ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.06.2014 р.
Справа № 914/1390/14

За позовом:Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Львів;до
відповідача:Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради, м.
Львів;про:визнання договорів про
використання земельної ділянки
продовженими Суддя - Крупник Р.В.
Секретар - Яслик Н.М.Представники
сторін:від позивача:ОСОБА_2 - адвокат
(договір про надання правової допомоги,
послуг адвоката та консультаційних
послуг №01-04/14 від 09.04.2014р.);від
відповідача:Золотий Я.М. - нач. юрид.
відділу Департаменту житлового
господарства та інфраструктури ЛМР
(довіреність №4-25-24 від 13.01.2014р.).

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді та
здійснення технічної фіксації
судового засідання не надходило.

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014р. на розгляд господарського
суду Львівської області поступила
позовна заява ФОП ОСОБА_1 до
Департаменту житлового господарства
та інфраструктури Львівської міської
ради про визнання договорів про
використання земельної ділянки
продовженими.

Ухвалою суду від 18.04.2014р. порушено
провадження у справі, її розгляд
призначено на 05.05.2014р. Розгляд справи
неодноразово відкладався, востаннє
ухвалою суду від 02.06.2014р. розгляд справи
відкладено на 19.06.2014р.

Представник позивача в судове
засідання 19.06.2014р. з'явився, пояснив
суду, що 01.04.2011 р. між ФОП ОСОБА_1 та
Департаментом житлового господарства
та інфраструктури Львівської міської
ради укладено договори №138, №132 та №138
про використання земельних ділянок,
визначених в даних договорах для
забезпечення паркування транспортних
засобів. Згідно умов вищевказаних
договорів, термін дії кожного
становить з 01.04.2011р. до 31.12.2013р. 12.12.2013р.,
ФОП ОСОБА_1 звернувся до відповідача з
листом, в якому просив Департамент
продовжити термін дії вищевказаних
договорів та вказував, що згідно умов
даних договорів свої зобов'язання він
виконав в повному обсязі та
заборгованості по договорах немає. У
зв'язку з тим, що жодної відповіді від
Департаменту позивач не отримав, він
був змушений звернутися до суду.

При цьому, 19.06.2014р. від представника
позивача надійшло клопотання, яким
останній просив залишити даний позов
без розгляду.

Представник відповідача в судове
засідання 19.06.2014р. з'явився, проти
позову заперечив, просив суд у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю. Зокрема, зазначив, що
Департаментом було розглянуто
звернення позивача щодо продовження
строку дії спірних договорів, однаку
зв'язку з тим, що у позивача існує
заборгованість перед бюджетом міста в
розмірі 72425,05 грн., підстави для
продовження дії договору - відсутні.
Також відзначив, що посилання позивача
в позовній заяві на положення ч. 1 ст. 763,
ст. 764 ЦК України, які регулюють
відносини майнового найму, зокрема,
щодо поновлення такого договору на
новий строк є безпідставними, оскільки
спірні договори за своєю правовою
природою не є договорами майнового
найму.

Як вбачається з позовної заяви,
позивачем заявлено три немайнові
позовні вимоги: визнання недійсним
Договору про використання земельних
ділянок №132 п/т, Договору про
використання земельних ділянок №134 п/т
та Договору про використання земельних
ділянок №138 п/т, датованих 01.04.2011р.

За змістом ч. 1, пп. 2, п. 2, ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про
судовий збір» судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. За подання до
господарського суду позовної заяви
немайнового характеру справляється
судовий збір в розмірі 1 мінімальної
заробітної плати.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 2.11.
Постанови від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» якщо в позовній заяві
об'єднано дві або більше вимог
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог.

Натомість, з матеріалів справи,
зокрема, квитанції №29741244 від 14.04.2014р.
вбачається, що позивачем за подання
позовної заяви сплачено судовий збір в
розмірі 1218,00 грн., в той час як розмір
судового збору за подання позовної
заяви, яка включає три немайнові вимоги
повинен складати 3654,00 грн.

Ухвалою про порушення провадження у
справі від 18.05.2014р., ухвалами про
відкладення розгляду справи від
05.05.2014р., від 19.05.2014р. та від 02.06.2014р. суд
неодноразово зобов'язував позивача
здійснити доплату судового збору у
встановленому законом порядку та
розмірі, однак вимог суду позивач не
виконав.

Згідно вимог Інформаційного листа
Державної судової адміністрації щодо
роз'яснень порядку здійснення сплати
судового збору та порядку заповнення
платіжного документа від 10.11.2011р.
№12-6621/11 при сплаті судового збору
готівкою до документа, щодо якого
вчиняється відповідна дія, додається
оригінал квитанції кредитної установи,
яка прийняла платіж, а при
перерахуванні судового збору з рахунка
платника - останній примірник
платіжного доручення з написом
(поміткою) кредитної установи такого
змісту: «Зараховано в дохід бюджету ___
грн. (дата)». Цей напис скріплюється
першим і другим підписами посадових
осіб, відбитком печатки кредитної
установи з відміткою дати виконання
платіжного доручення.

Зазначеними вище ухвалами суд також
зобов'язував позивача надати докази
зарахування сплаченого ним судового
збору (згідно квитанції №29741244 від
14.04.2014р.) в дохід державного бюджету
України, проте вимог суду ФОП ОСОБА_1 не
виконав.

Як вбачається з матеріалів справи,
02.06.2014р. через канцелярію суду від
представника позивача надійшла заява
про продовження строку розгляду
справи, яка ухвалою від 02.06.2014р. була
задоволена судом, строк розгляду
справи продовжено на п'ятнадцять днів,
а тому суд обмежений строком розгляду
справи.

Приписами ч. 3 ст. 22 ГПК України
встановлено, що сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Натомість позивач, всупереч вимогам
законодавства, не здійснив доплати
судового збору у встановленому законом
порядку та розмірі, не надав суду
витребувані ним документи, зокрема,
докази зарахування сплаченого ним
судового збору в дохід бюджету, а
відтак не виконали вимог суду.

Приписами п. 2.23. Постанови Пленуму ВГС
України від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» передбачено, що якщо
факт недоплати судового збору
з'ясовано господарським судом у
процесі розгляду прийнятої заяви
(скарги), суд у залежності від
конкретних обставин справи може:
зобов'язати позивача (заявника,
скаржника) доплатити належну суму
судового збору і подати суду
відповідні докази у встановлений ним
строк, та за необхідності відкласти
розгляд справи або оголосити перерву в
засіданні (стаття 77 ГПК); у разі
неподання доказів оплати - стягнути
належну суму судового збору за
результатами вирішення спору з
урахуванням приписів частин першої -
четвертої статті 49 ГПК або ж залишити
позов (заяву, скаргу) без розгляду на
підставі пункту 5 частини першої статті
81 названого Кодексу.

Відповідно до положень п. 5 ст. 81 ГПК
України, господарський суд залишає
позов без розгляду, якщо позивач без
поважних причин не подав витребувані
господарським судом матеріали,
необхідні для вирішення спору, або
представник позивача не з'явився на
виклик у засідання господарського суду
і його неявка перешкоджає вирішенню
спору.

Згідно пункту 4.8. Постанови Пленуму ВГС
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011р. № 18
залишення позову без розгляду - це
форма закінчення розгляду
господарським судом справи без
прийняття рішення суду у зв'язку з
виявленням обставин, які перешкоджають
розглядові справи, але можуть бути
усунуті у майбутньому.

Після усунення обставин, що зумовили
залишення позову без розгляду, позивач
має право знову звернутися з ним
господарського суду в загальному
порядку (ч. 4 ст. 81 ГПК України).

Як вбачається із додатків до позовної
заяви, позивачем за подання позовної
заяви було сплачено судовий збір у
розмірі 1218,00 грн. згідно квитанції
№29741244 від 14.04.2014р.

Положеннями п. 4.12. Постанови Пленуму
ВГС України «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» встановлено, що у
вирішенні питань розподілу судових
витрат необхідно мати на увазі, що
за змістом пункту 4 частини першої
статті 7 Закону України «Про судовий
збір» залишення позову без розгляду
тягне за собою повернення сплачених
сум судового збору (за винятком
випадку, коли позов залишено без
розгляду в зв'язку з повторною неявкою
представника позивача на виклик у
засідання господарського суду, якщо
таке нез'явлення перешкоджало
вирішенню спору).

За таких обставин, суд вважає за
доцільне повернути позивачу сплачений
ним судовий збір.

Беручи до уваги вищенаведене,
керуючись п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради про визнання
договорів про використання земельної
ділянки продовженими залишити без
розгляду.

2. Повернути Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 (АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1218,00 грн., сплачений
згідно квитанції № 29741244 від 14.04.2014 року.

Суддя
Крупник Р.В.