ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року Справа № 24/130пн

Вищий господарський суд України у
складі колегії: головуючого, судді
Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М.,
Студенця В.І., розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Техцентр-90" на
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 18 березня 2014
року у справі № 24/130пн за позовом
товариства з додатковою
відповідальністю "Будмеханізація" до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Техцентр-90" про
стягнення,

УСТАНОВИВ: У травні 2009 року відкрите
акціонерне товариство "Будмеханізація"
(правонаступником якого є товариство з
додатковою відповідальністю
"Будмеханізація") звернулося до
Господарського суду Донецької області
з позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю "Техцентр-90" про
стягнення 2 620 грн основного боргу, 443
грн 60 коп. інфляційних втрат, 78 грн 17
коп. річних, 315 грн 26 коп. пені, 1 200 грн
неустойки з підстав неналежного
виконання умов договору оренди від 18
грудня 2007 року № 16, а також вартість
неповернутої техніки в сумі 9 600 грн (з
урахуванням уточнених позовних вимог).

Відповідач позов не визнав,
посилаючись на відсутність
зобов'язання.

Рішенням Господарського суду
Донецької області від 28 січня 2014 року
(суддя С. Тоцький) позов задоволено в
частині стягнення 2 620 грн основного
боргу, 443 грн 60 коп. інфляційних втрат, 78
грн 02 коп. річних, 312 грн 68 коп. пені; у
решті позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 18 березня 2014
року рішення скасовано з підстав
порушення місцевим господарським
судом норм процесуального права та
прийнято нове рішення, яким позов
задоволено в частині стягнення 2 620 грн
основного боргу, 443 грн 60 коп.
інфляційних втрат, 78 грн 02 коп. річних,
312 грн 68 коп. пені; у решті позову
відмовлено.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Техцентр-90" просить
постанову в частині задоволених
позовних вимог скасувати з підстав
неправильного застосування
господарськими судами частини 1 статті
284 Господарського кодексу України,
статей 92, 145 Цивільного кодексу України,
статей 32-34, 36 Господарського
процесуального кодексу України та
прийняти нове рішення, яким у позові
відмовити.

Сторони належним чином були
повідомлені про час і місце судового
засідання, проте товариство з
додатковою відповідальністю
"Будмеханізація" право на подання
відзиву на касаційну скаргу не
використало і представники сторін у
судове засідання не з'явилися.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що
18 грудня 2007 року сторони уклали договір
оренди № 16 (далі - договір), відповідно
до умов якого позивач (орендодавець)
передає, а відповідач (орендар) приймає
у користування та володіння
причеп-платформу державний номер 22510
ЕА, марка У6006.

Умовами договору сторони погодили, що
передача техніки в оренду здійснюється
спеціалістами за актом
приймання-передачі; техніка вважається
переданою орендарю з моменту
підписання акта приймання-передачі;
якщо одна із сторін до спливу строку
договору не заявить про намір його
розірвати, дія договору продовжується
на 1 рік; розмір місячної орендної плати
складає 600 грн; орендна плата може
сплачуватися орендодавцю як у
безготівковій формі на розрахунковий
рахунок, так і в касу орендодавця не
пізніше тридцятого числа кожного
місяця; строк дії договору - до 1 січня
2009 року (пункти 1.4, 3.2, 4.4, 5.1, 5.2; 11.3
договору).

Передачу об'єкта оренди контрагенти
оформили актом від 21 грудня 2007 року.

Позивач стверджує, що з грудня 2007 року
по квітень 2008 року відповідач орендну
плату не платив і борг дорівнює 2 620 грн.

Частинами 1 і 5 статті 762 Цивільного
кодексу України встановлено, що за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму; плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

За обставин невиконання відповідачем
грошових зобов'язань, господарські
суди, встановивши в його діях склад
цивільного правопорушення,
застосувавши до спірних правовідносин
правила статті 193 Господарського
кодексу України, статей 525 і 526
Цивільного кодексу України,
обґрунтовано задовольнили позов у
частині стягнення 2 620 грн основного
боргу.

Позивачем заявлені вимоги про
стягнення з відповідача трьох
відсотків річних у сумі 78 грн 17 коп. за
період прострочення з 1 травня 2008 року
по 28 квітня 2009 року та інфляційних
втрат у розмірі 443 грн 60 коп. за період з
травня 2008 року по березень 2009 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням індексу інфляції та
річних.

Отже, господарські суди обґрунтовано
задовольнили позов у частині стягнення
збитків від інфляції та річні,
здійснивши перерахунок річних.

Згідно з приписами статей 610 і 612
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

За обставин порушення відповідачем
грошового зобов'язання, господарські
суди на підставі пункту 9.1 договору,
статей 230, 231 і 232 Господарського кодексу
України, статті 549 Цивільного кодексу
України правомірно задовольнили позов
у частині стягнення пені за період з 1
січня по 1 листопада 2008 року, здійснивши
її перерахунок.

Водночас господарські суди дійшли
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позову в частині стягнення
на підставі статті 785 Цивільного
кодексу України неустойки в розмірі 1 200
грн за несвоєчасне повернення
відповідачем об'єкта оренди з огляду на
дію договору в часі, а також у частині
стягнення 9 600 грн вартості об'єкта
оренди, оскільки позивач не подав
доказів про втрату орендарем
причепу-платформи.

З урахуванням меж перегляду справи в
касаційній інстанції, колегія суддів
вважає, що під час розгляду справи
фактичні її обставини були встановлені
апеляційним господарським судом на
підставі всебічного, повного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів, висновки суду відповідають
цим обставинам і їм дана належна
юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ: Постанову Донецького
апеляційного господарського суду від 18
березня 2014 року у справі № 24/130пн
залишити без змін, а касаційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Техцентр-90" без
задоволення.

Головуючий, суддя М. В. Кузьменко Суддя
І. М. Васищак Суддя В. І. Студенець