РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
Справа №903/78/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич
С.П.

судді
Саврій В.А. ,

судді
Мамченко Ю.А.

при секретарі Ткач Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім
"Аванта"" на рішення господарського
суду Волинської області від 19 березня
2014 року у справі №903/78/14 (суддя Кравчук
А.М.)

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім
"Аванта""

про стягнення 14 433,42 грн.

Судом роз'яснено представникам сторін
права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,
22 ГПК України. Клопотання про технічну
фіксацію судового процесу не
поступало, заяв про відвід суддів не
надходило.

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2014 року, рішенням
господарського суду Волинської
області було задоволено позов ДК "Газ
України" НАК "Нафтогаз України" до ТОВ
"ТД "Аванта"" про стягнення 14433,42 грн. та
стягнуто з відповідача на користь
позивача 16 260,42 грн., в тому числі 13433,36
грн. - основного боргу, 917,48 грн. - 3%
річних, 82,58 грн. - інфляційних
нарахувань, 1827,00 грн. - судового збору.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення скасувати та прийняти нове,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити, вважаючи, що прийняті судом
висновки не відповідають обставинам
справи, а також порушено норми
матеріального права, оскільки вважає,
що поставка газу за спірними актами від
31 серпня 2011 року в обсязі 0,579 тис.м3, від
30 вересня 2011 року в обсязі 0,747 тис.м3, від
31 жовтня 2011 року в обсязі 2,332 тис.м33 на
загальну суму 14 433,42 грн. здійснена
проводилась в рахунок попередньої
оплати за Договором №24/10-1041/19 від 29
грудня 2009 року, яка була проведена
відповідачем згідно платіжних
доручень №17104 від 23 травня 2011 року та
№16834 від 20 травня 2011 року на загальну
суму 33 813,67 грн.

Позивач у своєму відзиві на апеляційну
скаргу вважає дане рішення таким, що
прийняте у чіткій відповідності з
нормами матеріального та
процесуального права, а апеляційна
скарга є необґрунтованою та такою, що
не підлягає задоволенню, оскільки газ
відповідач отримував згідно актів
приймання-передачі та допустив
заборгованість по актах від 31 серпня 2011
року, від 30 вересня 2011 року та від 31
жовтня 2011 року на загальну суму 14 433,42
грн.

14 квітня 2014 року, ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження та призначено її розгляд
на 07 травня 2014 року.

07 травня 2014 року, ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду
розгляд апеляційної скарги було
відкладено на 11 червня 2014 року.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились, хоча і були завчасно
повідомлені про час і місце судового
розгляду, на що вказують повідомлення
про вручення рекомендованого
поштового відправлення. Заяв про
відкладення судового засідання не
надходило, проте від позивача надійшло
клопотання про розгляд справи за
наявними матеріалами у відсутність
представника.

Враховуючи вимоги ст.ст. 101, 102 ГПК
України про межі та строки перегляду
справи в апеляційній інстанції, а також
те, що сторони по справі належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
апеляційної скарги, суд вважає за
можливе провести судове засідання за
відсутності представників сторін.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги та відзиву на неї,
перевіривши повноту з'ясування та
доведеність всіх обставин, що мають
значення для справи, дослідивши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права встановила, що:

29 грудня 2009 року, між ДК "Газ України НАК
"Нафтогаз України", як постачальником,
та ТОВ "ТД "Аванта", як покупцем, було
укладено Договір №24/10-1041/19, згідно умов
якого постачальник зобов'язується
передати у власність покупцю, а
покупець прийняти та оплатити
природний газ в період з 01 січня 2010 року
до 31 березня 2010 року в обсязі до 28300 м3 за
ціною - 2 619,19 грн. за 1000 м3. (а.с.34-36)

Відповідно п.6.1 Договору, оплата за газ
проводиться покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100%
попередньої оплати вартості обсягів
газу, запланованих для поставки, за 5
банківських днів до початку місяця
поставки.

Згідно ст. 11.1. Договір набирає чинності
з моменту його підписання повноважними
представниками сторін і скріпленими
печатками та поширює свою дію на
відносини, що склалися між сторонами з
01 січня 2010 року, і діє в частині
поставок газу до 31 березня 2010 року
включно, а в частині розрахунків - до їх
повного здійснення.

05 серпня 2010 року, Додатковою угодою до
Договору №24/10-1041/19 від 29 грудня 2009 року
було змінено ціну за 1000 м3 природного
газу та встановлено її на рівні 2 957,93
грн. (а.с.37)

Протягом серпня-жовтня 2011 року позивач
передав, а відповідач отримав
природний газ загальним об'ємом 3,658
тис.м3 на суму 13433,36 грн., що
підтверджується актами
прийому-передачі природного газу для
потреб промислових споживачів від 31
серпня 2011 року в обсязі 0,579 тис.м3, від 30
вересня 2011 року в обсязі 0,747 тис.м3, від 31
жовтня 2011 року в обсязі 2,332 тис.м33.
(а.с.10-12, 53-55)

03 лютого 2014 року, ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" звернулось до
господарського суду Волинської
області з позовом до ТОВ "ТД "Аванта""
про стягнення 14433,42 грн. (а.с.2-5)

19 березня 2014 року, рішенням
господарського суду Волинської
області даний позов було задоволено та
стягнуто з відповідача на користь
позивача 16 260,42 грн., в т.ч. 13433,36 грн. -
основного боргу, 917,48 грн. - 3% річних, 82,58
грн. - інфляційних нарахувань, 1827,00 грн. -
судового збору. (а.с.96-98)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу в суді
кожна особа вправі здійснювати шляхом
звернення з позовом, предмет якого або
кореспондує із способами захисту,
визначеними у ст. 16 ЦК України,
договором або іншим законом.

З положень ст. 509 ЦК України та ст.173 ГК
України вбачається, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивачем протягом серпня-жовтня 2011
року було поставлено відповідачу
природний газ загальним об'ємом 3,658
тис.м3 на суму 13433,36 грн., що
підтверджується актами
прийому-передачі природного газу для
потреб промислових споживачів від 31
серпня 2011 року в обсязі 0,579 тис.м3, від 30
вересня 2011 року в обсязі 0,747 тис. м3, від
31 жовтня 2011 року в обсязі 2,332 тис.м33 та
відповідачем не заперечується. (а.с.10-12,
53-55)

Отже, з отриманням газу у відповідача
виникло зобов'язання щодо його оплати,
проте належних доказів такої сплати
він суду не представив, натомість
посилається на передоплату газу,
здійснену ним у травні 2011 року на
загальну суму 33813,67 грн. у виконання
умов Договору №24/10-1041/19 від 29 грудня 2009
року.

Проте судова колегія критично
відноситься до таких тверджень
відповідача, оскільки надані ним
платіжні доручення (№17104 від 23 травня
2011 року та №16834 від 20 травня 2011 року) у
графі "призначення платежу" містять
відомості, що грошові кошти проведені
за природний газ за травень та червень
згідно Договору №24/10-1041/19 від 25 січня 2011
року, який суду представлено не було.

Відповідно до п.3.8 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Нацбанку України №22 від 21
січня 2004 року та п.1.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну України №88 від 24
травня 1995 року, отримувач коштів, якщо
інше не передбачено договором, не
вправі самостійно визначати порядок
зарахування коштів, якщо платником
визначено призначення платежу.

Перерахування коштів боржником
здійснено задовго до поставки та
виникнення договірних зобов'язань
сторін за спірними актами
безпосередньо на розрахунковий
рахунок Нафтогаз України НАК ДК Газ
України ЛФ з відповідним призначенням
платежу, тому позивач не вправі був
самостійному розподіляти суми, що
надходили від відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові ВГС України від 23 жовтня 2013
року у справі №17/180-10.

Крім того, відповідачем не доведено
пролонгацію Договору №24/10-1041/19 від 29
грудня 2009 року та те, що протягом
серпня-жовтня 2011 року природний газ
поставлявся саме за цим договором. Крім
того, згідно п.11.1 Договору № 24/10-1041/19 від
29 грудня 2009 року, термін його дії в
частині поставки газу закінчився 31
березня 2010 року.

Отже, судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
заборгованість відповідача, яка
виникла за актами прийому-передачі
природного газу для потреб промислових
споживачів від 31 серпня 2011 року в
обсязі 0,579 тис.м3, від 30 вересня 2011 року в
обсязі 0,747 тис.м3, від 31 жовтня 2011 року в
обсязі 2,332 тис.м3. та 3 складає 13433,36 грн.
підтверджена матеріалами справи,
підставна та підлягає до стягнення.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми.

Нараховані позивачем 917,48 грн. - 3% річних
за період з 01 вересня 2011 року по 27 січня
2014 року та 82,58 грн. - збитків від
інфляції за період з вересня 2011 року по
грудень 2013 року підставні і підлягають
до стягнення з відповідача на користь
позивача.

Інші заперечення відповідача,
викладені у апеляційній скарзі, також
не знайшли свого підтвердження під час
її розгляду, а тому відхиляються як
необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що рішення господарського суду
першої інстанції прийняте у
відповідності до норм ст. 43 ГПК України
із всебічним, повним та об'єктивним
дослідженням матеріалів справи в їх
сукупності та вірним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, а тому відсутні правові підстави
для скасування рішення господарського
суду та задоволення вимог апеляційної
скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної
скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК
України, у зв'язку з відмовою в її
задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Волинської області від 19.03.14 р. у справі
№903/78/14 залишити без змін, апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім
"Аванта"" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу №903/78/14 повернути
господарському суду Волинської
області.

Головуючий суддя
Дужич С.П.

Суддя
Саврій В.А.

Суддя
Мамченко Ю.А.