ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 р.
Справа № 923/967/13

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Александрової Л.І. при
секретарі Гололобові М.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
Акціонерний Банк"

м. Київ

до

відповідача-1: товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрспецторг групп" в
особі

Херсонської філії, м. Херсон

відповідача-2: Головного управління
юстиції у Херсонській області в особі
відділу

примусового виконання рішень, м. Херсон

третя особа-1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні

відповідачів: ОСОБА_2, Херсонська
область, Бериславський район,

с. Веселе

третя особа-2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні

відповідачів: ОСОБА_3, Херсонська
область, м. Гола Пристань

про визнання недійсними прилюдних
торгів та протоколу проведення
прилюдних торгів

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача-1 - не прибув;

від відповідача-2 - Садова Т.М.,
представник, дов. № 1882 від 04.06.2014р.;

від 3-ї особи-1 - не прибув;

від 3-ї особи-2 - не прибув.

Строк розгляду справи продовжено до
26.06.2014р. згідно ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення після
закінчення розгляду справи.

Позивач з урахуванням заяви -
доповнення до позовних вимог від 08.10.20123
р. та заяви від 21.10.2013р. просить визнати
недійсними прилюдні торги з реалізації
арештованого нерухомого майна, яке
належить боржнику ОСОБА_5 (АДРЕСА_1) -
магазину продовольчих товарів
загальною площею 39,8 кв.м., та земельної
ділянки площею 0,0173 га за кадастровим №
:02:031:0027, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_2, проведені 12 липня 2013 року та
протокол Херсонської філії Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Укрспецторггрупп" № 22-0282/13 від 12 липня
2013 року з проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, яке належить боржнику ОСОБА_5,
просить визнати недійсними прилюдні
торги з реалізації арештованого
нерухомого майна, яке належить
боржнику ОСОБА_5 (АДРЕСА_1) - магазину
продовольчих товарів загальною площею
39,8 кв.м., та земельної ділянки площею
0,0173 га за кадастровим № :02:031:0027, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_2),
проведені 6 вересня 2013 року та протокол
Херсонської філії Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрспецторггрупп" № 22-0282/13 від 6
вересня 2013 року з проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, яке належить
боржнику ОСОБА_5.

Відповідачі та третя особа -2 проти
позовних вимог заперечують.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

в с т а н о в и в:

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до рішення Цюрупинського
районного суду Херсонської області від
15.02.2011 року по справі №2-127/2011 задоволено
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк" та
присуджено до стягнення солідарно з
ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованість в сумі
333544,60 грн., а також понесені судові
витрати в сумі 910,00 грн.

На виконання вищевказаного судового
рішення Цюрупинський районний суд
Херсонської області 20.05.2011р. видав
виконавчий лист №2-127/11, який було
пред'явлено до виконання до ВДВС
Цюрупинського РУЮ.

Відповідно до постанови державного
виконавця Цюрупинського РУЮ від
08.06.2011р. було відкрито виконавче
провадження № 27019002, яке в подальшому
спрямовано до Голопристанського ВДВС
(постанова про відкриття виконавчого
провадження ВП №28236966 від 17.08.2011 р.) та
10.05.2012 р.

Відповідно до постанови начальника
управління державної виконавчої
служби виконавче провадження передано
на подальше виконання до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області.

15.05.2012р. Головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області було винесено
постанову про прийняття до виконання
вищевказаного виконавчого провадження
(ВП №28236966). В ході проведення
виконавчих дій державним виконавцем
здійснено опис та арешт нерухомого
майна боржника: магазину продовольчих
товарів загальною площею 39,8 кв.м. та
земельної ділянки площею 0,0173 га за
кадастровим № :02:031:0027, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

12.07.2013р. були проведені прилюдні торги
по реалізації майна, яке належить
ОСОБА_5, про що було складено протокол
№22-0282/13 про проведення прилюдних
торгів по реалізації майна.

Відповідно до листа ТОВ «Укрспецторг»
в особі Херсонської філії від 31.07.2013р.,
№745 - прилюдні торги від 12.07.2013р. по
реалізації арештованого нерухомого
майна, що належить ОСОБА_5 (АДРЕСА_1) не
відбулися у зв'язку з тим, що покупець
(ОСОБА_2 - третя особа) не розрахувався
за придбане майно згідно протоколу
№22-0282/13 від 12.07.2013 р. у встановлений
термін.

Згідно з п. 7.1. Тимчасового положення
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від
27.10.1999р. за № 68/5, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
02.11.1999р. за № 745/4038 прилюдні торги
вважаються такими, що не відбулися, у
разі, зокрема несплати в установлений
термін переможцем прилюдних торгів
належної суми за придбане майно. У
такому випадку майно реалізується в
порядку, визначеному цим положенням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 Закону
України "Про виконавче провадження"
реалізація арештованого майна, за
винятком майна, вилученого за законом з
обігу та зазначеного в ч. 5 ст. 55 цього
Закону, здійснюється спеціалізованими
організаціями, які залучаються на
тендерній (конкурсній) основі, на
підставі договорів між Державною
виконавчою службою та
спеціалізованими організаціями шляхом
його продажу на прилюдних торгах,
аукціонах та комісійних засадах.

Прилюдні торги - це продаж майна, на яке
звернено стягнення і яке підлягає
реалізації. Під час проведення
прилюдних торгів укладається угода про
передачу майна у власність, сторонами
якої, з одного боку, є покупець - учасник
прилюдних торгів, котрим може бути
фізична чи юридична особа, а з другого -
продавець - відділ ДВС в особі
спеціалізованої організації, яка
організовує та провадить ці прилюдні
торги за договором з Державною
виконавчою службою. Власником цього
майна стає покупець котрий
запропонував за нього у ході торгів
найвищу ціну.

Тимчасове положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 27
жовтня 1999 року № 68/5, визначає умови і
порядок проведення прилюдних торгів з
продажу квартир, будинків, підприємств
як цілісного майнового комплексу інших
приміщень, земельних ділянок, що є
нерухомим майном, на які звернено
стягнення відповідно до чинного
законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи
процедури реалізації майна на
прилюдних торгах, яка полягає в продажу
майна, тобто забезпеченні переходу
права власності на майно боржника, на
яке звернуто стягнення, до покупця -
учасника прилюдних торгів, та
враховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їх придбання акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на публічних
торгах, а відтак є правочином.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральних
засадах.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього
кодексу.

Таким чином у силу припису ч. 1 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання стороною
(сторонами) вимог, встановлених ч. 1-3, 5
та 6 ст. 203 ЦК України, саме на момент
вчинення правочину.

Не може бути визнаний недійсним
правочин, який не вчинено (договір, який
не укладено).

Таким чином не може бути визнаний
недійсним правочин, тобто процедура
прилюдних торгів, проведена 12.07.2013р.,
оскільки вони були оголошені такими, що
не відбулися, так як переможцем
прилюдних торгів не були виконані
умови, передбачені протоколом - не були
сплачені кошти.

За таких обставин відсутні правові
підстави для визнання недійсними
прилюдних торгів, проведених 12.07.2013р. та
протоколу з проведення цих торгів, в
зв'язку з чим у задоволенні даної
вимоги має бути відмовлено.

Щодо позовних вимог про визнання
недійсними прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, яке належить боржнику ОСОБА_5
(АДРЕСА_1) - магазину продовольчих
товарів загальною площею 39,8 кв.м., та
земельної ділянки площею 0,0173 га за
кадастровим № :02:031:0027, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_2,
проведених 6 вересня 2013 року, та
протоколу Херсонської філії
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрспецторггрупп" №
22-0282/13 від 6 вересня 2013 року з проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна, яке
належить боржнику ОСОБА_5 суд зазначає
наступне.

Як було зазначено вище, прилюдні торги,
проведені 12.07.2013р. були визнані такими,
що не відбулися, про що ТОВ
"Укрспецторг" в особі Херсонської філії
листом № 745 від 31.07.2013р. повідомив
Головне управління юстиції у
Херсонській області, у зв'язку з чим
торговельна організація запропонувала
провести переоцінку майна. 06.09.2013р.
проведені повторні прилюдні торги з
реалізації майна, протокол № 22-0282/13, що
належить ОСОБА_5 - магазину
продовольчих товарів загальною площею
39,8 кв. м та земельні ділянки площею 0,0173
га за кадастровим № 6522384 300:02:031:0027, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Переможцем торгів визначено ОСОБА_7.

Позивач посилається, що прилюдні торги
були проведені з чисельним порушенням
чинного законодавства, а саме:

· невідповідність змісту
інформаційного повідомлення вимогам
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 27.10.1999
р. №68/5;

· проведення торгів поза межами
виконавчого провадження із звернення
стягнення на предмет іпотеки;

· незабезпечення безперешкодного
прийняття заяв від всіх потенційних
покупців внаслідок відсутності
працівників відповідача за місцем
проведення торгів;

· лот №2 виставлено на торги за
наявності лише одного покупця;

· недотримання строків проведення
розрахунків;

· недотримання суб'єктного складу
прилюдних торгів;

· реалізація арештованого майна
на рівні стартової ціни лота.

У зв'язку з цим позивач вважає, що
прилюдні торги мають бути визнані
недійсними.

Прилюдні торги за своєю юридичною
природою - це продаж майна, на яке
звернено стягнення і яке підлягає
реалізації. Власником цього майна стає
покупець, котрий запропонував за нього
у ході торгів найвищу ціну. Таким чином,
під час проведення прилюдних торгів
укладається угода про передачу майна у
власність, сторонами якої є
покупець-учасник прилюдних торгів,
котрим може бути фізична чи юридична
особа, і продавець - відділ ДВС в особі
спеціалізованої організації, що
організовує та проводить ці прилюдні
торги за договором із державною
виконавчою службою. Визнання угоди
недійсною можливе лише з підстав,
передбачених цивільним кодексом.

В силу п. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину, яким є публічні
торги в розумінні ст. 202 ЦК України, є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною, (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним.

Підставою для визнання торгів
недійсними є одночасна наявність двох
факторів: порушення норм закону при
проведенні торгів і порушення прав і
законних інтересів особи, яка їх
оспорює.

Проте, позивачем не надано доказів
порушень норм закону під час
проведення прилюдних торгів, та
порушень прав та законних інтересів
позивача (давав згоду відповідно до
договору іпотеки на звернення
стягнення), які давали б підстави для
визнання їх недійсними в межах
заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивач зазначає, що "внаслідок
порушення відповідачем - 1 щодо
розміщення інформації про арештоване
майно, значно звузило коло потенційних
учасників прилюдних торгів, що
вплинуло на формування ціни реалізації
і це мало наслідком порушення майнових
інтересів позивача". Однак це посилання
позивача є лише припущенням, оскільки
позивачем не надано жодних доказів про
намір інших осіб, приймати участь в
торгах та придбати реалізоване майно.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно, до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Посилання позивача на порушення його
прав внаслідок дій державного
виконавця щодо звернення стягнення на
предмет іпотеки не на підставі рішення
відповідного змісту та передача
арештованого нерухомого майна на
реалізацію, не може розглядатись в
порядку позовного провадження,
оскільки Розділом ХІV, стаття 121-2 ГПК
України передбачений інший порядок
розгляду скарг на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця.
Боржник мав право оскаржити акт опису
та арешту спірного майна, оцінку та
інші примусові виконавчі дії.

Рішення судів, які б забороняли чи
визнавали дії державного виконавця
неправомірними щодо звернення
стягнення на арештоване майно на
момент укладання договору на торгах
відсутні.

Отже, порушення, допущені державним
виконавцем при проведенні примусових
дій, якщо б таке мало місце, не є
підставою для визнання торгів
недійсними, скільки вони не пов'язані з
порушенням правил проведення торгів, а
здійснювалися до початку публічних
торгів.

З приводу вчинених виконавчих дій слід
зазначити наступне. На виконанні у
відділі примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області знаходиться
виконавче провадження по виконанню
виконавчого листа №2-127/11 виданого
20.05.2011 року Цюрупинським районним судом
Херсонської області про стягнення з
ОСОБА_5 на користь ПАТ "ВіЕйБі Банк"
заборгованості за кредитним договором
на загальну суму 333 544,60 грн.

Кредитний договір № 55-07/Ф від 01.08.2007
року забезпечений договором іпотеки
від 01.08.2007 року, відповідно до якого
предметом іпотеки є нежитлова
нерухомість зі всіма об'єктами
функціонально пов'язаними з цим
нерухомим майном, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2.

Порядок передачі майна у заставу та
звернення стягнення на це майно
визначений ст.ст. 572-597 ЦК України,
Законом України "Про іпотеку", Законом
України "Про заставу", Законом України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень".

Застава, як правовий інститут
цивільного законодавства виконує
забезпечувальну функцію, тобто
спрямований на те, щоб гарантувати
кредитору-заставодержателю
задоволення його вимог за рахунок
певного, заздалегідь визначеного
сторонами майна, незалежно від
майнового стану боржника, і наявності у
нього заборгованості перед іншими
кредиторами, отже застава
встановлюється для гарантування
майнових інтересів
кредитора-заставодержателя.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України
"Про виконавче провадження" примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
"Про іпотеку".

Ст. 33 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п. 7.1 договору іпотеки №
55-07/Ф, іпотекодержатель має право
звернення стягнення на Предмет Іпотеки
у випадку, якщо у момент настання
строку платежу зобов'язання (або
відповідна його частини) не буде
виконано, а також у інших випадках
передбачених законодавством України.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про
виконавче провадження" сторони
виконавчого провадження мають право
ознайомлюватися з матеріалами
виконавчого провадження, робити з них
виписки, знімати копії, заявляти
відводи у випадках, передбачених цим
законом, оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом,
подавати додаткові матеріали, заявляти
клопотання, брати участь у провадженні
виконавчих дій, давати усні та письмові
пояснення, висловлювати свої доводи та
міркування з усіх питань, що виникають
у ході виконавчого провадження, у тому
числі під час проведення експертизи,
заперечувати проти клопотань, доводів
та міркувань інших учасників
виконавчого провадження та
користуватися іншими правами, наданими
законом.

Так стягувачем - іпотекодержателем
надано до відділу заяву, в якій просить
звернути стягнення на нерухоме майно
що знаходиться за адресою АДРЕСА_2. (а.с.
161, том 2).

Статтею 27 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлено, що у разі
ненадання боржником у строки
встановлені для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

В наданий боржнику добровільний строк
рішення суду не виконано.

Згідно зі статтею 11 цього Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Одним із заходів
примусового виконання рішень є
звернення стягнення на майно боржника.

У ході проведення виконавчих дій
державним виконавцем 12 жовтня 2011 року
складено акт опису й арешт майна
боржника, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2.

Відповідно до п. п. 1 та 6 ст. 52 Закону
України "Про виконавче провадження"
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

Так під час складання опису й арешту
майна та після, зауважень до проведення
виконавчих дій та клопотань від сторін
виконавчого провадження не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України
"Про виконавче провадження" визначення
вартості майна боржника проводиться
державним виконавцем за ринковими
цінами, що діють на день визначення
вартості майна. Для оцінки за
регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання, який
провадить свою діяльність відповідно
до Закону України "Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні".

Так 18.10.2011 року державним виконавцем
для визначення вартості арештованого
майна винесено постанову про
призначення суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання.

15.05.2012 виконавче провадження
передано на виконання до відділу

примусового виконання рішень
управління ДВС у Херсонській області.

Ч. 3 ст. 58 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що державний
виконавець повідомляє про результати
визначення вартості чи оцінки майна
сторонам.

Так 12.03.2013 року надійшов висновок про
вартість об'єкта незалежної оцінки.
Вартість описаного майна складала 112100
грн.

12.03.2013 повідомлення про вартість
майна направлено сторонам

виконавчого провадження
рекомендованою кореспонденцією
відповідно до

статті 31 Закону України "Про виконавче
провадження".

02.04.2013 року надійшла заява стягувана
щодо незгоди його з висновком про
вартість арештованого майна та просить
призначити рецензування.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі якщо
сторони не згодні з результатами
визначення вартості чи оцінки, вони
мають право подати державному
виконавцю заперечення в десятиденний
строк з дня надходження повідомлення.

У разі заперечення однією із сторін
проти результатів оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності -
суб'єктом господарювання, державний
виконавець призначає рецензування
звіту про оцінку майна.

16.04.2013 року державним виконавцем
призначене рецензування звіту про
оцінку майна, про що винесено
відповідну постанову.

Відповідно до кошторису суб'єкта
оціночної діяльності, який надійшов
13.05.2013 року на адресу відділу, вартість
робіт по проведенню рецензування
незалежної оцінки майна склала 1224 грн.

Ч. 4 ст. 58 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що витрати,
пов'язані з рецензуванням звіту, несе
сторона, яка заперечує проти
результатів оцінки.

Враховуючи зазначену норму, на
підставі листа суб'єкта оціночної
діяльності від 13.05.2013 року державним
виконавцем листом рекомендованої
кореспонденції направлено вимогу про
оплату витрат, пов'язаних з
рецензуванням звіту. Зазначено вимогою
державний виконавець зобов'язав
сплатити витрати по рецензуванню в 10
денний строк з дня отримання листа та
повідомив, що у разі несплати витрат,
майно буде передано на реалізацію за
ціною, визначеною у звіті про оцінку
арештованого майна. Про отримання
вказаного повідомлення підтверджує
лист стягувача від 03.06.2013 року вх. №
2174/021-27.

Оскільки витрати по рецензуванню не
сплачено, 12.06.2013 року державним
виконавцем супровідним листом
передано матеріали виконавчого
провадження щодо арештованого
нерухомого майна боржника, для
здійснення заходів щодо передачі майна
на реалізацію та організації конкурсу.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження» реалізація
арештованого майна, крім майна,
вилученого з обігу згідно із законом,
та майна, зазначеного в частині восьмій
статті 57 цього Закону, здійснюється
шляхом його продажу на прилюдних
торгах, аукціонах або на комісійних
умовах.

П. 4.5.3 Інструкції з примусового
виконання рішень передбачено, що
Реалізація арештованого державними
виконавцями майна здійснюється
відповідно до Порядку реалізації
арештованого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 15.07.99 № 42/5, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 19.07.99 за №
480/3773, Тимчасового положення про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 27.10.99
№ 68/5, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02.11.99 за № 745/4038, Правил
комісійної торгівлі непродовольчими
товарами, затверджених наказом
Міністерства зовнішніх економічних
зв'язків України від 13.03.95 № 37,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 22.03.95 за № 79/615.

Крім того, цей порядок регулюється
Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 27.10.99
№ 68/5 (далі - Тимчасове положення).

Пунктом 2.1 Тимчасового положення
надано визначення арештованого майна,
а саме ним є майно боржника, на яке
звернено стягнення і яке підлягає
реалізації.

Відповідно до п. 2.2. Тимчасового
положення прилюдними торгами є продаж
майна, за яким його власником стає
покупець, який під час торгів
запропонував за нього найвищу ціну.

Із зазначених правових норм слідує, що
на торги виставляється майно, на яке
звернено стягнення і воно підлягає
реалізації.

В даному випадку передача арештованого
майна на торги для його продажу з метою
погашення заборгованості боржника
перед стягувачем відповідає вказаним
правовим приписам.

У відповідності до пункту 3.1 вказаного
Тимчасового положення орган державної
виконавчої служби укладає із
спеціалізованою організацією договір,
яким доручає реалізацію майна
спеціалізованій організації.

На виконання зазначених вище норм,
20.06.2013 року між Головним управлінням
юстиції у Херсонській області та ТОВ
"Укрспецторг Групп" укладено договір №
22-0282/13 про надання послуг по
організації і проведенню прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна.

01.08.2013 року до ВПВР УДВС Головного
управління юстиції у Херсонській
області надійшло повідомлення ТОВ
"Укрспецторг Групп" про те, що
призначені на 12.07.2013 року прилюдні
торги з реалізації арештованого майна
боржника не відбулись у зв'язку з тим,
що покупець не розрахувався за
придбане майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 62 Закону України
"Про виконавче провадження" не
реалізоване на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах
протягом двох місяців майно підлягає
уцінці державним виконавцем, що
проводиться в десятиденний строк з дня
визнання прилюдних торгів чи аукціону
такими, що не відбулися.

На підставі того, що згідно з
повідомленням ТОВ "Укрспецторг Групп"
від 01.08.2013 року прилюдні торги з
реалізації арештованого майна
боржника не відбулись, 08.08.2013 року
державним виконавцем проведено уцінку
майна боржників для проведення
повторних торгів, про що складено
відповідний акт. (а.с. 124, том 2).

Твердження позивача про неотримання
повідомлення від відповідача-1 про
проведення прилюдних торгів, що є
підставою відповідно до п. 3.11
Тимчасового положення для визнання їх
недійсними, не приймається до уваги,
оскільки на підтвердження факту
надсилання таких повідомлень про
проведення перших та повторних торгів
відповідачем-1 надано копію листа № 554 з
фіскальним чеком "Укрпошти" від 24.06.13р.
(а.с. 117, том 2) та копію листа № 816 (а.с. 125,
том 2) з копією списку згрупованих
поштових повідомлень № 724 від 21.08.2013р.
(а.с. 127, том 2).

Факт отримання повідомлення, зокрема,
про проведення повторних торгів
підтверджуються заявою - доповненням
позовних вимог (а.с. 67, абз. 7, том 1), у
якій позивач зазначає, що він
повідомлений про призначення
повторних прилюдних торгів на 06.09.2013р.

Крім того, представник позивача був
присутній при проведені торгів, про що
свідчить її підпис в протоколі
присутності (а.с. 130, том 2).

При цьому представник позивача
засвідчив, що претензій та зауважень
щодо проведених прилюдних торгів не
має.

Отже відсутні підстави для припинення
відповідачем-1 повторних прилюдних
торгів та зняття з продажу майна у
відповідності до вимог п. 4.12
Тимчасового положення.

Позивач посилається на
невідповідність змісту інформаційного
повідомлення про реалізацію
нерухомого майна боржника та
проведення прилюдних торгів 06.09.2013р.
вимогам п/п 4 п. 3.6 та 3.10 Тимчасового
положення, оскільки воно не містить
строків сплати гарантійного внеску,
обмеження на використання на
використання об'єкту правового режиму
земельної ділянки, її кадастрового
номеру, місце проведення реєстрації,
розміру площі, місце знаходження,
призначення об'єкта, обмеження на його
використання, матеріали стін, процент
зносу, правовий режим та розмір
земельної ділянки.

Проте, в установленій формі для
інформаційного повідомлення, яке
розміщується на веб-сайті Міністерства
юстиції, відсутній такий розділ, як
строк сплати гарантійного внеску але є
інформація щодо граничних строків
реєстрації, де зазначені дата і час.

Щодо іншої інформації, то вона існує як
на веб-сайті Мінюсту (а.с. 126, том 2), так і
в інформації розміщеній в печатних
засобах масової інформації, а саме:

- в газеті, "Наддніпрянська правда" від
21.08.2013р. та газеті "Прямо в руки" від
19.08.2013р.

Отже, відсутність повідомлення щодо
строку сплати гарантійного внеску
ніяким чином не може вплинути на
результати торгів та не є підставою для
визнання цих торгів недійсними.

Позивач також, посилається на сплив
6-місячного строку дії експертної
оцінки майна на час проведення
повторних торгів.

Так, звіт про незалежну оцінку був
здійснений станом на 08.02.2013р. та
складений 11.02.2013р. Отже строк дії звіту
закінчився 09.08.2013р., а повторні торги
проведені 06.09.2013р.

Проте, згідно з частиною 3 статті 62
Закону України "Про виконавче
провадження", майно передається на
реалізацію за ціною та в порядку,
визначеною статтею 58 цього Закону.

Відповідно, для дотримання вимог цієї
статті необхідним і достатнім є
чинність експертної оцінки на момент
передачі майна на реалізацію.

Моментом передачі майна на реалізацію
є дата укладення договору про надання
послуг по організації та проведенню
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна, а саме - 20.06.2013 (дата
складання звіту як зазначає позивач
11.02.2013), отже шестимісячний строк не
закінчився.

Необхідність чинності експертної
оцінки виключно на момент передачі
майна на реалізацію також
підтверджується сукупністю наступних
обставин.

Згідно з частиною 1 статті 58 Закону
України "Про виконавче провадження",
визначення вартості майна боржника
проводиться державним виконавцем за
ринковими цінами, що діють на день
визначення вартості майна. Вартість
нерухомого майна визначається
державним виконавцем виходячи з
результатів проведення експертної
оцінки, залученим суб'єктом оціночної
діяльності- суб'єктом господарювання.

Після передачі майна на реалізацію
Закон надає державному виконавцю лише
право самостійно проводити уцінку
майна, у разі його нереалізації на
торгах (ч.5 ст.62 ЗУ "Про виконавче
провадження").

З аналізу вказаної норми Закону
вбачається, що проведення нової
експертної оцінки можливе лише до
передачі майна на реалізацію.

Крім того, норми Закону України "Про
виконавче провадження", які регулюють
проведення уцінки майна, не містять
жодного застереження, щодо того, що на
момент уцінки експертний висновок
повинен бути чинним.

Та й механізму повернення майна
торгівельною організацією до
виконавчої служби для проведення нової
експертної оцінки законодавством не
встановлено (окрім повернення майна
стягувачу, якщо він виявив бажання
залишити за собою нереалізоване майно -
і в цьому випадку, знову ж таки, майно
передається стягувачу за ціною, що
дорівнює початковій вартості майна, за
якою воно передавалося на реалізацію
(ч.9 ст.62 Закону).

Позивач також стверджує, що у прилюдних
торгах 06.09.2013р. приймала участь лише
одна особа.

Дане твердження є безпідставним та не
відповідає фактичним обставинам,
оскільки в прилюдних торгах, які
відбулися 06.09.2013р. приймали участь
особи: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що
підтверджується протоколом № 22-0282/13
проведення прилюдних торгів по
реалізації майна (а.с. 131, том 2).

Посилання позивача на порушення
спеціалізованою організацією
двомісячного строку проведення
повторних торгів з дня одержання
заявки державного виконавця на їх
проведення також не приймаються до
уваги з огляду на наступне.

Так, згідно п.3.3 Тимчасового положення
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 27 жовтня 11999року № 68/5 та
зареєстрованого в зазначеному
міністерстві 2 листопада 1999року за №
745/4038, прилюдні торги повинні бути
проведені в двомісячний строк з дня
одержання спеціалізованою
організацією заявки державного
виконавця на їх проведення.

Договір про надання послуг по
організації і проведенню прилюдних
торгів з реалізації арештованого майна
належного ОСОБА_5 було укладено 20
червня 2013 року. Перші прилюдні торги
були призначені на 12 липня 2013 року.
Тобто перші прилюдні торги були
проведені у двомісячний строк.

А от у відповідності до вимог п. 4.6
Тимчасового положення (у редакції
чинній на час проведення торгів)
повторні прилюдні торги проводяться не
раніше ніж через місяць з часу
проведення перших прилюдних торгів.
Повторні прилюдні торги були
призначені на 06 вересня 2013 року. Тобто
для проведення перших прилюдних торгів
два місяці, для повторних - фактично
місяць. Виходячи з цього порушень п.3.3
Тимчасового положення не вбачається.

Посилання відповідачів та третьої
особи-2 про припинення провадження у
справі в частині визнання недійсними
прилюдних торгів та оформленого за їх
результатами протоколу від 06.09.2013р. на
підставі п. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку
з тим, що переможцем торгів є фізична
особа, яка не має статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, а тому
справа не підсудна господарським судам
не приймається судом до уваги з огляду
на наступне.

Як вбачається з зазначених у позовній
заяві правових та фактичних підстав
позову, позивач оспорює прилюдні торги
з реалізації арештованого майна, які
визначив як правочин.

Відповідач-1, зокрема, стверджуючи про
необхідність припинення провадження у
справі на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України,
посилається на приписи п. 26 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
06.11.2009р. "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", відповідно до
яких особами, які беруть участь у
справі про визнання правочину
недійсним є насамперед сторони
правочину.

Відповідно до пункту 1.3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №18 „Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" з
подальшими змінами та доповненнями
господарський суд за клопотанням
сторони або за своєю ініціативою має
право до прийняття рішення залучити до
участі у справі іншого відповідача,
якщо у спірних правовідносинах він
виступає або може виступати як
зобов'язана сторона.

Заміна первісного відповідача
належним відповідачем допускається
лише за згодою позивача, яка має бути
викладена в його письмовій заяві чи
зафіксована в протоколі судового
засідання. Якщо ж такої згоди не надано,
то господарський суд у залежності від
конкретних обставин справи вчиняє одну
з таких дій: розглядає справу в межах
заявлених позовних вимог і відмовляє в
позові, оскільки відповідач не є
належним; залучає до участі у справі з
власної ініціативи іншого відповідача
згідно з частиною першою статті 24
Господарського процесуального кодексу
України.

Якщо у розгляді справи господарським
судом буде з'ясовано, що іншим або
належним відповідачем у ній мала б бути
особа, яка згідно з процесуальним
законом не може бути учасником
судового процесу в господарському
суді, а позивач наполягає на розгляді
відповідної справи саме господарським
судом, останній не вправі ні залучати
відповідну особу до участі у справі, ні
припиняти провадження в ній, а повинен
розглянути справу стосовно того
відповідача, якому пред'явлено позовну
вимогу, та прийняти рішення по суті
справи (в тому числі про відмову в
позові, якщо відповідач є неналежним).

Як зазначено вище, відповідач -1 в
обгрунтування своєї позиції послався
на п. 26 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06.11.2009р. № 9.

Проте в цьому пункті йдеться про
необхідність залучення до участі у
справі осіб, які є сторонами правочину
і не говориться проте, що ці особи мають
бути сторонами судового процесу.

Переможець торгів ОСОБА_7 залучена до
участі у справі в якості третьої особи,
що не перешкоджає розгляду справи по
суті.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для визнання недійсними
прилюдних торгів, що відбулися 06.09.2013р.
та протоколу № 22-0282/13 від 06.09.2013р., в
зв'язку з чим в задоволенні позовних
вимог у цій частині також має бути
відмовлено.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 82-85 ГПК України

в и р і ш и в:

1. Відмовити в задоволенні позовних
вимог щодо визнання недійсними
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна, яке
належить боржнику ОСОБА_5 (АДРЕСА_1) -
магазину продовольчих товарів
загальною площею 39,8 кв.м., та земельної
ділянки площею 0,0173 га за кадастровим №
:02:031:0027, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_2, проведених 12 липня 2013 року, та
протоколу Херсонської філії
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрспецторггрупп" №
22-0282/13 від 12 липня 2013 року з проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна, яке
належить боржнику ОСОБА_5 (АДРЕСА_1) -
магазину продовольчих товарів
загальною площею 39,8 кв.м., та земельної
ділянки площею 0,0173 га за кадастровим №
:02:031:0027, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_2.

2. Відмовити в задоволенні позовних
вимог щодо визнання недійсними
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна, яке
належить боржнику ОСОБА_5 (АДРЕСА_1) -
магазину продовольчих товарів
загальною площею 39,8 кв.м., та земельної
ділянки площею 0,0173 га за кадастровим №
:02:031:0027, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_2, проведених 6 вересня 2013 року,
та протоколу Херсонської філії
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрспецторггрупп" №
22-0282/13 від 6 вересня 2013 року з проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна, яке
належить боржнику ОСОБА_5 (АДРЕСА_1) -
магазину продовольчих товарів
загальною площею 39,8 кв.м., та земельної
ділянки площею 0,0173 га за кадастровим №
:02:031:0027, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_2.

Повне рішення складено 27.06.2014р.

Суддя
Л.І. Александрова