ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2014 р.
Справа № 920/1973/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя
Терещенко О.І. , суддя Івакіна В.О.

при секретарі Титові А.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Базіль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх. № 851
С/1-7) на рішення господарського суду
Сумської області від 06.03.14 у справі

за позовом ФОП ОСОБА_3, м. Суми,

до Сумської міської рада, м. Суми,

про скасування рішення

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до уточнених позовних вимог
позивач просив суд визнати незаконним
та скасувати п. 2 додатку №2 до рішення
Сумської міської ради від 30.10.2013 № 2767-МР
"Про поновлення договорів оренди
земельних ділянок підприємствам,
установам, організаціям, підприємцям і
громадянам" як такий, що прийнятий з
порушенням вимог діючого
законодавства.

Рішенням господарського суду Сумської
області (головуючий суддя В.Л.
Котельницька, суддя Ю.А. Джепа, суддя
П.І. Левченко) позов задоволено. Визнано
незаконним та скасовано пункт 2 додатку
№ 2 до рішення Сумської міської ради
від 30.10.2013 № 2767-МР "Про поновлення
договорів оренди земельних ділянок
підприємствам, установам,
організаціям, підприємствам та
громадянам". Стягнуто з Сумської
міської ради на користь фізичної особи
- підприємця ОСОБА_3 1147 грн. 00 коп. витрат
по сплаті судового збору, 2000 грн. 00 коп.
витрат по оплаті послуг адвоката.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий
господарський суд вважав, що
оскаржуваним рішенням відповідача
порушено переважне право позивача на
поновлення дії договору оренди, а тому -
це рішення є незаконним.

Відповідач із вказаним рішенням
місцевого господарського суду не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення
господарським судом першої інстанції
норм чинного законодавства, просить це
рішення скасувати, та постановити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач зазначає, що оскаржуване
рішення Сумської міської ради не
порушує право позивача, оскільки таке
права виникає у орендаря лише за умови
згоди Сумської міської ради і надалі
надавати земельну ділянку в оренду у
користування третіх осіб. Також
скаржник вказує, що Сумська міська рада
надала позивачеві в оренду земельну
ділянку на визначений строк, по
закінченню якого договірні
правовідносини припинилися, про що
позивача було повідомлено завчасно.

В судовому засіданні представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача у своїх письмових
запереченнях на апеляційну скаргу та в
судовому засіданні проти доводів
апеляційної скарги заперечував, просив
оскаржуване рішення місцевого
господарського суду залишити без змін,
а апеляційну скаргу відповідача - без
задоволення.

На думку суду обставини справи
свідчать про наявність у справі
матеріалів достатніх для її розгляду
та ухвалення законного і
обґрунтованого рішення. Крім того, суд
приймає до уваги, що судом сторонам
були створені належні умови для
надання усіх необхідних доказів
(надано достатньо часу для підготовки
до судового засідання, ознайомитись із
матеріалами справи, зняти з них копії,
надати нові докази тощо).

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, вислухавши пояснення
представників та перевіривши
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів встановила наступне.

24.12.2008 Сумською міською радою було
прийнято рішення № 2270-МР "Про надання в
оренду земельних ділянок
підприємствам, установам, організаціям
і підприємствам". Згідно із списком
підприємств, установ, організацій та
підприємств, яким надаються в оренду
земельні ділянки, який є додатком до
вказаного рішення, підприємцю ОСОБА_3
була надана земельна ділянка площею
0,0090га по АДРЕСА_1 за рахунок земель
житлової та громадської забудови з
терміном користування - 5 років, цільове
призначення - землі комерційного
призначення під розміщення
торговельного кіоску.

22.04.2009 між позивачем та Сумською
міською радою був укладений договір
оренди вищезазначеної земельної
ділянки. Згідно з умовами договору
земельна ділянка надана в оренду під
розміщення торговельного кіоску (без
капітальної забудови), згідно з
Українським класифікатором цільового
використання - землі комерційного
використання.

Відповідно до пункту 2.2 договору оренди
він укладений терміном до 24.12.2013. Після
закінчення терміну дії договору
орендар, за умови належного виконання
своїх обов'язків відповідно до умов
цього договору, має за інших рівних
умов, переважне право на поновлення
договору. У цьому разі орендар повинен
повідомити письмово орендодавця про
бажання щодо продовження дії договору
на новий термін не пізніше, ніж за два
місяці до його закінчення. У разі
продовження договору оренди на новий
строк його умови можуть бути змінені за
згодою сторін. Умови цього договору
зберігають свою чинність на строк його
дії у випадках, коли після набуття
договором чинності законодавством
встановлені інші правила, ніж
передбачені цим договором.

В той же час, у пункті 5.2 договору
сторонами обумовлено, що він
припиняється у разі закінчення строку
дії договору.

Як зазначалось вище - договір укладено
терміном до 24.12.2013 року. Отже
припиняються права і обов'язки сторін,
визначені в договорі.

З матеріалів справи вбачається, що 30
жовтня 2013 року відповідачем було
розглянуто звернення ФОП ОСОБА_3 та
прийнято рішення № 2767-МР «Про
поновлення договорів оренди земельних
ділянок підприємствам, установам,
організаціям, підприємцям і
громадянам». Пунктом 2 Додатку № 2 до
рішення Сумської міської ради від
30.10.2013 року № 2767-МР позивачу було
відмовлено у поновленні Договору
оренди.

Положенням ч. 1 статті 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
органи місцевого самоврядування в
межах своїх повноважень приймають
нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно зі статтею 13 Конституції
України земля є об'єктом права
власності Українського народу. Від
його імені права власника здійснюють
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування в межах,
визначених Конституцією.

Відповідно до частини 1 статті 124
Земельного Кодексу України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у комунальній власності
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Також необхідно зазначити, що за
змістом статті 16 Закону України «Про
оренду землі» сторони укладають
договір оренди землі лише у разі згоди
орендодавця передати земельну ділянку
в оренду, але 30 жовтня 2013 року Сумська
міська рада прийняла окреме рішення
щодо відмови у поновленні договору
оренди землі позивачу на спірну
земельну ділянку, а тому на день
розгляду справи передбаченої
земельним законодавством згоди у
позивача на поновлення договору оренди
не має.

Аналогічну правову позицію було
викладено в узагальнені ВГСУ.
Відповідно до підпункту б) пункту 2.2.3.
Узагальнення судової практики
розгляду господарськими судами справ у
спорах, пов'язаних із земельними
правовідносинами Вищого
Господарського Суду України від 01.01.2010
року необхідною умовою укладення
договору оренди земельної ділянки, яка
перебуває у комунальній власності, є
наявність рішення відповідного органу
про надання земельної ділянки, то
зобов'язання цього органу укласти
такий договір або ж продовжити дію
договору за відсутності вказаного
рішення є порушенням його виключної,
передбаченої Конституцією України,
компетенції на здійснення права
власності від імені Українського
народу та управління землями, яке
підлягає захисту, а порушені права
позивача мають захищатися способами,
передбаченими статтею 152 Земельного
кодексу України, з обов'язковим
дотриманням норм чинного
законодавства (визнання недійсним
рішення органу місцевого
самоврядування).

Сумська міська рада, відповідно до
положень статті 33 Закону України «Про
оренду землі» до спливу договору
оренди (закінчувався 24 грудня 2013 року),
04 грудня 2013 року направила на адресу
позивача лист повідомлення разом із
оскаржуваним рішенням та підписаний
акт приймання-передачі спірної
земельної ділянки.

Відповідно до статті 33 Закону України
«Про оренду землі» по закінченню
строку, на який було укладено договір
оренди землі, орендар, який належно
виконував обов'язки за умовами
договору, має переважне право перед
іншими особами на укладення договору
оренди землі на новий строк (поновлення
договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий
строк, зобов'язаний повідомити про це
орендодавця до спливу строку договору
оренди землі у строк, встановлений цим
договором, але не пізніше ніж за
місяць до спливу строку договору
оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди. При
поновленні договору оренди землі його
умови можуть бути змінені за згодою
сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо орендної плати та
інших істотних умов договору
переважне право орендаря на укладення
договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний термін
розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону,
узгоджує з орендарем (за
необхідності) істотні умови договору і,
за відсутності заперечень, приймає
рішення про поновлення договору оренди
землі (щодо земель державної та
комунальної власності), укладає з
орендарем додаткову угоду про
поновлення договору оренди землі. За
наявності заперечень орендодавця
щодо поновлення договору оренди
землі орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до умов
договору та норм ст. 31 Закону України
«Про оренду землі», Сумська міська рада
надала в оренду земельну ділянку на
визначений строк, по закінченню якого
договірні правовідносини припинилися,
про що позивача було повідомлено
завчасно, а тому положення статті 33
Закону України «Про оренду землі» не
застосовуються в даному випадку,
оскільки регулюють правовідносини
щодо подовження договору оренди у разі
наміру орендодавця (Сумської міської
ради) надалі надавати земельну ділянку
у користування третіх осіб.

В оскаржуваному міською радою рішенні
суд дійшов висновку про те, що Сумська
міська рада позбавила позивача
переважного права на поновлення
договору оренди оскільки постійною
депутатською комісією та Сумською
міською радою не розглядався
лист-повідомлення від 24.10.2013 року ФОП
ОСОБА_3 разом із проектом додаткової
угоди.

Даний висновок є хибним, оскільки
лист-повідомлення від 24.10.2013 року ФОП
ОСОБА_3 був повторним, і на нього була
надана окрема відповідь виконавчого
органу Сумської міської ради від 22.11.2013
№ 1278/11.01-24 (Додаток 1).

На засіданні постійної депутатської
комісії Сумської міської ради 19
вересня 2013 року розглядалася перша
заява ФОП ОСОБА_3 від 13 червня 2013 року №
460/10.01-18 (Додаток 2). Дана заява не містила
проекту додаткової угоди, про що
зазначено в додатках до неї.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до положень статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За загальним правилом обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, котра з
сторін посилається на юридичні факти,
які обґрунтовують її вимоги та
заперечення. Це стосується позивача,
який повинен доказати факти, на
підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

Позивачем не доведено протиправності
оспорюваного рішення Сумської міської
ради та порушення його прав.

Колегія суддів зазначає, що рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги норм процесуального права і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, і при їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, які
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна
містити встановлені судом обставини,
які мають значення для справи, їх
юридичну оцінку, а також оцінку всіх
доказів.

Під час апеляційного перегляду справи,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що оскаржене рішення Сумської міської
ради відповідає вимогам чинного
законодавства, у зв'язку з чим - позов
задоволенню не підлягає, а тому
апеляційну скаргу відповідача слід
задовольнити, у зв'язку підлягає
скасуванню оскаржуване рішення
місцевого господарського суду.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 99, 101, 103, 104, 105 Господарського
процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської
області від 06.03.2014 року скасувати та
постановити нове рішення. У
задоволенні позову відмовити.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її підписання і може бути оскаржена
протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено 23.06.14

Головуючий суддя
Сіверін В. І.

Суддя
Терещенко О.І.

Суддя
Івакіна В.О.