м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/8350/14 23.06.14Господарський суд
міста Києва у складі судді Чебикіної
С.О., розглянувши справу за позовом
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Український
страховий стандарт" до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» про
відшкодування шкоди в порядку регресу 1
983,47 грн., за участю представників
позивача - Андрієнко Ю.А., довіреність
№193 від 19.12.2013 року, відповідача - не
У травні 2014 року позивач звернувся до
господарського суду міста Києва з
позовом до відповідача про стягнення
страхового відшкодування в порядку
регресу у розмірі 1 983,47 грн.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 01.02.2013 року на
перехресті вул. О. Теліги - Мельникова в
м. Києві, сталась дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортного засобу
«Джилі» д.н.з. НОМЕР_1 (застрахований
транспортний засіб), під керуванням
ОСОБА_3 та автомобіля «ДЕО» д.н.з. НОМЕР_3
під керуванням ОСОБА_4.
Позивачем було виплачено страхове
відшкодування в розмірі 2 983,47 грн.
Цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу «ДЕО»
д.н.з. НОМЕР_3 була застрахована в ПрАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна».
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 06.05.2014 року порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 23.06.2014 року.
Представник відповідача 23.06.2014 року
в судове засідання не з'явився, відзив
на позов не надав, про час і місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином
відповідно до вимог ст. 64 ГПК України.
Враховуючи те, що нез'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов у відсутності
представника відповідача.
Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
Як вбачається з довідки відділу ДАІ
Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.
Києві та постанови Шевченківського
районного суду м. Києва від 12.03.2013 року у
справі №761/3904/13-п, 01.02.2013 року на
перехресті вул. О. Теліги - Мельникова в
м. Києві, ОСОБА_4, керуючи автомобілем
«ДЕО» д.н.з. НОМЕР_3, не дотримався
безпечної дистанції, в результаті чого,
здійснив зіткнення з автомобілем
«Джилі» д.н.з. НОМЕР_1.
Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 12.03.2013 року у справі
№761/3904/13-п, ОСОБА_4 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КпАП України та накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено
автомобіль «Джилі» д.н.з. НОМЕР_1.
Пошкоджений автомобіль був
застрахований позивачем на підставі
договору страхування транспортного
засобу №0114-0111-0063 від 15.10.2012 року.
Відповідно до звіту № 148 від 19.02.2013 року
з визначення вартості матеріального
збитку, матеріальний збиток, завданий
власникові автомобіля «Джилі» д.н.з.
НОМЕР_1, в результаті його пошкодження
при ДТП склав 4 147,84 грн.
Як вбачається з страхового акту №
376-157/13 від 05.04.2013 року позивачем
встановлено факт настання страхового
випадку та вирішено виплатити страхове
відшкодування на загальну суму 2 983,47
Зазначені кошти в розмірі 2 983,47 грн.
позивачем були виплачені, що
підтверджується наявними в матеріалах
Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Як вбачається з матеріалів справи,
транспортним засобом - автомобілем
«ДЕО» д.н.з. НОМЕР_3, який спричинив ДТП
та заподіяв збитки автомобілю «Джилі»
д.н.з. НОМЕР_1, керував ОСОБА_4.
Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
встановлено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.
Таким чином, за змістом вказаної норми,
у відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципу вини.
Вина особи, яка керувала автомобілем
«ДЕО» д.н.з. НОМЕР_3, ОСОБА_4 встановлена
у судовому порядку.
Тому, ОСОБА_4 є особою, відповідальною
за збиток, заподіяний автомобілю
«Джилі» д.н.з. НОМЕР_1, у результаті
пошкодження цього автомобіля при ДТП.
Відповідно до статті 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з статтею 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.
Судом встановлено, що цивільно-правова
відповідальність за шкоду заподіяну
внаслідок експлуатації автомобіля
«ДЕО» д.н.з. НОМЕР_3 була застрахована в
ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»,
про що було укладено договір (поліс) №
АВ/1725930 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, відповідно до якого
відповідач взяв на себе зобов'язання
відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема,
майну третім особам під час ДТП, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу автомобіля «ДЕО»
д.н.з. НОМЕР_3, і внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
Статтею 22 ЦК України передбачено, що
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є, зокрема, втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно з статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
Розглядаючи спір по суті суд також
зазначає, що частиною п'ятою статті 1187
ЦК України передбачено, що особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
Оскільки, відповідач не довів факт
того, що шкоду автомобілю «Джилі» д.н.з.
НОМЕР_1, було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу його
водія, та не надав доказів сплати
відшкодування заподіяної шкоди на
користь власника зазначеного
автомобіля та беручи до уваги те, що
розмір збитків розраховується,
виходячи із вартості матеріального
збитку з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу, ліміту
відповідальності та за вирахуванням
суми франшизи 1000,00 грн. позов підлягає
задоволенню у розмірі 1 983,47 грн. (2 983,47
грн. (реальні збитки) мінус 1000 грн.
Судові витрати відповідно до вимог
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд
Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ПЗУ
код 20782312) на користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Український страховий
Балтійський, буд. 20; код 22229921) 1 983 (одна
тисяча дев'ятсот вісімдесят три) грн. 47
коп. боргу та 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.
Після вступу рішення в законну силу
Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 26.06.2014р.

Суддя
С.О. Чебикіна