номер провадження справи 4/51/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2014
Справа № 908/1594/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комтес-ХХІ", (69032,
м. Запоріжжя, вул. Виборзька,
буд. 8)

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фьюче ЛТД" (69035,
м. Запоріжжя, вул. Миру, буд. 10)

про визнання дійсним договору закладу
(застави) рухомого майна від 02.07.2012 р.

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - Липка С.О., довіреність
б/н від 07.04.2014 р.;

від відповідача - не з'явився.

13.05.2014р. до господарського суду
Запорізької області звернулося
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Комтес-ХХІ", м.
Запоріжжя з позовною заявою до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фьюче ЛТД", м.
Запоріжжя про визнання дійсним
договору закладу (застави) рухомого
майна від 02.07.2012 р. Ухвалою від 13.05.2014р.
порушено провадження у справі № 908/1594/14,
справі присвоєно номер провадження
4/51/14, судове засідання призначено на
02.06.2014р., у сторін витребувані документи
і докази, необхідні для вирішення
спору. Ухвалою суду від 02.06.2014р., на
підставі ст.. 77 ГПК України, розгляд
справи відкладався до 18.06.2014р.

В судовому засіданні 18.06.2014р., на
підставі ст. 85 ГПК України, оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представника
позивача розгляд справи здійснювався
без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються
на ст., ст. 220, 575, 577, 588 ЦК України, і
полягають в тому, що 02.07.2012 р. між
позивачем та відповідачем був
укладений договір безпроцентної
позики №29-09/2012. Відповідно до пункту 1.1.
Договору позивач зобов'язався надати
відповідачу безвідсоткову позику, а
останній зобов'язався повернути позику
у визначений даним Договором строк.
Відповідно до пункту 8.1. Договору
Виконання відповідачем обов'язків по
поверненню позики за Договором
забезпечуються договором закладу
рухомого майна, яке належить на праві
власності відповідачу. При цьому
Договір закладу є невід'ємною частиною
Договору безпроцентної позики. 02.07.2012 р.
між позивачем (Заставодержателем) та
відповідачем (Заставодавцем) був
укладений договір закладу рухомого
майна. Згідно до пункту 1.2. Договору
закладу, в забезпечення виконання
зобов'язань вказаних у вищезазначеному
Договорі безпроцентної позики,
відповідач, відповідно до частини 2
статті 575 Цивільного кодексу України,
на умовах передбачених цим Договором,
передає у володіння ТОВ «Комтес - XXI»
належне Заставодавцю на праві
власності рухоме майно, а саме 42
транспортних засоби, перелічених у
даному пункті Договору закладу. На
підставі додаткової угоди від 04.07.2012 р.
до Договору закладу рухомого майна,
передало ще 13 транспортних засобів.

Згідно до пункту 2.2 Договору закладу
(застави) на рухоме майно Договір
повинен був бути нотаріально
посвідчений. Згідно до пункту 2.3
Договору, витрати, по його
нотаріальному посвідченню
покладаються на Заставодавця. Згідно
до пункту 2.14 Договору, у випадку
невиконання чи неналежного виконання
Заставодавцем зобов'язань по Договору,
Заставодержатель має право звернути
стягнення на Предмет закладу.
Звернення стягнення на Предмет закладу
здійснюється Заставодержателем на
підставі рішення суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, або в
позасудовому порядку відповідно до
ст.ст. 24, 26, 27 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень». Згідно до
пунктів 2.7., 2.8. Договору закладу
(застави) на рухоме майно, закладене
майно було передано у володіння та
користування Заставодержателю. 05.07.2012
р. ТОВ «Фьюче ЛТД» за Актом
приймання-передачі передало, а ТОВ
«Комтес - XXI» прийняло, зазначене у
Договорі закладу і Додатку №1 до нього,
рухоме майно. Отже право закладу
(застави) на рухоме майно, яке належить
ТОВ «Фьюче ЛТД» на праві власності,
виникло у ТОВ «Комтес - XXI» з 05 липня 2012
року. Таким чином сторони виконали всі
істотні умови Договору і відбулося
його повне виконання. Однак
нотаріально засвідчити вищевказаний
Договір, відповідно до вимог чинного
законодавства, не представилося
можливим, оскільки відповідач від
цього ухилявся. 28.12.2012 року сторонами
був укладений Додаток №1 до Договору
№29-09/2012 безпроцентної позики. Згідно до
цього Додатку №1 строк надання позики
Позичальнику був збільшений до 18
місяців, а строк дії Договору був
подовжений до 31.12.2013 року. Згідно до
пункту 5.1. Договору №29-09/2012
безпроцентної позики після закінчення
строку надання позики Позичальнику,
останній зобов'язується протягом 10
банківських днів повернути суму
позики. Після закінчення строку дії
Договору безпроцентної позики надана
Позичальнику та не повернута ним сума
позики склала 422 435,00 грн. 21.01.2014р.
позивач звернувся до відповідача з
претензією №08/1 за якою відповідачу
пропонувалося протягом 10 банківських
днів повернути суму позики. У своїй
відповіді на претензію Відповідач,
посилаючись на свій складний
фінансовий стан, попросив відстрочити
повернення позики до 28 березня 2014
року.Однак і в цей термін сума позики не
була повернута. 07.04.2014 року Позивач
подав Відповідачу Попередження в
якому, згідно до пункту 7.2. Договору
безпроцентної позики, попередив ТОВ
«Фьюче ЛТД» про те, що через 10 робочих
днів буде звертатися до Господарського
суду Запорізької області для звернення
стягнення на Предмет закладу.
Попередження було отримано
Відповідачем 09.04.2014 року. 24.04.2014 року
сторони підписали Акт звірки
взаєморозрахунків, згідно до якого
заборгованість ТОВ «Фьюче ЛТД» за
Договором безпроцентної позики №29-09/2012
від 02.07.2012 року перед ТОВ «Комтес - XXI»
склала суму 422 435,0 гривень. Отже, з 24.04.2014
року, оскільки Відповідач так і не
виконав умови Договору безпроцентної
позики про своєчасне повернення
позики, Позивач отримав право
звернення стягнення на Предмет
закладу. Однак, у в зв'язку з тим, що
Відповідач ухилився від нотаріального
посвідчення договору закладу (застави),
цей Договір не є дійсним. Враховуючи
вищевикладене у сукупності, позивач
просить суд позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

18.06.2014р. господарським судом
Запорізької області від відповідача
отримано заяву про визнання позову, в
якій останній повідомив, що позовні
вимоги про визнання дійсним договору
закладу (застави) рухомого майна від
02.07.2012 р. визнає в повному обсязі та
просив розглянути справу №908/1594/14 за
відсутністю уповноваженого
представника ТОВ "Фьюче ЛТД".

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Правовідносини сторін у справі є
господарськими.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

02.07.2012 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Комтес -XXI» (позивач
у справі, позикодавець) і Товариством з
обмеженою відповідальністю «Фьюче
ЛТД» (відповідач у справі, позичальник)
був укладений договір безпроцентної
позики №29-09/2012.

Відповідно до пункту 1.1. Договору
позивач зобов'язався надати
відповідачу безвідсоткову позику, а
останній зобов'язався повернути позику
у визначений даним Договором строк.

Відповідно до пункту 8.1. Договору
Виконання відповідачем обов'язків по
поверненню позики за Договором
забезпечуються договором закладу
рухомого майна, яке належить на праві
власності відповідачу. При цьому
Договір закладу є невід'ємною частиною
Договору безпроцентної позики.

Згідно до пункту 5.1. Договору після
закінчення строку надання позики
Позичальнику, останній зобов'язується
протягом 10 банківських днів повернути
суму позики.

28.12.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Комтес -XXI» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фьюче ЛТД» був
укладений Додаток №1 до Договору
№29-09/2012 безпроцентної позики.

Згідно до Додатку №1 строк надання
позики Позичальнику був збільшений до
18 місяців, а строк дії Договору був
подовжений до 31.12.2013 року.

02.07.2012 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Комтес -XXI» (позивач
у справі, Заставодержателем) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фьюче ЛТД»
(відповідач у справі, Заставодавцем)
був укладений договір закладу (застави)
рухомого майна.

Згідно до пункту 1.2. Договору закладу, в
забезпечення виконання зобов'язань
вказаних у Договорі безпроцентної
позики, відповідач, відповідно до
частини 2 статті 575 Цивільного кодексу
України, на умовах передбачених цим
Договором, передає у володіння ТОВ
«Комтес - XXI» належне Заставодавцю на
праві власності рухоме майно, а саме 42
транспортних засоби, перелічений у
даному пункті Договору закладу.

На підставі додаткової угоди №1 від
04.07.2012 р. до Договору закладу рухомого
майна, передало ще 13 транспортних
засобів.

Згідно до пункту 2.2 Договору закладу
(застави) на рухоме майно Договір
повинен бути нотаріально посвідчений.

Згідно до пункту 2.3 Договору, витрати,
по нотаріальному посвідченню Договору
закладу покладаються на Заставодавця.

Згідно до пункту 2.14 Договору, у випадку
невиконання чи неналежного виконання
Заставодавцем зобов'язань по Договору,
Заставодержатель має право звернути
стягнення на Предмет закладу.
Звернення стягнення на Предмет закладу
здійснюється Заставодержателем на
підставі рішення суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, або в
позасудовому порядку відповідно до
ст.ст. 24, 26, 27 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень».

Згідно до пунктів 2.7., 2.8. Договору
закладу (застави) на рухоме майно,
закладене майно передається у
володіння та користування
Заставодержателю.

Згідно до заяви ТОВ «Комтес - XXI» від
23.11.2012 р. (вих.№152) до Запорізький філії
державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України, застава рухомого
майна була зареєстрована в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна, про що
Позивачем 27.11.2012 р. був отриманий витяг
за №38989732.

18.12.2012 р. згідно до витягу за №39406521,
виданого Запорізькою філією
державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України, у Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна, за заявою ТОВ
«Комтес - XXI» від 14.12.2012 р. (вих.№154), була
додатково зареєстрована застава
рухомого майна на підставі додаткової
угоди №1 від 04.07.2012 р. до Договору
закладу рухомого майна, укладеної між
ТОВ «Фьюче ЛТД» і ТОВ «Комтес - XXI».

Відповідно до частин 3, 4 статті 577 ЦК
України застава рухомого майна може
бути зареєстрована на підставі заяви
заставодержателя або заставодавця з
внесенням запису до Державного реєстру
обтяжень рухомого майна. Моментом
реєстрації застави є дата та час
внесення відповідного запису до
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено,
що виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу
України в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Застава - це спосіб забезпечення
зобов'язань, якщо інше не встановлено
законом. В силу застави кредитор
(заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами. Застава виникає на
підставі договору, закону або рішення
суду (ст. 1 Закону України «Про
заставу»).

Згідно ст. 3 Закону України «Про
заставу» Заставою може бути
забезпечена будь-яка дійсна існуюча
або майбутня вимога, що не суперечить
законодавству України, зокрема така, що
випливає з договору позики, кредиту,
купівлі-продажу, оренди, перевезення
вантажу тощо.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Комтес-ХХІ"
звернулося до суду з даним позовом про
визнання дійсним договору закладу
(застави) рухомого майна від 02.07.2012 р. з
тих підстав, що, відповідно до умов
договору закладу (застави) на рухоме
майно, укладеного між позивачем та
відповідачем він повинен був бути
нотаріально посвідчений. Однак, у в
зв'язку з тим, що Відповідач ухилився
від нотаріального посвідчення
договору закладу (застави), цей Договір
не є дійсним.

Нормами чинного цивільного
законодавства передбачено, що зміст
правочину не може суперечити
Цивільному кодексу України, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. (Частини 1, 4 ст. 203
ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 13 Закону
України «Про заставу», у випадках, коли
предметом застави є транспортні
засоби, що підлягають державній
реєстрації, договір застави повинен
бути нотаріально посвідчений на
підставі відповідних
правовстановлюючих документів.
Нотаріальне посвідчення договору
застави транспортних засобів
провадиться за місцезнаходженням
(місцем реєстрації) цього майна.

Відповідно до статті 14 Закону України
«Про заставу», недотримання вимог щодо
форми договору застави та його
нотаріального посвідчення тягне за
собою недійсність договору з
наслідками, передбаченими
законодавством України.

Статтею 220 ЦК України передбачено, що у
разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.
Якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

На підставі статті 220 ЦК України
дійсним може бути визнано договір
тільки за обов'язкової наявності трьох
складових:

1) сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами;

2) відбулося повне або часткове
виконання договору;

3) одна із сторін ухилилась від його
нотаріального посвідчення.

Діюче цивільне законодавство вимагає
лише нотаріального посвідчення
договору застави, а здійснення
державної реєстрації такого правочину
не передбачено.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 Цивільного
кодексу України договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або
державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Отже, можна дійти висновку про те, що
визнання договору дійсним
допускається у випадках, коли
відповідний договір підлягає лише
нотаріальному посвідченню, тобто у
разі якщо здійснення державної
реєстрації такого правочину не
вимагається за законом.

Тому, договір, який підлягає тільки
нотаріальному посвідченню, може бути
визнаний судом дійсним.

Така ж правова позиція наведена в
Узагальненні Верховного суду України
від 24.11.2008 з практики розгляду судами
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними. В даному
узагальненні вказано, що правило,
передбачене ч. 2 ст. 220 ЦК України, не
поширюється на правочини, які
підлягають нотаріальному посвідченню
та державній реєстрації, оскільки
момент вчинення таких правочинів
відповідно до статей 210, 640 ЦК
пов'язується з державною реєстрацією,
тому вони є неукладеними і такими, що не
породжують для сторін права та
обов'язки.

Як свідчать матеріали справи, до
теперішнього часу укладений договір
закладу (застави) рухомого майна,
всупереч п.2.2. Договору, нотаріально не
посвідчений.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї зі сторін має бути
досягнуто згоди.

06.07.2012р. позивач листом вих. №1351
звернувся до відповідача з пропозицією
здійснити необхідні заходи щодо
нотаріального оформлення Договору
закладу (застави) рухомого майна від
02.07.2012 р.

21.01.2014р. позивач звернувся до
відповідача з претензією №08/1 за якою
відповідачу пропонувалося протягом 10
банківських днів повернути суму
позики.

17.02.2014р. відповідач надав відповідь на
претензію, в якій посилаючись на свій
складний фінансовий стан, попросив
відстрочити повернення позики до 28
.03.2014 року.

07.04.2014 року позивач надіслав
відповідачу Попередження в якому,
згідно до пункту 7.3. Договору
безпроцентної позики, попередив ТОВ
«Фьюче ЛТД» про те, що буде звертати
стягнення на рухоме майно, що є
предметом договору застави. А оскільки
відповідач ухилився від нотаріального
посвідчення договору, через 10 робочих
днів буде звертатися до Господарського
суду Запорізької області про визнання
договору закладу (застави) дійсним.
Попередження було отримано
Відповідачем 09.04.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
після закінчення строку дії Договору
безпроцентної позики надана позивачем
позика в сумі 422 435,0 грн. відповідачем не
повернута.

24.04.2014 року сторони підписали Акт
звірки взаєморозрахунків, згідно до
якого заборгованість ТОВ «Фьюче ЛТД»
за Договором безпроцентної позики
№29-09/2012 від 02.07.2012 року перед ТОВ
«Комтес - XXI» склала суму 422 435,0 гривень.

Отже, з 24.04.2014 року, оскільки Відповідач
так і не виконав умови Договору
безпроцентної позики про своєчасне
повернення позики, Позивач отримав
право звернення стягнення на Предмет
закладу.

Як встановлено судом під час розгляду
справи, на виконання умов Договору
закладу рухомого майна від 02.07.2012 р. ТОВ
«Фьюче ЛТД» за Актом
приймання-передачі передало, а ТОВ
«Комтес - XXI» прийняло, зазначене у
Договорі закладу і Додатку №1 до нього,
рухоме майно.

Отже право закладу (застав) на рухоме
майно, яке належить ТОВ «Фьюче ЛТД» на
праві власності, виникло у ТОВ «Комтес -
XXI» з 05 липня 2012 року.

Таким чином, проаналізувавши надані
докази, суд дійшов висновку, що сторони
домовились щодо всіх істотних умов
договору і здійснили дії, направлені на
його виконання.

Дослідивши Договір закладу (застави)
рухомого майна від 02.07.2012 р., укладений
сторонами у справі, суд дійшов
висновку, що його укладено з
додержанням всіх правових положень для
договорів такого роду.

Крім того, фактичні обставини справи
свідчать, що відбулося виконання
Договору закладу рухомого майна від
02.07.2012 р., тобто вчинення сторонами
юридично значимих дій, а саме:
передання відповідачем та прийняття
позивачем зазначеного у Договорі
закладу і Додатку №1 до нього, рухомого
майна.

Наведене фактично є свідченням того, що
Договір закладу рухомого майна від
02.07.2012 р. є укладеним.

Також, матеріалами справи
підтверджено, що відповідач ухилився
від нотаріального посвідчення Договір
закладу рухомого майна від 02.07.2012 р.

Тобто, наявні всі складові в розумінні
ст. 220 ЦК України.

Неузгодження сторонами в
добровільному порядку питання щодо
нотаріального посвідчення Договору
закладу рухомого майна від 02.07.2012 р.
перешкоджає позивачу в реалізації
набутих за цим Договором прав та
охоронюваних законом інтересів.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 68 Конституції України
закони України підлягають
обов'язковому виконанню на всій
території України всіма юридичними та
фізичними особами.

Відповідач позовні вимоги про визнання
дійсним договору закладу (застави)
рухомого майна від 02.07.2012 р. визнав у
повному обсязі, про що повідомив у
заяві про визнання позову, яка надійшла
на адресу суду 29.05.2014р.

Згідно з ст. 22 ГПК України відповідач
має право визнати позов повністю або
частково. Господарський суд не приймає
визнання позову відповідачем, якщо це
суперечить законодавству або порушує
чиї-небудь права і охоронювані законом
інтереси.

Статтею 78 ГПК України передбачено, що
уразі визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову, за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Визнання відповідачем позову не
суперечить законодавству, не порушує
права та інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, суд
вважає за можливе прийняти визнання
відповідачем позову, у зв'язку з чим
прийняти рішення про задоволення
позовних вимог про визнання дійсним
договору закладу (застави) рухомого
майна від 02.07.2012 р.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати залишаються за позивачем, на
підстави заяви позивача.

Керуючись ст., ст. 22, 32, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комтес-ХХІ", м.
Запоріжжя до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фьюче ЛТД", м.
Запоріжжя задовольнити.

2. Визнати дійсним Договір закладу
(застави) рухомого майна від 02.07.2012 р.
(з додатками), який укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Комтес-ХХІ", м.
Запоріжжя та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фьюче ЛТД",
м. Запоріжжя.

Повне рішення оформлено і підписано у
відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК
України "19" червня 2014 р.

Суддя
Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.