ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.Справа № 922/1895/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула
Д.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Харківпродмаш", м. Харків
до Публічного акціонерного товариства
"Реал-банк", м. Харків , та до Відділення
№ 17 Публічного акціонерного
товариства "Реал Банк" у м. Харкові, м.
Харків про зобов'язання перерахувати
кошти за участю представників:

позивача : не з"явився;

відповідача 1: Августова М.В.,
довіреність №54 від 22.05.2014р.;

відповідача 2 : не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Харківпродмаш" звернулося до
господарського суду Харківської
області з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Реал-банк" та
до Відділення № 17 Публічного
акціонерного товариства "Реал Банк" у м.
Харкові про зобов"язання ПАТ "Реал Банк"
виконати платіжне доручення №16227 від
03.03.2014р. на умовах договору
банківського рахунку №1022/27/БТ від
05.10.2012 року на умовах викладених в них
на дату подання його для виконання. В
обгрунтування позову вказує на
порушення ПАТ "Реал-Банк" п.п. 2.4. та 2.6.
договору №1022/27/БТ від 05.10.2012р., норми
ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 538, 629 ЦК України та
ст.ст. 20, 147, 193, 224, 226 ГК України.

В судовому засіданні 27.05.2014р.
представник позивача підтримував
позовні вимоги, наполягав на
задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву
№14-06/2145 від 27.05.2014р. проти задоволення
позову заперечує, посилаючись на ч.6 ст.
49, ч.1, ч.3 ст. 52 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб", п.9 ст. 37 Закону України "Про
виконавче провадження" та ін.
Відповідач вважає, що в позові слід
відмовити з огляду на те, що він,
відповідач ПАТ "Реал-Банк", знаходиться
у процедурі ліквідації, у зв'язку з чим
ним припинено здійснення банківських
операцій (в т.ч. розрахункових, вчинити
які просить позивач); в зв"язку з чим
позивач має право отримати грошові
кошти виключно в порядку та на умовах,
передбачених Законом України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" та підзаконними актами до нього,
відповідно до встановленого порядку.

Під час розгляду справи в судовому
засіданні 27.05.2014р. оголошувалась
перерва до 12 год. 30 хв. 17.06.2014р.

Представник позивача у судове
засідання після перерви не з"явився,
натомість надіслав заяву (вх.№20031 від
16.06.2014р.), в якій просить відкласти
розгляд справи, в зв"язку з терміновим
відрядженням представника позивача -
Мащенко Ірини Валеріївни з 16.06.2014р. по
18.06.2014р.

Доказів на підтвердження свого
клопотання представник позивача не
надав, зазначивши у своїй заяві, що
оригінал посвідчення про відрядження
буде надано в наступному судовому
засіданні.

Представник відповідача 1 проти
задоволення позову заперечує та
просить суд відмовити в позові з
підстав зазначених у відзиві на
позовну заяву, а також просить суд
припинити провадження у справі у
відношенні Відділення № 17 Публічного
акціонерного товариства "Реал Банк" у м.
Харкові, оскільки останнє не є
юридичною особою.

Ухвала про порушення провадження у
справі, направлена на адресу
Відділення № 17 Публічного
акціонерного товариства "Реал Банк" у м.
Харкові, 29.05.2014р. повернулася до суду
без доказів вручення, підстави
повернення - "за закінченням терміну
зберігання".

На думку суду обставини справи
свідчать про наявність у справі
матеріалів, достатніх для її розгляду
та ухвалення законного і
обґрунтованого рішення. Крім того, суд
приймає до уваги, що судом сторонам
були створені належні умови для
надання усіх необхідних доказів
(надано достатньо часу для підготовки
до судового засідання, для направлення
в судове засідання іншого повноважного
представника позивача.

Суд зазначає, що позивач не обмежений в
праві до залучення іншого повноважного
представника до участі у справі, у разі
неможливості участі одного з
представників. Крім того, доказів на
підтвердження відрядження
представника позивача - Мащенко Ірини
Валеріївни з 16.06.2014р. по 18.06.2014р. суду не
надано.

Таким чином, клопотання позивача про
відкладення розгляду справи суд вважає
безпідставним та не обгрунтованим.

Суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 22 ГПК
України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. Подача клопотань
спрямованих на штучне затягування
судового процесу, суперечить, зокрема,
вимогам статті 6 Конвенції про захист
прав і людини і основоположних свобод
1950 року, учасником якої є Україна,
стосовно права кожного на розгляд його
справи судом упродовж розумного
строку. Крім того, строк розгляду
справи обмежений положеннями ст. 69 ГПК
України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
учасників судового процесу, всебічно
та повно вивчивши надані учасниками
судового процесу докази і таким чином
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, суд установив
наступне.

03.10.2012р. між публічним акціонерним
товариством "Реал-Банк" (Банк) та
приватним акціонерним товариством
"Харківпродмаш" (Клієнт) був укладений
Договір банківських рахунків суб'єкта
господарювання № 1022/27/БТ, відповідно до
якого Банк відкриває Клієнту поточний
рахунок в національній та іноземних
валютах, для зберігання коштів Клієнта
і зобов"язується здійснювати
розрахунково-касове обслуговування
Клієнта за рахунками відповідно до
чинного законодавства України,
банківських правил
(нормативно-правових актів
Національного банку України,
внутрішніх положень Банку тощо) та умов
цього договору, а Клієнт зобов"язується
своєчасно здійснювати оплату наданих
Банком послуг, здійснювати операції за
рахунком відповідно до вимог чинного
законодавства України, банківських
правил та умов цього договору.

27.02.2014р. Позивач звернувся до Банку за
допомогою електронних носіїв система
"Банк-Клієнт", з вимогою перерахувати
грошові кошти з платіжними дорученнями
№№ 16209, 16210, 16211 (а.с.20, 21, 22), але кошти
перераховані не були.

28.02.2014р. Позивач звернувся до Банку за
допомогою електронних носіїв система
"Банк-Клієнт", з вимогою перерахувати
грошові кошти з платіжними дорученнями
№№ 16217, 16218, 16219, 16220, 16221 (а.с.23, 24, 25, 26, 27) з
усіх поточних рахунків, які відкриті
Банком на один рахунок - 931, що було
виконано Банком (а.с. 28).

Як слідує з позовної заяви, 03.03.2014р.
Позивач також за допомогою
електронних носіїв система
"Банк-Клієнт" звернувся до Банку з
вимогою перерахувати грошові кошти в
сумі 251.000,00грн. платіжним дорученням №
16227 (а.с.29) з вищевказаного рахунку на
розрахунковий рахунок № 1821 у ПАТ
"ВТБ Банк", але грошові кошти
перераховані не були

04.03.2014р. Позивач звернувся до Банку з
листом №343 (а.с.37), в якому зазначає, що
на розрахунковому рахунку № 931
знаходяться грошові кошти в сумі
252.323,01грн., але Банком не здійснюються
операції із перерахування вказаних
коштів, в зв"язку з чим Позивач просить
Банк надати письмові пояснення з цього
приводу.

Банк у своєму листі №14-04/735 від 14.03.2014р.
(а.с.38) повідомив Позивача про те, що
відповідно до рішення № 10 від 28.02.2014 р.
виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
була розпочата процедура виведення ПАТ
"Реал банк" з ринку та здійснення
тимчасової адміністрації. Тимчасова
адміністрація запроваджувалася
строком на три місяці з 03 березня 2014 р.
по 02 червня 2014 р., і Банк не може
виконати вимоги Позивача, оскільки це
порушуватиме п.1 ч. 5 ст. 36 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб".

Такі обставини, на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у судовому
порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них суд
виходить з наступного.

Згідно абз.2 ч.2 ст.16 ЦК України ч.2 ст.20 ГК
України суд може захистити цивільне
право або інтерес способами, що
встановлені договором або законом.

Позивач, як вбачається зі змісту
позовної заяви (а.с.5-6) та наданих
представником позивача у судових
засіданнях пояснень, вважає що його
права порушені фактом невиконання
відповідачем платіжного доручення №
16227 від 03.03.2014р., а відповідним належним
способом захисту порушеного його права
є передбачений п.5 ч.2 ст. 16 ЦК України та
ч.2 ст.20 ГК України спосіб - примусове
виконання обов'язку в натурі
(присудження до виконання обов'язку в
натурі).

При цьому позивач не просить суд
стягнути з відповідача вказану в
предметі позову суму, а наполягає на
ухваленні рішення саме про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії - виконати платіжне доручення №16227
від 03.03.2014р. на умовах договору
банківського рахунку №1022/27/БТ від
05.10.2012р. на умовах викладених в них на
дату подання його для виконання.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 ЦК України).

Порядок виконання зобов'язань банку
про переказ коштів регулюється ст.ст.
1066-1076 ЦК України, Законом України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" та Інструкцією про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті (затв. Постановою
Правління НБУ від 21.01.2004р. №22).

Початок строку виконання банком
зобов'язання по перерахуванню коштів
згідно платіжного доручення
визначений ч.3 ст.1068 ЦК України
вказівкою на дату надходження до банку
платіжного документа (банк
зобов'язаний за розпорядженням клієнта
видати або перерахувати з його рахунка
грошові кошти в день надходження до
банку відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом).

Із зазначеними нормами
кореспондуються умови п.2.4 Договору
№1022/27/БТ від 05.10.2012р. (а.с.15-17), згідно
яких розрахунково-касові документи
Банк приймає та виконує в день їх
надходження за умови, що вони були
надіслані в період операційного часу
та оформлені у відповідності до вимог
законодавства України. Згідно п.2.5.
договору черговість списання та
переказу грошей з рахунку
встановлюється чинним законодавством
України та банківськими правилами.

На підставі наведених норм чинного
законодавства України та умов
укладеного сторонами договору, а також
з урахуванням приписів ст. 4-3 та ст. 33
ГПК України (судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності; сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами;
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень)
суд приходить до висновку про те, що
умовою визнання законними та
обґрунтованими позовних вимог
позивача є доведення ним факту
відповідності зобов'язань, котрі він
просить суд зобов'язати виконати
відповідача, вимогам Закону, договору.

Проте цей тягар доведення позивачем не
витриманий.

Навпаки, матеріали справи свідчать, що
в даному разі самим позивачем допущені
порушення спірних господарських
(розрахункових) зобов'язань, які своїми
наслідками мають унеможливлення їх
виконання відповідачем. Про порушення
позивачем спірних господарських
зобов'язань, а саме порядку вчинення
спірного переказу коштів, свідчить
таке.

По-перше, позивачем не надано належних
(допустимих) доказів ініціювання
переказу коштів, і відповідно - доказів
настання строку виконання
зобов'язання.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч.1 ст.530 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Пунктом 2.1. Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затв. Постановою Правління
Національного банку України від 21
січня 2004 року N 22 Розрахункові
документи складаються на бланках,
форми яких наведені в додатках до цієї
Інструкції. Реквізити розрахункових
документів за цими формами
заповнюються згідно з вимогами додатка
8 до цієї Інструкції та відповідних її
глав.

Згідно пункту 2.14. Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті банк платника на
всіх примірниках прийнятих
розрахункових документів і на реєстрах
обов'язково заповнює реквізити "Дата
надходження" і "Дата виконання", а банк
стягувача - "Дата надходження в банк
стягувача" (якщо ці реквізити
передбачені формою документа),
засвідчуючи їх підписом
відповідального виконавця та
відбитком штампа банку. На документах,
прийнятих банком після закінчення
операційного часу, крім того, ставиться
штамп "Вечірня".

Згідно Уазівок щодо заповнення
реквізитів розрахункових документів
на паперових носіях, їх реєстрів і
заяви про відкриття акредитива
(Додаток 8 до Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті) в полі «Дата
надходження» зазначаються число,
місяць та рік отримання банком
платника розрахункового документа:
цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число
зазначається цифрами ДД, місяць -
словом і рік - цифрами РРРР, які
засвідчуються підписом
відповідального виконавця та
відбитком штампа банку.

Згідно п. 22.4. ст. 22 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" під час використання
розрахункового документа ініціювання
переказу є завершеним для платника - з
дати надходження розрахункового
документа на виконання до банку
платника. Банки мають забезпечувати
фіксування дати прийняття
розрахункового документа на виконання.

Позивачем платіжного доручення з
відміткою про одержання його установою
банку не надано.

Відсутність належних (допустимих)
доказів ініціювання переказу означає
відсутність у суду підстав вважати, що
у відповідача виникло спірне
зобов'язання по перерахуванню коштів, і
що строк його настав.

Посилання позивача на направлення за
допомогою 03.03.2014р. відповідачеві заяви
про перерахування коштів від 03.03.2014р
№16227 є юридично неспроможними, адже ця
заява не є платіжним документом в
розумінні ст.ст.16, 17 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" і тому не є доказом настання у
відповідача обов'язку по здійсненню
платежу.

По-друге, позивачем порушено порядок
ініціювання переказу коштів.

Згідно п. 22.5 ст. 22 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" подання паперових
розрахункових документів до банку має
здійснюватися клієнтом особисто, якщо
інше не передбачено договором. Наразі у
договорі встановлено, що Клієнт надає
розрахункові документи на паперових
носіях або у вигляді електронних
розрахункових документів,
використовуючи програмно-технічні
комплекси "Банк-Клієнт". При цьому
обслуговування рахунку та здійснення
операцій за рахунком за електронними
розрахунковими документами та
спеціальними платіжними засобами
(платіжними картками тощо)
здійснюється Банком на підставі
окремих договорів, що укладаються між
Банком та Клієнтом (п.2.2. договору).

Окремих договорів між сторонами про
обслуговування рахунку та здійснення
операцій за рахунком за електронними
розрахунковими документами та
спеціальними платіжними засобами
(платіжними картками тощо) сторонами не
надано, не міститься таких договорів і
в матеріалах справи.

Отже, позивач зобов'язаний відповідне
паперове платіжне доручення, яке він
просить суд зобов'язати відповідача
виконати, подати банку особисто.

Доказів направлення позивачем
відповідачеві відповідного платіжного
доручення в електронному вигляді за
допомогою системи "Банк-Клєінт"
матеріали справи також не містять.
Надані позивачем скріношоти із
зображенням інформації, яка була
відображена на екрані його монітору не
є первинними документами за допомогою
яких здійснюються перекази коштів в
Україні і тому не приймаються судом в
якості доказів ініціювання переказу.

Такі порушення спірних господарських
зобов'язань, а саме порядку вчинення
спірного переказу коштів, допущені
самим позивачем означають, що позовні
вимоги не ґрунтуються на законі, а
навпаки суперечать йому. В силу
принципу законності (ст.ст.1, 19
Конституції України, ст.4 ГПК України)
суд не вправі примусити відповідача до
виконання зобов'язань в натурі
всупереч порядку, встановленого
Законом, адже це означало б примушення
судом відповідача до вчинення
незаконних дій, що в правовій державі є
неприпустимим.

Крім того, приходячи до висновку про
необхідінсть відмови у позові суд
враховує наступне.

Згідно ч. 1, 3 ст. 1 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" встановлюються правові,
фінансові та організаційні засади
функціонування системи гарантування
вкладів фізичних осіб, повноваження
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб (далі - Фонд), порядок виплати
Фондом відшкодування за вкладами, а
також регулюються відносини між
Фондом, банками, Національним банком
України, визначаються повноваження та
функції Фонду щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків.

Крім того, заявлені позовні вимоги
суперечить встановленій Законом
забороні на здійснення банківських
операцій особою, котра не має
банківської ліцензії.

Банківська ліцензія - документ, який
видається Національним банком України
в порядку і на умовах, визначених у
цьому Законі, на підставі якого банки
та філії іноземних банків мають право
здійснювати банківську діяльність (ст.2
Закону України "Про банки і банківську
діяльність").

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 47 Закону
України "Про банки і банківську
діяльність" банк має право здійснювати
банківську діяльність на підставі
банківської ліцензії шляхом надання
банківських послуг. До банківських
послуг в т.ч. належить відкриття та
ведення поточних (кореспондентських)
рахунків клієнтів, у тому числі у
банківських металах.

Згідно ст.17 Закону України "Про банки і
банківську діяльність" забороняється
здійснювати банківську діяльність без
отримання банківської ліцензії. Особи,
винні у здійсненні банківської
діяльності без отримання банківської
ліцензії, несуть цивільну,
адміністративну або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

Постановою Правління Національного
банку України № 109 від 28 лютого 2014 р. ПАТ
"Реал банк" був віднесений до категорії
неплатоспроможних.

На підставі вищезазначеної постанови
рішенням № 10 від 28.02.2014 р. виконавчої
дирекції Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб була розпочата процедура
виведення ПАТ "Реал банк" з ринку та
здійснення в ньому тимчасової
адміністрації. Тимчасова
адміністрація запроваджувалася
строком на три місяці з 03 березня 2014 р.
по 02 червня 2014 р. Уповноваженою особою
Фонду за тимчасову адміністрацію було
призначено Кадирова Владислава
Володимировича.

Постановою Правління Національного
банку України № 295 від 21 травня 2014 р.
"Про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію ПАТ "Реал банк" була
відкликана банківська ліцензія та
ліквідовано ПАТ "Реал банк" 21.05.2014 р.

Відносини, що виникають у зв'язку із
створенням і функціонуванням системи
гарантування вкладів фізичних осіб,
виведенням неплатоспроможних банків з
ринку та ліквідації банків,
регулюються цим Законом, іншими
законами України, нормативно-правовими
актами Фонду та Національного банку
України.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про
банки і банківську діяльність" банк
відповідає за своїми зобов'язаннями
всім своїм майном відповідно до
законодавства. Банк не відповідає за
невиконання або несвоєчасне виконання
зобов'язань у разі зупинення операцій
по рахунках, арешту власних коштів
банку на його рахунках уповноваженими
органами державної влади.

Частиною 5 ст. 36 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" закріплено, що під час тимчасової
адміністрації не здійснюється:
задоволення вимог вкладників та інших
кредиторів банку; примусове стягнення
коштів та майна банку, звернення
стягнення на майно банку, накладення
арешту на кошти та майно банку;
нарахування неустойки (штрафів, пені),
інших фінансових (економічних) санкцій
за невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань перед кредиторами та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів);
зарахування зустрічних однорідних
вимог, якщо це може призвести до
порушення порядку погашення вимог
кредиторів, встановленого цим законом.

Частиною 5 ст. 45 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" передбачено, що протягом 30 днів з
дня опублікування відомостей про
відкликання банківської ліцензії,
ліквідацію банку та призначення
уповноваженої особи Фонду кредитори
мають право заявити уповноваженій
особі Фонду про свої вимоги до банку.
Вимоги фізичних осіб-вкладників у
межах гарантованої Фондом суми
відшкодування за вкладами не
заявляються.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб" уповноважена особа
Фонду від імені Фонду виконує функції з
ліквідації банку відповідно до цього
Закону та приступає до виконання своїх
обов'язків негайно після прийняття
Фондом рішення про призначення
уповноваженої особи Фонду.

Згідно ч.2 ст. 46 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" з дня призначення уповноваженої
особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження
органів управління банку (загальних
зборів, спостережної ради і правління
(ради директорів)) та органів контролю
(ревізійної комісії та внутрішнього
аудиту). Якщо в банку, що ліквідується,
здійснювалася тимчасова
адміністрація, з дня прийняття рішення
про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію банку тимчасова
адміністрація банку припиняється;

2) банківська діяльність банку
завершується закінченням
технологічного циклу конкретних
операцій у разі, якщо це сприятиме
збереженню або збільшенню
ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових
зобов'язань банку та зобов'язання щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків,
неустойки (штрафу, пені) та
застосування інших санкцій за всіма
видами заборгованості банку;

5) відомості про фінансове становище
банку перестають бути конфіденційними
чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з
відчуженням майна банку чи передачею
його майна третім особам, допускається
в порядку, передбаченому статтею 51
цього Закону;

7) втрачають чинність публічні
обтяження чи обмеження на
розпорядження (у тому числі арешти)
будь-яким майном (коштами) банку.
Накладення нових обтяжень чи обмежень
на майно банку не допускається.

Відповідно до ч.3 ст. 46 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб" вимоги за зобов'язаннями
банку, що виникли під час проведення
ліквідації, можуть пред'являтися
тільки в межах ліквідаційної
процедури.

Черговість та порядок задоволення
вимог до банку, оплата витрат та
здійснення платежів передбачено ст. 52
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
зокрема ч. 1 передбачено, що кошти,
одержані в результаті ліквідації та
реалізації майна банку, спрямовуються
уповноваженою особою Фонду на
задоволення вимог кредиторів у такій
черговості: зобов'язання, що виникли
внаслідок заподіяння шкоди життю та
здоров'ю громадян; грошові вимоги щодо
заробітної плати, що виникли із
зобов'язань банку перед працівниками
до прийняття рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку; вимоги Фонду, що виникли у
випадках, визначених цим Законом, у
тому числі щодо повернення цільової
позики банку, наданої протягом
здійснення тимчасової адміністрації з
метою забезпечення виплат відповідно
до пункту 1 частини шостої статті 36
цього Закону та щодо покриття витрат
Фонду, передбачених у пункті 17 частини
п'ятої статті 12 цього Закону; вимоги
вкладників - фізичних осіб у частині, що
перевищує суму, виплачену Фондом;
вимоги Національного банку України, що
виникли в результаті зниження вартості
застави, наданої для забезпечення
кредитів рефінансування; вимоги
фізичних осіб, платежі яких або платежі
на ім'я яких заблоковано (крім фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності); інші вимоги, крім вимог за
субординованим боргом; вимоги за
субординованим боргом.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що Законом України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" встановлено певний порядок
погашення вимог кредиторів, в період
здійснення ліквідаційної процедури
банка, і стягнення з відповідача коштів
на підставі договору банківського
рахунку є не можливим, оскільки це
фактично є погашенням вимог кредитора
в порушення порядку, встановленого
Законом України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
який не припускає задоволення вимог
окремих кредиторів у індивідуальному
порядку поза межами ліквідаційної
процедури.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
констатує, що позивач не довів факт
порушення свого суб'єктивного
цивільного права, оскільки, по-перше:
позивачем не надано належних
(допустимих) доказів ініціювання
переказу коштів, і відповідно - доказів
настання строку виконання
зобов'язання, по-друге: позивачем
порушено порядок ініціювання переказу
коштів, по-третє: вимоги позивача, які
за своєю суттю є майновими, заявлені до
банку, який знаходиться у процедурі
ліквідації, а тому у відповідності до
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
підлягають розгляду та задоволенню у
спеціальному порядку, передбаченому
названим Законом.

Така правова позиція узгоджується з
правовою позицією Вищого
господарського суду України, яка була
викладена у постановах від 15.05.2013р.
№5023/5426/12 та від 31.07.2013 р. по справі №
922/637/13-г.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги є незаконними,
необґрунтованими і тому не підлягають
задоволенню, що має наслідком відмову у
задоволенні позову ПАТ "Харківпродмаш"
до ПАТ "Реал-Банк".

Враховуючи, що відділення № 17
Публічного акціонерного товариства
"Реал Банк" у м. Харкові не є юридичною
особою, провадження у справі в частині
вимог до Відділення підлягають
припиненню на підставі п.1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України, якою встановлено, що суд
припиняє провадження, якщо спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України

Враховуючи те, що позов не підлягає
задоволенню, відповідно до ст. 49 ГПК
України витрати по сплаті судового
збору підлягають покладенню на
позивача.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 58 Закону України "Про
банки і банківську діяльність", ст.ст. 1,
36, 45, 46, 52 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції, ст.ст. 15,
16, 190, 192, 509, 525, 526, 530, 629, 1066 Цивільного
кодексу України, ст.ст.20, 173, 175
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, п.1 ч.1 ст. 80, ст.ст.
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ПАТ "Харківпродмаш" до ПАТ
"Реал-Банк" відмовити повністю.

Припинити провадження у справі в
частині вимог до Відділення № 17
Публічного акціонерного товариства
"Реал Банк" у м. Харкові.

Повне рішення складено 20.06.2014 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа №922/1895/14/