м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/5054/14 17.06.14
За позовом Товариства з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "ВіДі-Страхування" до
Страхового товариства з додатковою
відповідальністю "Гарантія" про
здійснення страхового
відшкодування на суму 11 425,26 грн. Суддя
Представники сторін:
від позивача Пилипенко Я.М. (дов. №
31/12-12_П від 31.12.2013 року)від відповідача
Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 17 червня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Товариство з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"ВіДі-Страхування" (надалі по тексту -
позивач) звернулося до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Страхового товариства з додатковою
відповідальністю "Гарантія" (надалі по
тесту - відповідач) про здійснення
страхового відшкодування на суму 11 425,26
грн., а також просить суд покласти на
відповідача судові витрати.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.03.2014 року порушено
провадження у справі № 910/5054/14, розгляд
справи призначено на 24.04.2014 року.
Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
24.04.2014 року справу № 910/5054/14 передано для
розгляду судді Гулевець О.В., у зв'язку з
перебуванням судді
Стасюка С.В. на лікарняному.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.04.2014 року суддя Гулевець О.В.
прийняла справу № 910/5054/14 до свого
провадження, розгляд справи призначено
Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
12.05.2014 року справу № 910/5054/14 передано
для розгляду судді Стасюку С.В., у
зв'язку з його поверненням з
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.05.2014 року суддя Стасюк С.В.
прийняв справу № 910/5054/14 до свого
провадження, розгляд справи призначено
відповідно до ухвали Господарського
суду міста Києва від 24.04.2014 року.
Представник відповідача в судове
засідання 20.05.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду від 24.04.2014 року не
виконав, письмового відзиву на позов не
надав, про причини своєї неявки суд не
повідомив, про дату та час слухання
справи повідомлявся належним чином
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.05.2014 року розгляд справи
було відкладено на 17.06.2014 року, у зв'язку
з неявкою відповідача та необхідністю
подання додаткових доказів у справі.
У судовому засіданні 17.06.2014 року
представник позивача надав усні
пояснення по справі, в яких підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача в судове
засідання 17.06.2014 не з'явився, вимоги
ухвали суду не виконав, про поважні
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце судового засідання був
повідомлений належним чином, що
підтверджується відмітками на звороті
ухвал суду та поштовими повідомленнями
про вручення поштового відправлення з
відмітками про вручення.
Як вбачається з матеріалів позовної
заяви, відповідач зареєстрований за
Костянтинівська, 56, офіс 13 на яку було
відправлено ухвали суду у справі
№ 910/5054/14.
У відповідності з положеннями пункту
3.9.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь
у справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87
Господарського процесуального кодексу
Згідно з частиною 1 статті 64
Господарського процесуального кодексу
України ухвала про порушення
провадження у справі надсилається за
повідомленою сторонами господарському
суду поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, суд вважає, що
справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами у
відповідності до статті 75
Господарського процесуального кодексу
Розглянувши подані позивачем
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд -
07 лютого 2013 року між Товариством з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "ВіДі-Страхування" (страховик)
та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено
договір комплексного добровільного
страхування наземного транспорту CLAU №
0475 (надалі - Договір страхування),
відповідно до умов якого страховик
зобов'язувався відшкодувати збитки, що
могли настати у зв'язку з пошкодженням
або знищенням автомобіля марки "NISSAN
X-TRAIL", державний номер НОМЕР_1.
Як вбачається з матеріалів справи,
11.12.2013 року в м. Києві на проспекті
Перемоги - міст "Святошино" сталася
дорожньо-транспортна пригода (надалі
по тексту - ДТП) за участю автомобіля
марки "NISSAN X-TRAIL", державний номер НОМЕР_1
та автомобіля марки "Форд", державний
номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3
ДТП сталася в результаті порушення
водієм автомобіля марки "Форд",
державний номер НОМЕР_2 правил
дорожнього руху України, останнього
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
згідно з постановою Святошинського
районного суду м. Києва від 25.12.2013 року у
справі № 3/759/7566/13.
Цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля марки "Форд",
державний номер НОМЕР_2, за шкоду
завдану майну третіх осіб під час ДТП,
була застрахована Страховим
товариством з додатковою
відповідальністю "Гарантія", що
підтверджується полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АЕ/0108673 від
Внаслідок вищевказаної
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль марки "NISSAN X-TRAIL", державний
номер НОМЕР_1 отримав механічні
14.02.2014 року позивач, виходячи із рахунку
фактури № СНзС-0013599
від 11.12.2013 року та враховуючи умови
страхування, визначив розмір
страхового відшкодування в сумі 11 425,26
грн., про що склав страховий акт №
Відповідно до умов договору
комплексного добровільного
страхування наземного транспорту CLAU №
0475 від 07.02.2013 року, позивачем було
здійснено виплату страхового
відшкодування на користь
страхувальника в сумі 11 425,26 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 509 від 24.02.2014 року (належним чином
засвідчена копія міститься в
матеріалах справи).
Приймаючи до уваги ліміт
відповідальності відповідача та
розмір франшизи, які передбачені
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобі № АЕ/0108673 від 26.12.2012 року, позивач
просить суд стягнути з відповідача
суму страхового відшкодування у
розмірі 11 425,26 грн.
Відповідач не скористався своїм
процесуальним правом, передбаченим
статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України, на
подання відзиву на позов, жодних
заперечень на спростування наведених
позивачем обставин суду не надав.
Оцінивши наявні в справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
Матеріалами справи підтверджується, що
транспортним засобом "Форд", державний
номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3,
спричинено ДТП, що потягнуло нанесення
шкоди застрахованому позивачем
автомобілю марки "NISSAN X-TRAIL", державний
Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
Частиною другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.
Вина водія, який керував автомобілем
"Форд", державний номер НОМЕР_2,
встановлена у судовому порядку,
останнього визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
згідно з постановою Святошинського
районного суду м. Києва від 25.12.2013 року у
справі № 3/759/7566/13.
Як вбачається з матеріалів справи,
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля марки "Форд",
державний номер НОМЕР_2, за шкоду
завдану майну третіх осіб під час ДТП,
була застрахована Страховим
товариством з додатковою
відповідальністю "Гарантія" на
підставі полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АЕ/0108673 від
26.12.2012 року. Вказаним полісом
передбачено, що ліміт відповідальності
за шкоду заподіяну майну третіх осіб
становить 50 000, 00 грн., франшиза - 0,00 грн.,
строк дії полісу з 26.12.2012 року до 25.12.2013
Таким чином, відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля марки "NISSAN
X-TRAIL", державний номер НОМЕР_1
відповідно до положень Закону України
"Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" в межах,
передбачених полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АЕ/0108673 від
26.12.2012 року, а до позивача як страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором комплексного
добровільного страхування наземного
транспорту CLAU № 0475 від 07.02.2013 року,
перейшло право вимоги, яке потерпіла
особа мала до відповідача як особи,
відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну третьої
Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку
з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.
Враховуючи визначені полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АЕ/0108673 від 26.12.2012 року
розміри лімітів відповідальності та
франшизи, а також встановлену судом
вартість відновлюваного ремонту
транспортного засобу, суд приходить до
висновку, що відповідач зобов'язаний
відшкодувати позивачу витрати у
розмірі 11 425,26 грн.
Відповідно до статті 202 Господарського
кодексу України та статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
Приймаючи до уваги те, що факт
наявності боргу у відповідача перед
позивачем у розмірі 11 425,26 грн.
належним чином доведений,
документально підтверджений і
відповідачем, в порядку
статей 4-3, 33 Господарського
процесуального кодексу України не
спростований, позовні вимоги
Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"ВіДі-Страхування" про стягнення з
Страхового товариства з додатковою
відповідальністю "Гарантія" 11 425,26 грн.
страхового відшкодування в порядку
регресу підлягають задоволенню у
Витрати з судового збору покладаються
на відповідача, відповідно до
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.
Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -
1. Позов Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"ВіДі-Страхування" задовольнити
2. Стягнути з Страхового товариства з
додатковою відповідальністю "Гарантія"
Констянтинівська, буд. 56, офіс 12 код
додатковою відповідальністю "Страхова
Київська область, Києво - Святошинський
район, село Софіївська Борщагівка,
вулиця Велика Кільцева, 56;
тисяч чотириста двадцять п'ять) грн., 26
коп. заборгованості, 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору.
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст складено 23.06.2014 року

Суддя
С.В.
Стасюк