ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року Справа № 06/5026/900/2012
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. (головуючого), Катеринчук
Л.Й. (доповідача), Поліщука
В.Ю.розглянувши касаційну скаргу
Заступника прокурора міста Києва В.
Гогольна постанову та
рішенняКиївського апеляційного
господарського суду від 01.04.2014 року
господарського суду Черкаської
області від 20.09.2013 рокуу справі
господарського суду№ 06/5026/900/2012
Черкаської областіза
позовомФермерського господарства
"Вячеслав"до 1. Соснівського відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції; 2. Головного управління
Державної казначейської служби
України у Черкаській областітреті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідачів 1. Центральний
відділ державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції; 2. Підрозділ
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції у
Черкаській області; 3. ОСОБА_5про
відшкодування шкоди на суму 15 096 101 грн.

в судовому засіданні взяли участь
представники:

прокуратури: Томчук М.О., прокурор
Генеральної прокуратури
України,Соснівського відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції: Матвійчук Ю.В. (довіреність
№19735 від 16.06.2014 року),Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області: Шаповал О.В.
(довіреність №10-9/127 від 21.01.2014
року),Фермерського господарства
"Вячеслав": Жихарєва Л.О. (довіреність
№79 від 22.12.2012 року),Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області:Шаповал О.В. (довіреність №10-9/418
від 27.02.2014 року),а також особисто третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідачів - ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ :

ухвалою господарського суду
Черкаської області від 13.06.2012 року
порушено провадження у справі
№06/5026/900/2012 за позовом Фермерського
господарства "Вячеслав" (далі -
позивача) до Соснівського відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції (далі - відповідача 1) та
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Черкаській області (далі - відповідача
2) про відшкодування шкоди в розмірі 15 096
101 грн., завданої органом державної
виконавчої служби неправомірними
діями при здійсненні своїх повноважень
(том 1, а.с. 1).

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 12.07.2012 року
залучено до участі у справі в якості
третіх осіб Центральний відділ
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції та Підрозділ примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у Черкаській області (том 2, а.с.
104 - 106).

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.10.2012 року
залучено до участі у справі в якості
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
ОСОБА_5 (том 6, а.с. 6 - 7).

Постановою Вищого господарського суду
України від 09.07.2013року скасовано
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій, справу передано на новий
розгляд до господарського суду
Черкаської області з підстав невірного
застосування судами цивільного
законодавства про позовну давність, її
перерив та сплив позовної давності (том
8, а.с. 96 - 103).

За результатами нового розгляду справи
рішенням господарського суду
Черкаської області від 20.09.2013 року
(суддя Дорошенко М.В.), з врахуванням
ухвали суду від 01.10.2013 року про
виправлення описки, позов задоволено
частково, стягнено з Державного
бюджету України через Головне
управління Державної казначейської
служби України у Черкаській області на
користь позивача 740 019 грн. шкоди,
стягнено з відповідача 1 в дохід
Державного бюджету України 14 800, 38 грн.
судового збору, у задоволенні решти
позову відмовлено (том 8, а.с. 232-243, 248-250).

Судове рішення обґрунтоване наявністю
в діях відповідача 1 складу цивільного
правопорушення (незаконності дій
відповідача 1 щодо опису, арешту,
вилучення та неповернення трактора
Т-150К, номер шасі 209216 та
грунтооброблювача АП-6 типу "Європак",
які належали позивачу на праві
власності, що підтверджується рішенням
Соснівського районного суду міста
Черкаси від 24.02.2010 року у справі №2-80/10,
завдання відповідачем 1 позивачу
прямих збитків в розмірі залишкової
вартості зазначених об'єктів
сільськогосподарської техніки на
загальну суму 406 769 грн., а також
неодержання позивачем у 2007 році доходу
на суму 343 250 грн. у зв'язку з
неможливістю здійснення оранки землі
спірним трактором Т-150К та проведення
передпосівного обробітку та
культивації землі спірним агрегатом
АП-6 типу "Європак" на замовлення СТОВ ТД
"Городищеагро", та
причинно-наслідкового зв'язку між
понесеними позивачем прямими збитками
й упущеною вигодою та незаконними
діями органу державної виконавчої
служби щодо опису, арешту, вилучення та
неповернення позивачу спірних одиниць
сільськогосподарської техніки). При
цьому, суд відмовив у задоволенні
позову в частині стягнення з
відповідача 1 упущеної вигоди в розмірі
2 822 508 грн., яку позивач міг одержати у
2007-2011 роках, використовуючи спірну
сільськогосподарську техніку для
оранки, передпосівного обробітку та
культивації землі на замовлення інших
осіб, а також неодержаного доходу від
реалізації власних зернових культур на
суму 11 533 574 грн. з огляду на недоведення
позивачем належними та достатніми
доказами факту вжиття ним реальних
заходів для отримання такої вигоди.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в
частині відмови у задоволенні позову
про стягнення упущеної вигоди на
загальну суму 14 356 082 грн., позивач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати
рішення суду першої інстанції від
20.09.2013 року в оскаржуваній частині та
прийняти нове про задоволення позову в
повному обсязі, мотивуючи
передчасністю висновків суду про
відмову у задоволенні позову про
стягнення з відповідача 1 спірної суми
неодержаних позивачем доходів у 2007-2011
роках у зв'язку з неповнотою
дослідження обставин справи.

Також, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції від 20.09.2013 року у даній
справі, Заступник прокурора Черкаської
області О.В. Шмаков, відповідач 1 та
відповідач 2 звернулися до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційними скаргами, в яких просили
скасувати оскаржуване рішення суду в
частині задоволення позовних вимог та
прийняти нове про відмову у
задоволенні позову, обґрунтовуючи
неповнотою дослідження судом обставин
справи та неналежною оцінкою доказів
при винесенні оскаржуваного судового
рішення.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 01.04.2014 року
(колегія суддів у складі: головуючого
судді - Власова Ю.Л., суддів: Корсакової
Г.В., Самсіна Р.І.) апеляційні скарги
Заступника прокурора Черкаської
області О.В. Шмакова, позивача,
відповідача 1 та відповідача 2 залишено
без задоволення, а рішення
господарського суду Черкаської
області від 20.09.2013 року у даній справі -
без змін з тих же підстав (том 10, а.с. 178 -
188).

Не погоджуючись з винесеною
постановою, Заступник прокурора міста
Києва В. Гоголь, Соснівський відділ
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції та Відділ примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області звернулись до Вищого
господарського суду України з
касаційними скаргами. Заступник
прокурора міста Києва В. Гоголь просить
суд касаційної інстанції скасувати
постанову апеляційного суду від 01.04.2014
року та рішення суду першої інстанції
від 20.09.2013 року у даній справі, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, обґрунтовуючи
порушенням судами попередніх
інстанцій статей 22, 1192 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
статті 6 Закону України "Про захист прав
покупців сільськогосподарських машин",
статей 42, 47, 33, 43, 11112 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України). Прокурор зазначив про
неповноту дослідження судами обставин
справи при вирішенні даного спору, а
також невиконання вказівок суду
касаційної інстанції відповідно до
Постанови Вищого господарського суду
України від 09.07.2013 року у даній справі.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 26.05.2014 року було
відстрочено Соснівському відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції та Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області сплату судового збору на суму 7
400, 19 грн. до дати розгляду касаційної
скарги у суді касаційної інстанції із
зобов'язанням надати до початку
судового засідання докази сплати
належної суми судового збору;
відновлено Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області строк для подання касаційної
скарги, прийнято до провадження
касаційні скарги Заступника прокурора
міста Києва В. Гоголь, Соснівського
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції та Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області з об'єднанням їх в одне
касаційне провадження та призначено
зазначені касаційні скарги до розгляду
у судовому засіданні на 17.06.2014 року о 12
год. 10 хв.; зобов'язано Відділ
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області до початку судового
засідання надати суду касаційної
інстанції оригінал (належним чином
засвідчену фотокопію) списку
рекомендованих поштових відправлень
№624 від 07.05.2014 року.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 17.06.2014 року клопотання
Соснівського відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції про
відстрочення сплати судового збору до
завершення розгляду касаційної скарги
від 17.06.2014 року (вх. №6226Д5/9303) залишено
без задоволення, касаційну скаргу
Соснівського відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції №13638 від
18.04.2014 року та касаційну скаргу Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області №2137/10-14 від 28.04.2014
року залишено без розгляду з наведених
у зазначеній ухвалі суду касаційної
інстанції підстав.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, переглянувши у
касаційному порядку постанову
апеляційного господарського суду від
01.04.2014 року та рішення суду першої
інстанції від 20.09.2013 року на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, вивчивши матеріали справи,
перевіривши застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
обговоривши доводи касаційної скарги
Заступника прокурора міста Києва В.
Гоголь, вислухавши представників
сторін та третіх осіб, дійшла висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення касаційної скарги з огляду
на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Стаття 56 Конституції України визначає
право кожного на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу. Одним
з способів захисту цивільних прав та
інтересів є відшкодування збитків та
інші способи відшкодування майнової
шкоди.

Загальні положення про
цивільно-правову відповідальність за
завдання позадоговірної шкоди
визначено статтею 1166 ЦК України,
відповідно до якої майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам юридичної особи, а
також шкода, завдана її майну,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

За приписами статті 1173 ЦК України
шкода, завдана юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Відповідно до частини 2 статті 87 Закону
України "Про виконавче провадження",
стягувач має право звернутися з
позовом до юридичної особи, зазначеної
у статті 3 цього Закону, яка зобов'язана
здійснити стягнення коштів з боржника,
у разі невиконання рішення з вини такої
юридичної особи. Збитки, завдані
державним виконавцем фізичним чи
юридичним особам під час проведення
виконавчого провадження, підлягають
відшкодуванню в порядку, встановленому
законом.

Частиною 4 статті 623 ЦК України
передбачено, що при визначенні
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
враховуються заходи, вжиті кредитором
щодо їх одержання.

Отже, звертаючись до суду з позовом про
стягнення збитків у вигляді упущеної
вигоди, позивач повинен надати належні
та достатні докази наявності у діях
(бездіяльності) відповідача усіх
елементів складу цивільного
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки, збитків,
причинно-наслідкового зв'язку між
протиправною поведінкою відповідача
та завданими позивачу збитками, вини
відповідача у завданих збитках, а також
доказів вжиття позивачем конкретних
заходів для отримання такої вигоди.

Зазначена правова позиція викладена у
Постановах Верховного Суду України від
20.06.2011 року у справі №3-56гс11, від 04.11.2011
року у справі №3-59гс11, від 04.07.2011 року у
справі №3-64гс11.

Відповідно до частини 1 статті 33 та
частини 2 статті 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частинами 1, 2 статті 43 ГПК України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Згідно з частиною 1 статті 11112 ГПК
України, вказівки, що містяться у
постанові касаційної інстанції, є
обов'язковими для суду першої
інстанції під час нового розгляду
справи.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, на виконанні в
Соснівському відділі державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції
перебувало зведене виконавче
провадження №46, об'єднане 12.07.2007 року з
примусового виконання виконавчого
листа Соснівського районного суду
міста Черкаси у справі №2-592 від 30.01.2006
року про стягнення з ОСОБА_10 на користь
Кредитної спілки "Імперія"
заборгованості на суму 553 311, 82 грн. та
виконавчого листа Соснівського
районного суду міста Черкаси у справі
№2-3381 від 31.10.2006 року про стягнення з
ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11
заборгованості на суму 68 710 грн., а
всього 622 021, 82 грн. (том 1, а.с. 121).

Судами встановлено, що 12.01.2007 року та
17.01.2007 року на адресу державної
виконавчої служби у Соснівському
районі міста Черкаси надійшли заяви
представника Кредитної спілки
"Імперія" та ОСОБА_11 про накладення
арешту на сільськогосподарську
техніку: трактори К-700А, К-701, К-701, Т-150К,
грунтооброблювач "Європак", які
належать Фермерському господарству
"Вячеслав".

Суди встановили, що 18.01.2007 року
державним виконавцем зазначеного вище
органу державної виконавчої служби
описано й арештовано
сільськогосподарську техніку (трактор
К-700А, д.н. 12596 МН; трактор К-700А, д.н. 17653МА;
трактор Т-150К, д.н. б/н, номер шасі 209216;
грунтооброблювач "Європак", №583, 2003 р.в.)
в ході здійснення виконавчого
провадження. Описане та арештоване
майно вилучено у Фермерського
господарства "Вячеслав" і передано на
зберігання заступнику голови
правління Кредитної спілки "Імперія"
ОСОБА_5 (м. Черкаси, вул. Бородіна, 2) без
права користування та відчуження (том 1,
а.с. 19-22).

Судами встановлено, що 13.11.2009 року
виконавчі провадження з примусового
виконання виконавчих листів №2-592
Придніпровського районного суду міста
Черкаси від 30.01.2006 року, №2-3381
Соснівського районного суду міста
Черкаси від 31.10.2006 року завершено
згідно з пунктом 10 частини 1 статті 37
Закону України "Про виконавче
провадження", виконавчі документи
направлено до Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції для проведення утримань за
місцем отримання боржником пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, рішенням
Соснівського районного суду міста
Черкаси від 24.02.2010 року у справі №2-80/10,
яке вступило у законну силу, визнано
незаконними дії Соснівського відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції, виключено з акту опису і
арешту майна, складеного Соснівським
відділом державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції від 18.01.2007 року, та скасовано
арешт на трактор К-700А, д.н. 17653 МА,
трактор Т-150К, номер шасі 209216 та
ґрунтооброблювач АП-6, типу "Європак",
зобов'язано державну виконавчу службу
Соснівського району міста Черкаси
повернути зазначене майно
Фермерському господарству "Вячеслав",
видано виконавчий лист та 15.12.2010 року
відкрито виконавче провадження
ВП№23554378 з його виконання (том 1, а.с. 19-26).

Судами встановлено, що 18.01.2011 року
Соснівський відділ державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції листом
№1325 повідомив про неможливість
виконання рішення суду у зв'язку з тим,
що фактичного володільця спірного
майна не встановлено і реальної
можливості повернути його
Фермерському господарству "Вячеслав"
немає (том 6, а.с. 63-64).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлене судами, постановою
державного виконавця органу державної
виконавчої служби від 30.08.2013 року
виконавчий лист Соснівського
районного суду міста Черкаси від 24.02.2010
року №2-80/10 повернено позивачу у даній
справі без виконання у зв'язку з
відсутністю у божника визначеного
виконавчим листом майна і
безрезультатністю здійснених
державним виконавцем заходів щодо його
розшуку (том 8, а.с. 213).

Суди встановили, що зазначені
обставини стали підставою для
звернення Фермерського господарства
"Вячеслав" до суду з позовом про
відшкодування шкоди, завданої
незаконними діями органу державної
виконавчої служби щодо опису, арешту,
вилучення та неповернення належного
позивачу трактора Т-150К та
грунтооброблювача АП-6 типу "Європак",
на суму 15 096 101 грн., в тому числі 325 225 грн.
у вигляді залишкової вартості трактора
Т-150К; 81 544 грн. у вигляді залишкової
вартості агрегату культивації та
передпосівного обробітку ґрунту АП-6
типу "Європак"; 1 654 466 грн. неодержаного у
2007 - 2011 роках доходу від оранки землі
трактором Т-150К на замовлення інших
осіб; 1 511 292 грн. у вигляді неодержаного
у 2007 - 2011 роках доходу від проведення
передпосівного обробітку та
культивації землі агрегатом АП-6 типу
"Європак" на замовлення інших осіб; 11 533
574 грн. у вигляді неодержаного у 2007 - 2011
роках доходу від реалізації власних
зернових культур (том 1, а.с. 2-59, 63-98).

Розглянувши позовні вимоги при новому
розгляді справи, суд першої інстанції
дійшов висновку про наявність правових
підстав для часткового задоволення
позову та стягнення з відповідача 1
прямих збитків та упущеної вигоди на
загальну суму 740 019 грн. з огляду на
доведення позивачем належними та
достатніми доказами у справі факту
незаконності дій відповідача 1 щодо
опису, арешту і вилучення та
неповернення належних позивачу
спірних одиниць сільськогосподарської
техніки.

Задовольняючи позов в частині
стягнення з відповідача 1 сум
залишкової вартості трактора Т-150К в
розмірі 325 225 грн. та агрегату
культивації та передпосівного
обробітку ґрунту АП-6 типу "Європак" в
розмірі 81 544 грн., як прямих збитків,
завданих позивачу, суд першої
інстанції виходив із розрахунків,
здійснених позивачем.

При цьому, суд першої інстанції
спростував, як необґрунтовані, доводи
прокурора та представників
відповідачів 1, 2 про недоведення
позивачем справності трактора Т-150К та
агрегату культивації та
передпосівного обробітку ґрунту АП-6
типу "Європак" на момент їх арешту
органом державної виконавчої служби,
зазначивши про те, що в акті опису й
арешту майна від 18.01.2007 року факт
несправності зазначених об'єктів
сільськогосподарської техніки не
зафіксований, тоді як акт технічного
огляду трактора Т-150К від 26.11.2007 року
(том 1, а.с. 127) складений більш ніж через
10 місяців після його вилучення у
позивача відповідачем 1, тому не може
підтверджувати причетність позивача
до вказаних в акті несправностей
спірного трактора.

Суд першої інстанції встановив, що із
заявлених позивачем сум неодержаних у
2007-2011 роках доходів від оранки землі
трактором Т-150К і від проведення
передпосівного обробітку та
культивації землі агрегатом АП-6 типу
"Європак" на загальну суму 3 165 758 грн. (1 654
466 грн. + 1 511 292 грн.) реальним збитком для
позивача є дохід в розмірі 343 250 грн.,
неодержаний ним у 2007 році у зв'язку з
неможливістю виконання зобов'язань за
договором від 12.01.2007 року, укладеним з
СТОВ ТД "Городищеагро" (том 1, а.с. 45 - 48), з
огляду на вчинення відповідачем 1
незаконних дій щодо опису, арешту і
вилучення належних позивачу спірних
одиниць сільськогосподарської
техніки.

Разом з тим, суд першої інстанції
відмовив у задоволенні позовних вимог
в частині стягнення з відповідача 1
суми неодержаного у 2007 - 2011 роках доходу
від реалізації власних зернових
культур на суму 11 533 574 грн. з огляду на
недоведення реальності такого доходу
належними та достатніми доказами у
справі.

Також судом першої інстанції
встановлено, що перебіг позовної
давності для позивача почався з дня
набрання законної сили рішенням
Соснівського районного суду міста
Черкаси від 24.02.2010 року у справі №2-80/10,
яким встановлено незаконність дій
державної виконавчої служби та мало
місце 10.03.2010 року, а позивач звернувся
до господарського суду з позовом 12.06.2012
року, тобто в межах трирічного строку
позовної давності.

Апеляційний господарський суд,
переглядаючи справу в повному обсязі,
погодився з висновками суду першої
інстанції про підставність стягнення з
відповідача 1 прямих збитків у вигляді
залишкової вартості спірних об'єктів
сільськогосподарської техніки,
повернення яких позивачу не є можливим,
на загальну суму 406 769 грн., та упущеної
вигоди в розмірі 343 250 грн. у зв'язку з
неможливістю використання позивачем у
2007 році незаконно арештованих
відповідачем 1 трактора Т-150К та
грунтооброблювача АП-6 типу "Європак"
для здійснення оранки, передпосівного
обробітку та культивації землі на
виконання зобов'язань перед СТОВ ТД
"Городищеагро", та про наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
незаконними діями відповідача 1 щодо
опису, арешту, вилучення та
неповернення належного позивачу
рухомого майна та прямими збитками,
завданими позивачу, а також
неодержаними позивачем доходами у 2007
році.

При цьому, апеляційний суд відхилив, як
необґрунтовані, доводи прокурора про
необхідність покладення
відповідальності за шкоду, завдану
позивачу, на третю особу 3, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідачів - ОСОБА_5,
якому спірне майно було передане
органом державної виконавчої служби
(відповідачем 1) на відповідальне
зберігання без права користування та
відчуження, зазначивши про те, що
незаконність дій відповідача 1 щодо
опису, арешту, вилучення та
неповернення позивачу спірної
сільськогосподарської техніки
підтверджується належними та
достатніми доказами у справі і саме
внаслідок таких неправомірних дій
відповідача 1 позивач втратив спірне
рухоме майно (трактор Т-150К та
грунтооброблювач АП-6 типу "Європак").

Відтак, дослідивши в повній мірі
обставини справи на предмет наявності
(відсутності) в діях відповідачів
складу цивільного правопорушення та
оцінивши надані позивачем докази в
обґрунтування розміру упущеної вигоди
на виконання вказівок суду касаційної
інстанції, викладених у Постанові
Вищого господарського суду України від
09.07.2013 року у даній справі, суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про наявність
правових підстав для часткового
задоволення позову та стягнення з
відповідача 1 прямих збитків та
упущеної вигоди на загальну суму 740 019
грн., завданих позивачу незаконними
діями відповідача 1, як органу
державної виконавчої служби, щодо
опису, арешту, вилучення та
неповернення позивачу спірних одиниць
сільськогосподарської техніки.

Доводи касаційної скарги про неналежну
оцінку обставин справи з посиланням на
докази, прийняті до уваги судами першої
та апеляційної інстанцій та
спростовані судами в оскаржуваних
судових рішеннях, зводяться до
намагання переконати Вищий
господарський суд України здійснити
переоцінку доказів, що виходить за межі
повноважень касаційного суду
відповідно до статті 1117 ГПК України, а
отже, такі доводи є необґрунтованими.

З огляду на зазначене, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає постанову Київського
апеляційного господарського суду від
01.04.2014 року та рішення господарського
суду Черкаської області від 20.09.2013 року
у справі №06/5026/900/2012 такими, що прийняті
з додержанням норм матеріального та
процесуального права та не вбачає
правових підстав для їх зміни чи
скасування.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Заступника
прокурора міста Києва В. Гоголь
залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 01.04.2014 року та
рішення господарського суду
Черкаської області від 20.09.2013 року у
справі №06/5026/900/2012 залишити без змін.

Головуючий
Н.Г. Ткаченко

Судді
Л.Й.
Катеринчук

В.Ю. Поліщук