суму 244551,35 грн., є
безпідставними та необґрунтованими,
оскільки договір діяв лише до 31.12.2011р.

Крім того, статтею 1 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
унормовано, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Суд звертає увагу, що у наданих
позивачем податкових накладних,
містяться відомості на виконання умов
якого договору позивачем у період з
01.05.2012р. по 27.12.2012р. надавались
відповідачу послуги - "договір про
надання послуг від 03.01.2012р. №1-01-12" .

Таким чином, наявні у справі докази
свідчать, що у період з 01.05.2012р. по
27.12.2012р. позивачем надавались
відповідачу послуги зовсім за іншим
договором, ніж за тим, на який позивач
посилається в обґрунтування своїх
вимог.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що позивачем не надано
суду належних і допустимих доказів, які
б підтверджували, що у період строку
дії договору № 6/06-11 від 24.06.2011р. та на
виконання умов цього договору, позивач
у період з 01.05.2012р. по 27.12.2012р. надав
відповідачу послуги на загальну суму
244551,35 грн., а відповідач лише частково
розрахувався, внаслідок чого
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 161186,33 грн.

Проаналізувавши позовні вимоги з
документальними доказами наданими в їх
обґрунтування, суд дійшов висновку, що
первісний позов за обраним способом
захисту та заявленим предметом
задоволенню не підлягає.

Одночасно суд роз'яснює, що
позивач не позбавлений права
звернутися до суду про стягнення з
відповідача суми заборгованості, при
цьому вірно визначивши докази, що
підтверджують позов.

По зустрічному позову.

В якості підстав недійсності
договору 6/06-11 від 24.06.2011р. позивач за
зустрічним позовом посилається на ті
обставини, що договір № 6/06-11 від 24.06.2011р.
поєднав у собі дві угоди, які
регулюються різними нормами
матеріального права. Так, це договір
щодо перевезення вантажів, вимоги до
якого передбачені положеннями глави 64
Цивільного кодексу України
"Перевезення" з урахуванням глави 32
Господарського кодексу України
"Правове регулювання перевезення
вантажів" та договір підряду та глава
вимоги до якого передбачені
положеннями глави 61 Цивільного кодексу
України "Підряд". Одним з істотних умов
договору підряду є: ціна договору,
складання кошторису, наявність
ліцензії на виконання певних робіт,
обсяг робіт, строк виконання робіт.
Зважаючи на умови договору, істотні
умови договору підряду не були
належним чином в ньому відображені.
Зміст договору суперечить
законодавству України, а отже,
відповідно до ст.ст. 153, 203, 215, 227 ЦК
України повинен бути визнаний судом
недійсним.

У відповідності до ст. 33 ГПК
України, власне на сторону покладено
обов'язок доведення тих обставин, на
підставі яких ґрунтуються позовні
вимоги або заперечення.

Відповідно до положень ст. 43 ГПК
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили.

Посилання ТОВ "Херсонська
виробничо-будівельна компанія" в
обґрунтування зустрічного позову на ті
обставини, що одним із істотних умов
договору підряду є - ціна договору,
складання кошторису, наявність
ліцензії на виконання певних робіт,
обсяг робіт, строк виконання робіт, а
тому зміст договору №6/06-11 від 24.06.2011р.
суперечить законодавству України,
оскільки в ньому відсутні істотні
умови, які зазначаються у договорі
підряду, є безпідставними та
необґрунтованими. Як було вже
вищезазначеною судом, договір №6/06-11
від 24.06.2011р. за своєю правовою природою
є договором про надання послуг, а тому
до нього не можна застосовувати
приписи статей ЦК України, які
регулюють порядок укладання договорів
підряду.

Отже, з огляду на вищенаведене,
вимоги зустрічного позову задоволенню
не підлягають.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для
справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
заявлені за первісним та зустрічним
позовом вимоги документально не
підтверджені, а отже такі, що не
підлягають задоволенню.

Позивачем за первісним позовом
при подачі до суду позовної заяви,
платіжним дорученням № 67 від 07.03.2014р.
було сплачено 3424,14 грн. судового збору
(2% від ціни позову).

Статтею 7 Закону України "Про судовий
збір" врегульовано загальні питання
повернення сплачених сум судового
збору, в тому числі визначено підстави
такого повернення, яке здійснюється за
ухвалою суду. Зокрема, сума судового
збору підлягає поверненню у випадку
зменшення розміру позовних вимог або
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням викладеного, суд
дійшов до висновку, що сума судового
збору у розмірі 25,59 грн., підлягає
поверненню платнику, у зв'язку із
зменшенням позивачем розміру позовних
вимог з 171206,24 грн. до 169927,35 грн.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України покладаються на позивачів за
первісним та зустрічним позовом.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні первісного позову
відмовити.

2. У задоволенні зустрічного позову
відмовити.

3. Повернути публічному акціонерному
товариству "Кіровоградгідроспецбуд"
(25014, м. Кіровоград, вул. Промислова,4, ) суму судового збору у
розмірі 25,59 грн. сплаченого згідно
платіжного доручення № 67 від 07.03.2014р., у
зв'язку із зменшенням позивачем
розміру позовних вимог.

Повне рішення складено 24.06.2014р.

Суддя
С.В. Нікітенко