ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.06.14р. Справа № 904/2865/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ефі-Транс", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства
"Дизельний завод", м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області

про стягнення 231 968 грн. 48 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Левченко Р.І.
-представник, дов. від 01.03.2014р. б/н;

від відповідача: не з'явився, про час і
місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з
відповідача 231 968 грн. 48 коп., що
складає: 176 158 грн. 00 коп.
- заборгованості, що виникла на
підставі генерального договору
від 14.05.2013р. №56р-08/13 транспортного
експедирування, 55 810 грн. 48 коп. - пені та
3 % річних.

Відповідач у відзиві (вх. №36308/14 від
16.06.2014р.) на позов про стягнення
231 968 грн. 48 коп. просить у задоволенні
позовних відмовити, посилаючись на те,
що: - у позовній заяві не зазначено, за
який період позивачем нараховано пеню
та 3 проценти річних, за яким принципом
нараховані ці суми, який розмір
облікової ставки Національного банку
України використано при розрахунку
пені; - визнавати або не визнавати
позовні вимоги відповідач не має
можливості, оскільки розрахунок
заявлених сум є незрозумілим; -
оскільки до пред'явлення позову
позивач не звертався до відповідача з
вимогою про сплату пені, він не має
права вимагати сплати пені у судовому
порядку.

Також відповідач у відзиві на позов
просить відкласти розгляд справи на
інший день у зв'язку з неможливістю
забезпечити участі представника
відповідача у судовому засіданні
17.06.2014р.

Приймаючи до уваги, що:

- відповідно до пункту 3.9.2. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору;
господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку
з відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і
т.п.); при цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28
Господарського процесуального кодексу
України, з числа як своїх
працівників, так і осіб, не
пов'язаних з ним трудовими
відносинами;

- суд не обмежує кола осіб, які можуть
бути представниками у суді, а розгляд
справи вже відкладався за клопотанням
відповідача.

Враховуючи приписи частини 3 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, згідно з якими сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи, суд приходить до
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності представника
відповідача.

Оригінали документів, оглянуті у
судових засіданнях, відповідають
копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу за допомогою
технічних засобів представником
позивача заявлено не було.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2013р. між позивачем - Товариством з
обмеженою відповідальністю "Ефі-Транс",
як експедитором, та відповідачем -
Публічним акціонерним товариством
"Дизельний завод", як клієнтом, було
укладено Генеральний договір
транспортного експедирування №56р-08/13
(надалі - Генеральний договір
транспортного експедирування),
відповідно до пункту 1.1 якого клієнт
доручає, а експедитор зобов'язується за
плату і за рахунок клієнта
організовувати перевезення
експортно-імпортних і транзитних
вантажів клієнта, які перевозяться
залізничним транспортом, узгоджені
сторонами в додаткових угодах та/або
заявках, які є невід'ємною частиною
даного договору; вантажі, організацію
перевезення яких здійснює експедитор,
є власністю клієнта; при прийнятті
вантажів клієнта експедитором права
власності на відповідні вантажі у
останнього не виникає.

Відповідно до пункту 4.1 Генерального
договору транспортного експедирування
після перевантаження по ст. Чоп вантажу
з євровагону в вагон парку СНД
експедитор виставляє рахунок, за
раніше узгодженими сторонами ставками
на перевезення; клієнт повинен, після
отримання рахунку, протягом двох
банківських днів провести 100% оплату;
грошові кошти, надані клієнтом
експедитору на виконання даного
договору (за винятком плати
експедитору), є власністю клієнта;
допускається оплата рахунків,
переданих за допомогою засобів
факсимільного зв'язку.

Згідно з пунктом 4.3 Генерального
договору транспортного експедирування
розмір плати експедитору за даним
договором визначається як різниця між
ціною робіт (послуг), обумовленою
сторонами у відповідній Додатковій
угоді і/або рахунку, виставленому на
підставі відповідної заявки, та тією
більш вигідною ціною, за якою
експедитор укладає угоди з
транспортними та іншими
підприємствами відносно перевезення
вантажів клієнта; виплата плати
здійснюється шляхом утримання
експедитором суми грошових коштів, які
перераховуються клієнтом на
банківський рахунок експедитора.

Як вбачається згідно з заявками від
14.05.2013р. №1 та від 23.05.2013р. №2 (додатки до
договору №56р-08/13 від 14.05.2013р.)
відповідачем було доручено позивачу
організувати перевезення у
травні-червні 2013 року зі станції
відправлення Чиерна над Тисою (Чехія)
до станції Кривий Ріг - Сортувальний
(Україна) частин залізничних вагонів;
вартість експедирування становить
відповідно 209 673 грн. 00 коп. та 116 485 грн.
00 коп., а разом 326 158 грн. 00 коп.

В подальшому позивачем відповідачу
було виставлено рахунки на оплату на
загальну суму 326 158 грн. 00 коп., у тому
числі: • від 27.05.2013р. №1678 на суму 23 297
грн. 00 коп., №1679 на суму 23 297 грн. 00 коп.,
№1680 на суму 23 297 грн. 00 коп., №1681 на суму
23 297 грн. 00 коп., №1682 на суму 23 297 грн.
00 коп., №1683 на суму 23 297 грн. 00 коп., №1684
на суму 23 297 грн. 00 коп., №1685 на суму 23 297
грн. 00 коп.; • від 29.05.2013р. №1730 на суму 23
297 грн. 00 коп., №1731 на суму 23 297 грн. 00
коп., №1732 на суму 23 297 грн. 00 коп.; •
від 01.06.2013р. №1764 на суму 23 297 грн. 00 коп.,
№1765 на суму 23 297 грн. 00 коп., №1766 на
суму 23 297 грн. 00 коп.

Отже, рахунки від 27.05.2013р. на загальну
суму 186 376 грн. 00 коп. повинні були
оплачені відповідачем до 29.05.2013р., від
29.05.2013р. на загальну суму 69 891 грн. 00 коп.
- до 31.05.2013р., від 01.06.2013р. на загальну
суму 69 891 грн. 00 коп. - до 03.06.2013р.

Сторони здійснюють приймання-передачу
робіт (послуг), наданих відповідно до
умов цього договору, шляхом складання
Актів виконаних робіт (послуг), у яких
фіксуються усі
транспортно-експедиційні послуги,
отримані клієнтом від експедитора
(пункт 2.10 Генерального договору
транспортного експедирування).

Пунктом 9.3 Генерального договору
транспортного експедирування
передбачено, що всі доповнення і
додатки, а також Акти виконаних робіт
(послуг) до цього договору є його
невід'ємними частинами.

Як вбачається на виконання умов
Генерального договору транспортного
експедирування позивачем було надано
відповідачу послуги
транспортно-експедиційного
обслуговування на загальну суму 326 158
грн. 00 коп., про що свідчать підписані та
скріплені печатками сторін акти
надання послуг від 03.06.2013р. №666 на суму 93
188 грн. 00 коп., від 05.06.2013р. №667 на суму 46
594 грн. 00 коп. та від 06.06.2013р. №668 на суму
186 376 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 3.2.1 Генерального
договору транспортного експедирування
клієнт зобов'язаний своєчасно
перераховувати експедитору грошові
кошти, необхідні для проведення
розрахунків з відповідними
залізницями та іншими підприємствами,
послуги яких необхідні для
транспортування вантажів клієнта, а
також сплачувати плату експедитору в
порядку, узгодженому в даному договорі.

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін);
зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Отже, строк оплати послуг
транспортного експедирування
вважається таким, що настав.

Як вбачається з матеріалів справи та не
спростовується сторонами відповідач
за надані послуги розрахувався
частково на суму 150 000 грн. 00 коп., у
зв'язку з чим заборгованість
відповідача перед позивачем становить
176 158 грн. 00 коп. та підтверджується
підписаним сторонами актом звірки
взаємних розрахунків станом на 28.05.2014р.
(а.с. 63).

На момент розгляду справи доказів
погашення заборгованості перед
позивачем відповідачем не надано.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до вимог договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193
Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору; не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язань; кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу;
порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання; штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Пунктом 6 статті 232 Господарського
кодексу України встановлено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

У пункті 5.2 Генерального договору
транспортного експедирування сторони
узгодили, що за прострочення
перерахування грошових засобів у
встановлені сторонами строки
експедитор має право вимагати від
клієнта оплати пені у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України від
несплаченої або несвоєчасно сплаченої
суми, яка діяла в період, за який
нараховується пеня, за кожний день
прострочення.

Отже, пеня з урахуванням часткових
оплат та пункту 6 статті 232
Господарського кодексу України
становить 17 030 грн. 24 коп. (з 30.05.2013р. по
03.12.2013р.), виходячи з розрахунку:

186 376 грн. 00 коп. х 15% : 365 дн. х 11 дн. (з
30.05.2013р. по 09.06.2013р.) = 842 грн. 52 коп.

186 376 грн. 00 коп. х 14% : 365 дн. х 51 дн. (з
10.06.2013р. по 30.07.2013р.) = 3 645 грн. 82 коп.

86 376 грн. 00 коп. х 14% : 365 дн. х 13 дн. (з
31.07.2013р. по 12.08.2013р.) = 430 грн. 70 коп.

86 376 грн. 00 коп. х 13% : 365 дн. х 50дн. (з
13.08.2013р. по 01.10.2013р.) = 1 538 грн. 20 коп.

66 376 грн. 00 коп. х 13% : 365 дн. х 37дн. (з
02.10.2013р. по 07.11.2013р.) = 874 грн. 71 коп.

36 376 грн. 00 коп. х 13% : 365 дн. х 22дн. (з
08.11.2013р. по 29.11.2013р.) = 285 грн. 03 коп.

69 891 грн. 00 коп. х 15% : 365 дн. х 9дн. (з
01.06.2013р. по 09.06.2013р.) = 258 грн. 50 коп.

69 891 грн. 00 коп. х 14% : 365 дн. х 64дн. (з
10.06.2013р. по 12.08.2013р.) = 1 715 грн. 68коп.

69 891 грн. 00 коп. х 13% : 365 дн. х 110дн. (з
13.08.2013р. по 30.11.2013р.) = 2 738 грн. 20коп.

69 891 грн. 00 коп. х 15% : 365 дн. х 6дн. (з
04.06.2013р. по 09.06.2013р.) = 172 грн. 33 коп.

69 891 грн. 00 коп. х 14% : 365 дн. х 64дн. (з
10.06.2013р. по 12.08.2013р.) = 1 715 грн. 68коп.

69 891 грн. 00 коп. х 13% : 365 дн. х 113дн. (з
13.08.2013р. по 03.12.2013р.) = 2 812 грн. 87коп.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання; боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже, річні після перерахунку
становлять 5 866 грн. 78 коп. (з 30.05.2013р. по
25.04.2014р.), виходячи з розрахунку:

186 376 грн. 00 коп. х 3% : 365 дн. х 62 дн. (з
30.05.2013р. по 30.07.2013р.) = 949 грн. 75 коп.

86 376 грн. 00 коп. х 3% : 365 дн. х 63 дн. (з
31.07.2013р. по 01.10.2013р.) = 447 грн. 26 коп.

66 376 грн. 00 коп. х 3% : 365 дн. х 37дн. (з
02.10.2013р. по 07.11.2013р.) = 201 грн. 86 коп.

36 376 грн. 00 коп. х 3% : 365 дн. х 169дн. (з
08.11.2013р. по 25.04.2013р.) = 505 грн. 28 коп.

69 891 грн. 00 коп. х 3% : 365 дн. х 329дн. (з
01.06.2013р. по 25.04.2013р.) = 1 889 грн. 93 коп.

69 891 грн. 00 коп. х 3% : 365 дн. х 326дн. (з
04.06.2013р. по 25.04.2013р.) = 1 872 грн. 70 коп.

З урахуванням викладеного позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Згідно із статтею 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати у справі розподіляється між
сторонами пропорційно задоволеним
вимогам.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства „Дизельний завод" (50106, м.
Кривий Ріг Дніпропетровської області,
вул. Електрозаводська, 34;
ідентифікаційний код 00190957) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ефі-транс" (03049, м.
Київ, вул. Богданівська, буд. 1, кв. 1;
ідентифікаційний код 32820284) 176 158 грн. 00
коп. - заборгованості, 17 030 грн. 24 коп. -
пені, 5 866 грн. 78 коп. - річних та 3 981 грн. 10
коп. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання.

СУДДЯ
Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК
України,

„23" червня 2014р.