ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.06.2014
Справа № 905/1601/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Кучерявої
О.О., суддів Довгалюк В.О., Осадчої А.М.,

при секретарі судового засідання Рудюк
Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кларіант Україна",
м. Сєвєродонецьк,
Луганська область

до Публічного акціонерного товариства
"Ясинівський коксохімічний завод", м.
Макіївка, Донецька область

про стягнення заборгованості в розмірі
540908, 00 грн., з яких сума основного боргу
в розмірі 374000, 00 грн., пеня в розмірі 166908,
00 грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: Рудь О.А. за довір. від
17.01.2014 р.,

від відповідача: Бабенко В.В. за довір.
від 12.11.2013 р.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кларіант Україна"
звернулось до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Ясинівський коксохімічний завод" про
стягнення заборгованості в розмірі
816804, 00 грн., з яких сума основного боргу
в розмірі 674000, 00 грн., пеня в розмірі 142804,
00 грн.

Правовою підставою позову позивач під
час розгляду справи вважає норми
статей 525, 526, 536, 625, 655 Цивільного кодексу
України, статей 193 Господарського
кодексу України. В обґрунтування
позовних вимог позивач посилається на
неналежне виконання відповідачем
зобов'язань за договором №057/КО від 12
червня 2013 року. Зазначив, що
відповідачем не в повному обсязі
сплачена вартість поставленого товару
відповідно до договору. Факт отримання
відповідачем товару підтверджується
накладною. Загальна сума основного
боргу становить 674000, 00 грн.

Відповідно до пункту 8.3, договору
позивачем нарахована пеня в розмірі
142804, 00 грн.

Загальна сума заборгованості
становить 816804, 00 грн.

Розпорядженням голови
господарського суду Донецької області
від 22 квітня 2014 року, справу № 905/1601/14
передано на розгляд судової колегії у
складі: головуючого судді Кучерявої
О.О., суддів Макарової Ю.В., Осадчої А.М.

22 квітня 2014 року через канцелярію
суду представник позивача надав заяву,
в якій просив стягнути з відповідача
суму основного боргу в розмірі 374000, 00
грн. та пеню в розмірі 166908, 00 грн.

З огляду на вищевикладене, суд розцінює
надану позивачем заяву як зменшення
позовних вимог в частині стягнення
суми основного боргу. В частині
стягнення пені, суд розцінює як
збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 22
Господарського процесуального кодексу
України позивач вправі до прийняття
рішення по справі зменшити та
збільшити розмір позовних вимог.

Підстави для неприйняття заяви про
зменшення та збільшення позовних вимог
у суду відсутні.

Розпорядженням голови в.о.
господарського суду Донецької області
від 17 червня 2014 року внесено зміни до
складу судової колегії, а саме: суддю
Макарову Ю.В. замінено на суддю
Довгалюк В.О.

17 червня 2014 року через канцелярію
суду представником позивача надана
заява про зменшення розміру позовних
вимог у зв'язку зі сплатою позивачем
суми основного боргу, в підтвердження
чого надав банківські виписки. Просив
стягнути пеню у розмірі 30747, 99 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні просив стягнути суму
нарахованої пені.

Представник відповідача у судовому
засіданні надав пояснення аналогічні
викладеним у відзиві на позовну заяву,
через канцелярію суду надав додаткові
документи, які долучені до матеріалів
справи

Представникам сторін у судовому
засіданні роз'яснені права та
обов'язки, передбачені статтями 20, 22, 78
Господарського процесуального кодексу
України.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу не заявлено, у зв'язку з чим,
розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Кларіант
Україна" (Продавець) та Публічним
акціонерним товариством "Ясинівський
коксохімічний завод" (Покупець)
укладений договір № 057/КО (надалі по
тексту - договір), за умовами якого
Продавець зобов'язується поставити, а
Покупець отримати та сплатити
каталізатори, надалі - «Товар», у
кількості та за ціною відповідно до
Специфікації до договору (пункт 1.1
договору).

Сторонами під час підписання договору
було узгоджено всі його істотні умови,
зокрема, предмет договору, якість, ціна
та порядок розрахунків, умови поставки,
відповідальність сторін, строк дії
договору.

Договір підписано обома сторонами,
доказів відмови від договору до
матеріалів справи не надано, у зв'язку з
чим, за висновками суду вказаний
договір є чинним.

Відповідно до пункту 2.1 договору, товар
поставляється автомобільним
транспортом за рахунок Продавця на
умовах DDP - склад ПАО «ЯКХЗ» (Incoterms-2010).

Поставка «Товару» здійснюється
протягом 60 днів від дати отримання 40%
попередньої оплати від суми договору.
Датою поставки Товару та переходу
права власності вважається дата, що
вказана в накладній на відвантаження
товару (пункт 2.2. договору).

Згідно із пунктом 2.3 договору, прийомка
товару здійснюється відповідно до
вимог «Інструкції про порядок
приймання продукції ПТН і товарів
народного споживання по кількості» №
П-6 та «Інструкції про порядок
приймання продукції ПТН та товарів
народного споживання по якості» № П-7
та інших законодавчих документів.

Відповідно до пункту 4.1 договору, ціна
Товару вказується у Специфікації
договору на умовах DDP (у відповідності
до п.2.1 договору) та включає вартість
тари, упаковки, маркировки,
транспортировки товару (Incoterms-2010).

В матеріалах справи наявна
Специфікація до договору, відповідно
до якої: найменування товару:
каталізатор СГО-15-КФ по ТУ У
24.6-3-2001 та каталізатор КЗС-Ц по ТУ
У 24.6-7:2007; загальна вартість
продукції становить 2790000, 00 грн. з
урахуванням ПДВ.

Загальна вартість договору на момент
підписання складає 2790000, 00 грн., в тому
числі ПДВ 20% - 465000, 00 грн. (пункт 4.2
договору).

У відповідності до пункту 5.1 договору,
оплата за товар, що поставляється за
договором, здійснюється у гривнях на
умовах 40% попередньої оплати від суми
договору 1116000, 00 грн., згідно
виставленого рахунку Продавця за 60
днів до дати поставки товару.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що 60%
від вартості поставленого товару в
розмірі 1674000, 00 грн. - протягом 20 днів від
дати поставки товару.

На виконання умов договору 21 серпня 2013
року Позивачем виставлено рахунок
№ 135/КО на загальну суму 1116000, 00 грн.
(а.с. 15).

11 вересня 2013 року між сторонами
складено Додаткову угоду № 1,
відповідно до якої пункт 1.1 договору
змінено та викладено в наступній
редакції: «На умовах договору,
Продавець зобов'язується поставити, а
Покупець отримати та сплатити
каталізатори, надалі - «Товар», у
кількості та за ціною відповідно до
Специфікації до договору».

Специфікація до договору викладено в
наступній редакції: найменування
товару - каталізатор ГО-15-К по ТУ У
24.6-3-2001 та каталізатор КЗС-Ц по ТУ
У 24.6-7:2007; загальна вартість
продукції становить 2790000, 00 грн. з
урахуванням ПДВ.

Додатковою угодою №2 від 23 грудня 2013
року продовжено строк дії договору
№ 057/КО від 12 червня 2013 року до
повного виконання фінансових
зобов'язань.

На виконання умов договору, відповідно
до Специфікацій, позивачем складено
рахунок-фактуру №169/КО від 15 жовтня 2013
року на суму 2790000, 00 грн. (а.с. 18).

Позивачем поставлена продукція, що
підтверджується накладною № 197 від 15
жовтня 2013 року на загальну суму 2790000, 00
грн. (а.с. 16).

Позивачем на адресу відповідача була
надіслана претензія на суму 979300, 00 грн.,
яку відповідач отримав 24 січня 2014 року,
що підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення, копія
якого міститься в матеріалах справи
(а.с.26-27).

Відповідач отримав товар, але у
визначений у договорі строк за нього в
повному обсязі не сплатив, своїх
договірних зобов'язань перед позивачем
не виконав, чим порушив умови договору.

На момент подання позову, з урахуванням
часткової оплати, сума боргу становить
374000, 00 грн.

В судовому засіданні представник
позивача зазначив, що відповідачем
сплачена сума боргу в повному обсязі.

На думку суду зменшення позовних вимог
- це зменшення кількісних показників
боргу. В даному випадку сума основного
боргу сплачена, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
банківськими виписками, а тому суд
припиняє провадження у справі в
частині стягнення суми основного боргу
у зв'язку з відсутністю предмету спору
на підставі п.п.1 п.1 ч.1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Що стосується вимоги позивача про
стягнення з відповідача пені в розмірі
30747, 99 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8.3 договору, у разі
затримання оплати за товар більше
терміну, вказаного в п.5.1 та п.5.2
договору, Покупець сплачує Продавцю
пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми
за кожний день затримання оплати.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
встановлено, що пенею є вид неустойки,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

У відповідності до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Законом України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» передбачено, що розмір
пені, встановленої за згодою сторін,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Перевіривши арифметичний розрахунок
пені суд визнає його невірним, за
розрахунком суду сума пені за період з
05 листопада 2013 року по 11 грудня 2013 року
на суму заборгованості 1674000, 00 грн.
складає 22060, 11 грн.; з 12 грудня 2013 року по
24 грудня 2013 року на суму заборгованості
1524000, 00 грн. складає 7056, 33 грн., з 25 грудня
2013 року по 15 січня 2014 року на суму
заборгованості 1174000, 00 грн. складає 9199, 01
грн., з 16 січня 2014 року по 26 січня 2014 року
на суму заборгованості 874000, 00 грн.
складає 3424, 16 грн., з 27 січня 2014 року по 17
лютого 2014 року на суму заборгованості
674000, 00 грн. складає 5281, 20 грн., з 18 лютого
2014 року по 07 березня 2014 року на суму
заборгованості 674000, 00 грн. складає 4080, 93
грн., з 08 березня 2014 року по 30 березня 2014
року на суму заборгованості 674000, 00 грн.
складає 5521, 26 грн., з 31 березня 2014 року по
14 квітня 2014 року на суму заборгованості
374000, 00 грн. складає 1998, 08 грн., з 15 квітня
2014 року по 30 квітня 2014 року на суму
заборгованості 374000, 00 грн. складає 2131, 28
грн. Загальна сума пені складає 60752, 26
грн., але суд не виходить за межі
позовних вимог, тому сума пені в
розмірі 30747, 99 грн. підлягає стягненню з
відповідача.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Із зазначеною нормою кореспондується й
частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України, відповідно до якої
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Пунктом 4.7 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№ 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
зазначено, що частиною другою статті 49
ГПК передбачено, що в разі коли спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Зазначена норма виступає
процесуальною санкцією, яка
застосовується господарським судом
незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною. У такому застосуванні суду
слід виходити з широкого розуміння
даної норми, маючи на увазі, що
передбачені нею наслідки можуть
наставати і в разі неправомірної
бездіяльності винної особи, яка не
вжила заходів до поновлення порушених
нею прав і законних інтересів іншої
особи (зокрема, ухилялася від
задоволення її заснованих на законі
вимог), що змусило останню звернутися
за судовим захистом.

Враховуючи вищевикладене, судові
витрати, згідно статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, стягуються з відповідача
користь позивача.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Провадження по справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кларіант Україна" до
Публічного акціонерного товариства
"Ясинівський коксохімічний завод" в
частині стягнення суми основного боргу
в розмірі 540908, 00 грн. - припинити.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кларіант Україна" до
Публічного акціонерного товариства
"Ясинівський коксохімічний завод" в
частині стягнення пені в розмірі 30747, 99
грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Ясинівський коксохімічний
завод" (86110, Донецька область, м.
Макіївка, вул. 50 років утворення СРСР, 5,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю "Кларіант
Україна" (93403, Луганська область, м.
Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5-ИЗ/1,
) пеню в розмірі 30747
(тридцять тисяч сімсот сорок сім) грн. 99
коп.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Ясинівський коксохімічний
завод" (86110, Донецька область, м.
Макіївка, вул. 50 років утворення СРСР, 5,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю "Кларіант
Україна" (93403, Луганська область, м.
Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5-ИЗ/1,
) витрати по сплаті
судового збору у розмірі 13554
(тринадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят
чотири) грн., 96 коп.

У судовому засіданні 17 червня 2014 року
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано 23
червня 2014 року.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Головуючий суддя
О.О.
Кучерява

Суддя
В.О. Довгалюк

Суддя
А.М. Осадча