ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року Справа № 910/3478/14
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді
Ємельянова А.С. (доповідач у справі),

суддів Воліка
І.М.,

Прокопанич Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргуАкціонерної
компанії "Nemiroff Holdings Limited"на
ухвалугосподарського суду м.Києва від
04.03.2014 р. (суддя Васильченко Т.В.) та на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 22.04.2014 р. (судді
Тищенко О.В., Іоннікова І.А.,
Чорна Л.В.) у справі№910/3478/14
господарського суду міста Києва за
позовомДочірнього підприємства
"Українська горілчана компанія "Nemiroff"
до1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Управляюча компанія
"Немірофф" 2. Акціонерної компанії "Nemiroff
Holdings Limited" провизнання недійсним
рішення та визнання відсутнім права за
участю представників: від позивача
Шапченко І.С., довіреність б/н від 23.09.2011
р. Кушнаренко Н.І., довіреність б/н від
14.03.2014 р.від відповідача 1 Томарова О.Г.,
довіреність б/н від 08.08.2013 р.від
відповідача 2Коваленко Г.О.,
довіреність №398 від 14.03.2014 р.

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 р. Дочірнє підприємство
"Українська горілчана компанія "Nemiroff"
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до відповідача 1
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Управляюча компанія
"Немірофф" та відповідача 2 Акціонерної
компанії "Nemiroff Holdings Limited" про:

- визнання недійсним рішення єдиного
власника Дочірнього підприємства
"Українська горілчана компанія "Nemiroff"
Акціонерної компанії "Nemiroff Holdings Limited"
№5-04-2011 від 05.04.2011 р.;

- визнання недійсним рішення єдиного
власника Дочірнього підприємства
"Українська горілчана компанія "Nemiroff"
Акціонерної компанії "Nemiroff Holdings Limited"
№20-10-2011/1 від 20.10.2011 р.;

- визнання відсутнім у Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Управляюча компанія "Немірофф" права
вчиняти дії щодо виконання рішення
єдиного власника Дочірнього
підприємства "Українська горілчана
компанія "Nemiroff" Акціонерної компанії
"Nemiroff Holdings Limited" №5-04-2011 від 05.04.2011 р. та
рішення єдиного власника Дочірнього
підприємства "Українська горілчана
компанія "Nemiroff" Акціонерної компанії
"Nemiroff Holdings Limited" №20-10-2011/1 від 20.10.2011 р.

Крім того, як вбачається з матеріалів
оскарження, до позовної заяви
Дочірнього підприємства "Українська
горілчана компанія "Nemiroff" додано заяву
про вжиття заходів до забезпечення
позову.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.03.2014 р. вказану заяву
задоволено частково. Заборонено усім
державним реєстраторам Реєстраційної
служби Немирівського районного
управління юстиції Вінницької області
вносити до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців записи та вчиняти
реєстраційні дії щодо Дочірнього
підприємства "Українська горілчана
компанія "Nemiroff", у тому числі, але не
виключно вносити записи про зміну
керівника юридичної особи та/або осіб,
які мають право вчиняти дії від імені
юридичної особи без довіреності, в
іншій частині відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 22.04.2014 р.
апеляційну скаргу Акціонерної
компанії "Nemiroff Holdings Limited" на ухвалу
господарського суду міста Києва від
04.03.2014 р. залишено без задоволення,
вказану ухвалу - без змін.

Не погодившись з прийнятими судовими
рішеннями, Акціонерна компанія "Nemiroff
Holdings Limited" звернулася до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій посилаючись
на неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
процесуального права, просить
скасувати постанову Київського
апеляційного господарського суду від
22.04.2014 р., ухвалу господарського суду
міста Києва від 04.03.2014 р. та постановити
нове рішення, яким відмовити
Дочірньому підприємству "Українська
горілчана компанія "Nemiroff" у задоволені
заяви про забезпечення позову
повністю.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 10.06.2014 р., колегією суддів у
складі: головуючий суддя - Демидова А.М.,
судді - Ємельянов А.С. (доповідач у
справі), Мирошниченко С.В., касаційну
скаргу Акціонерної компанії "Nemiroff Holdings
Limited" прийнято до провадження та
призначено до розгляду на 24.06.2014 р.

Розпорядженням Секретаря першої
судової палати від 23.06.2014 р.,
у зв'язку з
перебуванням судді Демидової А.М. на
лікарняному та судді Мирошниченка С.В.
у відпустці, сформовано колегію суддів
у наступному складі: головуючий суддя -
Ємельянов А.С. (доповідач у справі),
судді - Волік І.М., Прокопанич Г.К.

В судове засідання 24.06.2014 р. з'явились
представники позивача, відповідача 1 та
відповідача 2.

17.06.2014 р. через відділ документального
забезпечення діяльності судових палат
Вищого господарського суду України,
представником позивача Шапченко І.С.,
подано клопотання про недопуск до
участі у справі неуповноважених осіб. В
судовому засіданні було відмовлено у
задоволені вказаного клопотання.

Представник позивача Шапченко І.С.
(довіреність видана ОСОБА_7) подав
письмові заперечення на касаційну
скаргу, в судовому засіданні заперечив
проти задоволення касаційної скарги та
просив залишити оскаржувані судові
рішення без змін.

Представник позивача Кушнаренко Н.І.
(довіреність видана ОСОБА_8) в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в касаційній скарзі та просив
скасувати оспорювані судові рішення.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні заперечив проти задоволення
касаційної скарги та просив ухвалу
господарського суду міста Києва від
04.03.2014 р. та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
22.04.2014 р. залишити без змін.

Представник відповідача 2 в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в касаційній скарзі та просив
скасувати оспорювані судові рішення.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, заслухавши представників
сторін, обговоривши доводи касаційної
скарги, дослідивши правильність
застосування госпдарськими судами
першої та апеляційної інстанцій норм
процесуального права вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Згідно статті 67 Господарського
процесуального кодексу України позов
забезпечується:

- накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать
відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти
певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа або іншого
документа, за яким стягнення
здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу арештованого
майна, якщо подано позов про визнання
права власності на це майно і про
зняття з нього арешту.

Згідно з пунктом 4 постанови пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р.
"Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", розглядаючи
заяву про забезпечення позову суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Аналогічні положення закріплено в
постанові пленуму Вищого
господарського суду України №16 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову".

Так, пунктами 1, 3 вказаної Постанови
Пленуму передбачено, що у вирішенні
питання про забезпечення позову
господарський суд має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Отже, найдоцільніше
вирішувати питання забезпечення
позову на стадії попередньої
підготовки справи до розгляду,
відповідно до статті 65 Господарського
процесуального кодексу України

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення прав
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Зі змісту вищенаведених правових норм
вбачається, що необхідною умовою
вжиття заходів до забезпечення позову
є наявність обставин, які свідчать про
те, що в разі невжиття таких заходів
можуть виникнути перешкоди щодо
виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів оскарження,
предметом судового розгляду у справі є
сукупність вимог немайнового
характеру, а саме:

- визнання недійсним рішення єдиного
власника Дочірнього підприємства
"Українська горілчана компанія "Nemiroff"
Акціонерної компанії "Nemiroff Holdings Limited"
№5-04-2011 від 05.04.2011 р.;

- визнання недійсним рішення єдиного
власника Дочірнього підприємства
"Українська горілчана компанія "Nemiroff"
Акціонерної компанії "Nemiroff Holdings Limited"
№20-10-2011/1 від 20.10.2011 р.;

- визнання відсутнім у Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Управляюча компанія "Немірофф" права
вчиняти дії щодо виконання рішення
єдиного власника Дочірнього
підприємства "Українська горілчана
компанія "Nemiroff" Акціонерної компанії
"Nemiroff Holdings Limited" №5-04-2011 від 05.04.2011 р. та
рішення єдиного власника Дочірнього
підприємства "Українська горілчана
компанія "Nemiroff" Акціонерної компанії
"Nemiroff Holdings Limited" №20-10-2011/1 від 20.10.2011 р.

Отже, cудами першої та апеляційної
інстанцій, зроблено вірний висновок, що
вказані позивачем заходи до
забезпечення позову не суперечать
зазначеним вище вимогам законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку, що вжиття судом першої
інстанції заходів до забезпечення
позову у вигляді заборони усім
державним реєстраторам Реєстраційної
служби Немирівського районного
управління юстиції Вінницької області
вносити до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців записи та вчиняти
реєстраційні дії щодо Дочірнього
підприємства "Українська горілчана
компанія "Nemiroff", у тому числі, але не
виключно вносити записи про зміну
керівника юридичної особи та/або осіб,
які мають право вчиняти дії від імені
юридичної особи без довіреності,
безпосередньо пов'язано з предметом
позову та забезпечить можливість
виконання рішення суду першої
інстанції у випадку задоволення
данного позову.

Отже, як вірно встановлено судами
попередніх інстанцій, доводи скаржника
про відсутність зв'язку між
застосованими заходами до
забезпечення позову і предметом спору
та неспроможність таких заходів
вплинути на фактичне виконання
судового рішення відхиляються судом як
такі, що не відповідають приписам
господарського процесуального
законодавства.

Одночасно, позивач звернув увагу на
можливість вчинення дій зі сторони
відповідача щодо зміни керівного
складу органів Дочірнього
підприємства "Українська горілчана
компанія "Nemiroff", які в подальшому можуть
спричинити негативні наслідки для
підприємства та ускладнити виконання
рішення суду у майбутньому.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців"
Єдиний державний реєстр юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємців -
автоматизована система збирання,
накопичення, захисту, обліку та надання
інформації про юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців.

Згідно приписів статті 16 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців" єдиний державний реєстр
створюється з метою забезпечення
органів державної влади, а також
учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
Єдиного державного реєстру. Єдиний
державний реєстр ведеться на
електронних носіях відповідно до
державних стандартів, що забезпечують
його сумісність і взаємодію з іншими
інформаційними системами та мережами,
що складають інформаційний ресурс
держави.

Статтею 17 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців" передбачено, що
відомості про юридичну особу або
фізичну особу - підприємця включаються
до Єдиного державного реєстру шляхом
внесення записів на підставі
відомостей з відповідних
реєстраційних карток та відомостей, що
надаються юридичними особами
державному реєстратору за
місцезнаходженням реєстраційної
справи згідно із законодавством
України.

В Єдиному державному реєстрі
містяться, відомості прізвище, ім'я, по
батькові, дата обрання (призначення) та
реєстраційні номери облікових карток
платників податків, які обираються
(призначаються) до органу управління
юридичної особи, уповноважених
представляти юридичну особу у
правовідносинах з третіми особами, або
осіб, які мають право вчиняти дії від
імені юридичної особи без довіреності,
у тому числі підписувати договори; про
перебування юридичної особи у процесі
припинення, зокрема про дату
реєстрації рішення засновників
(учасників) або уповноваженого ними
органу про припинення юридичної особи;
дату публікації у виданні спеціально
уповноваженого органу з питань
державної реєстрації повідомлення про
рішення щодо припинення юридичної
особи; персональний склад комісії з
припинення (комісії з реорганізації,
ліквідаційної комісії), її голову, дату
обрання (призначення) або дату обрання
(призначення) ліквідатора;
реєстраційні номери облікових карток
платників податків всіх членів такої
комісії (або відомості про серію та
номер паспорта - для фізичних осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовилися від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби і мають відмітку в
паспорті).

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців" якщо відомості, що
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Тобто, приймаючи до уваги
вищезазначене суди попередніх
інстанцій дійшли вірних висновків, що
довірені особи відповідача можуть
ініціювати вчинення державним
реєстратором за місцем реєстрації
юридичної особи будь-яких
реєстраційних дій в тому числі: щодо
змін до установчих документів,
припинення юридичної особи шляхом
реорганізації або ліквідації,
вносити записи про зміну
місцезнаходження, назви і керівника
юридичної особи, та інші передбачені
цим законом записи і реєстраційні дії.

Звертаючись до Господарського суду
міста Києва з заявою про вжиття заходів
до забезпечення позову Дочірнє
підприємство "Українська горілчана
компанія "Nemiroff" зазначало, що на
виконання оскаржуваних рішень
Акціонерної компанії "Nemiroff Holdings Limited"
№5-04-2011 від 05.04.2011 р. та №20-10-2011/1 від
20.10.2011 р. до відомостей позивача, які
містяться в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, можуть бути внесені
зміни, пов'язані із зазначенням в
якості керівника підприємства
незаконно призначеної особи, що може
призвести до незворотних наслідків.

Отже, як правомірно зазначено судами
попередніх інстанцій, встановлення
заборони внесення відповідних змін до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
спрямовано на запобігання порушенню
прав та охоронюваних законом інтересів
позивача, оскільки існує очевидна
небезпека заподіяння шкоди правам,
свободам та інтересам позивача, захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів, а
для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до частини 2 статті 1117
вказаного кодексу касаційна інстанція
не має права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

Таким чином, оцінка доводів скаржника
про недоведеність позивачем
необхідності застосування заходів до
забезпечення позову виходить поза межі
повноважень суду касаційної інстанції.

Крім того, посилання заявника
касаційної скарги на неналежність та
недопустимість доказів, на підставі
яких судом першої інстанції задоволено
клопотання позивача про застосування
заходів до забезпечення позову,
фактично стосуються переоцінки
доказів у справі, що також виходить за
межі повноважень суду касаційної
інстанції, згідно зі статтею 1117
Господарського процесуального кодексу
України.

Інші доводи, викладені в касаційній
скарзі, відхиляються колегією суддів
Вищого господарського суду України як
необґрунтовані та такі, що не
підкріплені належними та допустимими
доказами.

Відповідно до частини 2 статті 11113
Господарського процесуального кодексу
України касаційні скарги на ухвали
місцевого або апеляційного
господарських судів розглядаються у
порядку, передбаченому для розгляду
касаційних скарг на рішення місцевого
господарського суду, постанови
апеляційного господарського суду.

Касаційна інстанція використовує
процесуальні права суду першої
інстанції виключно для перевірки
юридичної оцінки обставин справи та
повноти їх встановлення у рішенні або
постанові господарського суду, що
встановлено частиною 2 статті 1115
вказаного кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
1119 Господарського процесуального
кодексу України касаційна інстанція за
результатами розгляду касаційної
скарги має право залишити рішення
першої інстанції або постанову
апеляційної інстанції без змін, а
скаргу без задоволення.

З огляду на приписи статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, судові витрати за подання
касаційної скарги покладаються на
відповідача 2.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
статтями 1117, 1119 - 11111, 11113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Акціонерної компанії
"Nemiroff Holdings Limited" залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду міста Києва
від 04.03.2014 р. та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
22.04.2014 р. у справі №910/3478/14 залишити без
змін.

Головуючий суддя
А.С. Ємельянов

Судді:
І.М. Волік

Г.К. Прокопанич