КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р.
Справа№ 910/22510/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Авдеєва П.В.

Куксова В.В.

секретар судового засідання - Погачова
А.С.,

за участю представників сторін: згідно
протоколу судового засідання від 24.06.2014
року по справі № 910/22510/13 (в матеріалах
справи)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
прокуратури міста Києва на рішення
господарського суду міста Києва від
06.02.2014 року (оформленого відповідно до
ст. 84 ГПК України 12.02.2014 року) по справі
№ 910/22510/13 (суддя - Мандриченко О.В.)

За позовом Першого заступника
прокурора міста Києва в інтересах
держави в

особі Київської міської
ради;

до 1. Департаменту комунальної
власності міста Києва виконавчого

органу Київської міської
ради (Київської міської державної

адміністрації)

2. Комунального
підприємства "Київський метрополітен"

3. Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

про визнання недійсним
договору

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора міста Києва
звернувся в інтересах держави в особі
позивача з позовною заявою, у якій
просить визнати недійсним договір № 970
від 14.12.2012 року про передачу в оренду
майна територіальної громади м. Києва,
що знаходиться за адресою: станція
метро "Оболонь" (вестибюль № 1),
загальною площею 29,1 кв.м, а також
покласти на відповідачів витрати по
сплаті судового збору з мотивів,
вказаних у позовній заяві.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 06.02.2014 року у справі № 910/22510/13
у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням місцевого
суду, прокуратура міста Києва
звернулась з апеляційною скаргою до
Київського апеляційного
господарського суду та просить
скасувати рішення та прийняти нове,
яким позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує
тим, що судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи та має місце
невідповідність висновків, викладених
в ухвалу місцевого суду обставинам
справи.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
06.02.2014 року для розгляду апеляційної
скарги по справі № 910/22510/13 сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Яковлєв М.Л., судді Авдеєв П.В.,
Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 07.03.2014 року по
справі № 910/22510/13 прийнято апеляційну
скаргу прокуратури міста Києва до
провадження і призначено перегляд
рішення на 15.04.2014 року.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 на
підставі ст. 96 ГПК України надано до
суду відзив на апеляційну скаргу, в
якому відповідач-3 просить у
задоволенні апеляційної скарги
прокуратури на рішення господарського
суду міста Києва від 06.02.2014 року у
справі № 910/22510/13 відмовити повністю, а
рішення залишити без змін.

У зв'язку з перебуванням судді Куксова
В.В. у відпустці розпорядженням Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 15.04.2014 року
здійснено заміну судової колегії та
для розгляду апеляційної скарги по
справі № 910/22510/13 сформовано колегію
суддів у складі: головуючий суддя
Яковлєв М.Л., судді Авдеєв П.В.,
Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.04.2014 року
прийнято до свого провадження
апеляційну скаргу прокуратури міста
Києва на рішення господарського суду
міста Києва від 06.02.2014 року по справі №
910/22510/13 зазначеною колегією.

В судове засідання, призначене на 15.04.2014
року, представники позивача,
відповідача-1 та відповідача-2 не
з'явились.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.04.2014 року
розгляд апеляційної скарги
прокуратури міста Києва на рішення
господарського суду міста Києва від
06.02.2014 року по справі № 910/22510/13
відкладено на 27.05.2014 року.

У судовому засідання, призначеному на
27.05.2014 року, оголошено перерву до 10.06.2014
року.

У зв'язку з перебуванням судді
Тарасенко К.В. у відпустці
розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014 року
здійснено заміну судової колегії та
для розгляду апеляційної скарги по
справі № 910/22510/13 сформовано колегію
суддів у складі: головуючий суддя
Яковлєв М.Л., судді Авдеєв П.В., Куксов
В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014 року
прийнято до свого провадження
апеляційну скаргу прокуратури міста
Києва на рішення господарського суду
міста Києва від 06.02.2014 року по справі №
910/22510/13 зазначеною колегією.

В судове засідання, призначене на 10.06.2014
року, представники позивача,
відповідача-1,2 не з'явились, однак 10.06.2014
року представником Київської міської
ради подано клопотання про відкладення
розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014 року
розгляд апеляційної скарги
прокуратури міста Києва на рішення
господарського суду міста Києва від
06.02.2014 року по справі № 910/22510/13
відкладено на 24.06.2014 року.

Представник прокурора міста Києва був
присутнім в судових засіданнях та
надав свої пояснення, якими підтримав
доводи, що викладені в апеляційній
скарзі та просив апеляційну скаргу
задовольнити, а рішення господарського
суду міста Києва від 06.02.2014 року
скасувати та прийняти нове, яким позов
задовольнити повністю.

Представник Київської міської ради був
присутнім в судових засіданнях та
надав свої пояснення, якими підтримав
доводи, що викладені в апеляційній
скарзі та просив апеляційну скаргу
задовольнити, а рішення господарського
суду міста Києва від 06.02.2014 року
скасувати та прийняти нове, яким позов
задовольнити повністю.

Представник Департаменту комунальної
власності міста Києва виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) в судових засіданнях
надавав свої пояснення та просив
рішення господарського суду міста
Києва від 06.02.2014 року залишити без змін,
а апеляційну скаргу прокуратури міста
Києва - без задоволення.

Представник комунального підприємства
"Київський метрополітен" в судових
засіданнях надавав свої пояснення та
просив рішення господарського суду
міста Києва від 06.02.2014 року залишити без
змін, а апеляційну скаргу прокуратури
міста Києва - без задоволення.

Представник фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 в судових засіданнях надавав
свої пояснення та просив рішення
господарського суду міста Києва від
06.02.2014 року залишити без змін, а
апеляційну скаргу прокуратури міста
Києва - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
виступи представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, а рішення
господарського суду міста Києва від
06.02.2014 року по справі № 910/22510/13 -
залишається без змін, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК
України, у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Договір - це категорія цивільного
права, яка визначається як
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. До зобов'язань, що виникають
з договорів, застосовуються загальні
положення про зобов'язання, якщо інше
не випливає із закону або самого
договору. Як і будь-який правочин, він є
вольовим актом, оскільки виражає
спільну волю сторін, що втілюється у
договорі. Змістом договору є, власне, ті
умови, на яких сторони погоджуються
виконувати договір, і вони мають
дотримуватися взятих на себе
зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи,
14.12.2012 року між Головним управлінням
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (орендодавець), фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_2 (орендар,
відповідач-3) та комунальним
підприємством "Київський метрополітен"
(підприємство, отримувач коштів,
відповідач-2) було укладено договір № 970
про передачу майна територіальної
громади міста Києва в оренду (а.с. 24-27, т.
1).

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу
України до відносин оренди
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

За змістом даних норм Цивільного та
Господарського кодексів України
договір оренди - реальний, двосторонній
та оплатний договір. Договір оренди є
двостороннім, оскільки кожна із сторін
цього договору несе обов'язки на
користь іншої сторони.

Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
„Про оренду державного та
комунального майна" від 10.04.1992 року №
2269-XII, в редакції Закону України від
23.12.1997 року № 768/97-ВР, цей Закон регулює
організаційні відносини, пов'язані з
передачею в оренду майна державних
підприємств та організацій.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України „Про
оренду державного та комунального
майна", в редакції Закону України від
29.06.2004 року № 1905-IV, орендою є засноване
на договорі строкове платне
користування майном, необхідним
орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до п. 1.1. договору,
орендодавець на підставі протоколу
постійної комісії Київради з питань
власності від 22.10.2012 року № 132 передає, а
орендар приймає в оренду нерухоме
майно (частину переходу, що належиться
до комунальної власності
територіальної громади міста Києва та
визначена відповідно до проектної
документації, розробленої ДП "ПІ
Укрметротунельпроект", тимчасовими
конструкціями (кіоскам) орендаря, що
знаходиться за адресою: станція метро
"Оболонь" (вестибюль №1), б/н, для
торгівлі непродовольчими товарами.

Згідно п. 2.1. договору, об'єктом оренди є
частина переходу визначена відповідно
до проектної документації, розробленої
ДП "ПІ Укрметротунельпроект",
тимчасовими конструкціями (кіоскам)
орендаря, загальною площею 29,1 кв.м. та
зазначена в викопіюванні зі схем
тимчасового розташування МАФ, що
складає невід`ємну частину цього
договору.

Вартість об'єкта оренди згідно із
затвердженим орендодавцем висновком
про вартість майна станом на 31.07.2012 року
становить 565 560,00 грн. (п. 2.2. договору)

Відповідно до п. 3.1. договору, за
користування об'єктом оренди орендар
сплачує підприємству орендну плату,
розрахунок якої здійснюється на
підставі методики розрахунки орендної
плати за користування майном
територіальної громади м. Києва,
затвердженої рішенням Київради від
22.09.2011 року № 34/6250 та на дату підписання
договору згідно з розрахунком, який є
невід'ємною частиною цього договору,
становить без ПДВ 290,94 грн. за 1 кв.м.
орендованої площі, що в цілому складає 8
466,41 грн.

Зазначений договір є укладеним з
моменту підписанням його сторонами і
діє до 12.12.2015 року (п. 9.1 договору).

14.12.2012 року на виконання умов договору,
орендодавець передав, а орендар
прийняв в орендне користування згідно
з договором оренди № 970 від 14.12.2012 року
частину приміщення переходу, що
перебуває на балансі КП "Київський
метрополітен", загальною площею 29,1
кв.м., розташованого за адресою: м. Київ,
станція метро "Оболонь" (перехід
вестибюлю № 1), що підтверджується
актом приймання-передачі нерухомого
майна від 14.12.2012 року (а.с. 27 зворот, т. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного
кодексу України договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Строк дії договору встановлений з
14.12.2012 року по 12.12.2015 року (п. 9.1 договору).

Даний договір виконувався належним
чином.

Прокуратурою міста Києва згідно
інформації відділу з організації
пожежної охорони в метрополітені при
ГУ Держтехногенбезпеки у м. Києві та
завдання Генеральної прокуратури
України щодо законності управління
об'єктами державної і комунальної
власності проведено перевірку
дотримання вимог чинного
законодавства, зокрема, у діяльності
КП "Київський метрополітен" при
розміщенні на території Київського
метрополітену Комерційних об'єктів у
вигляді малих архітектурних форм та
суб'єктів, які безпосередньо
здійснюють підприємницьку діяльність
на платформах та балконах станцій
метрополітену і в переходах вузлів, у
підземних і надземних вестибюлях, на
поверхнях землі в межах евакуаційного
проходу.

Під час перевірки було встановлено, що
14.12.2012 року між Головним управлінням
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (станом на сьогодні -
Департамент комунальної власності м.
Києва виконавчого орану Київської
міської ради (Київська міська державна
истрація), орендодавець, фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_2, орендар та
комунальним підприємством «Київський
метрополітен», балансоутримувач,
(підприємство, отримувач коштів)
укладено договір № 970 про передачу в
оренду нерухомого майна (частини
переходу), що належить до комунальної
власності територіальної громади
міста Києва.

За результатами перевірки прокурор,
вважаючи зазначений договір таким, що
суперечить чинному законодавству
звернувся до суду з позовом про
визнання недійсним договору № 970 від
14.12.2012 року про передачу в оренду майна
територіальної громади м. Києва.

В позовній заяви прокурор зазначив, що
вищевказаний договір укладений
всупереч вимог чинного законодавства
України, а саме: норм Закону України
"Про транспорт", Закону України "Про
пожежну безпеку" та положень Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна", норм Закону
України "Про приватизацію державного
майна", Закону України "Про міський
електричний транспорт", Правил
пожежної безпеки в метрополітенах,
затверджених наказом Міністерства
інфраструктури України за № 335 від
20.06.2012 року, ДБН В.2.3-7-2010 "Споруди
транспорту. Метрополітени",
затверджених наказом Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України від 22.12.2010 № 533.

Зазначений позов задоволенню не
підлягає, з огляду на наступне.

За змістом ст. 638 Цивільного кодексу
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

У відповідності до ст. 204 Цивільного
кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
визначаються загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину. Так, згідно з ст. 203
ЦК України правочин є чинним за умови
дотримання його сторонами наступних
вимог: зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства (ч. 1);
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності (ч. 2); волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі (ч. 3);
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом ( ч. 4.); правочин
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним (ч. 5); правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей (ч. 6).

Правочин може бути визнаний недійсним
з підстав, передбачених законом.

Загальні підстави і наслідки
недійсності правочинів (господарських
договорів) встановлені статтями 215, 216
ЦК України, статтями 207, 208 ГК України.
Правила, встановлені цими нормами,
повинні застосовуватися
господарськими судами в усіх випадках,
коли правочин вчинений з порушенням
загальних вимог частин першої -
третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не
підпадає під дію інших норм, які
встановлюють підстави та наслідки
недійсності правочинів, зокрема,
статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 1057 1 ЦК України,
абзацу другого частини шостої статті 29
Закону України "Про приватизацію
державного майна", частини другої
статті 20 Закону України "Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)",
частини другої статті 15 Закону України
"Про оренду землі", статті 12 Закону
України "Про іпотеку", частини другої
статті 29 Закону України "Про
страхування", статті 78 Закону України
"Про банки і банківську діяльність",
статті 7 1 Закону України "Про передачу
об'єктів права державної та
комунальної власності" тощо.

Отже, вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Судом першої інстанції було
встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 починаючи з
2002 року орендує нерухоме майно, а саме
частину переходу за адресою: станція
метро "Оболонь" (вестибюль №1), на
підставі наступних документів: рішення
сесії Київської міської ради № 116/1550
від 08.11.2001 року, рішення сесії Київської
міської ради № 23/3114 від 02.02.2006 року "Про
передачу в користування нежилих
приміщень", рішення сесії Київської
міської ради № 917 від 24.12.2009 року "Про
питання оренди об єктів права
комунальної власності територіальної
громади м. Києва", угоди про внесення
змін до договору оренди від 25.08.2010 року
№ 95-Упр (Ор)-10, укладеної на підставі
"Положення про оренду майна
територіальної громади міста Києва від
22.09.2009 року № 34/6250, протоколу комісії
Київради з питань власності № 132 від
22.10.2012 року, яким термін оренди для ФОП
ОСОБА_2 було продовжено до 12.12.2015 року в
результаті укладення договору № 970 від
14.12.2012 року.

Щодо посилань апелянта на порушення
відповідачем-3 норм ДБН В.2.3-7-2010 "Споруди
транспорту. Метрополітени",
затверджених наказом Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України від 22.12.2010 № 533, то вони колегією
суддів до уваги не беруться з огляду на
наступне.

Розміщення об'єктів комерційного,
торгівельного та соціально-побутового
призначення у під вуличних підземних
переходах, суміщених із входами
(виходами) на станції метрополітену,
дозволяється за умови їх розміщення за
межами евакуаційного проходу (6 м
згідно з 8.23 та 18.14 цього НД).

Відповідно до п. 1.1. "сфера застосування
ДБН В.2.3-7-2010 Споруди транспорту.
Метрополітени", - ці будівельні норми
встановлюють вимоги до проектування та
будівництва нових, реконструкції та
технічного переоснащення існуючих
ліній, окремих споруд та пристроїв
метрополітену.

Як було встановлено судом першої
інстанції станція метро "Оболонь" була
введена в експлуатацію в 1980 році, та
станом на сьогоднішній день, роботи з
реконструкції та технічного
переоснащення існуючої лінії не
передбачаються.

Відповідно до акту про введення в
експлуатацію системи кіосків
розташованої на станції метро
"Оболонь", нерухоме майно (частина
переходу) визначено відповідно до
проектної документації, розробленої ДП
"ПІ Укрметротонельпроект", тимчасовими
огороджуючими конструкціями
(кіосками), загальною площею 29,1 кв.м. та
зазначено в викопіюванні зі схем
тимчасового розташування МАФ -
комісійно було введено в експлуатацію
16.12.2002 року, крім того в зазначеному
акті було вказано, що кіоски збудовані
згідно проектної документації,
відповідають всім вимогам СЕС та
протипожежної безпеки.

Крім того, листом від 12.02.2013 № 26/3/760
Державна інспекція техногенної
безпеки України надала роз'яснення
щодо функціонування діючих об'єктів
комерційного, торгівельного та
соціально-побутового призначення на
станціях Київського метрополітену, які
були запроектовані, збудовані та
введені в експлуатацію до 01.01.2004,
враховуючи вимоги чинних
нормативно-правових актів (державних
будівельних норм, правил тощо) та
роз'яснення Держбуду України (лист №
5/3-892 від 24.05.2004), Держтехногенбезпеки
України вважає можливим
функціонування об'єктів комерційного,
торгівельного та соціально-побутового
призначення на станціях Київського
метрополітену, які були запроектовані
і збудовані відповідно до проектної
документації, що пройшла перевірку та
введена в експлуатацію до 01.01.2004 року з
отриманням відповідних дозвільних
документів до проведення
реконструкції, технічного
переоснащення існуючих ліній, окремих
споруд та пристроїв метрополітену.

Також, листом Держбуду України від
24.05.2004 № 5/3-892 роз'яснено, що розміщення
об'єктів комерційного, торгівельного
та соціально-побутового призначення на
раніше збудованих станціях
метрополітену здійснюється відповідно
до 4.27 СНиП П-40-80 "Метрополитени". Раніше
збудовані лінії, окремі споруди та
пристрої метрополітени підпадають під
вимоги СНиП П-40-80 "Метрополитени", що
діяли до введення в дію ДБН В.2.3.-7-2003.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, постійною комісією з питань
власності (VI скликання) Київської
міської ради 16.04.2013 року № 08/283-483
повідомлено про ухвалення рішення,
яким дозволено КП "Київський
метрополітен" укладати (продовжувати)
договори оренди на підставі яких
розміщені на території КП "Київський
метрополітен" об'єкти комерційного,
торгівельного та соціально-побутового
призначення, які були запроектовані і
збудовані та введені в експлуатацію
відповідно до проектної документації,
що пройшла перевірку, з отриманням
відповідних дозвільних документів з
врахуванням вимог діючих, на момент
введення в експлуатацію, правил
пожежної безпеки в метрополітенах до
проведення реконструкції, технічного
переоснащення існуючих ліній, окремих
споруд та пристроїв метрополітену.

Отже, спірний об'єкт оренди було
введено в експлуатацію у відповідності
до діючих на час введення в
експлуатацію норм та правил.

У договорі оренди зазначено, що
орендодавець на підставі протоколу
постійної комісії Київради з питань
власності від 22.10.2012 року № 132 передав, а
відповідач (орендар) прийняв в оренду
нерухоме майно (частину переходу, що
належить до комунальної власності
територіальної громади міста Києва
та визначена відповідно до проектної
документації, розробленої ДП "ПІ
Укрметротунельпроект", тимчасовими
конструкціями (кіоскам) орендаря.

Листом від 24.10.2012 року № 959-ВО
структурний підрозділ "Служба
воєнізованої охорони" надав свої
позитивні висновки щодо подовження
договору оренди частини переходу
станції метро "Оболонь" (загальною
площею 29,1 кв. м) з урахуванням вимог
ДБНВ.2.3.-7-2010 "Споруди транспорту.
Метрополітени" та НАПБ В.01.039-2012/510
"Правила пожежної безпеки з
метрополітенах" із зазначенням, що МАФ
відповідача-3 в підземному переході
станції метро "Оболонь" встановлено
згідно проектної
документації, розробленої ДП "ПІ
Укрметротунельпроект" на підставі
нормативно-правових актів з питань
пожежної безпеки, які діяли на час
проектування в т.ч. і СНиП П-40-80
"Метрополитени". На проектну
документацію отримано позитивні
експертні висновки Управління
пожежної безпеки при ГУ МВС України в м.
Києві від 18.09.2002 року № 16/5/3727 по станції
метро "Оболонь". МАФ комісійно прийнято
в експлуатацію (акт приймальної
комісії від 16.12.2002 по станції метро
"Оболонь") за участю представників
органів ДПН.

Структурним підрозділом "Служба
воєнізованої охорони" проведено
розрахунки пропускної спроможності
вестибюлів станцій та прилеглих
підземних переходів при евакуації
пасажирів зі станцій метрополітену
максимальний розмір 15-ти хвилинного
пасажиропотоку в підземному переході
станції метро "Оболонь" становить 1847
чол., розрахункова ширина шляху
евакуації становить 3,25 м за наявної 4,1
м, виходи зі станції через підземні
переходи розсереджені.

Проведені розрахунки були здійснені на
підставі п.п. 6.3, 6.5 ДБН В.2.3.-7-2010 "Споруди
транспорту. Метрополітени".

Таким чином, договір оренди від 14.12.2012
року № 970 було укладено на підставі
рішення Київської міської ради
(протокол постійної комісії Київради з
питань власності від 22.10.2012 № 132) після
надання відповідних позитивних
висновків, що стосуються пожежної
безпеки.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку щодо
відсутності підстав для визнання
правочину недійсним в порядку ст.ст. 173,
193, 207 ГК України, ст. ст. 202, 203, 215 ЦК
України, а тому позовні вимоги першого
заступника прокурора м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради до Департаменту
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (КМДА), Комунального підприємства
"Київський метрополітен", Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору № 970 від 14.12.2012 року
про передачу майна територіальної
громади м. Києва в оренду задоволенню
не підлягають.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове
рішення приймається колегіально за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень та подати до
суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 року "Про судове рішення"
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з викладеного вище, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а рішення господарського
суду міста Києва від 06.02.2014 року у
справі № 910/22510/13 - залишається без змін.

З огляду на вищезазначене, керуючись
ст. ст. 4-7, 33, 43, 49, 99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу прокуратури
міста Києва на рішення господарського
суду міста Києва від 06.02.2014 року по
справі № 910/22510/13 залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 06.02.2014 року у справі №
910/22510/13 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/22510/13
повернути до господарського суду міста
Києва.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку, передбаченому
ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду за наслідками
перегляду відповідно до ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
М.Л. Яковлєв

Судді
П.В. Авдеєв

В.В. Куксов