ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року Справа № 14/60 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Катеринчук
Л.Й., Куровського С.В. - доповідача,за
участю представника ліквідатора ВАТ
"Чисті метали" - Котенка В.О. (дов. від
15.04.2014),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу ліквідатора ВАТ
"Чисті метали" арбітражного керуючого

Кириченка Є.О.

на постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду

від 11.03.2014

у справі № 14/60
господарського суду Кіровоградської
області

за заявою Світловодського
підприємства теплових мереж

до Відкритого
акціонерного товариства "Чисті метали"

про визнання
банкрутом,

встановив:

Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 23.12.2013
(суддя Деревінська Л.В.) відмовлено
кредитору первинній профспілковій
організації "Завод чистих металів" в
задоволенні скарги від 06.09.2013 на дії
ліквідатора Відкритого акціонерного
товариства "Чисті метали".

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
11.03.2014 (колегія суддів у складі: Джихур
О.В. - головуючий, Лисенко О.М., Вечірко
І.О.) ухвалу господарського суду
Кіровоградської області від 23.12.2013
змінено, викладено першу її частину в
наступній редакції:

"1. В задоволені скарги від 06.09.2013 (з
уточненнями) кредитора первинної
профспілкової організації "Завод
чистих металів" відмовити в частині
визнання неправомірності дій
ліквідатора арбітражного керуючого
Кириченко Є.О. при здійсненні продажу
будівлі головного технологічного
корпусу банкрута, повернення 20 000 грн.
надлишково сплачених покупцем ТОВ
"Фірма "Продімпекс" коштів при
проведенні аукціону, визнання
недійсними рішень комітету кредиторів
Відкритого акціонерного товариства
"Чисті метали", зобов'язання
ліквідатора арбітражного керуючого
Кириченко Є.О. залучити до складу
ліквідаційної комісії уповноваженого
представника трудового колективу
голову первинної профспілкової
організації "Завод чистих металів"
Таран Л.М.".

Справу передати господарському суду
Кіровоградської області в частині
розгляду скарги первинної
профспілкової організації "Завод
чистих металів" щодо порушення порядку
задоволення вимог кредиторів другої
черги, відшкодування витрат
ліквідатора арбітражного керуючого
Кириченко Є.О., правомірності сплати до
Управління Пенсійного фонду України
соціального внеску в розмірі 30 000 грн.

В касаційній скарзі ліквідатор
ТОВ "Чисті метали" арбітражний керуючий
Кириченко Є.О. просить скасувати
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
11.03.2014 та залишити без змін ухвалу
господарського суду Кіровоградської
області від 23.12.2013. В обґрунтування
посилається на порушення та
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме ст.ст. 1, 25, 31 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів Вищого
господарського суду України,
переглянувши у касаційному порядку
оскаржувані судові рішення на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, перевіривши застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, дійшла висновку
про відсутність підстав для
задоволення касаційної скарги,
виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 ст. 41 ГПК
України провадження у справах про
банкрутство здійснюється у порядку,
передбаченому цим кодексом з
врахуванням вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі Закон), норми якого, як спеціальні
норми права, превалюють у застосуванні
над загальними нормами Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 5
вказаного Закону, провадження у
справах про банкрутство регулюється
цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи,
провадження у справі про банкрутство
ВАТ "Чисті метали порушено ухвалою
господарського суду Кіровоградської
області від 25.04.2003 за загальною
процедурою Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Постановою господарського суду
Кіровоградської області від 12.05.2009 ВАТ
"Чисті метали" визнано банкрутом,
відкрито ліквідаційну процедуру,
ліквідатором призначено арбітражного
керуючого Мартиненка В.І.

Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 01.03.2011
припинено повноваження арбітражного
керуючого Мартиненка В.І. в якості
ліквідатора ВАТ "Чисті метали" та
призначено ліквідатором банкрута
арбітражного керуючого Кириченка Є.О.

Строк ліквідаційної процедури по
справі неодноразово продовжувався.

Первинна профспілкова організація ВАТ
"Завод чистих металів" звернулася до
суду із скаргою на дії ліквідатора ВАТ
"Чисті метали". Скарга (враховуючи
додаткові пояснення до скарги)
мотивована тим, що ліквідатор не
оплатив вимоги кредиторам другої черги
в частині компенсації середнього
заробітку колишнім працівникам
банкрута. Крім того, вважає
неправомірними дії ліквідатора щодо
включення до витрат ліквідатора
витрати на технічний ремонт свого
автотранспорту в сумі 16 828, 54 грн. та на
паливо в сумі 41 932, 71 грн., а також щодо
сплати до Управління Пенсійного фонду
України єдиного спеціального внеску в
сумі 30 000 грн.

В поясненнях від 23.12.2013 профспілкова
організація просить суд зобов'язати
ліквідатора внести до фонду оплати в
бухгалтерському обліку підприємства
кошти, стягнені рішеннями судів на
користь колишніх працівників банкрута,
зазначених в ухвалі суду від 27.11.2012, що
були визнані та віднесені до другої
черги; визнати незаконними рішення
комітету кредиторів щодо витрат за
видалення відходів виробництва (32 700
грн.), повернення коштів за передплату
за головний технологічний корпус (20 000
грн.), витрат на екологічний аудит (16 000
грн.), оплати за технічний ремонт
власного транспорту ліквідатора та
паливо (58 761,25 грн.), витрати на
відрядження, сплата соціального внеску
до Пенсійного фонду України (30 000 грн.),
придбання оргтехніки (6 586 грн.), витрати
на оплату вимог 10 кредиторів другої
черги та ін.; зобов'язати ліквідатора
повернути всі вказані кошти та
спрямувати їх на виплату заробітної
плати; визнати незаконним аукціон з
продажу державного технологічного
комплексу в зв'язку з невідповідністю
дій ліквідатора прикінцевим та
перехідним положенням Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом";
зобов'язати ліквідатора залучити до
складу ліквідаційної комісії
представника трудового колективу
голову первинної профспілкової
організації "Завод чистих металів"
Таран Л.М. та повідомити її про наступне
засідання комітету кредиторів
(ліквідаційної комісії).

Місцевий господарський суд,
відмовляючи кредитору профспілковій
організації ВАТ "Завод чистих металів"
у задоволенні скарги на дії
ліквідатора виходив з того, що при
наявності неповного задоволення вимог
кредиторів другої черги, судом не
встановлено факту погашення вимог
кредиторів третьої черги. Понесені
ліквідатором витрати пов'язані з
проведенням ліквідаційної процедури,
що передбачено вимогами ст. 31 Закону.
Факт відсутності порушень в діях
ліквідатора при здійсненні продажу
будівлі головного технологічного
комплексу банкрута встановлено
господарським судом Кіровоградської
області в ухвалі від 19.06.2013 при розгляді
скарги первинної профспілкової
організації ВАТ "Завод чистих металів"
та Ради товариства винахідників і
раціоналізаторів ВАТ "Чисті метали" НТЦ
"Пошук" та на підставі ст. 35 ГПК України
не доводиться знову. 20 000 грн.
надлишково сплачених покупцем коштів
при проведені аукціону з продажу майна
банкрута не може бути включено до
ліквідаційної маси банкрута.

Апеляційний господарський суд,
перевіривши матеріали справи,
погодився з висновком суду першої
інстанції, що факт відсутності
порушень в діях ліквідатора при
здійсненні продажу будівлі головного
технологічного комплексу банкрута
встановлено господарським судом
Кіровоградської області в ухвалі від
19.06.2013 у даній справі при розгляді
скарги первинної профспілкової
організації "Завод чистих металів" та
Ради товариства винахідників і
раціоналізаторів ВАТ "Чисті метали" НТЦ
"Пошук", а тому на підставі ст.35 ГПК
України не доводиться знову.

При цьому, справу в частині розгляду
скарги щодо порушення порядку
задоволення ліквідатором вимог
кредиторів другої черги, недоведеності
належними доказами правомірності
понесених ліквідатором витрат в
процедурі ліквідації, на які звертав
увагу заявник скарги, а також
законності перерахування до УПФУ
України в м. Світловодську та
Світловодському районі 30 000 грн.
соціального внеску за відсутності
цивільно-правових угод, передано
господарському суду через неповне
дослідження матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону
ліквідатор - фізична особа, яка
відповідно до рішення господарського
суду організовує здійснення
ліквідаційної процедури боржника,
визнаного банкрутом та забезпечує
задоволення визнаних судом вимог
кредиторів у встановленому цим Законом
порядку.

Відповідно до частини 1 ст. 25 Закону
ліквідатор з дня свого призначення
здійснює, зокрема, такі повноваження:
виконує функції з управління та
розпорядження майном банкрута;
здійснює інвентаризацію та оцінку
майна банкрута згідно з
законодавством; аналізує фінансове
становище банкрута; очолює
ліквідаційну комісію та формує
ліквідаційну масу; пред'являє до третіх
осіб вимоги щодо повернення
дебіторської заборгованості банкруту;
з підстав, передбачених частиною
десятою статті 17 цього Закону, подає до
господарського суду заяви про визнання
недійсними угод боржника; вживає
заходів, спрямованих на пошук,
виявлення та повернення майна
банкрута, що знаходиться у третіх осіб;
реалізує майно банкрута для
задоволення вимог, включених до
реєстру вимог кредиторів, у порядку,
передбаченому цим Законом; здійснює
інші повноваження, передбачені цим
Законом.

Ч.4 вказаної статті передбачено, що дії
ліквідатора (ліквідаційної комісії)
можуть бути оскаржені до
господарського суду власником майна
(органом, уповноваженим управляти
майном) банкрута; особою, яка
відповідає за зобов'язаннями банкрута;
кожним кредитором окремо або комітетом
кредиторів; особою, яка, посилаючись на
свої права власника або іншу підставу,
передбачену законом чи договором,
оспорює правомірність віднесення
майнових активів або коштів до
ліквідаційної маси.

Ст. 31 Закону встановлено черговість
задоволення вимог кредиторів. Зокрема,
в першу чергу задовольняються витрати,
пов'язані з провадженням у справі про
банкрутство в господарському суді та
роботою ліквідаційної комісії, у тому
числі, витрати арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора), пов'язані з
утриманням і збереженням майнових
активів банкрута, витратами на оплату
праці арбітражних керуючих
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) в порядку,
передбаченому ст.27 цього Закону.

У другу чергу задовольняються вимоги,
що, виникли із зобов'язань банкрута
перед працівниками підприємства -
банкрута (за винятком повернення
внесків членів трудового колективу до
статутного фонду підприємства), крім
вимог, задоволених у першу чергу.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 31 Закону
вимоги кожної наступної черги
задовольняються в міру надходження на
рахунок коштів від продажу майна
банкрута після повного задоволення
вимог попередньої черги.

Так, з матеріалів справи вбачається та
вірно встановлено апеляційним
господарським судом, що згідно
поданого ліквідатором реєстру вимог
кредиторів станом на 01.09.2013 (на день
подачі скарги) до другої черги
задоволення вимог кредиторів увійшла
заборгованість перед працівниками
підприємства - банкрута в загальній
сумі 1 584 708, 84 грн., з яких погашено
вимоги в загальній сумі 1 427 406,54 грн.,
залишилися незадоволеними вимоги
вказаних кредиторів в загальній сумі 157
302, 30 грн.

На виконання вимоги апеляційного
господарського суду ліквідатором
банкрута 07.03.2014 надано докладний
розрахунок залишку непогашених
кредиторських вимог фізичних осіб ІІ
черги станом на 01.09.2013, з якого
вбачається, що залишок непогашених
вимог кредиторів ІІ черги становить 124
815, 27 грн.

Разом з тим, в запереченнях на скаргу
первинної профспілкової організації
"Завод чистих металів" від 17.12.2013
ліквідатор додав перелік кредиторів
другої черги, вимоги яких не погашені,
згідно з яким розмір непогашених вимог
цих кредиторів (за виключенням
заборгованості з аліментів та
капіталізованих платежів, які
обліковуються у Фонді соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Світловодському
районі) становить 439652, 00 грн.

Оскільки з наявних матеріалів справи
неможливо встановити, які вимоги
кредиторів ІІ черги були погашені в
ліквідаційній процедурі і які
залишилися незадоволеними, хоча
розгляд цього питання має вирішальне
значення при перевірці обставин справи
і дослідженні доводів скарги первинної
профспілкової організації "Завод
чистих металів" на дії ліквідатора щодо
порушення закріпленого в Законі
принципу пропорційності задоволення
вимог кредиторів кожної наступної
черги, колегія суддів Вищого
господарського суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про неповне
дослідження обставин справи стосовно
доводів скарги в зазначеній частині.

Щодо скарги первинної профспілкової
організації "Завод чистих металів" в
частині неправомірних, на думку
заявника, витрат ліквідатора на
технічний ремонт свого автотранспорту
в сумі 16 828, 54 грн. та на паливо в сумі 41
932, 71 грн., сплати єдиного спеціального
внеску до Управління Пенсійного фонду
України в сумі 30 000 грн., колегія суддів
зазначає наступне.

Місцевий господарський суд,
відмовляючи у задоволенні скарги в цій
частині виходив з того, що понесені
ліквідатором витрати в процедурі
ліквідації банкрута є правомірними та
обґрунтовані рішеннями комітету
кредиторів, якими було затверджено
відповідні витрати.

Відповідно до ч. 12 ст. 31 Закону, оплата
послуг, відшкодування витрат
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
у зв'язку з виконанням ним своїх
обов'язків здійснюються в порядку,
встановленому цим Законом, за рахунок
коштів, одержаних від продажу майна
боржника, або за рахунок коштів
кредиторів чи коштів, одержаних у
результаті виробничої діяльності
боржника.

Пунктом г ч. 1 ст. 31 Закону визначені
витрати, пов'язані з провадженням у
справі про банкрутство в
господарському суді та роботою
ліквідаційної комісії, у тому числі:
витрати на оплату державного мита;
витрати заявника на публікацію
оголошення про порушення справи про
банкрутство; витрати на публікацію в
офіційних друкованих органах
інформації про порядок продажу майна
банкрута; витрати на публікацію в
засобах масової інформації про
поновлення провадження у справі про
банкрутство у зв'язку з визнанням
мирової угоди недійсною; витрати
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією,
ліквідатора), пов'язані з утриманням і
збереженням майнових активів банкрута;
витрати кредиторів на проведення
аудиту, якщо аудит проводився за
рішенням господарського суду за
рахунок їх коштів; витрати на оплату
праці арбітражних керуючих
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) в порядку,
передбаченому статтею 27 цього Закону.

Однак, ліквідатор в обґрунтування
правомірності понесених витрат в
процедурі ліквідації, не надав
первинних документів на підтвердження
понесених витрат на технічний ремонт
його автотранспорту в сумі 16 828, 54 грн.,
витрат на паливо в сумі 41 932, 71 грн.,
також доказів їх пов'язаності із
здійсненням ліквідаційної процедури.

Зазначаючи про перерахування до УПФУ в
м. Світловодську та Світловодському
районі 30 000 грн. соціального внеску і
надаючи копії відповідного платіжного
документу (т.3, а.с.95), ліквідатор вказав,
що єдиний соціальний внесок було
нараховано та перераховано до
Пенсійного фонду України разом із
сумами винагороди за
цивільно-правовими угодами, які
укладались ліквідаційною комісією.

Однак, цивільно-правові угоди, які
укладалися ліквідатором з залученими
фахівцями, докази оплати їх послуг,
докази, в підтвердження доводів
ліквідатора щодо розміру понесених їм
витрат на ремонт власного
автотранспорту, придбання бензину та
таке інше, ліквідатором не були надані,
господарським судом не витребувані, в
копіях матеріалів справи вони
відсутні.

Таким чином, розглядаючи скаргу на дії
ліквідатора, господарський суд першої
інстанції не перевірив в якому порядку
проводилося погашення вимог
кредиторів другої черги, не встановив
розмір незадоволених вимог кредиторів
та можливість погашення вимог
кредиторів цієї черги в подальшому, не
витребував необхідних доказів для
перевірки доводів ліквідатора щодо
обґрунтованості відшкодування його
витрат в процедурі ліквідації банкрута
та перерахування до УПФУ в
м.Світловодську та Світловодському
районі єдиного соціального внеску.

Встановлення цих обставин має важливе
значення при перевірці обставин справи
і доводів скарги первинної
профспілкової організації "Завод
чистих металів" на дії ліквідатора ВФТ
"Завод чистих металів" в означеній
частині.

За таких обставин, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
апеляційної інстанції про передачу
справи до суду першої інстанції в
частині розгляду скарги первинної
профспілкової організації "Завод
чистих металів" на дії ліквідатора ВФТ
"Завод чистих металів" щодо порушення
порядку погашення вимог кредиторів
другої черги задоволення, щодо
відшкодування витрат на технічний
ремонт автотранспорту в сумі 16 828, 54
грн., витрат на паливо в сумі 41 932, 71 грн.,
щодо правомірності сплати до УПФУ
соціального внеску в розмірі 30 000 грн., у
зв'язку з неповним дослідженням
матеріалів справи, що є порушенням
вимог ст. 43 ГПК України.

Відтак, твердження, зазначені в
касаційній скарзі, про помилковість
висновків апеляційного суду, порушення
норм матеріального та процесуального
права не знайшли свого підтвердження
при розгляді справи у касаційному
провадженні.

Інші наведені скаржником доводи в
касаційній скарзі зводяться до
переоцінки обставин справи, що не
входить до компетенції суду касаційної
інстанції у відповідності до положень
ст.ст. 111-5, 111-7 ГПК України.

Враховуючи те, що у касаційній
інстанції скарга розглядається за
правилами розгляду справи у суді
першої інстанції за винятком
процесуальних дій, пов'язаних із
встановленням обставин справи та їх
доказуванням, прийнята апеляційним
господарським судом постанова
відповідає нормам чинного
законодавства та підстав для її
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ліквідатора ВАТ
"Чисті метали" арбітражного керуючого
Кириченка Є.О.
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
11.03.2014 по справі № 14/60 залишити без змін.

Головуючий
Ткаченко Н.Г.

Судді
Катеринчук Л.Й.

Куровський С.В.