ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року Справа № 922/5350/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Остапенка
М.І. (головуючого),

Гончарука
П.А. (доповідача),

Стратієнко
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" в
особі Харківської філії публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
на рішення господарського суду
Харківської області від 25 лютого 2014
року та постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 17
квітня 2014 року у справі № 922/5350/13 за
позовом публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Харківської філії публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Велтон.Телеком" про
стягнення суми, -

Встановив:

У грудні 2013 року публічне акціонерне
товариство "Укртелеком" в особі
Харківської філії публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
звернулося до господарського суду
Харківської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Велтон.Телеком" про
стягнення 204991,65 грн. заборгованості по
орендній платі, 10677,91 грн.
заборгованості по відшкодуванню
витрат на електропостачання, 7355,40 грн.
пені, 1697,40 грн. 3 % річних, 1402,22 грн.
інфляційних, посилаючись на порушення
відповідачем умов договору № 226-19 від 10
травня 2011 року оренди нерухомого майна
в частині розрахунків.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 25 лютого 2014
року, залишеним без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 17 квітня 2014
року, позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача 204991,65 грн. заборгованості по
орендній платі, 10677,91 грн.
заборгованості по відшкодуванню
витрат на електропостачання, 2438,30 грн.
пені, 562,82 грн. 3 % річних, 1402,22 грн.
інфляційних та 4401,45 грн. судового збору.
Розстрочено виконання судового
рішення рівними платежами щомісячно не
пізніше 25 числа кожного місяця
протягом 6 місяців після набрання
рішенням законної сили, починаючи з
березня 2014 року. В решті позову
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить постановлені у справі судові
рішення в частині відмови в
задоволенні позову щодо стягнення 4917,10
грн. пені, 1134,58 грн. 3 % річних, в частині
розстрочення виконання рішення
скасувати, прийнявши нове рішення про
задоволення позову у вказаній частині
та про відмову в задоволенні
клопотання про розстрочення виконання
судового рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
суд вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями та вбачається з матеріалів
справи, 10 травня 2011 року сторонами
укладено договір оренди нерухомого
майна № 226-19, за умовами якого
орендодавець передає, а орендар
приймає у строкове платне користування
технологічні приміщення, розташовані у
м. Харкові на першому поверсі
чотирьохповерхової будівлі № 5-А по
вул. Старошишківська, загальною площею
55,2 м2, для розміщення обладнання.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що
орендна плата перераховується
орендарем у безготівковому порядку на
поточний банківський рахунок
орендодавця не пізніше 27 числа місяця,
наступного за розрахунковим, згідно з
рахунками, що виставляються
орендодавцем не пізніше 17 числа місяця,
наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 3.4 договору орендар
відшкодовує витрати на електроенергію
у порядку, визначеному Правилами
користування електричною енергією, та
на підставі окремого розрахунку
орендодавця в термін, зазначений у п. 3.6
договору, згідно показань лічильника
та діючих тарифів на електроенергію.

Пунктом 8.2 договору передбачено
нарахування пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період,
за який сплачується пеня, починаючи з 28
числа поточного місяця до дати
погашення заборгованості.

Зважаючи на порушення відповідачем
умов договору щодо своєчасності та
повноти розрахунків, сума
заборгованості відповідача з орендних
платежів за період з серпня по листопад
2013 року склала 204991,65 грн., а сума боргу з
відшкодування витрат на
електропостачання за той самий період
склала 10677,91 грн.

В зв'язку з непогашенням відповідачем
боргу, позивач звернувся за захистом
своїх порушених прав і законних
інтересів до суду з даним позовом.

Розглядаючи заявлені вимоги,
господарський суд першої інстанції,
встановивши зазначене, керуючись
нормами ст. 193 Господарського кодексу
України, ст.ст. 525, 530 Цивільного кодексу
України, дійшов висновку про
необхідність задоволення позову в
частині стягнення основної
заборгованості.

Крім того, враховуючи прострочення
відповідачем виконання грошового
зобов'язання, з посиланням на норми ст.
625 Цивільного кодексу України, суд
встановив, що позивач має право на
стягнення з відповідача 1402,22 грн.
збитків від інфляції за період
серпень-листопад 2013 року, проте, вимоги
про стягнення 3 % річних, нарахованих
позивачем на загальну суму 1697,40 грн., за
період з 1 вересня 2013 року по 17 грудня 2013
року, на заборгованість за серпень,
вересень, жовтень 2013 року, а також 3 %
річних за актами №№ 11173, 11578 та 11668 - на
заборгованість за травень, червень та
липень 2013 року, суд задовольнив
частково, в розмірі 562,82 грн., за
прострочення оплати за актами № 11990 від
31 серпня 2013 року, № 12576 від 30 вересня 2013
року, № 12927 від 31 жовтня 2013 року,
оскільки за актами №№ 11173, 11578 та 11668
відповідач вже притягувався до
відповідальності у вигляді 3 % річних за
рішенням господарського суду
Харківської області від 27 листопада 2013
року у справі № 922/4131/13, залишеним без
змін постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 9
січня 2014 року.

При цьому, судом зазначено, що на
підставі п. 8.2 договору, за період з 1
вересня 2013 року по 17 грудня 2013 року,
позивачем нарахована пеня у сумі 7355,40
грн. - на заборгованість за серпень,
вересень, жовтень 2013 року, а також пеня
за актами №№ 11173, 11578 та 11668 - на
заборгованість за травень, червень,
липень 2013 року.

Однак, оскільки судом встановлено, що
за порушення строків оплати за
зазначеними актами відповідач вже
притягувався до відповідальності у
вигляді пені за рішенням
господарського суду Харківської
області від 27 листопада 2013 року у
справі № 922/4131/13, залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 9 січня 2014 року,
дані вимоги задоволено частково, в
розмірі 2438,30 грн., за прострочення
оплати за актами № 11990 від 31 серпня 2013
року, № 12576 від 30 вересня 2013 року, № 12927
від 31 жовтня 2013 року.

Разом з тим, враховуючи скрутний
фінансовий стан відповідача, суд,
задовольнивши його відповідне
клопотання, розстрочив виконання
судового рішення рівними платежами,
щомісячно, не пізніше 25 числа кожного
місяця, протягом шести місяців після
набрання рішенням законної сили,
починаючи з березня 2014 року.

З таким рішенням господарського суду
першої інстанції погодився і
апеляційний господарський суд,
залишивши його без змін.

Проте, з висновками попередніх судових
інстанцій щодо вирішення спору про
стягнення пені, 3 % річних, судових
витрат, розстрочення виконання
судового рішення у справі погодитись
не можна, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

В порушення даної норми процесуального
права, суд не звернув належної уваги на
періоди, за які підлягали нарахуванню
пеня та 3 % річних у даній справі, та
періоди, за які були стягнуті пеня та 3 %
річних у справі № 922/4131/13, як і на
порядок нарахування цих сум відповідно
до вимог чинного законодавства,
зокрема, ст. 232 Господарського кодексу
України, ст. 625 Цивільного кодексу
України.

Між тим, з'ясування даних обставин має
істотне значення для вирішення спору
та правильного застосування норм
матеріального права.

Крім того, судами не враховано, що, в
силу вимог ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України, в
основу судового рішення про надання
відстрочки або розстрочки виконання
рішення суду має бути покладений
обґрунтований висновок про наявність
обставин, що ускладнюють або роблять
неможливим його виконання. З цією
метою, під час вирішення питання про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення суди повинні врахувати
матеріальні інтереси обох сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи; законодавець у будь-якому
випадку пов'язує розстрочення
виконання судового рішення у судовому
порядку з об'єктивними, непереборними,
іншими словами - виключними
обставинами, що ускладнюють вчасне
виконання судового рішення.

Таким чином, в даному випадку має бути
врахований матеріальний інтерес
позивача та ступінь вини боржника
(відповідача) у виникненні спору, з
урахуванням того факту, що важке
фінансове становище відповідача
утворилось внаслідок його власної
господарської діяльності, фінансова
криза, на яку посилається відповідач у
клопотанні про розстрочення виконання
судового рішення, носить загальний
характер та у повній мірі стосується
обох договірних сторін і не може бути
віднесена до виключних обставин.

З огляду на викладене, постановлені у
справі судові рішення в частині
стягнення пені, 3 % річних, судових
витрат, розстрочення виконання
судового рішення не можна визнати
законними, обґрунтованими, прийнятими
у відповідності до вимог чинного
законодавства, фактичних обставин і
наявних матеріалів справи, а тому, в
зазначеній частині вони підлягають
скасуванню, а справа - направленню на
новий розгляд до господарського суду
першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
слід урахувати наведене, встановити
фактичні обставини справи, з'ясувати
дійсні права та обов'язки сторін і, в
залежності від встановленого та вимог
закону, вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" в
особі Харківської філії публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Харківської області від 25 лютого 2014
року та постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 17
квітня 2014 року у справі № 922/5350/13 в
частині вимог, що стосуються стягнення
пені, 3 % річних, судових витрат,
розстрочення виконання судового
рішення скасувати і справу в цій
частині направити на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

В решті судові рішення залишити без
змін.

Головуючий
Остапенко М.І.

Судді
Гончарук П.А.

Стратієнко Л.В.