ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2014 р.
Справа № 911/1278/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Кредобанк», м. Львів

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
Київська область, Баришівський район,
с. Гостролуччя

про стягнення 106324,58 грн.

секретар судового засідання Колісник
Ю.І.

за участю представників:

від позивача: Гаврильцова К.М.
(довіреність №7315 від 5 червня 2014 року);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Кредобанк» (далі - позивач) звернулося
до господарського суду Київської
області з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
відповідач) про стягнення 106324,58 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов генерального
договору №13 від 6 червня 2013 року та
додаткового договору №13/1 від 6 червня
2013 року. В результаті неналежного
виконання взятих на себе зобов'язань
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
позивач звернувся з даними позовом до
суду щодо дострокового стягнення з
відповідача заборгованості за
договором, а саме, суми кредиту в
розмірі 103398,59 грн., 1875,41 грн. відсотків
за користування кредитом, 260,00 грн.
комісії за обслуговування кредитної
заборгованості та 790,58 грн. пені.

Провадження у справі порушено
відповідно до ухвали господарського
суду Київської області від 14 квітня 2014
року та призначено справу до розгляду
на 29 квітня 2014 року.

На підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
розгляд справи неодноразово
відкладався.

Присутній у судовому засіданні 27
травня 2014 року відповідач позовні
вимоги визнав, проте, письмового
відзиву на позов до суду не подав.

25 червня 2014 року відповідно до ч. 2 ст. 85
ГПК України у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством
«Кредобанк» (за договором - банк) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (за
договором - позичальник) 6 червня 2013
року укладено генеральний договір про
здійснення кредитування за №13 (далі -
договір) та додатковий договір про
надання кредиту до генерального
договору (далі - додатковий договір).

Відповідно до пункту 1 додаткового
договору в межах ліміту кредитування,
визначеного п.2.1.1 генерального
договору банк зобов'язується надати у
власність позичальникові грошові
кошти (далі - кредит) у розмірі та на
умовах, обумовлених цим договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит і сплатити проценти за
користування ними та комісії.

Згідно пункту 2.1 додаткового договору
розмір кредиту становить 130000,00 грн.

Пунктом 2.3 додаткового договору
встановлено процентну ставку, а саме:
змінна процентна ставка. На день
укладання цього договору значення
змінної процентної ставки - 19,05% річних.
Маржа 1,5% річних.

Згідно пункту 3 додаткового договору
дата остаточного повернення кредиту - 5
червня 2014 року.

Відповідно до пункту 2.7 договору банк
має право відмовити в укладенні
додаткового договору або у видачі
кредитних коштів у випадках
несвоєчасної сплати процентів та/або
повернення кредиту (частини кредиту).

Пунктом 5.9 договору передбачено, що
банк у випадках, передбачених п. 2.7
цього договору, має право вимагати
дострокового повернення
кредиту/кредитів, процентів, комісій та
інших належних до сплати платежів за
цим договором та додатковими
договорами, про що письмово повідомляє
позичальника.

Згідно пункту 5.10 договору позичальник
зобов'язаний протягом 10 банківських
днів з моменту отримання письмової
вимоги банку достроково повернути
кредити, проценти, комісії та інші
належні до сплати платежі за цим
договором та додатковими договорами.

Пунктом 7.1 договору встановлено, що за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань (повернення
кредиту/кредитів, оплати процентів,
комісій та інших належних до сплати
платежів за цим договором та
додатковими договорами) позичальник на
вимогу банку сплачує пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період прострочки, за весь час
прострочки.

Відповідно до пункту 8.3 додаткового
договору за управління кредитом - 260,00
грн. сплачується щомісячно.

6 червня 2013 року між сторонами
підписано графік погашення кредитної
заборгованості (том 1, а.с. 24).

Судом встановлено, що взяті на себе
зобов'язання за генеральним договором
та додатковим договором позивач
виконав належним чином, що
підтверджується меморіальним ордером
№16773059 від 12 червня 2013 року, копія якого
наявна в матеріалах справи (том 1, а.с. 29).

Проте, відповідач вимоги генерального
договору та додаткового договору в
частині обов'язку погашення грошових
зобов'язань належним чином не виконав,
а саме, у встановлені договором строки
кредит не повернув, проценти не
сплатив, в результаті чого, станом на 10
лютого 2014 року, за ним утворилась
заборгованість по поверненню кредиту в
розмірі 45998,59 грн., по відсоткам за
користування кредитом в розмірі 1875,41
грн. та 260,00 грн. простроченої суми
комісії за управління кредитом.

Керуючись пунктом 5.9 договору позивач 26
лютого 2014 року направив відповідачу
вимогу про дострокове виконання
зобов'язань за генеральним договором
№13 про здійснення кредитування.

Судом оглянуто оригінали документів,
залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного
кодексу України позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Частиною 2 ст. 10561 Цивільного кодексу
України передбачено, що розмір
процентів, тип процентної ставки
(фіксована або змінювана) та порядок їх
сплати за кредитним договором
визначаються в договорі залежно від
кредитного ризику, наданого
забезпечення, попиту і пропозицій, які
склалися на кредитному ринку, строку
користування кредитом, розміру
облікової ставки та інших факторів.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Станом на день прийняття рішення у
справі заборгованість за генеральним
договором та додатковим договором, що
складається з заборгованості за
кредитом у розмірі 103398,59 грн.,
заборгованості за процентами у розмірі
1875,41 грн. та заборгованості за комісією
за обслуговування кредитної
заборгованості у розмірі 260,00 грн.
залишились непогашеними. Зазначений
факт відповідачем не спростовано.
Розмір заборгованості відповідає
фактичним обставинам справи, тому
позовна вимога про стягнення з
відповідача заборгованості за
генеральним договором та додатковим
договором, що складається з
заборгованості за кредитом у розмірі
103398,59 грн., заборгованості за
процентами у розмірі 1875,41 грн. та
заборгованості за комісією за
обслуговування кредитної
заборгованості у розмірі 260,00 грн.
підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у Господарському кодексі
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до п. 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Розрахунок пені, наданий позивачем, є
обґрунтованим та вірним, отже, суд
дійшов висновку про задоволення вимог
позивача в частині стягнення з
відповідача пені у розмірі 790,58 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (07520, Київська
область, Баришіський район, АДРЕСА_1,
код НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»
(79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, код 09807862) -
103398 (сто три тисячі триста дев'яносто
вісім) грн. 59 коп. заборгованості за
кредитом, 1875 (одна тисяча вісімсот
сімдесят п'ять) грн. 41 коп.
заборгованості за процентами, 260
(двісті шістдесят) грн. 00 коп. комісії, 790
(сімсот дев'яносто) грн. 58 коп. пені та 2126
(дві тисячі сто двадцять шість) грн. 49
коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 27 червня 2014
року

Суддя
Заєць
Д.Г.