ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 рокуСправа № 912/111/14
Господарський суд Кіровоградської
області у складі колегії суддів:
Поліщук Г.Б. - головуючий суддя, суддів
Колодій С.Б. та Шевчук О.Б., розглянувши
матеріали справи №912/111/14 від 17.01.2014 року

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма Панчеве",
Кіровоградська обл., Новомиргородський
р-н, с. Панчеве

до відповідача: Панчівської сільської
ради, Кіровоградська область,
Новомиргородський р-н, с.Панчеве

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
банк Аваль" від імені якого діє
Кіровоградська обласна дирекція, м.
Кіровоград

про визнання незаконним та скасування
рішення, визнання права власності,
зобов'язання вчинити певні дії

за участю представників сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - Губін Д.А.,
довіреність № 74 від 12.03.2014р.;

від третьої особи - участі не брали.

В судовому засіданні 27.05.2014 року
оголошено перерву до 12 год. 00 хв. 19.06.2014
року.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Ліквідатором ТОВ "Агрофірма "Панчеве"
подано позов про визнання незаконним
та скасування рішення виконавчого
комітету Панчівської сільської ради
Новомиргородського району
Кіровоградської області №191 від 30
вересня 2013 року "Про відміну рішення
виконавчого комітету від 22.07.1997 року №46
"Про встановлення права власності на
приміщення та об'єкти, розташовані в
с.Панчеве та які закріплені за
агрофірмою "Панчеве"; визнання права
власності ТОВ "Агрофірма "Панчеве" на
будівлі та споруди; зобов'язання
Панчівської сільської ради в особі її
виконавчих органів присвоїти адресу
будівлям та спорудам, що належать ТОВ
"Агрофірма "Панчеве".

Позовна заява мотивована тим, що 5
квітня 2000 року, внаслідок
реорганізації, здійснено передачу
майнових активів КСП "Агрофірма
"Панчеве" ТОВ "Агрофірма "Панчеве", про
що складено відповідний акт
приймання-передачі.

В ході аналізу документації банкрута
встановлено, що власністю позивача є
об'єкти нерухомого майна, які
розташовані в с.Панчеве
Новомиргородського району
Кіровоградської області та
обліковуються на балансі позивача,
право власності на які не було
зареєстровано належним чином. Частина
об'єктів нерухомого майна перебувають
в заставі ПАТ "Райффайзен банк Аваль".

Рішенням відповідача №46 від 22.07.1997 року
визнано право власності на
адміністративне приміщення по
вул.Жовтнева за КСП "Агрофірма
"Панчеве".

У позовній заяві ліквідатор зазначає
про те, що ним неодноразово
направлялись заяви на адресу
відповідача про надання дозволу на
оформлення права власності на об'єкти
нерухомості, а також присвоєння деяким
об'єктам відповідної адреси. Однак
рішення по заявленим клопотанням
відповідач приймав вибірково, в
результаті чого не прийнято рішення
щодо надання дозволу на оформлення
права власності за позивачем на
агрохімцентр (1983р.), адміністративне
приміщення (1985р.), майстерню (1975р.,
тракторна бригада №1), огорожу
майстерні (920 м, тракторна бригада №1),
свинарник (1987р.), свинарник (1991р.), та
складу концентрованих кормів
(центральний тік), корівники (1974р.) - 2 шт.

На думку ліквідатора, приймаючи 30.09.2013
року рішення №191 відповідач діяв поза
межами своїх повноважень, оскільки
скасування рішення №46 від 22.07.1997р. може
бути здійснено виключно на пленарному
засіданні Панчівської сільської ради.

Позивач зазначає про те, що відповідач,
оспорюючи та не визнаючи право
власності позивача на зазначені
об'єкти та не вчиняючи дії по
присвоєнню адреси зазначеним об'єктам
нерухомого майна порушує права та
законні інтереси позивача, завдаючи
останньому та кредиторам, вимоги яких
включені господарським судом до
реєстру вимог кредиторів позивача
матеріальної шкоди.

Ухвалою господарського суду від 17.01.2014
року вказану позовну заяву прийнято до
розгляду та порушено провадження у
справі; на підставі ст.27 Господарського
процесуального кодексу України
залучено в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача публічне
акціонерне товариство "Райффайзен банк
Аваль" від імені якого діє
Кіровоградська обласна дирекція.

24.03.2014 року відповідачем подано відзив
на позовну заяву, відповідно до якого
відповідач вважає, що позовні вимоги
про визнання незаконним та скасування
рішення відповідача, а також про
визнання права власності на об'єкти
нерухомості не підлягають розгляду в
господарському суді, позаяк з їх
приводу відсутній предмет спору.
Оскаржуване позивачем рішення
виконавчого комітету Панчівської
сільської ради скасовано 07.02.2014 року
рішенням Панчівської сільської ради
Новомиргородського району
Кіровоградської області №275. Визнання
права власності, на думку відповідача,
є похідною від вимоги щодо оскарження
рішення, а відтак не може розглядатись
самостійно без оскарження
відповідного рішення.

До того ж, як зазначає відповідач, така
вимога в будь-якому випадку звернена не
у спосіб, що передбачений законом,
оскільки майно, на яке відповідач
просить суд визнати право власності
індивідуально не визначено.

В частині позовних вимог щодо
зобов'язання відповідача присвоїти
адресу будівлям і спорудам, на які
позивач просить визнати право
власності, відповідач зазначає про те,
що така вимога не підвідомча
господарському суду, оскільки підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства. Крім того, зазначена
позовна вимога, як і попередні, не
підлягає розгляду у господарському
суді Кіровоградської області, оскільки
є постанова Новомиргородського
районного суду Кіровоградської
області від 06.02.2012 року у справі
№2-а-3/1115/2012, який в межах своєї
компетенції вирішив спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав. На підставі викладеного
відповідач просить припинити
провадження у справі №912/111/14.

Представник третьої особи в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
вважаючи, що існують підстави для їх
задоволення.

Розглянувши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового процесу, господарський суд
встановив наступні обставини.

Постановою господарського суду
Кіровоградської області від 13.02.2003 року
у справі №10/63 визнано банкрутом ТОВ
"Агрофірма "Панчеве" та відкрито
ліквідаційну процедуру даного
підприємства.

Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 29.06.2010 року
у вказаній справі призначено
ліквідатором арбітражного керуючого
Христенко В.В.

З урахуванням приписів ст.25 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції до
22.12.2011 року) ліквідатором подано
позовну заяву у даній справі.

Рішенням виконавчого комітету
Панчівської сільської ради
Новомиргородського району
Кіровоградської області №46 від 22.07.1997
року визнано право власності агрофірми
"Панчеве" на 10 приміщень та об'єктів,
розташованих в с.Панчеве, серед яких
адмінприміщення з котельнею, що
знаходяться по вул.Жовтнева.

Рішенням виконавчого комітету
Панчівської сільської ради №191 від
30.09.2013 року, яке і оскаржує позивач,
відмінено рішення виконавчого
комітету від 22.07.1997 року №46 "Про
встановлення права власності на
приміщення та об'єкти, розташовані в
с.Панчеве та які закріплені за
агрофірмою "Панчеве", так як не
вирішується питання придбання
адмінприміщення сільською радою (50%
приміщення будувала сільська рада на
суму 35 тис. грн.).

В ході розгляду справи господарським
судом встановлено, що рішенням
двадцять третьої сесії шостого
скликання Панчівської сільської ради
Новомиргородського району
Кіровоградської області №275 від 07.02.2014
року, прийнятого на підставі ст.ст. 26, 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", скасовано
рішення виконавчого комітету
Панчівської сільської ради від 30.09.2013
року №191, яке є предметом спору у даній
справі, а також скасовано рішення
виконавчого комітету Панчівської
сільської ради народних депутатів від
22.07.1997 року №46 "Про встановлення права
власності на приміщення та об'єкти,
розташовані в с.Панчеве та які
закріплені за агрофірмою "Панчеве".

Господарський суд звертає увагу на те,
що рішення Панчівської сільської ради
№275 від 07.02.2014 року позивачем не
оскаржувалось та, відповідно, не є
предметом спору у даній справі.

Таким чином, враховуючи, що рішення №191
від 30.09.2013 року на момент розгляду
справи скасоване відповідачем, предмет
спору в частині визнання незаконним та
скасування зазначеного рішення
припинив своє існування.

У відповідності до п. 1-1 ст.80
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

За викладених обставин господарський
суд дійшов висновку про необхідність
припинення провадження у даній справі
в частині позовних вимог про визнання
незаконним та скасування рішення
виконавчого комітету Панчівської
сільської ради Новомиргородського
району Кіровоградської області №191 від
30.09.2013 року "Про відміну рішення
виконавчого комітету від 22 липня 1997
року №46 "Про встановлення права
власності на приміщення та об'єкти,
розташовані в с.Панчеве та які
закріплені за агрофірмою "Панчеве".

В частині позовних вимог про визнання
права власності на будівлі та споруди,
господарський суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до п. 2 ст.15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства. Статтею 16
Цивільного кодексу України
передбачено, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Стаття 316 Цивільного кодексу України
визначає, що правом власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Позов про визнання права власності є
речово-правовим, вимоги котрого
звернені до суду який повинен
підтвердити наявність у позивача права
власності на спірне майно. Об'єктом
цього позову є усунення невизначеності
відносин права власності позивача щодо
індивідуально визначеного майна.
Підставою ж позову, є обставини, що
підтверджують право власності
позивача на майно. Умовами задоволення
позову про визнання права власності на
майно є наявність у позивача доказів на
підтвердження в судовому порядку факту
приналежності йому спірного майна на
праві власності. Доказами, що
підтверджують право власності можуть
бути правовстановлюючі документи, а
також будь-які інші докази щодо
приналежності позивачеві спірного
майна.

Позивач зазначає про те, що він є
власником спірного майна в результаті
реорганізації КСП "Агрофірма "Панчеве",
КСП "Інгул" та КСП "Іскра", на основі яких
було створено ТОВ "Агрофірма "Панчеве"
та передачі майнових активів КСП
"Панчеве" позивачу, що підтверджується
відповідним актом приймання-передачі.

В обґрунтування даної позовної вимоги
позивач вказує на те, що відповідач
оспорює право власності позивача на
адміністративне приміщення, що полягає
у скасуванні ним власного рішення про
встановлення права власності, а також
не визнає право власності позивача на
інші об'єкти (агрохімцентр (1983р.),
майстерню (1975р., тракторна бригада №1),
огорожу майстерні (920 м, тракторна
бригада №1), свинарник (1987р.), свинарник
(1991р.), та складу концентрованих кормів
(центральний тік), корівники (1974р.) - 2
шт.).

Постановою Новомиргородського
районного суду Кіровоградської
області від 06.02.2012 року задоволено
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Панчеве" до Панчівської сільської ради
Новомиргородського району
Кіровоградської області про
зобов'язання присвоїти адреси та
надати дозвіл на оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна.

Вказаною постановою зобов'язано
Панчівську сільську раду
Новомиргородського району
Кіровоградської області в особі її
виконавчих органів вирішити питання
щодо присвоєння адрес будівлям та
спорудам, розташованих в с.Панчеве
Новомиргородського району
Кіровоградської області, а саме:
агрохімцентру, адміністративному
приміщенню, майстерні тракторної
бригади №1, огорожі майстерні
тракторної бригади №1, свинарникам та
складу концентрованих кормів. Крім
того, зобов'язано Панчівську сільську
раду Новомиргородського району
Кіровоградської області в особі її
виконавчих органів вирішити питання
щодо надання дозволу на оформлення
права власності на будівлі та споруди,
розташовані в с.Панчево
Новомиргородського району
Кіровоградської області, а саме:
агрохімцентру, адміністративному
приміщенню, майстерні тракторної
бригади №1, огорожі майстерні
тракторної бригади №1, свинарникам та
складу концентрованих кормів.

Як зазначено ліквідатором позивача та
не спростовано представником
відповідача, вказана постанова на
даний час не виконана.

Зі змісту позовної заяви, доданих
документів та пояснень позивача
вбачається, що фактично, оспорення та
невизнання відповідачем права
власності полягає у невчиненні дій
щодо надання дозволу на його
оформлення. Тобто предметом позову у
даній справі є спірні правовідносини, а
саме обов'язок відповідача надати
дозвіл на оформлення права власності, а
не саме право власності, про визнання
якого просить позивач.

Предметом же доказування під час
розгляду спору щодо права власності є
встановлення юридичних фактів, які є
підставою для набуття права власності
на спірне майно, а не дослідження
законності дій відповідача щодо його
відмови оформити таке право, яке є
похідним.

Тобто відповідачем у такому спорі може
бути особа, від якої відповідне право
перейшло до позивача, або особа, яка
може претендувати на таке право, а не
особа, яка здійснює його оформлення,
тобто фактично видає документ, що
посвідчує факт належності такого
права.

Отже, для звернення з позовом про
визнання права власності, таке право
позивача мало оспорюватись
відповідачем, тобто Панчівською
сільською радою.

Між тим, матеріалами справи не
підтверджується оспорення права
власності товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Панчеве"
на будівлі та споруди відповідачем у
справі - Панчівською сільською радою. У
матеріалах справи відсутні та
позивачем суду не подані докази того,
що відповідач перебуває з позивачем у
правовідносинах щодо здійснення права
володіння, користування та
розпорядження майном щодо якого
заявлено позовні вимоги про визнання
права власності.

При цьому, господарський суд вважає за
необхідне зауважити, що підставою для
звернення до суду з позовом про
визнання права власності є оспорення
існуючого права, а не намір набути
вказане право за рішенням суду.

Поряд з тим, господарський суд вважає
за необхідне зазначити наступне.

Статтею ст. 190 Цивільного кодексу
України передбачено, що майном як
особливим об'єктом вважається окрема
річ, сукупність речей, а також майнові
права та обов'язки. Річчю визначається
предмет матеріального світу, щодо
якого можуть виникати цивільні права
та обов'язки (ст.179 Цивільного кодексу
України)

Відповідно до ст. 184 Цивільного кодексу
України річ є визначеною
індивідуальними ознаками, якщо вона
наділена тільки їй властивими
ознаками, що вирізняють її з-поміж
інших однорідних речей,
індивідуалізуючи її. Речі, визначені
індивідуальними ознаками, є
незамінними.

Позивач просить визнати право
власності на майно, а саме:
агрохімцентр (1983р.), адміністративне
приміщення (1985р.), майстерню (1975р.,
тракторна бригада №1), огорожу
майстерні (920 м, тракторна бригада №1),
свинарник (1987р.), свинарник (1991р.), склад
концентрованих кормів (центральний
тік), корівники (1974р.) - 2 шт., вказуючи в
якості індивідуалізуючих ознак такого
майна рік його забудови, що не є тією
ознакою, яка може вирізнити вказане
майно з-поміж іншого однорідного майна
з урахуванням відсутності адреси
спірних об'єктів.

З документів, якими позивач
підтверджує набуття спірного майна,
неможливо встановити - яке конкретно
майно передавалось позивачу внаслідок
реорганізації КСП агрофірми "Панчеве".
В акті приймання-передачі від 05.04.2000р.,
на який посилається позивач в якості
основного доказу передання такого
майна міститься посилання на дані
розширеного балансу станом на 01.04.2000
року. При цьому у "Ліквідному балансі"
КСП агрофірми "Панчеве" станом на 01.04.2000
року, копія якого додана позивачем до
матеріалів справи, взагалі відсутній
перелік будь-якого майна.

Крім того, з наданих суду документів
неможливо встановити - чи мало
підприємство, правонаступником якого є
позивач, право власності на спірне
майно.

За наведених обставин господарський
суд дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Панчеве" в
частині визнання права власності на
майно.

Розглянувши позовні вимоги про
зобов'язання Панчівської сільської
ради присвоїти адреси спірним об'єктам,
господарський суд дійшов висновку про
те, що спір в даній частині не
підвідомчий господарському суду,
виходячи з наступного.

Справи, підвідомчі господарським судам
України, визначені статтею 12
Господарського процесуального кодексу
України.

В свою чергу, Кодекс адміністративного
судочинства України визначає
повноваження адміністративних судів
щодо розгляду справ адміністративної
юрисдикції, порядок звернення до
адміністративних судів і порядок
здійснення адміністративного
судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду спір, який
виник між двома (кількома) конкретними
суб'єктами стосовно їхніх прав та
обов'язків у конкретних правових
відносинах, у яких хоча б один суб'єкт
законодавчо уповноважений владно
керувати поведінкою іншого (інших)
суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно
зобов'язані виконувати вимоги та
приписи такого владного суб'єкта.

Поняття "суб'єкт владних повноважень"
визначено статтею 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якою це орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою
суб'єкта владних повноважень є
здійснення цим суб'єктом владних
управлінських функцій, при цьому ці
функції повинні здійснюватись
суб'єктом саме у тих правовідносинах, у
яких виник спір.

Відповідно до статті 140 Конституції
України місцеве самоврядування є
правом територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища та міста -
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Територіальна громада здійснює
місцеве самоврядування в порядку,
встановленому законом, безпосередньо
або через органи місцевого
самоврядування: сільські, селищні,
міські ради та їх виконавчі органи;
органами місцевого самоврядування, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ та
міст, є районні та обласні ради; органи
місцевого самоврядування в межах
повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території
(частина третя статті 140, частина перша
статті 144 Основного Закону України).

Відповідно до частини першої статті 143
Конституції України територіальні
громади села, селища, міста
безпосередньо або через утворені ними
органи місцевого самоврядування
вирішують, крім передбачених в
Основному Законі України, й інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції.

У відповідності до ст.26 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
до виключної компетенції сільських,
селищних, міських рад належить
прийняття рішень з питань
адміністративно-територіального
устрою в межах і порядку, визначених
цим та іншими законами.

Отже, при прийнятті рішення про
присвоєння адреси орган місцевого
самоврядування реалізує владні
управлінські функції та виступає
суб'єктом владних повноважень.

Розгляд справ у спорах про оскарження
суб'єктом господарювання дій
(бездіяльності) органу державної влади,
органу місцевого самоврядування,
іншого суб'єкта владних повноважень,
їхньої посадової чи службової особи, що
випливають з наданих їм управлінських
функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не
пов'язані з відносинами,
врегульованими господарським
договором, не відноситься до
компетенції господарського суду (п. 17
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 24.10.2011
року №10 "Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам).

Таким чином, позовна заява в частині
вимог про зобов'язання Панчівської
сільської ради присвоїти адреси
будівлям та спорудам, не підвідомча
господарському суду.

За приписами п.1 ч.1 ст.80 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає за необхідне провадження у
справі в частині визнання незаконним
та скасування рішення виконавчого
комітету Панчівської сільської ради
Новомиргородського району
Кіровоградської області №191 від 30
вересня 2013 року та зобов'язання
Панчівської сільської ради в особі її
виконавчих органів присвоїти адресу
будівлям та спорудам припинити. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

З урахуванням приписів ст.49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір у справі
покладається на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі в частині
визнання незаконним та скасування
рішення виконавчого комітету
Панчівської сільської ради
Новомиргородського району
Кіровоградської області №191 від 30
вересня 2013 року та зобов'язання
Панчівської сільської ради в особі її
виконавчих органів присвоїти адресу
будівлям та спорудам припинити.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Кіровоградської
області.

Повне рішення складено 24.06.2014р.

Головуючий суддя
Г.Б. Поліщук

Суддя
С.Б.Колодій

Суддя
О.Б.Шевчук