ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.06.2014
Справа № 905/2269/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Чернової О.В.,
при секретарі судового засідання
Федорової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Прокурора міста Маріуполя в
інтересах держави в особі Управління
міського майна Маріупольської міської
ради, м. Маріуполь Донецької області

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь
Донецької області

про стягнення заборгованості за
договором оренди в розмірі 102,06 грн., з
яких основна сума боргу - 62,63 грн., 39,43
грн. - пеня, -

За участю представників сторін:

від прокурора: Блащик Г.Є. за
посвідченням

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

20.05.2014р. за клопотанням позивача строк
розгляду справи продовжувався на 15
днів до 18.06.2014р.

Прокурор міста Маріуполя в інтересах
держави в особі Управління міського
майна Маріупольської міської ради, м.
Маріуполь Донецької області звернувся
до господарського суду Донецької
області з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь
Донецької області про стягнення
заборгованості за договором оренди в
розмірі 1 571,74 грн., з яких основна сума
боргу - 1 512,63 грн., 39,43 грн. - пеня, 19,68 грн. -
послуги орендодавця.

В обґрунтування позовних вимог
Прокурор посилається на неналежне
виконання Відповідачем грошових
зобов'язань зі сплати орендних
платежів за період з вересня 2013р. по
січень 2014р. за договором №1301-П від
20.11.2012р., внаслідок чого утворилась
стягувана заборгованість та виникли
підстави для нарахування пені.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 20, 36-1 Закону України
„Про прокуратуру", ст. 5, 10, 18, 19, 26 Закону
України „Про оренду державного та
комунального майна", ст.ст. 324, 762
Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 29
ГПК України.

06 травня 2014р. Позивач надав заяву про
припинення провадження у справі в
частині стягнення заборгованості з
орендної плати в сумі 1450,00 грн. та за
послуги орендодавця в сумі 19,68 грн.
внаслідок її сплати в добровільному
порядку після порушення провадження у
справі. В підтвердження викладеного
Позивачем надано виписку з рахунку.

05.06.2014р. Позивач через канцелярію суду,
у зв'язку з проведенням звірки
взаєморозрахунків між сторонами, надав
клопотання про зменшення позовних
вимог та просив стягнути основну суму
боргу в розмірі 62,63 грн. та пені в сумі
39,43 грн..

Відповідно до приписів ч.4 ст.22
Господарського процесуального кодексу
України позивач вправі до прийняття
рішення по справі зменшити розмір
позовних вимог.

Частиною 6 ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд не
приймає зменшення розміру позовних
вимог, якщо ці дії суперечать
законодавству або порушують чиї-небудь
права і охоронювані законом інтереси.

Враховуючи, що зменшення розміру
позовних вимог здійснено Позивачем
внаслідок проведення звірки
взаєморозрахунків між сторонами, суд
вважає, що такі дії Позивача не
суперечать законодавству та не
порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Відтак, суд приймає заяву Позивача про
зменшення позовних вимог.

12.06.2014р. Прокурор надав клопотання про
зменшення позовних вимог в часині
стягнення основного боргу в розмірі 62,63
грн. та пені в сумі 39,43 грн.

у судовому засіданні Прокурор
підтримав позовні вимоги з урахуванням
їх зменшення.

Представник Позивача 12.06.2014р. у судове
засідання не з'явився.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, відзив на позовну заяву не
надав, хоча повідомлявся про судові
засідання належними чином шляхом
своєчасного надсилання ухвал за
адресою місцезнаходження,
встановленою за відомостями Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців (а.с.17-18).

Обізнаність Відповідача про судовий
розгляд підтверджується повідомленням
про вручення поштового відправлення №
00473927, №00471975 з відміткою про отримання.

Суд вважає за можливе розглянути спір в
порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними в справі матеріалами,
оскільки їх цілком достатньо для
правильної юридичної кваліфікації
спірних правовідносин, а неявка
належним чином повідомленого
Відповідача і ненадання ним
витребуваних документів у світлі
достатності наданого судом часу для
реалізації процесуальних прав
останнім у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22 33
Господарського процесуального кодексу
України істотним чином не впливають на
таку кваліфікацію.

Заслухавши у судовому засіданні
Прокурора та представника Позивача,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані суду сторонами докази
в порядку ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2012р. між Управлінням міського майна
Маріупольської міської ради
(Орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2, м. Маріуполь
Донецької області (Орендар) укладено
договір довгострокової оренди
нежитлового приміщення (будівлі,
споруди), що відноситься до комунальної
власності м. Маріуполя №1301-П (а.с. 7-10,
далі-Договір), згідно п.п.1.1 якого на
підставі заяви Орендаря від 17.07.2012р. та
договору купівлі-продажу свідоцтва на
право довгострокової оренди №1301-П
Орендодавець передає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
нежитлове приміщення, загальною площею
12,80 кв. м., яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_2.

Згідно умов розділу 5 зазначеного
договору розмір орендної плати
визначається на підставі рішення
Маріупольської міської ради (п.5.1). За
вказане у п.1.1. договору приміщення
Орендарю встановлена плата за базовий
місяць у розмірі 302,00 грн.(п.5.2.)

За приписами п.5.3 Договору розмір
орендної плати за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування розміру місячної орендної
плати за попередній місяць на індекс
інфляції за поточний місяць. Оплата
проводиться щомісячно не пізніше
останнього числа місяця. Рахунки на
оплату видаються Орендарю з 11 по 19
числа кожного місяця.

Відповідно до п. 5.4. Договору, розмір
орендної плати може бути змінено у
односторонньому порядку Орендодавцем
у зв'язку зі зміною методики її
розрахунку, у випадках, передбачених
законодавством України та рішеннями
органів місцевого самоврядування.
Перегляд розміру орендної плати
набирає чинності з моменту прийняття
рішення про це Маріупольською міською
радою.

Повне і своєчасне внесення орендної
плати пп. б) п.4.2. договору віднесено до
обов'язків Орендаря, за прострочення
виконання якого п. 7.3. передбачена
відповідальність Орендаря у вигляді
пені в розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України від
місячної орендної плати за кожен день
прострочення платежів, включаючи день
оплати. Нарахування штрафних санкцій
за прострочення внесення орендної
плати припиняється з того дня, коли
зобов'язання виконанні у повному
обсязі.

Згідно з п.п. в) п. 4.2. Договору, Орендар
зобов'язаний щомісячно і в повному
обсязі вносити, не пізніше останнього
дня місяця, наступного за звітнім,
Орендодавцю плату за послуги з
обслуговування Орендаря, що складає:
ціна послуги без урахування податку на
додану вартість - 3,20 грн., сума податку
на додану вартість - 0,64 грн.. Загальна
вартості послуги, яка підлягає оплаті
із урахуванням податку на додану
вартість становить - 3,84 грн.. Вартість з
обслуговування Орендаря, може
змінюватися Орендодавцем в
односторонньому порядку. Про зміну
розрахункової вартості за один кв. м.
Орендар буде повідомлений.

Пунктом 8.1. Договору визначено, що цей
договір набуває чинності з моменту
його підписання Сторонами,
нотаріального посвідчення та
державної реєстрації і діє до 13.09.2022
року.

У зв'язку із неналежним виконанням
Відповідачем грошових зобов'язань зі
сплати орендних платежів у період з
вересня 2013р. по січень 2014р. утворилась
стягувана заборгованість та виникли
підстави для нарахування пені, у
примусовому стягненні яких полягають
заявлені вимоги Прокурора.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд вважає вимоги
Прокурора такими, що підлягають
задоволенню повністю, з огляду на
наступне.

Як вбачається із матеріалів справи,
сутність розглядуваного позову
полягає у примусовому спонуканні
Відповідача до виконання грошових
зобов'язань та застосуванні наслідків
їх невиконання у вигляді стягнення
пені.

Зважаючи на статус сторін та характер
правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3
Господарського кодексу України
регламентуються його положеннями та
іншими актами господарського
законодавства, зокрема, Законом
України „Про оренду державного та
комунального майна", Цивільним
кодексом України, а також - умовами
договору довгострокової оренди
нежитлового приміщення (будівлі,
споруди), що відноситься до комунальної
власності м. Маріуполя №1301-П.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу
України зобов'язання виникають зокрема
з договорів. Аналогічні положення
встановлені і в ст.ст. 173-175
Господарського кодексу України.

Як встановлено ч. 1 ст. 2, ч. 3 ст. 18 Закону
України „Про оренду державного та
комунального майна", ч. 1 ст. 283, ч. 3 ст.285
Господарського кодексу України та
ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу України
за користування майном на умовах
оренди орендар (наймач) має сплачувати
орендну плату.

Отже, в контексті зазначених норм
укладений між Позивачем та
Відповідачем договір довгострокової
оренди нежитлового приміщення №1301-П
від 20.11.2012р. є належною підставою для
виникнення у останнього грошових
зобов'язань, визначених їх умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як встановлено ч. 1 ст. 19 Закону України
„Про оренду державного та
комунального майна" та ч. 1 ст. 286
Господарського кодексу України
орендна плата вноситься орендарем
незалежно від наслідків господарської
діяльності. При цьому, приписи ч.7 ст.
193 Господарського кодексу України та
ст. 525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Таким чином, Відповідач не мав жодних
підстав для ухилення від виконання
обов'язку із щомісячного здійснення
орендних платежів не пізніше
останнього числа місяця та з оплати
послуг орендодавця згідно умов
договору довгострокової оренди
нежитлового приміщення №1301-П від
20.11.2012р.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України за загальним правилом
зобов'язання припиняються виконанням,
проведеним належним чином.

Між тим, як вбачається із матеріалів
справи, внаслідок невиконання грошових
зобов'язань за період з вересня 2013р. по
січень 2014р. залишилась несплаченою
заборгованість з орендної плати в сумі
62,63 грн.

Відповідачем, всупереч ст.ст. 4-3, 33
Господарського процесуального кодексу
України належних у розумінні ст. 34
цього Кодексу належних доказів іншого
до матеріалів справи не надано.

Таке невиконання грошових зобов'язань
кваліфікується судом як їх порушення у
розумінні ст. 610 Цивільного кодексу
України, а сам Орендар вважається
таким, що прострочив виконання
грошових зобов'язань у розумінні ч. 1 ст.
612 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
та у разі прострочення на вимогу
кредитора має сплатити суму боргу.

Приймаючи до уваги викладене, а також
враховуючи відповідність
арифметичного розрахунку заявленої до
стягнення заборгованості з орендної
плати та за послуги Орендодавця умовам
договору, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання настають наслідки,
встановлені договором або законом, у
тому числі - сплата неустойки, що
узгоджується із ч. 1 ст. 550 цього Кодексу.
Аналогічні положення закріплені і в
ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу
України. Несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань є належною
підставою у розумінні ст. 218
Господарського кодексу України для
застосування заходів
господарсько-правової
відповідальності.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України пенею є вид неустойки, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Враховуючи, що домовленість Позивача
та Відповідача про застосування пені у
разі прострочення оплати орендної
плати сформульована безпосередньо у п.
7.3 договору довгострокової оренди
нежитлового приміщення №1301-П від
20.11.2012р., вимоги ст. 547 Цивільного
кодексу України стосовно форми
правочину щодо забезпечення виконання
зобов'язання, видом якого у розумінні ч.
1 ст. 546 цього Кодексу є неустойка, у
розглядуваному випадку дотримані.

Враховуючи висновок суду про
задоволення позовних вимог про
стягнення з Відповідача
заборгованості з орендної плати, яка
сформувалась протягом вказаного
Позивачем періоду, суд, здійснивши
перевірку арифметичного розрахунку
пені, встановив її відповідність
визначення її розміру приписам ч. 6 ст.
232 Господарського процесуального
кодексу України та ст. 3 Закону України
„Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", дійшов
висновку про можливість задоволення
вимог щодо стягнення пені в повному
обсягу - в сумі 39,43 грн.

Щодо заяви Позивача про припинення
провадження у справі суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 1-1 ст.80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Дослідивши докази наявні в матеріалах
справи, судом встановлено, що
Відповідачем 20.03.2014р. сплачено
заборгованість з орендної плати в сумі
1450,00 грн. та за послуги орендодавця в
сумі 19,68 грн. до 29.03.2014р., тобто до
моменту подання позовної заяви до суду.

Оскільки, припинення провадження у
справі на підставі зазначеної норми
можливе у разі, коли предмет спору
існував на момент виникнення
останнього та припинив існування в
процесі розгляду справи, у суду
відсутні правові підстави для
припинення провадження у справі в цій
частині позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати зі сплати
судового збору стягуються з
Відповідача на користь державного
бюджету, оскільки прокурор звільнений
від сплати судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 80 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Прокурора міста
Маріуполя в інтересах держави в особі
Управління міського майна
Маріупольської міської ради, м.
Маріуполь Донецької області до
відповідача Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м. Маріуполь Донецької області
про стягнення заборгованості за
договором оренди в розмірі 102,06 грн., з
яких основна сума боргу - 62,63 грн., 39,43
грн. - пеня задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м. Маріуполь Донецької області
(АДРЕСА_1, код ІПН НОМЕР_1) на користь
Управління міського майна
Маріупольської міської ради (87500,
Донецька обл., м. Маріуполь, пр.
Металургів, 25, ,
отримувач:Маріуп.УК/Жовтнев.р-н/22080401 р/р
0052, ГУДКСУ у Донецькій області,
МФО 834016) заборгованість з орендної
плати у розмірі 62,63 грн., пеню у сумі 39,43
грн.

Видати наказ після набрання чинності
рішенням.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м. Маріуполь Донецької області
(АДРЕСА_1, код ІПН НОМЕР_1) на користь
державного бюджету (,
отримувач: Київське УК/Київський
р-н/22030001, р/р 0006 у ГУ ДКСУ у
Донецькій області, МФО 834016, код
бюджетної класифікації 22030001) витрати
по сплаті судового збору в розмірі 1827,00
грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
О.В. Чернова

У судовому засіданні 12.06.2014р.
оголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення. Повний
текст рішення складено та підписано
16.06.2014р.