Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "26" червня 2014 р.
Справа № 906/495/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового
засідання: Гребеннікової Н.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Терехов О.Л. - дов. №2565-О
від 16.08.13 р., діє безстроково.

від відповідача: не з'явилась

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" (м. Дніпропетровськ)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(м.Житомир)

про стягнення 50925,90 грн.

17.04.14 р. до господарського суду надійшов
позов ПАТ КБ "Приватбанк" до ФОП ОСОБА_2
про стягнення 50925,90 грн. заборгованості,
з яких: 32 000, 00 грн. - заборгованості по
тілу кредиту, 12 105,40 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 3652,50 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 3168,00 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом.

В обгрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем зобов'язань
згідно умов Договору банківського
обслуговування від 14.09.2012 р.

В якості правових підстав позову
визначає ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України,
ст. 193 ГК України.

Ухвалою від 22.04.14 р. господарський суд
порушив провадження у справі та вжив
заходів для підготовки справи до
розгляду.

Ухвалами від 08.05.14 р. та 29.05.14р.
господарський суд відкладав розгляд
справи для витребування доказів.

В засіданні суду 26.06. 14 р. представник
позивача позовні вимоги підтримав з
підстав наведених у позові, повідомив
суд про те, що погашення заборгованості
відповідачем по Договору банківського
обслуговування №б/н від 14.09.2012 р. не
відбувалося.

Відповідач письмового відзиву на позов
не подала, в судове засідання 26.06.2014р.
не з'явилась. 07.05.2014р. подала до суду
клопотання, в якому, посилаючись на
матеріальні труднощі просила суд
відстрочити виконання рішення суду на 1
рік та зменшити розмір штрафних
санкцій (а.с.56)

Оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 4-3
ГПК України господарський суд створив
сторонам спору необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, та за відсутності
підстав для відкладення розгляду
справи, у судовому засіданні 26.06.14 р.
представнику позивача оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення суду про часткове задоволення
позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Заяви про відкриття
поточного рахунку і карточки зі
зразками підписів та відтисків печатки
від 14.05.14 р. відповідач - Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 відкрила
поточний рахунок НОМЕР_2 в гривнях та,
одночасно, підписавши дану заяву,
погодився на приєднання до Умов та
правил надання банківських послуг, в
тому числі, до Умов та Правил
обслуговування по розрахунковим
картках, розміщених на сайті банку -
www.privatbank.ua. https://client-bank. privat-bank.ua),
тарифами банку, котрі разом з цією
заявою і карткою зі зразками підписів і
відтиску печатки становлять Договір
банківського обслуговування (а.с. 28).

Одночасно, в цій Заяві міститься умова
про можливість встановлення банком
кредитного ліміту на поточний
рахунок, зокрема, при наявності
вільних грошових ресурсів, при
встановленні якого банк здійснює його
обслуговування за рахунок кредитних
коштів в межах ліміту, про розмір якого
банк повідомляє клієнту за своїм
вибором або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта. Порядок
встановлення, зміну ліміту, погашення
заборгованості і розмір процентної
ставки за користування кредитним
лімітом регламентуються Умовами і
Правилами надання банківських послуг і
тарифами банку, розміщених в мережі
Інтернет на сайті www.privatbank.ua, котрі
разом з цією анкетою (заявою) складають
Договір банківського обслуговування.

Згідно п. 3.18.1.16. Умов та правил надання
банківських послуг передбачено, що при
укладанні договорів та угод, або
вчиненні інших дій, що свідчать про
приєднання Клієнта до «Умов та правил
надання банківських послуг» (або у
формі «Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки» або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або
у формі обміну паперовій або
електронною інформацією, або в
будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт
допускають використання підписів
Клієнта у вигляді електронно-цифрового
підпису та / або підтвердження через
пароль, спрямований Банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі Клієнта з
правом "першої" підпису. Підписання
договорів та угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Пунктом 3.18.1.1. Умов і правил надання
банківських послуг вказано, що
кредитний ліміт на поточний рахунок
(далі - «Кредит») надається на
поповнення оборотних коштів і
здійснення поточних платежів Клієнта,
в межах кредитного ліміту (далі -
«Ліміт»). Техніко-економічне
обгрунтування кредиту - фінансування
поточної діяльності. Про розмір Ліміту
Банк повідомляє Клієнта на свій вибір
або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк,
sms-повідомлення або інших). Банк
здійснює обслуговування Ліміту
Клієнта, що полягає у проведенні його
платежів понад залишок коштів на
поточному рахунку Клієнта, при
наявності вільних грошових ресурсів,
за рахунок кредитних коштів в межах
Ліміту, шляхом дебетування поточного
рахунку. При цьому утворюється
дебетове сальдо.

У відповідності до п.3.18.1.3. Умов та
Правил надання банківських послуг
передбачено, що кредит надається в
обмін на зобов'язання Клієнта з
повернення кредиту, сплаті відсотків
та винагороди. Кредитний ліміт може
бути збільшений для оплати судових
витрат у порядку, передбаченому «Умов
та правил надання банківських послуг».
Сторони погодилися, що кредитний ліміт
може бути збільшений для оплати
судових витрат у порядку,
передбаченому Умовами і правилами
надання банківських послуг. Ліміт
овердрафту встановлюється Банком на
кожний операційний день. У випадку
зниження Банком ліміту в
односторонньому порядку,
передбаченому цими «Умовами та
правилами надання банківських послуг»,
Клієнт зобов'язується погасити різницю
між фактичною заборгованістю і сумою
нового ліміту не пізніше дня, вказаного
в повідомленні банку про зміну ліміту,
спрямованого Клієнту у будь-якій з
форм, передбачених «Умов та правил
надання банківських послуг». В іншому
випадку грошове зобов'язання
вважається порушеним, а зазначена
різниця між фактичною заборгованістю і
новою сумою ліміту вважається
простроченою з дня, вказаного в
повідомленні.

У п.3.18.1.6. Умов та Правил надання
банківських послуг зазначено, що ліміт
може бути змінений Банком в
односторонньому порядку,
передбаченому Умовами і правилами
надання банківських послуг, у разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інших
факторів, передбачених внутрішніми
нормативними документами Банку.
Підписавши Угоду, Клієнт висловлює
свою згоду на те, що зміна Ліміту
проводиться Банком в односторонньому
порядку шляхом повідомлення Клієнта на
свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк,
sms-повідомлення або інших).

Факт встановлення та надання
кредитного ліміту відповідачу 19.09.2012р.
на суму 1000, 00 грн., з 15.11.2012р. на суму 15000,
00 грн., з 04.02.2013р. на суму 18800,00 грн., з
13.03.2013р. на суму 20800,00 грн., а з 15.03.2013р. на
суму 32000,00 грн. підтверджено довідкою
позивача від 17.03.2014р. за №08.7.0.0.0/21
(а. с. 41).

Згідно п. 3.18.1.8.Умов та Правил надання
банківських послуг передбачено, що
проведення платежів Клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться Банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до «Умов та правил
надання банківських послуг» (або у
формі «Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки» або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронною
інформацією, або в будь-якій іншій
формі - далі «Угода»). При порушенні
Клієнтом будь-якого із зобов'язань,
передбачених «Умов та правил надання
банківських послуг», Банк на свій
розсуд, має право змінити умови
кредитування, встановивши інший термін
повернення кредиту. При належному
виконанні Клієнтом зобов'язань,
передбачених «Умов та правил надання
банківських послуг», за відсутності
заперечень за місяць до закінчення
терміну обслуговування Ліміту,
проведення платежів Клієнта у порядку
обслуговування Ліміту може бути
продовжено Банком на той самий строк.
Термін також може бути змінений Банком
згідно з п. 3.18.2.3.4 цього розділу «Умов та
правил надання банківських послуг».
Згідно ст.212, 651 ЦКУ при порушенні
Клієнтом будь-якого із зобов'язань за
кредитом, Банк на свій розсуд,
починаючи з 91-ого дня порушення
будь-якого із зобов'язань має право
встановити інший термін повернення
кредиту. При цьому Банк направляє
Клієнту повідомлення із зазначенням
дати терміну повернення кредиту на
свій вибір або в письмовій формі, або за
допомогою встановлених засобів
електронного зв'язку Банку і Клієнта
(системи клієнт-банк, інтернет клієнт
банк, sms-повідомлення або інших). При
непогашенні заборгованості у термін,
зазначений у повідомленні, вся
заборгованість, починаючи з наступного
дня дати, зазначеної в повідомленні
вважається простроченою.

Порядок розрахунків передбачено п. 3.4
Умов та Правил надання банківських
послуг, зокрема.

За користування кредитом в період з
дати виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт сплачує
відсотки, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від терміну
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).
Порядок розрахунку відсотків
визначено п.3.18.4.1.1., так за період
користування кредитом з моменту
виникнення дебетового сальдо до дати
обнулення дебетового сальдо в одну з
дат з наступного 20-го до 25-го числа
місяця (далі - «період, в який дебетове
сальдо підлягає обнулення»),
розрахунок відсотків здійснюється за
процентною ставкою у розмірі, 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

У пункті 3.18.4.1.3. Умов та Правил надання
банківських послуг зазначено, що у разі
непогашення кредиту впродовж 90 днів з
дати закінчення періоду, в який
дебетове сальдо підлягало обнулення,
починаючи з 91-го дня після дати
закінчення періоду, в який дебетове
сальдо підлягало обнулення, кредит
вважається простроченим, а грошові
зобов'язання клієнта з погашення
заборгованості вважаються порушеними.
При порушенні Клієнтом будь-якого з
грошового зобов'язання Клієнт сплачує
Банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 48 (сорок вісім) %
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості. У разі порушення
Клієнтом будь-якого з грошових
зобов'язань і при реалізації права
Банку на встановлення іншого строку
повернення кредиту, передбаченого
Умовами і правилами надання
Банківських послуг, Клієнт сплачує
Банку пеню у розмірі 0,1315% від суми
залишку непогашеної заборгованості за
кожен день прострочення. Сплата пені
здійснюється з дня, наступного за датою
порушення зобов'язань.

Так, п.3.18.4.1.4. Умов та Правил надання
банківських послуг передбачено, що під
«непогашенням кредиту» мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

У відповідності до п.3.18.4.9. Умов та
Правил надання банківських послуг
передбачено, що розрахунок відсотків
за користування кредитом проводиться
щодня, починаючи з моменту утворення на
поточному рахунку дебетового сальдо
при закритті банківського дня, за
кількість днів користування
кредитними коштами, виходячи з 360 днів у
році. Розрахунок відсотків проводиться
до повного погашення заборгованості за
кредитом, на суму залишку
заборгованості за кредитом. День
повернення кредиту в часовий інтервал
нарахування відсотків не включається.
Нарахування відсотків здійснюється в
дату сплати.

Пунктом 3.18.4.10. Умов та правил надання
банківських послуг зазначено, що
зобов'язання виконуються в такій
послідовності: кошти отримані від
Клієнта, а також від інших
уповноважених органів/осіб, для
погашення заборгованості, насамперед
спрямовуються для відшкодування
витрат/збитків Банку згідно з п.п.
3.18.2.2.16, 3.18.2.3.15, далі для погашення
неустойки згідно розділу 3.18.5. цього
розділу «Умов та правил надання
банківських послуг», далі -
простроченого винагороди, далі -
винагороди, далі - прострочених
відсотків, далі - відсотків, далі -
простроченого кредиту, далі - кредиту.
Остаточне погашення заборгованості
виконується не пізніше дати,
зазначеної в п. 3.18.1.8. При несплаті
винагороди, відсотків у відповідні їм
дати сплати, вони вважаються
простроченими. У разі розрахунку
витрат Банку відповідно до п.п. 3.18.2.2.16,
3.18.2.3.15 за погодженням сторін можлива
зміна термінів погашення кредиту.

На дату звернення з позовом до суду та
на дату винесення рішення у справі
заборгованість відповідача перед
позивачем по тілу кредиту становить
32000, 00 грн. (а.с. 47, 108).

За прострочення виконання зобов'язання
з повернення кредитних коштів
позивачем нараховані та заявлені до
стягнення в судовому порядку проценти
за користування кредитом в сумі 12105,40
грн., пеня в сумі 3652,50 грн. та комісія за
користування кредитом в сумі 3168,00 грн.

Дослідивши в матеріалах справи докази
в сукупності за правилами ст. 43 ГПК
України, господарський суд прийшов до
висновку задовольнити позовні вимоги,
з огляду на таке.

За змістом ст. 634 ЦК України з якою
кореспондується абз. 4 п. 4 ст. 179
Господарського кодексу України
передбачено, що сторони можуть
визначити зміст договору на основі
договору приєднання.

Договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропоновувати
свої умови в цілому. Таким чином
виключна перевага належить волі однієї
із сторін, і вона дістає вияв у тому, що
ця сторона диктує волю не лише окремому
суб'єкту, а й невизначеному колу осіб.
Натомість, вона зв'язує себе
зобов'язаннями стосовно всіх, хто
приєднався до неї.

Оскільки проект договору приєднання
може бути прийнятий іншою стороною не
інакше як у цілому, укладання таких
договорів відрізняється від
загального порядку укладення
господарських договорів,
встановленого ст. 181 ГК України,
зокрема, виключається можливість
врегулювання розбіжностей щодо умов
договору.

Окрім того, сторони мають право
укласти договір, в якому містяться
елементи різних договорів (змішаний
договір). До відносин сторін у
змішаному договорі застосовуються у
відповідних частинах положення актів
цивільного законодавства про договори,
елементи яких містяться у змішаному
договорі, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
змішаного договору.

За приписами ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Враховуючи дійсну правову природу
відносин, які виникли між сторонами у
справі на підставі фактичних їх дій,
останні підпадають під правове
регулювання параграфа 2 глави 71 та
глави 72 Цивільного кодексу України,
оскільки Договір банківського
обслуговування від 21.04.2011 року
одночасно є Договором банківського
рахунка та Договором кредиту.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України з якою кореспондується ст. 174
Господарського кодексу України
договір є підставою для виникнення
цивільних прав і обов'язків
(господарських зобов'язань).

За правилами ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України
встановлено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 1066 ЦК України - за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і
зараховувати на рахунок, відкритий
клієнтові (володільцеві рахунка),
грошові кошти, що йому надходять,
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, у якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь іншої сторони (кредитора) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші), чи
утриматися від виконання певних дій, а
інша сторона має право вимагати
виконання такого обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом
(ст.ст. 526, 525 ЦК України). Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідачем не подано доказів на
підтвердження виконання грошового
зобов'язання в повному обсязі перед
позивачем у належному місці та в
належний строк.

З врахуванням вищевикладеного, та
встановлених судом обставин, вимоги
позивача про стягнення з відповідача
основного боргу в сумі 32000,00 грн.,
нарахованих процентів за користування
кредитом в сумі 12105,40 грн., а також
комісії за користування кредитом в
сумі 3168,00 грн. доведені у повному
обсязі та підлягають задоволенню.

Згідно частини першої статті 612
Цивільного кодексу України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не виконав зобов'язання у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача щодо
пені в сумі 3652,50 грн., господарський
судом вважає його обґрунтованим, а
вимоги щодо її стягнення такими, що
підлягають та підлягають задоволенню .

Разом з тим, під час розгляду справи
відповідачем заявлено клопотання про
зменшення розміру штрафних санкцій.

Обґрунтовуючи клопотання про
зменшення розміру штрафних санкцій
відповідач посилається на те, що на
даний час перебуває у важкому
матеріальному становищі. Зокрема,
зазначає, що в 2013 році ФОП ОСОБА_2
припинила підприємницьку діяльність, в
підтвердження надала копію податкової
декларації за 2013 рік. Також вказує про
наявність іпотечного договору на
придбання житла, в якому відповідач
проживає із сім'єю, що підтверджується
договором іпотеки від 09.01.2007р., який
міститься в матеріалах справи (а.с.61-68).

Штрафними санкціями, згідно із ст.230
Господарського кодексу України,
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. При цьому,
відповідно до ст.217 ГК України,
господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки.

Частиною 1 ст.550 Цивільного кодексу
України встановлено загальне правило
про те, що кредитор має право на
стягнення неустойки у всіх випадках
порушення боржником зобов'язання,
незалежно від того, виникли чи ні у
зв'язку з цим порушенням збитки на
стороні кредитора.

Водночас, частина 3 статті 551 Цивільного
кодексу України передбачає можливість
зменшення за рішенням суду розміру
неустойки, якщо він значно перевищує
розмір збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.

Аналогічна за змістом і ст.233
Господарського кодексу України згідно
якої, у разі, якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

При цьому, у постанові Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (п.3.17.4.) роз'яснено, що
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Господарський суд також приймає до
увагу правову позицію Конституційного
Суду України, викладену у Рішенні від
11.07.2013 № 7-рп/2013 стосовно офіційного
тлумачення положень другого речення
преамбули Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", про
те, що вимога про нарахування та сплату
неустойки має відповідати
передбаченим у пункті 6 статті 3,
частині третій статті 509 та частинах
першій, другій статті 627 Кодексу
засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 Господарського
кодексу України, господарський суд,
приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Юридичний аналіз наведених правових
норм свідчить, що вони не є
імперативними та застосовуються за
визначених умов на розсуд суду.

Оскільки позивачем не доведено факту
завдання йому чи іншим учасникам
господарських відносин збитків
внаслідок несвоєчасної сплати
відповідачем коштів, а також
враховуючи скрутне матеріальне
становище відповідача, суд оцінює
вказані обставини як виняткові, а тому
вважає за необхідне зменшити розмір
нарахованої пені на 50% до 1826,25грн.,

Стосовно заяви відповідача про
відстрочення виконання рішення суду
строком на один рік з посиланням на
тяжке фінансово-матеріальне становище.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 83 ГПК
України, господарський суд, приймаючи
рішення, має право відстрочити або
розстрочити виконання рішення.

Відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом ( п. 7.1.1 Постанови ВГСУ від 17.10.2012
№ 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України").

Приймаючи за основу правову позицію
Конституційного Суду України,
викладену у Рішенні від 13.12.2012 № 18-рп/2012
про відстрочення виконання судового
рішення на певний строк, господарський
суд приймає до уваги, що розстрочка
виконання рішення суду має також
відповідати принципу верховенства
права, який дає можливість приймати
рішення з врахуванням загальних
принципів права: добросовісності,
розумності, та справедливості (ст. 3 ЦК
України) та здійснюватися у випадках і
на підставі, визначених законом.

Господарський суд, з врахуванням
конкретних обставин справи, прийшов до
висновку скористатися наданим правом
та відстрочити виконання рішення
суду, оскільки боржник повинен мати
реальну можливість виконання рішення
суду та не зазнавати , при цьому,
додаткових витрат, пов'язаних з його
примусовим виконанням, у разі
відсутності обставин його ухилення
від добровільного виконання рішення
суду у спосіб та порядку, що у ньому
визначені.

Оскільки, господарський суд
законодавчо не обмежений будь - якими
конкретними термінами відстрочки
виконання рішення та враховуючи
вищевикладене, господарський суд
вирішує відстрочити виконання рішення
суду у справі до 30.09.2014р. включно.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача. Зокрема, на
відповідача покладаються витрати
позивача, пов'язані зі сплатою
судового збору за позовною вимогою
про стягнення пені , незважаючи на
зменшення її розміру на 50 % (п.4.3
Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.13р. № 7
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI ГПК України").

Керуючись ст. ст. 4-3, 4-7, 33, 43, 49, ст. 82, п. п.
3 , 6 ч. 2 ст. 83, ст. ст. 84 -85 ГПК України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір пені на 50% із
загальної суми 3652,50 грн. до суми 1826,25
грн.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (10003, АДРЕСА_1, індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна перемоги, буд 50; адреса
для листування: 49027, м. Дніпропетровськ,
а/с 1800, ):

- 32000,00 грн. заборгованості по кредиту;

-12105,40 грн. заборгованості по процентам
за користування кредитом ;

- 1826,25 грн. пені;

- 3168,00 грн. заборгованості по комісії за
користування кредитом;

- 1827,00 грн. судового збору.

4. Відстрочити виконання рішення суду
до 30 вересня 2014 року включно.

5. Відмовити у стягненні 1826,25 грн. пені.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення
складено 01.07.14року

Суддя
Машевська О.П.

Віддрукувати: 1- у справу

2- позивачу Приватбанку (простою)

3- відповідачу ФОП ОСОБА_2 ( рек. з повід.)