КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р.
Справа№ 18/132

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Копитової О.С.

Разіної Т.І.

за участю секретаря Карпюк О.С.,

представників:

від заявника - Швець І.В. (дов. від 12.06.2014),

від ліквідатора боржника - Кравченко
С.О. (дов. від 26.12.2013),

від АТ "Укрексімбанк" - Іванченко О.В.
(дов. від 06.08.2013),

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
(Інспекція)

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 24.04.2014

у справі № 18/132 (суддя Пасько М.В.)

за заявою Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві

до Акціонерного товариства закритого
типу Української
зовнішньоторговельної фірми "Біомед"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.04.2014 затверджено звіт
ліквідатора та ліквідаційний баланс
Акціонерного товариства закритого
типу Української
зовнішньоторговельної фірми "Біомед";
ліквідовано банкрута - Акціонерне
товариство закритого типу Української
зовнішньоторговельної фірми "Біомед",
як юридичну особу в зв'язку з
банкрутством; провадження у справі про
банкрутство № 18/132 припинено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, Інспекція звернулась до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу Господарського суду міста Києва
від 24.04.2014, а справу № 18/132 повернути до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014 прийнято
до провадження апеляційну скаргу
Інспекції.

Ухвалою від 03.06.2014 продовжено строк
розгляду апеляційної скарги Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на ухвалу
Господарського суду міста Києва від
24.04.2014 у справі № 18/132 на п'ятнадцять
днів, розгляд справи № 18/132 відкладено
на 17.06.2014.

17.06.2014 в судовому засіданні було
оголошено перерву до 24.06.2014 відповідно
до ст. 77 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши доводи
апеляційної скарги, дослідивши наявні
матеріали справи, вислухавши пояснення
представників сторін та ліквідатора,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство
регулюється Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
від 14 травня 1992 р. № 2343-XII (далі - Закон
про банкрутство), Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Заявник звернувся до господарського
суду з заявою про порушення справи про
банкрутство Акціонерного товариства
закритого типу Української
зовнішньоторговельної фірми "Біомед",
оскільки останнє неспроможне сплатити
борг.

Ухвалою Арбітражного суду міста Києва
від 01.02.1999 порушено провадження у
справі № 18/132.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.11.2001 застосовано до
провадження в справі № 18/132 про
банкрутство Акціонерного товариства
закритого типу Української
зовнішньоторговельної фірми "Біомед"
дію Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" в редакції
Закону України від 30.06.99 № 784-XIV,
ухвалено подальше провадження в справі
№ 18/132 вести зі стадії розпорядження
майном боржника та призначено
розпорядником майна арбітражного
керуючого Овчаренко Т.А.

Також вказаною ухвалою від 06.11.2001
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

07.03.02 господарським судом міста Києва
винесено ухвалу підготовчого
засідання у справі № 18/132.

14.05.02 господарським судом міста Києва
винесено ухвалу попереднього
засідання у справі № 18/132, якою
затверджено реєстр вимог кредиторів
боржника.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.05.2002 припинено повноваження
керівника акціонерного товариства
закритого типу Української
зовнішньоторговельної фірми "Біомед"
та тимчасово покладено виконання
обов'язків директора Акціонерного
товариства закритого типу Української
зовнішньоторговельної фірми "Біомед"
на розпорядника майна арбітражного
керуючого Овчаренко Т.А.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.11.2002 припинено повноваження
розпорядника майна в справі № 18/132
арбітражного керуючого Овчаренко Т.А.
та звільнено останнього від виконання
обов'язків директора Акціонерного
товариства закритого типу Української
зовнішньоторговельної фірми "Біомед".

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 17.12.02 у справі № 18/132
призначено розпорядником майна
арбітражного керуючого Капелюшного
І.В., на якого покладено виконання
обов'язків директора Акціонерного
товариства закритого типу Української
зовнішньоторговельної фірми "Біомед".

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.08.2008 продовжено строк
процедури розпорядження майном та
строк повноважень розпорядника майна
боржника на період проведення
процедури розпорядження майном
боржника, а також продовжено строк
виконання розпорядником майна
арбітражним керуючим Капелюшним І.В.
обов'язків директора боржника до
закінчення процедури розпорядження
майном боржника.

Постановою Господарського суду міста
Києва від 20.03.2013 боржника визнано
банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру, призначено ліквідатором
банкрута арбітражного керуючого
Капелюшного І.В., якого зобов'язано
провести ліквідаційну процедуру та
надати суду звіт та ліквідаційний
баланс боржника на затвердження.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 05.06.2013
постанову Господарського суду міста
Києва від 20.03.13 залишено без змін.

14.02.2014 ліквідатором банкрута подано на
затвердження суду звіт, ліквідаційний
баланс та документи про виконані в
ліквідаційній процедурі дії.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.04.2014 визнано Державну
податкову інспекцію у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві кредитором
Акціонерного товариства закритого
типу Української
зовнішньоторговельної фірми "Біомед"
на загальну суму ,96 грн., з яких
,69 грн. третьої черги задоволення
вимог, а 523288471,27 грн. (пеня) - шостої черги
задоволення вимог; затверджено реєстр
вимог кредиторів на загальну суму
,59 грн. та відмовлено Київському
міському центру зайнятості у визнанні
кредитором Акціонерного товариства
закритого типу Української
зовнішньоторговельної фірми "Біомед"
на загальну суму 545,98 грн.

Відповідно до ст. 46 Закону про
банкрутство після завершення всіх
розрахунків з кредиторами ліквідатор
подає до господарського суду звіт та
ліквідаційний баланс, до якого
додаються:

відомості за результатами
інвентаризації майна боржника та
перелік ліквідаційної маси;

відомості про реалізацію об'єктів
ліквідаційної маси з посиланням на
укладені договори купівлі-продажу;

копії договорів купівлі-продажу та
акти приймання-передачі майна;

реєстр вимог кредиторів з даними про
розміри погашених вимог кредиторів;

документи, які підтверджують погашення
вимог кредиторів;

довідка архівної установи про
прийняття документів, які відповідно
до закону підлягають довгостроковому
зберіганню;

для акціонерних товариств - копія
розпорядження про скасування
реєстрації випуску акцій, засвідчена
Національною комісією з цінних паперів
та фондового ринку;

для емітентів цінних паперів - копія
звіту про наслідки погашення цінних
паперів, засвідчена Національною
комісією з цінних паперів та фондового
ринку.

Звіт ліквідатора має бути схвалений
комітетом кредиторів, власником майна
(органом, уповноваженим управляти
майном) боржника (для державних
підприємств або підприємств, у
статутному капіталі яких частка
державної власності перевищує 50
відсотків).

Про час і місце судового засідання, у
якому має розглядатися звіт і
ліквідаційний баланс, господарський
суд повідомляє ліквідатора та членів
комітету кредиторів.

Господарський суд після
заслуховування звіту ліквідатора та
думки членів комітету кредиторів або
окремих кредиторів виносить ухвалу про
затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу (ч. 1).

Якщо за результатами ліквідаційної
процедури після задоволення вимог
кредиторів не залишилося майна,
господарський суд виносить ухвалу про
ліквідацію юридичної особи - банкрута.
(ч. 2 ст. 46 Закону).

За результатами розгляду звіту
ліквідатора, в зв'язку з відсутністю
майна у банкрута, що підтверджується
ліквідаційним балансом, судом першої
інстанції в оскаржуваній ухвалі від
24.04.2014 зроблено висновок про
необхідність затвердження звіту
ліквідатора та ліквідаційного балансу,
юридичну особу - банкрута ліквідувати,
а провадження у справі № 18/132 припинити.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції не з'ясовано всіх дійсних
обставин справи, у зв'язку з чим
зроблено передчасний висновком про
можливість затвердження звіту
ліквідатора та ліквідаційного балансу
банкрута.

Так, статтею 42 Закону про банкрутство
встановлено, що усі види майнових
активів (майно та майнові права)
банкрута, які належать йому на праві
власності або господарського відання
на дату відкриття ліквідаційної
процедури та виявлені в ході
ліквідаційної процедури, включаються
до складу ліквідаційної маси (ч. 1).

Разом з тим, частиною 2 та 3 зазначеної
статті Закону передбачено, що майно,
визначене родовими ознаками, що
належить банкруту на праві володіння
або користування, включається до
складу ліквідаційної маси.
Індивідуально визначене майно, що
належить банкруту на підставі речових
прав, крім права власності і
господарського відання, не може бути
включене до складу ліквідаційної маси.

Відповідно до ст. 41 Закону про
банкрутство, ліквідатор - фізична
особа, яка відповідно до судового
рішення господарського суду
організовує здійснення ліквідаційної
процедури боржника, визнаного
банкрутом, та забезпечує задоволення
вимог кредиторів у встановленому цим
Законом порядку.

Ліквідатор з дня свого призначення
здійснює такі повноваження:

приймає до свого відання майно
боржника, забезпечує його збереження;

виконує функції з управління та
розпорядження майном банкрута;

проводить інвентаризацію та оцінку
майна банкрута;

аналізує фінансове становище банкрута;

виконує повноваження керівника
(органів управління) банкрута;

очолює ліквідаційну комісію та формує
ліквідаційну масу;

пред'являє до третіх осіб вимоги щодо
повернення банкруту сум дебіторської
заборгованості;

заявляє в установленому порядку
заперечення щодо заявлених до боржника
вимог поточних кредиторів за
зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про банкрутство і
є неоплаченими;

подає до суду заяви про визнання
недійсними правочинів (договорів)
боржника;

вживає заходів, спрямованих на пошук,
виявлення та повернення майна
банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

передає в установленому порядку на
зберігання документи банкрута, які
відповідно до нормативно-правових
документів підлягають обов'язковому
зберіганню;

продає майно банкрута для задоволення
вимог, внесених до реєстру вимог
кредиторів, у порядку, передбаченому
цим Законом;

веде реєстр вимог кредиторів;

здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом.

В разі невиконання або неналежного
виконання ліквідатором своїх
обов'язків господарський суд за
клопотанням комітету кредиторів або з
власної ініціативи може припинити
повноваження ліквідатора і призначити
нового ліквідатора в порядку,
встановленому цим Законом (частина 12
статті 41 Закону про банкрутство).

Отже, в ліквідаційній процедурі
ліквідатор повинен не обмежуватись
лише направленням запитів, а вживати й
інших заходів щодо пошуку майна, що
знаходиться у третіх осіб (виявлення та
визнання недійсними угод боржника про
відчуження майна, виявлення
дебіторської заборгованості,
звернення із віндикаційним позовом до
третіх осіб тощо). Таким чином,
завданням ліквідатора є дійсний та
належний пошук майна банкрута, а не
лише констатація факту відсутності
майна. У разі виявлення фактів
незаконного відчуження майна
ліквідатор повинен вжити заходів з
повернення його до ліквідаційної маси.

Зі звіту ліквідатора вбачається, що
ліквідатором були виявлені майнові
активи банкрута (обладнання), що
перебуває у володінні третіх осіб,
зокрема, у ВАТ "Вітаміни" на умовах
договору зберігання від 02.01.2003 та у ДП
"Львівлікпрепарати".

Вказане обладнання належить банкруту
на праві власності згідно рішення
Господарського суду міста Києва від
16.09.2002 у справі № 23/271, рішення
Господарського суду міста Києва від
15.05.2009 у справі № 31/162-32/496.

Втім, ліквідатор в порушення
покладених на нього чинним
законодавством обов'язків не вжив
будь-яких заходів з повернення
виявленого майна у володіння банкрута,
зокрема шляхом подачі віндикаційного
позову, та не включив таке майно до
ліквідаційної маси, що призвело до
порушення майнових прав кредиторів
банкрута.

Як вбачається з матеріалів справи, за
банкрутом зареєстровані транспортні
засоби згідно інформації Управління
ДАІ Головного управління в місті Києві
МВС України.

Згідно пояснень ліквідатора
автомобілі, які належні банкруту на
території гаражу виявлено не було,
місцезнаходження вказаних автомобілів
також не встановлено.

Колегія суддів зазначає, що виявивши
транспортні засоби, ліквідатор має
вжити всіх заходів з розшуку вказаного
рухомого майна, зокрема, шляхом подання
заяви про оголошення у розшук
транспортного засобу. Втім, ліквідатор
не вчинивши передбачені
законодавством заходи з розшуку майна
банкрута, проте здійснив їх списання з
обліку боржника, при цьому не отримавши
на це згоду комітету кредиторів
(протокол від 12.02.2014).

Крім того, з уточнень до звіту
ліквідатора вбачається, що в процедурі
розпорядження майном у 2007 році було
реалізовано рухоме майно банкрута -
обладнання, яке придбавалось банкрутом
за мовами зовнішньоекономічних
контрактів. Набувачем вказаного майна
стало Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ренімо".

Проте, як було встановлено вище,
ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.11.2001 було введено мораторій
на задоволення вимог кредиторів.

Згідно ст. 1 Закону про банкрутство, в
редакції чинній на дату продажу майна
банкрута, мораторій на задоволення
вимог кредиторів - зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення про введення мораторію.

Згідно ч. 9 ст. 13 Закону про банкрутство
у зазначеній вище редакції,
розпорядник майна зобов'язаний:

розглядати разом з посадовими особами
боржника копії заяв кредиторів про
грошові вимоги до боржника, які
надійшли до господарського суду у
зв'язку з порушенням справи про
банкрутство та надіслані боржнику в
установленому цим Законом порядку;

вести реєстр вимог кредиторів у
встановленому порядку;

повідомляти кредиторів про результати
розгляду їх вимог боржником та
включення визнаних вимог до реєстру
вимог кредиторів або про відмову
визнання вимог боржником;

вживати заходів для захисту майна
боржника;

аналізувати фінансову, господарську та
інвестиційну діяльність боржника, його
становище на товарних ринках;

виявляти ознаки фіктивного
банкрутства чи доведення до
банкрутства;

скликати збори кредиторів;

надавати державному органу з питань
банкрутства відомості, необхідні для
ведення єдиної бази даних про
підприємства, щодо яких порушено
справу про банкрутство;

надавати господарському суду та
комітету кредиторів звіт про свою
діяльність, відомості про фінансове
становище боржника, пропозиції щодо
можливості відновлення
платоспроможності боржника;

виконувати інші функції, передбачені
цим Законом.

Статтею 1 Закону України про
банкрутство передбачено, що
розпорядження майном боржника являє
собою систему заходів щодо нагляду та
контролю за управлінням та
розпорядженням майном боржника, з
метою забезпечення збереження та
ефективного використання майнових
активів боржника та проведення аналізу
його фінансового становища.

Отже, вказана судова процедура
застосовується з метою забезпечення
збереження та ефективного
використання майнових активів
боржника. При цьому, продаж майна в
процедурі його розпорядженням Законом
про банкрутство не передбачений, а
розпорядник майна не має права на
вчинення дій з його реалізації з метою
погашення вимог кредиторів, оскільки
діє мораторій.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що розпорядник майна
арбітражний керуючий Капелюшний І.В.
розшукавши майно боржника, всупереч
прямої законодавчої заборони
безпідставно здійснив його реалізацію
третій особі. При цьому, грошові кошти,
які надійшли від продажу майна
банкрута не були включені до
ліквідаційної маси, а витрачені на
стадії розпорядження майном. Вказані
незаконні дії арбітражного керуючого
призвели до порушення прав кредиторів
банкрута.

В порушення норм процесуального права,
судом першої інстанції наведені
обставини досліджені не були, їх
правова оцінка судом не здійснювалась.

Колегія суддів також зазначає, що
згідно ч. 1 ст. 46 Закону про банкрутство
звіт ліквідатора має бути схвалений
комітетом кредиторів.

На зборах комітету кредиторів, що
відбулись 12.02.2014, звіт ліквідатора
схвалений не був, а лише взятий до
відома, дії ліквідатора щодо пошуку та
витребування майна банкрута від третіх
осіб не визнані достатніми та
задовільними.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Суд першої інстанції в порушення ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, ст. 41 Закону про банкрутство
зазначені вище обставини щодо
неналежного вжиття ліквідатором всіх
необхідних заходів з повернення
виявленого майна банкрута, при
розгляді справи не дослідив та не надав
їм відповідної правової оцінки.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
передчасно, з порушенням норм
процесуального права, без з'ясування
дійсних обставин справи було
затверджено звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс банкрута за умов
відсутності підстав, передбачених
чинним законодавством.

Враховуючи зазначене, на думку колегії
суддів, оскаржувана ухвала від 24.04.2014
підлягає скасуванню в повному обсязі, а
справу належить направити суду першої
інстанції на стадію ліквідаційної
процедури з підстав неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення норм
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду
міста Києва від 24.04.2014 у справі № 18/132
скасувати.

3. Справу № 18/132 направити до
Господарського суду міста Києва на
стадію ліквідаційної процедури.

Головуючий суддя
С.В. Сотніков

Судді
О.С. Копитова

Т.І. Разіна