КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2014 р. Справа№ 910/16252/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко О.В.

при секретарі судового засідання
Громак В.О.

від позивача - Галков І.О. представник
за довіреністю;

від відповідача - Случак О.О.
представник за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг"

на рішення господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 року

по справі №910/16252/13 (суддя - Цюкало Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг" до
Фірми "Т.М.М." -Товариства з обмеженою
відповідальністю

про стягнення 854 785,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 10.02.14 року у справі №910/16252/13
позовні вимоги задоволено повністю,
стягнуто з відповідача на користь
позивача заборгованість у сумі 807 679,17
грн., неустойку у сумі 37 753,85грн., 3%
річних у сумі 8 076,99 грн., інфляційні
витрати у сумі 1 076,99 та судовий збір у
розмірі 1720,50 грн., відстрочено
виконання рішення господарського суду
міста Києва від 10.02.14р. у справі №910/16249/13
на 2 роки до 10.02.2016р.

Не погодившись з прийнятим рішенням в
частині відстрочки виконання рішення,
товариство з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 10.02.2014р. у цій частині.

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю заяви відповідача про
відстрочку виконання рішення вимогам
ст.121 Господарського процесуального
кодексу України, відсутністю обставин
для відстрочення виконання рішення
суду та її недоведеністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02.04.2014 року
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Ласка
Лізинг" прийнято до провадження.

22.04.2014 року до Київського апеляційного
господарського суду відповідач подав
відзив на апеляційну скаргу та від
позивача надійшли додаткові пояснення.

14.05.2014 до Київського апеляційного
господарського суду від позивача та
відповідача подано судову пркатику для
долучення до матеріалів справи.

27.05.2014 року до Київського апеляційного
господарського суду відповідач подав
судову практику.

17.06.2014 року до Київського апеляційного
господарського суду відповідач подав
копію постанови Вищого господарського
суду №910/16243/13, копію балансу на 31.03.2014,
копії банківських виписок та від
позивача надійшли додаткові пояснення
до апеляційної скарги.

Розпорядженням в.о. Голови Київського
апеляційного господарського суду від
23.04.2014 року, враховуючи перебування
судді Смірнової Л.Г у відпустці,
змінено склад суду та визначено судову
колегію у складі: головуючий суддя
Чорна Л.В., Гончаров С.А., Тищенко О.В.

Представник позивача у судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав, просив суд рішення
господарського суду міста Києва від
10.02.2014 року скасувати частково.

Представник відповідача проти доводів
апеляціної скарги заперечував, просив
суд рішення господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 року залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи, Київським
апеляційним господарським судом
встановлено наступне:

18.12.2007 року між позивачем та
відповідачем укладено договір
фінансового лізингу №1122/12/2007, за
умовами якого позивач зобов'язувався
передати без надання послуг по
управлінню та технічній експлуатації,
а відповідач прийняти в тимчасове
володіння та користування за плату
майно - Автокран КС-45717А-1 на шасі МАЗ-630303
(дві одиниці), а також відповідач
зобов'язувався здійснювати лізингові
платежі./а.с.18/.

Відповідно до п.2.3 договору вартість
предмета лізингу складає суму
еквівалентну 424498,00 у.о., в тому числі ПДВ
у розмірі 20% - 14543,50 у.о.70749,67,
представлених у гривнях України.

Згідно з п.7.1. договору сторони
домовились про те, що валютою договору
є умовна одиниця. Під умовною одиницею
розуміється сума, виражена у гривнях
України та дорівнює одному долару США
за курсом відповідно до п.7.1.1. Договору.

Відповідно до п.7.5. договору лізингові
платежі нараховуються за кожний період
строку фінансового лізингу. Розмір
лізингових платежів за кожний період
строку фінансового лізингу зазначений
у графіку внесення платежів (додаток №1
до договору).

Згідно з п.7.7. договору відповідач
зобов'язаний вносити всі грошові суми в
рахунок оплати лізингових платежів в
розмірі і в строки, встановлені в
графіку внесення платежів, незалежно
від виставлення або отримання рахунків
Позивача, а також незалежно від
фактичного використання предмета
лізингу, в тому числі в період
технічного обслуговування ремонту,
втрати предмета лізингу, протягом
строку фінансового лізингу або до
моменту дострокового припинення
договору.

Відповідно до п.9.5 договору у випадку
якщо Відповідач в установлені
договором строки не здійснить оплату
встановлених договором платежів, то
Позивач вправі вимагати виплати
неустойки в розмірі 0,25 % від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу в перші п'ять днів
прострочення і 0,5% від суми
простроченого платежу за кожен день
простроченого платежу, починаючи з
шостого дня прострочення, а Відповідач
зобов'язується її сплатити.

На виконання умов договору позивач
передав, а відповідач прийняв у
фінансовий лізинг Автокран КС-45717А-1 на
шасі МАЗ-630303 (дві одиниці), що
підтверджується видатковою накладною
№РН-0000086 від 31.03.2008 року та довіреністю
відповідача на отримання
товарно-матеріальних цінностей серії
НБМ №317050 від 27.03.2008 року./а.с.31,32 /.

Таким чином, позивачем виконано своє
зобов'язання за Договором фінансового
лізингу № 1122/12/2007 від 18.12.2007 року.

Відповідач не виконує зобов'язання за
договором №1124/12/2007 від 18.12.2007р. в
частині сплати лізингових платежів за
періоди з 56 по 64, внаслідок чого з боку
останнього утворилась перед позивачем
заборгованість у розмірі 807 679,17 грн.

Доказів сплати заборгованості або
повернення майна ані в суді першої
інстанції ані в суді апеляційної
інстанції відповідачем не надано.

Пунктом 3 ч.2 статті 11 Закону України
"Про фінансовий лізинг" передбачено, що
лізингоодержувач зобов'язаний
своєчасно сплачувати лізингові
платежі.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про
фінансовий лізинг" сплата лізингових
платежів здійснюється в порядку,
встановленому договором.

Згідно з вимогами статті 193
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) та статей 525, 526 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
зобов'язання має виконуватись належним
чином у відповідності з умовами
договору; одностороння відмова від
виконання зобов'язання і одностороння
зміна умов не допускається.

Крім того, відповідно до ст. 610
Цивільного кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За прострочку платежу позивачем
нарахована пеня у розмірі
37 753,85грн, передбачена п. 9.5. договору.

Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу
України визначено, що пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Крім того, позивач на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України просить суд
стягнути з відповідача 3% річних у сумі 8
408,71 грн., інфляційні втрати у сумі 1 076,99
грн.

Як визначено частиною 2 статті 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За таких обставин вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Разом з цим, господарським судом міста
Києва було задоволено заяву
відповідача про відстрочку виконання
рішення суду.

Відповідно до ст.121 Господарського
процесуального кодексу України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони
господарський суд, який видав
виконавчий документ, у виняткових
випадках, залежно від обставин справи,
може відстрочити або розстрочити
виконання рішення. Про відстрочку
виконання рішення виноситься ухвала,
яка може бути оскаржена у
встановленому порядку.

Подану заяву про відстрочку виконання
рішення відповідач мотивував тим, що
для здійснення господарської
діяльності відповідач регулярно
здійснює обов'язкові платежі, має
велику кредиторську заборгованість по
кредитами, оскільки в умовах
економічної кризи припинилося
кредитування банками фізичних та
юридичних осіб, знизився рівень
платоспроможності, у зв'язку з чим
зменшились прибутки Фірми «Т.М.М.» -
товариства з обмеженою
відповідальністю, що не дає фінансової
можливості проводити розрахунки з
постачальниками товарів, робіт, послуг,
що в свою чергу унеможливлює
здійснення фірмою «Т.М.М.» - товариства
з обмеженою відповідальністю своєї
основної діяльності, якою є
будівництво та обслуговування
об'єктів.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанови господарських судів
України» відстрочка допускається у
виняткових випадках і залежно від
обставин справи.

Підставою для відстрочки виконання
рішення можуть бути конкретні, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у строк
встановлений судом. При цьому слід мати
на увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Відтак, господарський суд має право
відстрочити виконання рішення за
заявою сторони у виняткових випадках і
при наявності конкретних обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у строк,
встановлений господарським судом.

Як вбачається з матеріалів справи,
Фірма "Т.М.М." -Товариства з обмеженою
відповідальністю обґрунтувала подану
заяву про відстрочення виконання
рішення господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 року у даній справі
виключно своїм скрутним фінансовим
становищем, зокрема, збитковістю
власного виробництва, у зв'язку з чим
реальна перспектива погашення
заборгованості перед товариством з
обмеженою відповідальністю "Ласка
Лізинг" за вказаним рішенням суду у
заявника з'явиться не раніше 10.02.2016 р.

В підтвердження викладених обставин
відповідачем надано копію
консолідованої фінансової звітності
незалежного аудиту.

Консолідована фінансова звітність - це
фінансова звітність, яка відображає
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
юридичної особи та її дочірніх
підприємств як єдиної економічної
одиниці (ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні), тобто надає
правдиву та неупереджену інформацію
про фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства.

Надана фінансова звітність є звітністю
за 2012 рік, та подається у 2014 році, отже
вона жодним чином не може відображати
реальне фінансове становище заявника,
реального стану результатів
діяльності та руху грошових коштів, на
її підставі неможливо вірно встановити
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідачем було подано фінансовий
звіт за І квартал 2014 року, однак звіт не
містить жодного підтвердження щодо
негативного стану компанії, зменшення
показників, можливості банкрутства
фірми «Т.М.М.» -товариства з обмеженою
відповідальністю при виконанні своїх
обов'язків перед товариством з
обмеженою відповідальністю «Ласка
Лізинг».

Разом з цим, відповідачем не було
подано довідки з обслуговуючих банків
про відсутність грошових коштів на
рахунках, а також довідки про
відсутність майна у власності.

Господарський суд міста Києва не
звернув увагу на ту обставину, що
позивач зазнає значних фінансових
втрат через несплату заборговонасті
відповідачем. Крім того, Фірма «Т.М.М.»
продовжує користуватися технікою
переданою в лізинг та несплачувати за
неї.

Київський апеляційний господарський
суд вважає, що зазначені обставини
безпідставно прийняті судом першої
інстанцій для надання відстрочення
виконання судового рішення, адже, вони
носять не особливий і надзвичайний
характер, а свідчать про негативні
явища в поточній діяльності "Т.М.М." -
товариства з обмеженою
відповідальністю, яка за приписами
статті 42 Господарського кодексу
України є самостійною, ініціативною,
систематичною, на власний ризик
господарською діяльністю, відтак, не є
підставою вважати збиткову фінансову
діяльність заявника винятковим
випадком у розумінні статті 121
Господарського кодексу України, що
зумовлював би ускладнення чи
відсутність можливості виконати
судове рішення.

Задовольняючи заяву відповідача та
надаючи відстрочення виконання
рішення до 10.02.2016 року, суд першої
інстанції, не врахував, що заяву про
відстрочення виконання рішення не було
надіслано на адресу товариства з
обмеженою відповідальністю "Ласка
Лізинг", таким чином позивач був
позбавлений права надати пояснення та
заперечення стосовно заяви про
відстрочку виконання рішення.

Відповідно до п.7.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №9
від 17.10.2012 року заяву про надання
відстрочки, розстрочки, зміну способу і
порядку виконання рішення слід
розглядати за правилами ГПК у межах
розглянутої господарським судом
справи. Зокрема, заявник повинен подати
докази надіслання другій стороні копії
цієї заяви і доказів на її
обґрунтування, сторони мають бути
повідомлені про час і місце розгляду
заяви тощо.

У разі неподання заявником доказів
надіслання другій стороні відповідних
копій заява і додані до неї документи
не пізніше трьох днів з дати
надходження заяви повертаються
заявникові без розгляду на підставі
пункту 6 частини першої статті 63, статті
121 ГПК, про що виноситься ухвала.

Доказів надсилання позивачу заяви про
відстрочку виконання рішення
матеріали справи не містять.

За вказаних обставин апеляційний
господарський суд вважає недоведеною
відповідачем наявність виняткових
обставин, які ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим, що
свідчить про відсутність підстав для
задоволення клопотання відповідача
про відстрочку виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення в
цій частині скасуванню.

Керуючись ст. 99, 101- 105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Ласка
Лізинг" задовольнити, рішення
господарського суду міста Києва від
10.02.2014р. у справі №910/16252/13 скасувати в
частині відстрочення виконання даного
рішення на 2 роки до 10.02.2016р., в іншій
частині рішення залишити - без змін.

2. Матеріали справи № 910/16252/13 повернути
до господарського суду міста Києва.

3.Копію постанови надіслати сторонам у
справі.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Л.В. Чорна

Судді
С.А. Гончаров

О.В. Тищенко