ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
Справа № 925/857/14

Господарський суд Черкаської області у
складі головуючого - судді Швидкого
В.А., при секретарі судового засідання
Хелис Н.М., за участю представників:

від позивача: Литвиненко І.М. - за
довіреністю,

від відповідача: Ткач І.О. - за
довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовом
публічного акціонерного товаритсва "По
газопостачанню та газифікації
"Черкасигаз" до товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційна
компанія "Агросоюз-РП" про стягнення
10561,55 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товаритсвом "По
газопостачанню та газифікації
"Черкасигаз" (далі за текстом позивач)
заявлено позов до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія "Агросоюз-РП"
(далі за текстом відповідач) про
стягнення 10 355,71 грн., з яких: 9 292,53 грн.
заборгованості за договором
постачання природного газу за
регульованим тарифом №03/17603/П-14 від
12.12.2013, 172,74 грн. пеня, 29,64 грн. 3% річних,
860,80 грн. інфляційні.

Ухвалою суду від 23.05.2014 порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 10.06.2014.

Представник позивача в судовому
засіданні надала заяву про уточнення
позовних вимог, якою повідомила про
сплату відповідачем основного боргу
22.05.2014 в розмірі 4500,00 грн. та 23.05.2014 у
розмірі 4 792,52 грн. В зв'язку з цим
просить стягнути з відповідача 0,01 грн.
основного боргу, 213,93 грн. пені, 36,14 грн. 3%
річних, 1018,95 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України до
прийняття рішення по справі позивач
має право збільшити розмір позовних
вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу в
цій частині, відмовитися від позову або
зменшити розмір позовних вимог. До
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Подана представником позивача заява
про уточнення позовних вимог фактично
є заявою про збільшення розміру
позовних вимог, яке відповідає вимогам
ст.22 ГПК України та підлягає прийняттю
судом до розгляду.

Ухвалою суду від 10.06.2014 розгляд справи
відкладено на 24.04.2014.

В судовому засіданні представник
позивача надана додаткові пояснення по
справі, підтримала позов щодо
стягнення боргу, 3 % річних та
інфляційних всього на суму 1269,03 грн.

24.06.2014 відповідач подав до суду відзив
на позовну заяву, яким просить у позові
відмовити з підстав сплати
відповідачем основного боргу згідно
платіжних доручень №2048 від 22.05.2014 та
№2062 від 23.05.2014, вирішення даного спору в
досудовому порядку та не погоджується
з розрахунком позивача щодо
нарахування інфляційних втрат.

В судовому засіданні представник
відповідача позовні вимоги заперечив,
з підстав викладених у відзиві на
позовну заяву.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини судового
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

12.12.2013 між публічним акціонерним
товариством "По газопостачанню та
газифікації "Черкасигаз" (позивач у
справі, постачальник за договором) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційна
компанія "Агросоюз-РП" (відповідач у
справі, споживач за договором),
укладено договір №03/17603/П-14 на
постачання природного газу за
регульованим тарифом (далі - Договір),
відповідно до умов якого постачальник
постачає природний газ споживачу в
обсягах і порядку, передбачених
Договором для забезпечення потреб
споживача, а споживач оплачує
постачальнику вартість газу і наданих
послуг у розмірах, строках, порядку та
на умовах, передбачених Договором (п.
1.1. Договору).

Договір містить, зокрема, такі умови:

- передача газу за цим Договором
здійснюється на межах балансової
належності об'єктів споживача
відповідно до актів розмежування
ділянок обслуговування (далі - пункти
призначення ). Перелік комерційних
вузлів обліку газу та газоспоживчого
обладнання визначається сторонами в
Додатку № 1 до Договору (п.1.2.);

- договірні обсяги постачання газу
споживачу наводяться в додатку 2 до
Договору (п. 2.1.);

- послуги з постачання газу
підтверджуються підписним сторонами
актом приймання-передачі газу, що
оформлюється за даними вузлів обліку
визначених у додатку № 1 до Договору
(2.6.);

- постачальник до 5-го числа, наступного
за звітним місяцем, надає споживачу два
примірники акта приймання-передачі
газу за звітний місяць, підписані
уповноваженим представником та
скріплені печаткою постачальника(2.7.);

- споживач протягом двох днів з дати
одержання акту приймання-передачі газу
зобов'язується повернути
постачальнику один примірник
оригіналу акту приймання-передачі
газу, підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою
споживача, або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання акта
приймання-передачі газу(п.2.8.);

- оплата вартості послуг з постачання
газу здійснюється споживачем на умовах
попередньої оплати до 20 (двадцятого)
числа місяця, що передує місяцю
поставки природного газу в розмірі 100 %
вартості місячного об'єму природного
газу відповідно до додатку 2 до
Договору. Споживач самостійно
розраховує суму платежу, виходячи з
ціни газу на наступний розрахунковий
період та відповідної величини
договірного обсягу газу, заявленого на
наступний розрахунковий період. У разі
відсутності інформації про ціну газу
на наступний розрахунковий період до
дати здійснення оплати споживач
розраховує сум платежу за ціною, що
діяла у попередньому місяці(п.4.6.);

- у разі порушення споживачем строків
оплати, передбачених розділом 4
Договору, із споживача стягується пеня
у розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу(п.6.2.2);

- додатки до Договору: Додаток № 1
«Перелік комерційних вузлів обліку
газу та газоспоживчого обладнання»,
Додаток №2 «Договірні обсяги
постачання природного газу ГРМ на 2014
рік», Додаток № 3 «Порядок та умови
приймання-передачі газу» є
невід'ємними частинами Договору (п.10.3).

28.01.2014 сторонами укладено додатковий
договір №14/1 до договору №03/17603/П-14 від
12.12.2013, який встановлює тариф за 1000 м.
куб. газу - 4223,47 грн. (п.3 Додаткового
договору).

На виконання умов Договору позивач
надав відповідачу послуги з постачання
природного газу у березні 2014 року в
кількості 3976 куб.м. на суму 16 792,53 грн.,
що підтверджується актом
приймання-передачі природного газу від
31.03.2014 (тариф за 1000 м. куб. газу - 4223,47 грн.
).

За отриманий у березні 2014 року газ
відповідач розрахувався частково у
сумі 7 500,00 грн., борг становить 9 292,53 грн.

Невиконання відповідачем взятих на
себе зобов'язань за Договором стало
підставою для звернення до суду
позивача у справі для примусового
стягнення заборгованості.

Сторони за договором є суб'єктами
господарювання.

За правовою природою договір про
закупівлю природного газу за державні
кошти, що укладений між сторонами, є
договором поставки природного газу і
відповідає вимогам статті 714
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), якою передбачено, що до
договору постачання енергетичними та
іншими ресурсами через приєднану
мережу застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу
урегульовані главою 54 ЦК України,
відповідно до положень якої за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (газ) у власність другій
стороні (покупцеві) та отримати
розрахунок, а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (газ) і
сплатити за нього певну грошову суму.
Поставка продукції є різновидом
відносин купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст. 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України) зобов'язання,
що виникає між суб'єктами
господарювання, в силу якого один
суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта, або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку, є господарським
зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства. Одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

22.05.2014 та 23.05.2014 відповідач сплатив
позивачу основний борг у сумі 9 292,52 грн.
відповідно до платіжних доручень №2048
та №2062, тобто після подачі позову до
суду, тому відсутній предмет спору і
суд припиняє провадження у стягненні
даної суми.

Відповідно до ч. 1 п. 1.1 ст. 80 ГПК України
суд припиняє провадження у справі якщо
відсутній предмет спору та інших
випадках.

Заборгованість відповідача по
основному боргу становить 0,01 грн., яка
підлягає до стягнення.

В заяві про уточнення розміру позовних
вимог позивач просить стягнути з
відповідача на користь позивача, 0,01
грн. основного боргу, 213,93 грн. пені, 36,14
грн. 3% річних, 1018,95 грн. інфляційних
втрат.

Нарахування пені проведено у
відповідності з фактичними
обставинами виконання відповідачем
грошових зобов'язань за Договором та
вимогами законодавства, тому пеня у
сумі 213,93 грн. підлягає до стягнення з
відповідача.

Судом перевірено наданий позивачем
розрахунок нарахування інфляційних,
він зроблений невірно, сума
інфляційних за спірний період
становить 671,42 грн., що є меншою аніж
заявлено позивачем, тому стягненню
підлягають інфляційні в сумі 671,42 грн., а
в стягненні 347,53 грн. інфляційних слід
відмовити.

Відповідно до ст. 625 ЦК України
позивачем нараховано та заявлено до
стягнення 36,14 грн. 3% річних.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу та три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно п. 6.2.2. Договору у разі
порушення споживачем строків оплати,
передбачених розділом 4 Договору, із
споживача стягується пеня у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу.

Нарахована на підставі Договору сума
процентів за користування чужими
грошовими коштами за кожен день
прострочення невиконаного
зобов'язання за своєю правою природою
також є пенею, то таке подвійне
стягнення пені за несвоєчасне
виконання зобов'язання покупцем не
узгоджується з приписом ст. 61
Конституції України, відповідно до
якої ніхто не муже бути двічі
притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення (дана правова
позиція викладена в постанові
Верховного суду України №8/5025/1402/12 від
24.12.2013).

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Виходячи з наведеного, суд відмовляє у
стягненні 3 % річних у сумі 36, 14 грн.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, п. 1-1 ст. 80, 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційна
компанія "Агросоюз-РП" (19511, Черкаська
обла, Городищенський район, с. Мліїв,
вул. Леніна, 245, ідентифікаційний код
35013940) на користь публічного
акціонерного товаритсва "По
газопостачанню та газифікації
"Черкасигаз" (18000, м. Черкаси, вул.
Громова, 142, ідентифікаційний код 03361402 )-
0,01 грн. основного боргу, 213,93 грн. пені,
671,42 грн. інфляційних та 153,15 грн.
судового збору.

У стягненні 9 292,52 грн. основного боргу
провадження припинити.

У стягненні 30,10 грн. 3% річних та 347,53 грн.
інфляційних відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області
протягом 10 днів з дня складення повного
рішення.

Повне рішення складено 02.07.2014

Суддя
В.А. Швидкий