м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/7762/14 25.06.14

Господарський суд міста Києва у складі
головуючої судді Чинчин О.В., при
помічнику судді Угленко Я.С., розглянув
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дікергофф /Україна/» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМП ПЛАНЕТА-МІСТ»
простягнення заборгованості та
відшкодування збитків в розмірі 2 263
276 гривень 12 копійок

Представники:

від Позивача: Пляс С.А. (представник за
довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дікергофф /Україна/»
(надалі також - «Позивач») звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМП ПЛАНЕТА-МІСТ»
(надалі також - «Відповідач») про
стягнення заборгованості та
відшкодування збитків в розмірі 2 263
276 гривень 12 копійок.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 21
липня 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями «Дікергофф
/Україна/» («Постачальник») та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «БМП ПЛАНЕТА-МІСТ»
(«Покупець») укладено Договір поставки
№ 99-СФ, відповідно до умов якого
сторони погодили, що Постачальник
зобов'язується передати у власність
(поставити) Покупцю бетон товарний в
кількості та на умовах, зазначених в
Договорі, а Покупець зобов'язується
прийняти Бетон і оплатити його
вартість так, як це визначено умовами
Договору. Позивач зазначає, що в період
дії Договору Товариством з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дікергофф /Україна/» на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМП ПЛАНЕТА-МІСТ»
було поставлено бетон, за який останній
розрахувався частково та станом на
дату подачі позовної заяви основна
заборгованість Відповідача за
поставлений бетон та послуг по його
доставці становить 1 799 795 гривень 17
копійок, що підтверджується
відповідними видатковими накладними.
Таким чином, Позивач просить Суд
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМП ПЛАНЕТА-МІСТ» 1799
795 гривень 17 копійок - сума основної
заборгованості, 328 647 гривень 12 копійок
- пені, 71 301 гривню 47 копійок - 3% річних
та 63 532 гривні 36 копійок - інфляційних
нарахувань.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 25.04.2014 р. порушено провадження у
справі № 910/7762/14, судове засідання
призначено на 14.05.2014 р.

08.05.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
представника позивача надійшли
документи на виконання вимог ухвали
суду про порушення провадження у
справі.

14.05.2014 року в судове засідання
представники сторін не з'явились, про
поважні причини неявки Суд не
повідомили, про час і місце судового
засідання були повідомлені належним
чином.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 14.05.2014 року відкладено розгляд
справи на 04.06.2014 рік.

04.06.2014 року через загальний відділ
діловодства суду отримано від
Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дікергофф /Україна/»
додаткові докази на підтвердження
позовних вимог, а саме: фотокопії Актів
заліку взаємних вимог, реєстру
кредитових платежів; Витягів з
ЄДРЮОФОП щодо Позивача та Відповідача.

У зв'язку з перебуванням судді Чинчин
О.В. у відпустці, Розпорядженням Голови
Господарського суду м. Києва від 04.06.2014
року справу № 910/7762/14 передано для
розгляду судді Любченко М.О.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 04.06.2014 року справу № 910/7762/14 прийнято
до провадження суддею Любченко М.О.,
розгляд справи призначено на 25.06.2014 рік.

У зв'язку з виходом судді Чинчин О.В. з
відпустки, Розпорядженням Голови
Господарського суду м. Києва від 25.06.2014
року справу № 910/7762/14 передано для
розгляду судді Чинчин О.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 25.06.2014 року справу № 910/7762/14 прийнято
до провадження суддею Чинчин О.В.,
розгляд справи призначено на 25.06.2014 рік.

В судовому засіданні 25.06.2014 року
представник Позивача підтримав вимоги
та доводи позовної заяви. Представник
Відповідача в судове засідання не
з'явився, про поважні причини
нез'явлення суд не повідомив, про час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином, що
підтверджується Рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення від 13.06.2014 року.

За таких обставин, незважаючи на те, що
представник Відповідача в судове
засідання 25.06.2014 року не з'явився, за
висновками суду, наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення, а неявка вказаного
учасника судового спору не перешкоджає
вирішенню справи по суті.

Відповідно до статті 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 25 червня 2014 року,
на підставі статті 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

21 липня 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями «Дікергофф
/Україна/» («Постачальник») та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «БМП ПЛАНЕТА-МІСТ»
(«Покупець») укладено Договір поставки
№ 99-СФ (надалі - Договір), відповідно до
умов якого сторони погодили, що
Постачальник зобов'язується передати у
власність (поставити) Покупцю бетон
товарний в кількості та на умовах,
зазначених в Договорі, а Покупець
зобов'язується прийняти Бетон і
оплатити його вартість так, як це
визначено умовами Договору.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що ціна
бетону, який поставляється
Постачальником Покупцю за Договором,
погоджена Сторонами та вказана в
Додатках № 2 та № 3 до Договору, які
складають його невід'ємну частину.

Відповідно до пункту 5.5. Договору, в
редакції Додаткової угоди № 1 від 12
вересня 2011 року, оплата поставленого
бетону здійснюється покупцем шляхом
безготівкового переказу грошових
коштів на поточний рахунок
Постачальника, реквізити якого вказані
в статті 11 договору, або будь-який інший
рахунок постачальника, реквізити якого
відомі покупцю,протягом 60 календарних
днів з дати відвантаження бетону
постачальником. При цьому сторони
домовились, що датою відвантаження
бетону буде вважатись дата, вказана
постачальником у відповідних
видаткових накладних та/або
товарно-транспортних документах, що
підтверджують відвантаження бетону
покупцю або іншому вантажоодержувачу,
вказаному покупцем

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
Позивач зазначає, що в період дії
Договору Товариством з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дікергофф /Україна/» на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМП ПЛАНЕТА-МІСТ»
було поставлено бетон, за який останній
розрахувався частково та станом на
дату подачі позовної заяви основна
заборгованість Відповідача за
поставлений бетон та послуг по його
доставці становить 1 799 795 гривень 17
копійок, що підтверджується
відповідними видатковими накладними.
Таким чином, Позивач просить Суд
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМП ПЛАНЕТА-МІСТ» 1
799 795 гривень 17 копійок - сума основної
заборгованості, 328 647 гривень 12 копійок
- пені, 71 301 гривню 47 копійок - 3% річних
та 63 532 гривні 36 копійок - інфляційних
нарахувань.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та, враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дікергофф /Україна/»
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Внаслідок укладення Договору поставки
№ 99-СФ між сторонами згідно з пунктом 1
частини 2 статті 11 Цивільного кодексу
України, виникли цивільні права та
обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (частина 1 статті 627
Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу
України визначено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином (частина 7
статті 193 Господарського кодексу
України).

Частиною 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до частини 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Суд зазначає, що факт виконання
Позивачем своїх зобов'язань за
Договором поставки № 99-СФ
підтверджується матеріалами справи, а
саме: відповідними видатковими
накладними, Актами заліку взаємних
вимог та реєстрами кредитових
платежів.

Однак, Суд звертає увагу на те, що до
матеріалів справи не було додано
належних та допустимих доказів на
підтвердження повної сплати
Відповідачем грошових коштів
Товариству з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дікергофф /Україна/» за
поставлений товар та надані послуги
відповідно до умов Договору поставки
№99-СФ.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в
порушення вищезазначених норм
Цивільного кодексу України та умов
Договору поставки №99-СФ, не здійснив
повну оплату вартості поставленого
товару та наданих послуг, тобто не
виконав свої зобов'язання, а тому
позовні вимоги щодо стягнення 1 799 795
гривень 17 копійок - суми основної
заборгованості є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд зазначає, що передбачене законом
право кредитора вимагати сплати боргу
з урахуванням індексу інфляції та
процентів річних в порядку статті 625
Цивільного кодексу України є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Таким чином, Суд зазначає, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дікергофф /Україна/» в
частині стягнення 71 301 гривні 47
копійок - 3% річних та 63 532 гривні 36
копійок - інфляційних нарахувань є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
визначено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 2.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» визначено, що
пеня, за визначенням частини третьої
статті 549 ЦК України, - це вид неустойки,
що забезпечує виконання грошового
зобов'язання і обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожний день прострочення виконання.

За приписом статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
частини другої статті 343 ГК України
розмір пені за прострочку платежу не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Якщо в укладеному сторонами
договорі зазначено вищий розмір пені,
ніж передбачений у цій нормі,
застосуванню підлягає пеня в розмірі
згаданої подвійної облікової ставки.
Установлене статтею 3 названого Закону
обмеження розміру пені не стосується
неустойки, встановленої іншими
законодавчими актами (пункт 2.9.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань»).

Пунктом 6.1. Договору визначено, що в
разі прострочення строку оплати Бетону
та/або вартості його доставки
(транспортування), Покупець сплачує
Постачальнику пеню за кожний день
прострочення оплати, виходячи з
подвійного розміру облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
під час прострочення оплати. Пеня
нараховується на розмір несплачених
покупцем грошових сум з першого дня
прострочення оплати. Нарахування та
сплати пені здійснюється за весь
період прострочки, тобто до моменту
повного виконання покупцем своїх
зобов'язань щодо оплати поставленого
Бетону та/або вартості його доставки
(транспортування).

Таким чином, Суд зазначає, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дікергофф /Україна/» в
частині стягнення 328 647 гривень 12
копійок - пені є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дікергофф /Україна/» -
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «БМП
ПЛАНЕТА-МІСТ» (01023, м.Київ, ВУЛИЦЯ ШОТА
РУСТАВЕЛІ, будинок 31 Б,
Ідентифікаційний код юридичної особи
33167472) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дікергофф /Україна/» (03083,
м.Київ, ВУЛИЦЯ ЧЕРВОНОПРАПОРНА, будинок
26, Ідентифікаційний код юридичної
особи 31029255) 2 263 276 (два мільйони двісті
шістдесят три тисячі двісті сімдесят
шість) гривень 12 копійок, з яких: 1 799 795
гривень 17 копійок - сума основної
заборгованості, 328 647 гривень 12 копійок
- пені, 71 301 гривню 47 копійок - 3% річних
та 63 532 гривні 36 копійок - інфляційних
нарахувань.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «БМП
ПЛАНЕТА-МІСТ» (01023, м.Київ, ВУЛИЦЯ ШОТА
РУСТАВЕЛІ, будинок 31 Б,
Ідентифікаційний код юридичної особи
33167472) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дікергофф /Україна/» (03083,
м.Київ, ВУЛИЦЯ ЧЕРВОНОПРАПОРНА, будинок
26, Ідентифікаційний код юридичної
особи 31029255) 45 265 (сорок п'ять тисяч
двісті шістдесят п'ять) гривень 52
копійки судового збору.

4. Видати наказ після набрання
судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складання та підписання повного
тексту рішення: 27 червня 2014 року.

Суддя
О.В. Чинчин