ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року Справа № 28/355-10 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Полякова Б.М. - головуючого, Коваленка
В.М. (доповідач у справі), Короткевича
О.Є.,розглянувши касаційну
скаргутовариства з обмеженою
відповідальністю "Джей.АР.СІ.-Україна",
м. Кривий Ріг Дніпропетровської
області на постанову від 26.06.2013 р.
Дніпропетровського апеляційного
господарського судуу справі№ 28/355-10
господарського суду Дніпропетровської
області

за позовомтовариства з обмеженою
відповідальністю "Гідромехбуд", м.
Кривий Ріг Дніпропетровської
областідоприватного акціонерного
товариства "Інгулецька
спецекскавація", м. Кривий Ріг
Дніпропетровської
областіпростягнення 300 000 грн. 00
коп.представники сторін в судове
засідання не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 19.08.2010
року (суддя - Г.В. Манько), що винесена у
справі 28/355-10 за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гідромехбуд" (далі-Позивач, ТОВ) до
приватного акціонерного товариства
"Інгулецька спецекскавація"
(далі-Відповідач) про стягнення 300 000
грн. 00 коп., затверджено мирову угоду, а
провадження у справі припинено на
підставі п. 7 ч.1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Не погодившись із вказаною ухвалою
суду, ліквідатор приватного
акціонерного товариства "Інгулецька
спецекскавація" - арбітражний керуючий
Козаченко В.М. звернувся до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати ухвалу
господарського суду Дніпропетровської
області від 19.08.2010 року та зобов'язати
Позивача повернути майно у власність
Відповідача, "а у разі неможливості -
сплатити різницю між ринковою вартістю
майна і сумою боргу згідно мирової
угоди для формування ліквідаційної
маси".

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.06.2013 року (головуючий суддя - Орєшкіна
Е.В., судді: Прудніков В.В., Широбокова
Л.П.) апеляційну скаргу задоволено, а
ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 09.08.2010
року скасовано; справу ж передано на
розгляд до господарського суду
Дніпропетровської області.

Не погоджуючись з вказаною постановою
суду апеляційної інстанції, товариство
з обмеженою відповідальністю
"Джей.АР.СІ.-Україна" (далі - Товариство)
звернулося до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 26.06.2013 року та
передати справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована
порушенням апеляційним судом норм
матеріального права, зокрема ст. 377
Цивільного кодексу України, а також
норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши наявні матеріали справи,
проаналізувавши застосування судами
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Затверджуючи мирову угоду у справі,
місцевий суд вказав, що позовні вимоги
складають вимоги з повернення грошових
коштів з безпроцентної позики, а
сторони подали на затвердження мирову
угоду, що підлягає затвердженню.

Скасовуючи таке рішення суду,
апеляційний суд вказав, що за умовами
мирової угоди Відповідач передав
Позивачу нерухоме майно. В подальшому
стосовно Відповідача була порушена
справа про банкрутство. Також
апеляційний суд вказав, що в результаті
передачі за мировою угодою нерухомого
майна Позивачу активи Відповідача
знизились більш ніж на 50 % (понад на 2,3
млн. грн.), а вартість переданого
нерухомого майна неспіврозмірна
предмету позову та є підставою для
виникнення нового спору.

Заперечуючи такі висновки
апеляційного суду, скаржник зазначає,
що він після затвердження у даній
справі мирової угоди придбав спірне
майно у Позивача за договором
купівлі-продажу, про що оформив
документи про право власності, а за
майно були перераховані кошти.
Перешкод же в укладенні такої угоди не
існувало, а на землю під цим нерухомим
майном оформлений договір оренди. На
думку скаржника, скасовуючи ухвалу про
затвердження мирової угоди,
апеляційний суд не з'ясував обставин
щодо власника переданого за мировою
угодою майна.

Однак, суд касаційної інстанції не
погоджується із вказаними
запереченнями, оскільки такі доводи не
є підставою для скасування
оскаржуваної постанови апеляційного
суду.

Так, аргументуючи свої вимоги у
касаційній скарзі, заявник посилається
на своє право власності на належне йому
нерухоме майно, яке було передано від
Відповідача Позивачу за затвердженою у
справі мирової угодою, що у подальшому
скасована оскаржуваною постановою
апеляційного суду.

Між тим, скаржником в порушення норм
ст.ст. 1, 22 та п. 4 ч. 1 ст. 111 ГПК України, не
зазначено, у чому полягає порушення
його прав та охоронюваних інтересів
через винесення оскаржуваної
постанови та скасування ухвали про
затвердження мирової угоди у даній
справі, а також не вказано, у чому
полягає порушення або неправильного
застосування апеляційним судом норм
матеріального чи процесуального права
саме у даній справі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що оскаржуваною постановою
питання щодо права власності або
законності переходу права власності на
визначене Товариством майно судом не
вирішувалось, оскільки предметом
перегляду в апеляційному порядку була
ухвала про затвердження мирової угоди,
а відповідно і питання щодо законності
укладення цієї мирової угоди на
визначених в ній умовах та
відповідності цієї угоди та ухвали про
її затвердження, зокрема нормам ст. 78
ГПК України. За цих підстав
відхиляються доводи скаржника щодо
необхідності з'ясування обставин щодо
власника нерухомого майна на момент
скасування апеляційним судом ухвали
про затвердження мирової угоди у даній
справі.

У зв'язку із викладеним колегія суддів
вважає, що порушені заявником в
касаційній скарзі у даній справі
питання мають розглядатись та
вирішуватись у справі, предметом
розгляду якої є питання щодо права
власності на спірне нерухоме майно
(законність та порядок набуття,
відчуження, реєстрації, витребування
цього майна тощо).

Поряд з вищенаведеним касаційний суд
вважає за необхідне погодитись із
висновками апеляційного суду про
незаконність затвердження ухвалою
місцевого суду укладеної між сторонами
у справі мирової угоди у зв'язку із
невідповідністю викладених в ній умов
нормам законодавства.

Так, як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами обох інстанцій,
предметом спору є вимоги Позивача про
повернення Відповідачем спірної суми
грошових коштів за договором
безвідсоткової позики.

Відповідно до норм ч. 3 ст. 78 ГПК України
мирова угода може стосуватись лише
прав і обов'язків сторін щодо предмету
позову.

Між тим як вбачається зі змісту
затвердженої у справі мирової угоди,
місцевий суд погодив (по суті вирішив)
питання щодо переходу від Відповідача
до Позивача права власності на
нерухоме майно, права щодо якого не
були ані предметом спору, ані предметом
розгляду у даній справі, не з'ясувавши
також правомочність Відповідача на
відчуження цього майна на користь
Позивача.

Також касаційний суд погоджується із
висновком апеляційного суду щодо
неспіврозмірності позовних вимог у
даній справі вартості нерухомого
майна, переданого Відповідачем в
рахунок погашення цих вимог, та
погоджується із рішенням про
скасування незаконно прийнятої у даній
справі ухвали про затвердження мирової
угоди.

За таких обставин справи, доводи
касаційної скарги товариства з
обмеженою відповідальністю
"Джей.АР.СІ.-Україна" не спростовують
висновків суду апеляційної інстанції,
а тому оскаржувана постанова цього
суду підлягає залишенню без змін, як
така, що відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись
нормами ст.ст. 1, 22, 78, 111, 1115, 1116, 1117, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Джей.АР.СІ.-Україна" залишити без
задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.06.2013 р. у справі № 28/355-10 залишити без
змін.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич

Постанова виготовлена та підписана
19.06.2014 року.