ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2014 р.
Справа № 914/1745/14

За позовом: Приватного підприємства
«СклоПромТорг», м. Львів

До відповідача: Публічного
акціонерного товариства «Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат», м.
Жидачів

Про стягнення заборгованості 11 165,23 грн.

В судове засідання з'явились:

від позивача: Чирик А.І. - представник

від відповідача: не з'явився

Суддя
Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання
Кравець О.І.

Представнику позивача роз'яснено
права та обов'язки, передбачені ст. ст.
20, 22 ГПК України.

Суть спору: Подано позов Приватним
підприємством «СклоПромТорг» до
Публічного акціонерного товариства
«Жидачівський целюлозно-паперовий
комбінат» про стягнення
заборгованості 11 165,23 грн.

В судовому засіданні 11.06.2014 року судом
оглянуто оригінали документів, які
долучені позивачем до матеріалів
справи.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю та просив задоволити з
підстав зазначених в позовній заяві та
поданих поясненнях.

Відповідач в судові засідання не
з'явився, відзиву на позов не подав,
хоча належним чином був повідомлений
про час і місце розгляду справи
ухвалами суду, які направлялись йому
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням про вручення. За таких
обставин суд вважає, що справа у
відповідності до вимог ст. 75 ГПК
України, може бути розглянута за
відсутності відповідача.

В судовому засіданні 23.06.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
та оцінивши докази в їх сукупності,
встановив наступне:

27 вересня 2013 року між Приватним
підприємством «СкорПромТорг» (надалі
Продавець) та Відкритим акціонерним
товариством «Жидачіський
целюлозно-паперовий комбінат» (надалі
Покупець) було укладено господарський
договір купівлі - продажу № 279.

На виконання п. 1.1 Договору, продавець
зобов'язується поставити та передати у
власність Покупця Товар - скло листове,
дзеркала, скло візерункове та іншу скло
продукцію, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити його загальну
вартість на умовах цього Договору.

Згідно п. п. 1.2, 1.3 Договору, загальна
сума Договору визначається загальною
кількістю фактично поставленого
Товару згідно цього Договору
(вказується в рахунках та видаткових
накладних на кожну окрему партію
Товару), а номенклатура, асортимент,
якість, загальна кількість Товару,
розмір партії, ціна за одиницю, сумарна
вартість партії, умови і строки
поставки передбачаються в рахунках або
специфікації, є невід'ємною частиною
цього Договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору, розрахунки
між Сторонами здійснюються в
безготівковому порядку шляхом
перерахування Покупцем грошових
коштів на поточний банківський рахунок
Продавця на підставі виставлених
Продавцем рахунків на кожну партію
Товару. Покупець здійснює 100 %
передоплату вартості партії Товару
згідно рахунків Продавця.

Продавець поставив Покупцю товар - скло
в кількості 195,010 кв.м. загальною
вартістю 8 190,42 грн. з ПДВ, що
підтверджується відповідною
видатковою накладною № РН - 00000494 від
02.10.2013 р. за яку відповідач
зобов'язувався оплатити, однак, свої
договірні зобов'язання не виконав чим
заборгував за отриманий товар Продавцю
8 190,42 грн.

Позивачем Відповідачу було направлено
претензію № 1 від 12.11.2013 року з вимогою
оплатити за отриманий товар 8 190,42 грн. і
сплатити штраф згідно умов договору.
Дана претензія отримана Відповідачем
15.11.2013 р., однак, залишена ним без
відповіді і задоволення.

Таким чином, станом на день подання
позову, заборгованість відповідача
перед позивачем складала 8 190,42 грн., яку
він просить стягнути з відповідача.

Згідно п. 7.3 Договору, у випадку
порушення строків, передбачених п. 5
даного Договору, Продавець має право
нарахувати, а Продавець, в цьому
випадку сплатити:

- неустойку в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ;

- 18 % річних, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України;

- за затримку більш ніж на 60 днів
додатково стягується штраф у розмірі 15
% від суми заборгованості.

Відповідно до вище зазначеного Позивач
просить стягнути з Відповідача пеню в
сумі - 533,84 грн., інфляційні втрати в сумі
- 344,00 грн., 18 % річних від суми
заборгованості, що становить - 868,41 грн.
та штраф в розмірі 15 % від суми
заборгованості, що становить - 1 228,56 грн.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення
представника позивача суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з
наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України
зобов'язання це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193
Господарського кодексу України, де
зазначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, на
виконання умов господарського
договору купівлі - продажу № 279 від 27
вересня 2013 року, позивач поставив
відповідачу Товар - скло в кількості
195,010 кв.м. загальною вартістю 8 190,42 грн. з
ПДВ, що підтверджується відповідною
видатковою накладною № РН - 00000494 від
02.10.2013 р.(додано до матеріалів справи).

Відповідно до п. 5.1 Договору, розрахунки
між Сторонами здійснюються в
безготівковому порядку шляхом
перерахування Покупцем грошових
коштів на поточний банківський рахунок
Продавця на підставі виставлених
Продавцем рахунків на кожну партію
Товару. Покупець здійснює 100 %
передоплату вартості партії Товару
згідно рахунків Продавця.

Згідно п. 5.2 Договору за узгодженням
Сторін умовою розрахунку може бути
оплата по факту поставки.

Однак, як вбачається із позовних вимог
та матеріалів справи, свої договірні
зобов'язання щодо оплати товару
Відповідач не виконав чим заборгував
Позивачу 8 190,42 грн.

Положенням ст. 610 ЦК України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частинами 1-3 статті 612 Цивільного
кодексу України встановлено, що
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення. Якщо внаслідок
прострочення боржника виконання
зобов'язання втратило інтерес для
кредитора, він може відмовитися від
прийняття виконання і вимагати
відшкодування збитків..

Згідно із ч. 1 ст. 220 Господарського
кодексу України боржник, який
прострочив виконання господарського
зобов'язання, відповідає перед
кредитором (кредиторами) за збитки,
завдані простроченням, і за
неможливість виконання, що випадково
виникла після прострочення.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 7.3 Договору, Позивач
нараховував та просить стягнути з
Відповідача пеню в сумі - 533,84 грн.,
інфляційні втрати в сумі - 344,00 грн., 18 %
річних від суми заборгованості, що
становить - 868,41 грн. та штраф в розмірі 15
% від суми заборгованості, що становить
- 1 228,56 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 1 000,00 грн. витрат,
пов'язаних з наданням юридичної
допомоги в зв'язку із розглядом справи
в суді.

Як вбачається з матеріалів справи між
позивачем і АО «Західноукраїнська
юридична компанія» 04.12.2012 року було
укладено договір № 04/12/13-2 про надання
адвокатських послуг. Згідно з пунктом
3.1 зазначеного вище договору вартість
наданих послуг складає 1 000,00 грн.
Платіжним дорученням № 3128 від 11.04.2014
року позивач оплатив вартість
юридичних послуг в розмірі 1 000,00
грн.(оригінал в матеріалах справи), які
просить стягнути з відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 48
Господарського процесуального кодексу
України витрати, що підлягають сплаті
за послуги адвоката, визначаються у
порядку встановленому Законом України
«Про адвокатуру», дія якого
поширюється тільки на осіб, які є
адвокатами.

Поняття особи, котра є адвокатом
наводиться в статті 2 Закону України
«Про адвокатуру», котра зазначає, що
адвокатом може бути громадянин
України, який має вищу юридичну освіту,
стаж роботи за спеціальністю юриста
або помічника адвоката не менше двох
років, склав кваліфікаційні іспити,
одержав свідоцтво про право на
зайняття адвокатською діяльністю та
прийняв Присягу адвоката України.

Таким чином, стаття 44 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає відшкодування сум як
судових витрат, які були сплачені
стороною за отримання послуг, лише
адвокатам, а не будь-яким
представникам.

З огляду на викладене, вимоги про
стягнення з відповідача 1 000,00 грн.
вартості адвокатських послуг
підлягають до задоволення в порядку ст.
44 ГПК України.

Відповідно до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи відсутність доказів оплати
боргу та не подання ним доказів, які б
спростовували позовні вимоги, суд
вважає, що позовні вимоги обґрунтовані
та підлягають до задоволення.

Судові витрати слід віднести на
відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись 3,4,41,42,43,
44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,75,82,84,85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Жидачіський целюлозно -
паперовий комбінат» (82700, Львівська
область, м. Жидачів, вул. Фабрична, 4, ) на користь Приватного
підприємство «СклоПромТорг» (79024, м.
Львів, вул. Промислова, 25, ) - 8 190,42 грн. - основного боргу, пеню
в сумі - 533,84 грн., інфляційні втрати в
сумі - 344,00 грн., 18 % річних від суми
заборгованості, що становить - 868,41 грн.
та штраф в розмірі 15 % від суми
заборгованості, що становить - 1 228,56
грн., 1 000,00 грн. адвокатських послуг та 1
827,00 грн. - судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів до Львівського
апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116
ГПК України.

Повний текст рішення
виготовлений та підписаний 23.06.2014 року.

Суддя
Березяк Н.Є.