ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
Справа № 915/583/14

Господарський суд Миколаївської
області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Кондратовій О.В..,

з участю представників сторін:

від позивача: представник з'явився,

від відповідача: представник не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу № 915/583/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "КВС-Україна" , 01042, м.
Київ, вул. Дружби Народів, 19, 8-й поверх,

до відповідача: Приватного
сільськогосподарського підприємства
ім Т.Г. Шевченка , 55243, Миколаївська обл.,
Первомайський р-н, с.Синюхін Брід, вул.
Городня,2а,

про: стягнення заборгованості, -

В С Т А Н
О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "КВС-Україна"
звернулось до господарського суду з
позовом до Приватного
сільськогосподарського підприємства
ім. Т.Г. Шевченка про стягнення 53425,00
грн. основного боргу, 2835,18 грн. пені, 2671,25
грн. штрафу, 6654,27 грн. трьох процентів
річних, 2000,00 грн. завданих збитків.

Позовні вимоги мотивовані
порушенням відповідачем грошового
зобов'язання за договором поставки від
18.01.2013 року за № 22/04/2013 в частині оплати
за поставлений позивачем товар.

Позивач та відповідач у судове
засідання не з'явились, хоча були
належним чином повідомлені про дату,
час та місце розгляду справи, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштового відправлення, які наявні в
матеріалах справи. Відповідач вимоги
ухвали суду не виконав, відзив по суті
заявлених позовних вимог суду не надав,
позов не спростував. Проте, на адресу
суду від останніх надійшли клопотання
про відкладення розгляду справи на
іншу дату. Суд не вбачає підстав для
задоволення вищевказаних клопотань
сторін, оскільки неявка представника
юридичної особи не є поважною причиною
для відкладення судового засідання,
оскільки позивач та відповідач могли
забезпечити явку іншого представника.

При цьому судом враховано, що
відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про вчинення усіх необхідних
дій щодо повідомлення позивача та
відповідача про розгляд справи та про
достатність у матеріалах справи
документальних доказів для вирішення
спору по суті за відсутності
повноважного представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне:

18 січня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"КВС-Україна" та Приватним
сільськогосподарським підприємством
ім Т.Г. Шевченка було укладено договір
поставки № 22/04/2013, у відповідності до
якого позивач зобов'язався у терміни та
на умовах, передати відповідачу
насіння сільськогосподарських культур
(надалі -товар), а відповідач
зобов'язався прийняти та оплатити
товар, найменування, асортимент, ціна і
кількість якого зазначаються у
додатку(ах) до даного договору.

Загальна ціна у відповідності до
п.2.2 договору являє сумарну вартість
всього товару, що поставляється за
даним договором згідно додатків, що є
його невід'ємною частиною.

У відповідності до п.3.1 договору,
порядок, розміри та строки розрахунків
за поставлений товар визначається в
додатку(ах) до даного договору.

Додатком № 1 від 18.01.2013 р. до
договору від 18.01.2013р. сторонами було
домовлено поставити 100 посівних
одиниць насіння соняшнику гібрид КВС
Гелія за ціною 1068,50 грн. всього на
загальну суму 106 850,00 грн.

Сторони дійшли згоди, що оплата за
додатком № до договору здійснюється у
наступному порядку: попередня оплата в
розмірі 50% від загальної вартості
товару за даним додатком, здійснюється
до « 20» лютого 2013 року; другий етап
оплати суми в розмірі 50 % від загальної
вартості товару за даним додатком,
здійснюється не пізніше 01.11.2013 року.

На виконання умов договору та
відповідно до видаткової накладної
№80402178 від 17.04.13 року позивачем було
поставлено відповідачу товару на
загальну суму 106850,00 грн.

Відповідач свої зобов'язання за
договором належним чином не виконав,
отримавши вищевказаний товар, про що
свідчить печатка на видатковій
накладній №80402178 та підпис ОСОБА_2, який
діяв за довіреністю №ШВ № 63 від 15
квітня 2013 року, оплату за поставлений
товар здійснив частково, у розмірі 53425,00
грн. Таким чином, розмір заборгованості
відповідача станом на момент розгляду
справи складає 53425,00 грн.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 762 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Оскільки Приватним
сільськогосподарським підприємством
ім. Т.Г. Шевченка не виконані
зобов'язання за укладеним сторонами
договором, то позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 53425,00 грн. підлягають
задоволенню повністю.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача 3 % річних за просрочку
виконання грошового зобов'язання з
оплати поставленого товару за період з
08.11.2013р. по 05.04.2014р. у сумі 654,27 грн., пені,
нарахованої за період з 08.11.2013р. по
05.04.2014р. у сумі 2835,18 грн., 2671,25 грн. штрафу
та 2000,00 грн. завданих збитків, то слід
зазначити наступне.

Дана вимога основана на умовах
укладеного сторонами договору (п.8.4), у
відповідності до якого, у випадку
несплати у строк платежів за даним
договором, відповідач повинен сплатити
постачальнику пеню в розмірі 0,2 % від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення, але не більше
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується неустойка.
В разі прострочення сплати за товар по
кожному з етапів оплати більше ніж на 7
календарних днів, відповідач
зобов'язується виплатити позивачу дану
суму боргу з урахуванням індексу
інфляції за весь період прострочення
платежу, сплатити пеню та додатково,
крім пені сплатити позивачу штраф в
розмірі 5% від вартості
несплаченої/несвоєчасно сплаченої
суми.

Статтею 625 ЦК України передбачено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

За ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу
України визначено, що штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання, частиною 3 ст.
549 Цивільного кодексу України
визначено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 4 та частиною 6 ст. 231
Господарського кодексу України
передбачено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).
Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Таким чином, підлягають
задоволенню повністю й вимоги в
частині стягнення з Приватного
сільськогосподарського підприємства
ім Т.Г. Шевченка грошових коштів у сумі 3
% річних за просрочку виконання
грошового зобов'язання з оплати
поставленого товару за період з
08.11.2013р. по 05.04.2014р. у сумі 654,27 грн., пені,
нарахованої за період з 08.11.2013р. по
05.04.2014р. у сумі 2835,18 грн., 2671,25 грн. штрафу.

Господарський суд також дійшов
висновку, що вимога позивача про
стягнення з відповідача збитків у
розмірі 2000,00 грн. задоволенню не
підлягає, з огляду на таке.

Пунктом 8.7 договору визначено, що
збитки, завдані стороні внаслідок
порушення своїх зобов'язань другою
стороною можуть бути стягнуті в повній
сумі понад суму неустойки. Проте, даний
пункт договору не містить розміру та
порядку нарахування збитків, що
унеможливлює суду зробити вірний
висновок щодо правильності
нарахування наведених штрафних
санкцій.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Будь - яких доказів того, що
відповідач належним чином і в повному
обсязі виконав свої зобов'язання за
договором, відповідач, у порушення
приписів ст. 33 ГПК України, суду не
надав, тобто не довів безпідставність
позовних вимог, тоді як надані
позивачем докази, як зазначалось вище,
навпаки, підтверджують неналежне
виконання відповідачем вимог договору,
а відтак і обґрунтованість позовних
вимог.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані чинним законодавством,
підтверджені матеріалами справи та
підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82, 821, 83, 84, 85
ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Приватного
сільськогосподарського підприємства
ім Т.Г. Шевченка , 55243, Миколаївська обл.,
Первомайський р-н, с.Синюхін Брід, вул.
Городня, 2а, ідентифікаційний код 03764005,
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "КВС-Україна" , 01042, м.
Київ, вул. Дружби Народів, 19, 8-й поверх,
ідентифікаційний код 31189761, основного
боргу у розмірі 53425 (п'ятдесят три
тисячі чотириста двадцять п'ять) грн. 00
коп., 2835 (дві тисячі вісімсот тридцять
п'ять) грн. 18 коп. пені, 2671 (дві тисячі
шістсот сімдесят одна) грн. 25 коп.
штрафу, 654 (шістсот п'ятдесят чотири)
грн. 27 коп. трьох процентів річних, та
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1 827(одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
С.М.Коваль

Рішення підписано 23.06.2014р.