донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

25.06.2014
справа №12/27/09-908/3510/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівМартюхіної Н.О. Гези
Т.Д., Кододової О.В. від апелянтане
з'явивсявід відповідачане з'явився за
участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача не
з'явивсярозглянувши апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_4, м. Запоріжжяна рішення
господарського суду Запорізької
областівід 18.12.2013 рокуу справі№
12/27/09-908/3510/13 (суддя Черкаський В.І.)за
позовомСуб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_4, м. Запоріжжядо
відповідача Закритого акціонерного
товариства «Інком пані», м. Запоріжжяза
участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Державна
реєстраційна служба Запорізького
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Запорізької
областіпровизнання права власності
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 18.12.2013р. за
позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_4, м. Запоріжжя до
відповідача Закритого акціонерного
товариства «Інкомпані», м. Запоріжжя за
участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Державної
реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Запорізької
області про визнання права власності -
у позові відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням
суду першої інстанції, Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_4, м.
Запоріжжя подав до Донецького
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Запорізької області від 18.12.2013 року по
справі № 12/27/09-908/3510/13, прийняти нове
рішення та визнати за ОСОБА_4 право
власності на об'єкт нерухомості: а саме
нежитлове приміщення №5 - будівельний
№ 70, розташоване на першому поверсі,
шести поверхового будинку за адресою:
АДРЕСА_1.

В підтвердження доводів апелянт
посилається на те, що рішення
господарського суду Донецької області
винесено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на те, що 10.05.2006 між
ним та ЗАТ "Інкомпані" в особі голови
правління Атаманчука С.М., діючого на
підставі Статуту, був укладений
Контракт № о-15.

Згідно до умов п. 1.1, 1.2, 3.1 Контракту -
Продавець зобов'язався передати
Покупцю, нежитлове приміщення
будівельний № 5 загальною площею 81.96
кв.м. у буд. АДРЕСА_1 (надалі за текстом -
"об'єкт нерухомості"), а Покупець
зобов'язався забезпечити сплату
вартості у розмірі 306284 гривень
відповідно до графіку та прийняти
об'єкт нерухомості у свою власність на
умовах цього Контракту.

Згідно п. 1.3. Контракту. Покупець
отримує право на державну реєстрацію
прав власності на зазначений вище
об'єкт нерухомості лише за умови 100%
виплати коштів за об'єкт нерухомості.

29.11.2006 року Відповідач уклав з
Позивачем Додаткову угоду №1 до
Контракту, про зміну п.3.3. даного
Контракту, без застосування умов п.п.
4.9.1. та прийняв його в іншій редакції,
відповідно до якої змінився порядок
оплати вартості об'єкту та змінена ціна
об'єкту, яка склала 287 026,26 грн., яка
фактично була сплачена, що
підтверджується довідкою голови
правління ЗАТ «Інком пані» Атаманчуком
С.Н.

Крім того, в якості доказу наявності
права власності позивач підтверджує це
фактом користування спірним об'єктом
нерухомості та проведення на ньому
будівельних робіт.

Також апелянт наполягає на тих
обставинах, відповідач не ввів в
експлуатацію усю будівлю АДРЕСА_1 та
окремо нежиле приміщення № 5,
будівельний № 70, розташоване на
першому поверсі цього будинку. Також,
самостійно виключив з інвентаризації
справи нумерацію спірного приміщення -
а саме виключив нумерацію приміщення №
5, а зареєстрував будівельний № 70.

Але майнові права за оскаржу вальним
договором стосуються приміщення № 5, а
не приміщення № 70, саме цей договір був
укладений між ОСОБА_4 та ЗАТ «Інком
пані».

З викладених підстав апелянт вважає
себе власником вищезазначеного об'єкту
нерухомості та не введення в
експлуатацію до теперішнього часу
вважає виною відповідача.

Також, апелянт вважає, що за вказаним
контрактом у будь-якому разі набув
майнові права на спірне майно, яке
відповідачем до теперішнього часу не
введено в експлуатацію та не проведена
реєстрація права власності на
оскаржуваний об'єкт нерухомості.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 06.03.2014р.
вказана скарга була прийнята до
провадження.

07.04.2014 року через канцелярію суду від
Державна реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції Головного управління юстиції у
Запорізької області надійшли письмові
пояснення

Представники позивача та відповідача в
судове засідання не з'явились.
Відповідно до статті 98 Господарського
процесуального кодексу України про час
і місце проведення судового засідання
сторін по справі було повідомлено
належним чином. Явка сторін у судові
засідання апеляційної інстанції не
була визнана обов'язковою.

Донецьким апеляційним господарським
судом неодноразово відкладався
розгляд справи за клопотанням
апелянта.

Особливості меж перегляду справи в
апеляційній інстанції, передбачені
нормами ст. 101 ГПК України, які
полягають у тому, що у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Нормами частини 2
цієї статті передбачено, що
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши наявні матеріали справи,
проаналізувавши застосування судом
норм матеріального та процесуального
права, судова колегія апеляційної
інстанції встановила наступне.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 09.02.2009 року за
заявою ОСОБА_9, ОСОБА_10, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сталь
конструкція-124» порушено справу про
банкрутство Закритого акціонерного
товариства «Інком пані», м. Запоріжжя
за загальною процедурою.

На теперішній час по справі №
12/27/09-908/3510/13 триває процедура санації
боржника.

29.10.2013 року Фізичною особою ОСОБА_4
подану позовну заяву вх.3690/09-05/13 від
29.10.2013 року до Закритого акціонерного
товариства «Інком пані», в якій просить
визнати за ним, ОСОБА_4, зареєстрованим
за адресою АДРЕСА_2, право власності на
об'єкт нерухомості, а саме - нежитлове
приміщення № 5 (будівельний № 70)
розташоване на першому поверсі шести
поверхового будинку у АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 18.12.2013р. за
позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_4, м. Запоріжжя до
відповідача Закритого акціонерного
товариства «Інкомпані», м. Запоріжжя за
участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Державної
реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Запорізької
області про визнання права власності -
у позові відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням
суду першої інстанції, Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_4, м.
Запоріжжя подав до Донецького
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Запорізької області від 18.12.2013 року по
справі № 12/27/09-908/3510/13, прийняти нове
рішення та визнати за ОСОБА_4 право
власності на об'єкт нерухомості: а саме
нежитлове приміщення №5 - будівельний
№ 70, розташоване на першому поверсі,
шести поверхового будинку за адресою:
АДРЕСА_1.

Колегія суддів апеляційної інстанції
зазначає, що відповідно до положень ч.1
ст.6 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» справи про
банкрутство підвідомчі господарським
судам і розглядаються ними за
місцезнаходженням боржника.

Враховуючи особливості процедури
банкрутства, господарський суд вирішує
у межах розгляду справи про
банкрутство спори, безпосередньо
пов'язанні із здійсненням провадження
в такій справі, в тому числі про:
визнання недійсними право чинів;
визнання права власності на майно
боржника; оскарження результатів
аукціону з продажу майна боржника тощо.

Отже у межах справи про банкрутство
підлягають вирішенню спори про
визнання недійсними право чинів на
спеціальних підставах, встановлених
ст.17 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», а також з
підстав, передбачених цивільним
законодавством, але тих право чинів,
які безпосередньо пов'язані із
здійсненням провадження в такій
справі.

Зокрема судом встановлено, що нерухоме
майно, яке є предметом позову є
власністю боржника ЗАТ «Інком пані»,
відповідно до якого на час
апеляційного провадження по справі
триває процедура санації боржника.

Так, колегією суддів встановлено, що
10.05.2006 між ФОП ОСОБА_4 (далі за текстом -
"Покупець") та ЗАТ "Інкомпані" в особі
голови правління Атаманчука С.М.,
діючого на підставі Статуту (далі за
текстом - "Продавець"), був укладений
Контракт № о-15 (далі за текстом -
"Контракт").

Згідно до умов п. 1.1, 1.2, 3.1 Контракту -
Продавець зобов'язався передати
Покупцю, нежитлове приміщення
будівельний № 5 загальною площею 81.96
кв.м. у буд. АДРЕСА_1 (надалі за текстом -
"об'єкт нерухомості"), а Покупець
зобов'язався забезпечити сплату
вартості у розмірі 306284 гривень
відповідно до графіку та прийняти
об'єкт нерухомості у свою власність на
умовах цього Контракту.

Згідно п. 1.3. Контракту. Покупець
отримує право на державну реєстрацію
прав власності на зазначений вище
об'єкт нерухомості лише за умови 100%
виплати коштів за об'єкт нерухомості.

29.11.2006 року Відповідач уклав з
Позивачем Додаткову угоду №1 до
Контракту (надалі за текстом -
"Додаткова угода"), про зміну п.3.3. даного
Контракту, без застосування умов п.п.
4.9.1. та прийняв його в наступній
редакції:

"п. 3.3. Порядок оплати Покупцем вартості
об'єкту нерухомості:

1. 122513,00 гривень - до 12.05.2006р.;

2. 10100,00 гривень - до 30.06.2006р.;

3. 10100,00 гривень - до 30.07.2006р.;

4. 10100,00 гривень - до 30.08.2006р.;

5. 19900,00 гривень - до 30.09.2006р.;

6. 19900,00 гривень - до 30.10.2006р.;

7. 10100,00 гривень - до 30.12.2006р.;

8. 84313,26 гривень - до 30.06.2007р.

Колегією суддів апеляційної інстанції
встановлено, що за умовами цієї
Додаткової угоди (п.2) останній платіж
здійснюється Покупцем після передачі
йому об'єкту нерухомості.

Пунктом 3 Додаткової угоди визначено,
що інші умови вищевказаного Конктракту
залишаються незмінними, і сторони
підтверджують по них свої зобов'язання.

Згідно вищенаведено, колегія суддіа
апеляційної інстанції вказує про
помилковість тверджень апелянта
стосовно узгодження нової ціни
контракту (об'єкту нерухомості) у
розмірі - 287026,26 гривень, оскільки
додатковою угодою №1 сторони змінили
порядок сплати, а при цьому ціна об'єкту
нерухомості (1.1, 1.2, 1.3) не змінилась

На підтвердження сплати коштів у
розмірі 287026,26 гривень позивачем були
надані квитанції про сплату
відповідних сум та довідка № 258 від
28.06.2008 року, яка підписана головою
правління ЗАО "Інкомпані" Атаманчуком
С.Н.

Таким чином, судом апеляційної
інстанції встановлено, що апелянтом
вартість об'єкту нерухомості за
Контрактом (306284 гривень - п.3.1 Контракту)
сплачена частково, а саме у розмірі 287026
грн. 26 коп.

Що стосується посилань апелянта про те,
що Продавець згідно п. 4.14. Контракту,
передав Покупцю у користування вище
зазначений об'єкт нерухомості, яким
Позивач, користується, та проводить
будівельно-відновлюванні роботи до
теперішнього часу то суд апеляційної
інстанції зазначає наступне:

В матеріалах справи відсутній акт
прийому-передачі зазначеного об'єкту
нерухомості. До того ж, ухвалою від
18.03.2013 № 12/27/09 суд заборонив керуючому
санацією, будь-яким іншим особам
здійснювати дії з реконструкції,
ремонту об'єктів нерухомості, належних
на праві власності Закритому
акціонерному товариству "Інкомпані" у
будинку АДРЕСА_1, до затвердження судом
плану санації ЗАТ "Інкомпані", за
виключенням робіт з підтримання
зазначених об'єктів у безпечному стані,
недопущення та ліквідації аварій у
роботі тепло-, водо-, газо-,
електромереж, що знаходять у будинку.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема, із правочинів. Право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 35 ГПК України обставини,
визнані господарським судом
загальновідомими, не потребують
доказування. Рішення суду з цивільної
справи, що набрало законної сили, є
обов'язковим для господарського суду
щодо фактів, які встановлені судом і
мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст.657 ЦК України договір
куплі-продажу нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає державній реєстрації, а
згідно ст.640 ч.3 ЦК - підлягає
нотаріальному посвідченню або
державній реєстрації та є укладенним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державній реєстраціїю

Колегією суддів апеляційної інстанції
встановлено, що як вбачається з
матеріалів справи рішенням
апеляційного суду Запорізької області
від 15.08.2013 року у справі № 22-ц/778/2879/13
встановлено, що Контракт № о-15 від
10.05.2006 нотаріально не посвідчений, він
не зареєстрований в державному
реєстрі, а тому є неукладеним.

Так, зазначене рішення набрало
законної сили з 15.08.2013 та станом на
18.12.2013 не було скасоване.

Згідно з рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 15.08.2013 року у
справі № 22-ц/778/2879/13 також встановлено,
що на теперішній час відсутній окремий
об'єкт нерухомості - нежитлове
приміщення № 70 у буд. АДРЕСА_1

Крім того, відповідно до зазначеного
рішення було встановлено, що
приміщення першого поверху, в тому
числі нежитлове приміщення № 70
будівлі у АДРЕСА_1 перебуває в стані
будівництва та не введені в
експлуатацію. Дане приміщення
незаконно було введено в окремий об'єкт
нерухомості і за ним присвоєний
окремий номер 70.

Згідно вищенаведеного, колегія суддів
апеляційної інстанції, вказує на те, що
суд першої інстанції правомірно дійшов
до висновку, що на теперішній час
відсутній окремий об'єкт нерухомості -
нежитлове приміщення № 5 (будівельний
№ 70), розташоване на першому поверсі
шести поверхового будинку у АДРЕСА_1.

Згідно ст. 331 ЦК України право
власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Особа, яка виготовила
(створила) річ зі своїх матеріалів на
підставі договору, є власником цієї
речі. Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту
його прийняття до експлуатації. Якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Тобто, до прийняття об'єкта
новоствореного нерухомого майна до
експлуатації та його державної
реєстрації право власності на цей
об'єкт не виникає.

Статтею 331 ЦК України не передбачена
можливість визнання права власності на
недобудоване нерухоме майно в судовому
порядку. Зазначені висновки
підтверджуються судовою практикою
Верховного суду України, зокрема,
постановою від 19.09.2011 р. у справі № 18/314.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що у суду
першої інстанції були відсутні правові
підстави для задоволення позовних
вимог про визнання за ФОП ОСОБА_4 права
власності на об'єкт нерухомості, а саме,
на нежитлове приміщення № 5
(будівельний № 70), розташоване на
першому поверсі шести поверхового
будинку у АДРЕСА_1., а тому у позові було
відмовлено.

Що стосується посилань апелянта на
наявність в нього майнових прав на
спірний об'єкт нерухомості, який з вини
відповідача не був введений в
експлуатацію, то суд апеляційної
інстанції вказує на те, що наявність чи
відсутність майнових прав на спірний
об'єкт не є предметом даного спору про
це позивачем не заявлені позовні
вимоги та в цьому контексті позовні
вимоги можуть бути досліджені в іншому
судовому процесі.

У зв'язку з вищенаведеним, суд
апеляційної інстанції дійшов до
висновку, що рішення господарського
суду Запорізької області від 18.12.2014р. по
справі № 12/27/09-908/3510/13 винесена
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підлягає
залишенню без змін.

Апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_4, м.
Запоріжжя на рішення господарського
суду Запорізької області від 18.12.2014р. по
справі № 12/27/09-908/3510/13 залишити без
задоволення.

Рішення господарського Запорізької
області від 18.12.2014р. по справі №
12/27/09-908/3510/13 залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено до Вищого
господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Н.О. Мартюхіна

Судді:
Т.Д. Геза

О.В. Кододова