ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року Справа № 901/2493/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Капацин Н.В. - головуючий, Грек Б.М.,
Кривда Д.С. (доповідач),за участю
представників:позивачаЛірніченко О.А.,
представник,відповідачівне
з'явились,третіх осіб1) Хоменко А.В.,
представник, 2) нез'явились (про час та
місце судового засідання повідомлені
належним чином),прокуратуриГудименко
Ю.В., прокурор відділу ГП
України,розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну
скаргуЗаступника Генерального
прокурора України на
постановуСевастопольського
апеляційного господарського суду від
10.02.2014 у справі№ 901/2493/13 Господарського
суду Автономної Республіки Кримза
позовомСакського міжрайонного
прокурора АР Крим в інтересах держави в
особі Фонду державного майна України
до1)Товариства з обмеженою
відповідальністю "Порт трейд лтд",
2)Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оздоровчо-курортний
центр "Саки", 3)Товариства з обмеженою
відповідальністю "Івелія", 4)Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Лінар'я-Саки", 5)Товариства з обмеженою
відповідальністю "Парк-готель
спа-ресорт "Саки", 6)Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Санаторний комплекс "Саки",
7)Виконавчого комітету Сакської
міської ради,треті особи1)Федерація
професійних спілок України, 2)Приватне
акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця",провизнання
недійсними рішень та визнання права
власності,

16.06.2014 у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю судді Кривди Д.С.
розгляд касаційної скарги Заступника
Генерального прокурора України на
постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від
10.02.2014 у справі №901/2493/13 не відбувся. Про
призначення нової дати та часу
розгляду касаційної скарги (23.06.2014 о 10
год. 20 хв.) учасників процесу
повідомлено телеграмами,
телефонограмою та особисто під
розписку, що підтверджується
матеріалами справи.

Розпорядженням Секретаря четвертої
судової палати Вищого господарського
суду України від 23.06.2014 №05-05/711 у зв'язку
з відпусткою судді Бернацької Ж.О. для
розгляду касаційної скарги Заступника
Генерального прокурора України на
постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від
10.02.2014 у справі №901/2493/13 сформовано
колегію суддів Вищого господарського
суду України в такому складі: суддя
Капацин Н.В. - головуючий, судді Грек
Б.М., Кривда Д.С.

ВСТАНОВИВ:

Сакський міжрайонний прокурор
Автономної Республіки Крим в інтересах
держави в особі Фонду державного майна
України звернувся до Господарського
суду Автономної Республіки Крим з
позовом до виконавчого комітету
Сакської міської ради, Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Санаторний комплекс "Саки", Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Парк-готель спа-ресорт "Саки",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лінар'я-Саки",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Івелія", Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Оздоровчо-курортний центр "Саки",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Порт трейд лтд" про
визнання недійсними п.п.1.1 п.1 рішення
виконавчого комітету Сакської міської
ради від 22.02.2002 №85 "Про правову
реєстрацію та оформлення права
власності на об'єкти нерухомості ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця"; рішення
виконавчого комітету Сакської міської
ради від 28.02.2003 №68 "Про правову
реєстрацію та оформлення права
власності на об'єкти нерухомості за ЗАТ
"Санаторій "Саки"; рішення виконавчого
комітету Сакської міської ради від
22.08.2007 №615 "Про правову реєстрацію та
оформлення права власності на об'єкти
нерухомості за ТОВ "Санаторний
комплекс "Саки"; рішення виконавчого
комітету Сакської міської ради від
22.08.2007 №616 "Про правову реєстрацію та
оформлення права власності на об'єкти
нерухомості за ТОВ "Санаторний
комплекс "Саки"; рішення виконавчого
комітету Сакської міської ради від
22.08.2007 № 617 "Про правову реєстрацію та
оформлення права власності на об'єкти
нерухомості за ТОВ "Санаторний
комплекс "Саки"; рішення виконавчого
комітету Сакської міської ради від
24.12.2009 № 967 "Про оформлення права
приватної власності за ТОВ "Санаторний
комплекс "Саки" на комплекс споруд,
розташований за адресою: АРК, м. Саки,
вул. Курортна, 4ю; визнати за державою в
особі Фонду державного майна України
право власності на цілісний майновий
комплекс санаторію "Саки".

Рішенням Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 01.10.2013
(суддя Радвановська Ю.А.), залишеним без
змін постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
10.02.2014 (судді: Латинін О.А. - головуючий,
Сікорська Н.І., Заплава Л.М.), у
задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі; стягнуто з Фонду
державного майна України в дохід
державного бюджету України 9176грн.
судового збору.

Не погоджуючись з рішенням та
постановою, Заступник Генерального
прокурора України звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення та постанову у справі
скасувати і прийняти нове рішення, яким
позов задовольнити повністю. Скаргу
обґрунтовано доводами про порушення та
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

ТОВ "Санаторний комплекс "Саки" у
відзиві на касаційну скаргу спростовує
її доводи і просить постанову залишити
без змін, а скаргу - без задоволення.

Відводів складу суду не заявлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши наявні матеріали справи та
доводи, викладені у касаційній скарзі,
заслухавши пояснення представників
позивача, третьої особи-1 та прокурора,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили,
що рішенням правління ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" від 19.05.1999 №П 1-8
затверджено перелік об'єктів
нерухомого майна комплексу санаторію
"Саки" (53 об'єкти), які передано у відання
дочірнього підприємства "Сакикурорт"
ЗАТ "Укрпрофоздоровниця".

У зв'язку з внесенням Радою Федерації
незалежних профспілок України
нерухомого майна до статутного фонду
АТ "Укрпрофоздоровниця" рішенням
виконавчого комітету Сакської міської
ради від 22.02.2002 № 85 за ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" оформлено право
власності на будівлі та споруди
санаторію "Саки", що розташовані в м.
Саки по вул. Курортна, 4.

На підставі цього рішення виконкому
18.05.2002 було зареєстровано право
власності ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" на
майно санаторію "Саки" та видано
свідоцтво про право власності.

В подальшому, 19.12.2002 створено ЗАТ
"Санаторій "Саки" шляхом виділення
структурного підрозділу дочірнього
підприємства "Сакикурорт" ЗАТ ЛОЗПУ
"Укрпрофоздоровниця". Засновниками ЗАТ
"Санаторій "Саки" були ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" та ТОВ "Київська
інвестиційно-промислова компанія
"КиївІнвестпром".

Рішенням виконавчого комітету
Сакської міської ради від 28.02.2003 №68
оформлено право власності за ЗАТ
"Санаторій "Саки" на об'єкти нерухомого
майна санаторію, розташовані по вул.
Курортна, 4 в м. Саки, а також які
розташовані по вул. Морська, 4 (сектор №
3, д.4, 5) в м. Саки (п.п. 1.2.).

Вказане майно було передано до
статутного фонду ЗАТ "Санаторій "Саки"
його засновником - ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця".

На підставі рішення виконавчого
комітету Сакської міської ради від
28.02.2003 № 68 ЗАТ "Санаторій "Саки" видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно санаторію "Саки",
загальною площею 25424.8кв.м.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 06.08.2007 у
справі №13/122/07 визнано дійсним
укладений між ЗАТ "Санаторій "Саки" та
ТОВ "Санаторний комплекс "Саки" договір
купівлі-продажу від 01.03.2007 нерухомого
майна, а саме: комплекс будівель та
споруд, загальною площею 25424.8кв.м. за
адресою: м. Саки вул. Курортна, 4,
будиночки (2), площею 60.8кв.м. та 60.7кв.м.,
розташовані в м. Саки по вул. Морська, 4,
сектор 3, № 4, 5.

Рішенням виконавчого комітету
Сакської міської ради №615 від 22.08.2007 на
підставі зазначеного вище рішення
господарського суду Миколаївської
області оформлено право власності ТОВ
"Санаторний комплекс "Саки" на комплекс
об'єктів нерухомості санаторію "Саки".

Рішенням виконавчого комітету
Сакської міської ради №616 від 22.08.2007 на
підставі того ж рішення господарського
суду оформлено право власності ТОВ
"Санаторний комплекс "Саки" на літній
будиночок № 5 в секторі № 3 по вул.
Морська, 4, в м. Саки, загальною площею
60.7кв.м.. На підставі цього рішення
виконкому ТОВ "Санаторний комплекс
"Саки" видано свідоцтво про право
власності на нерухоме майно.

Рішенням виконавчого комітету
Сакської міської ради №617 від 22.08.2007 на
підставі рішення господарського суду
Миколаївської області від 06.08.2007 у
справі №13/122/07 оформлено право
власності ТОВ "Санаторний комплекс
"Саки" на літній будиночок № 4 в секторі
№ 3 по вул. Морська, 4, в м. Саки,
загальною площею 60.8кв.м.. На підставі
цього рішення виконкому ТОВ
"Санаторний комплекс "Саки" видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно серії.

Також суди встановили, що рішенням
господарського суду Миколаївської
області від 26.11.2009 у справі № 9/221/09
визнано дійсним договір
купівлі-продажу від 01.08.2008, укладений
між ЗАТ "Санаторій "Саки" та ТОВ
"Санаторний комплекс "Саки", за умовами
якого ЗАТ "Санаторій "Саки" передало, а
ТОВ "Санаторний комплекс "Саки"
прийняло у власність нерухоме майно: 1)
розташоване у с. Оріхове Сакського
району (дім-сторожка, свинарники,
стайня, сарай, огорожа, ворота); 2)
комплекс будівель, розташованих в м.
Саки по вул. Курортна, 4-е, (спальний
корпус, склади, декоративні озера,
бесідка, пташник, плотницька, станція
промстоків, навіс, огорожа,
водолікарня).

На підставі вказаного рішення суду
рішенням виконавчого комітету
Сакської міської ради №967 від 24.12.2009 за
ТОВ "Санаторний комплекс "Саки"
оформлено право власності на комплекс
споруд, розташованих в м. Саки, по вул.
Курортна, 4ю (змінено адресу). На
підставі цього рішення виконкому ТОВ
"Санаторний комплекс "Саки" видано
свідоцтво про право власності.

В подальшому, рішенням виконкому
Сакської міської ради №436 від 24.06.2010
певні об'єкти нерухомості зі складу
комплексу санаторію по вул. Курортна, 4ю
в м. Саки виділені в окремі адреси: вул.
Курортна, 4ж, вул. Курортна, 4г, вул.
Курортна, 4з, вул. Курортна, 4б, вул.
Курортна, 4я, вул. Курортна, 4д, вул.
Курортна, 4ю. На вказані об'єкти ТОВ
"Санаторний комплекс "Саки" видані
окремі свідоцтва про право власності.

Рішенням виконавчого комітету
Сакської міської ради №215 від 24.03.2011 зі
складу комплексу санаторію,
розташованого по вул. Курортна, 4Е, в м.
Саки, окремі об'єкти нерухомості
виділено в окремі адреси, а саме: вул.
Курортна, 4К, та вул. Курортна, 4Е, та
оформлено право власності ТОВ
"Санаторний комплекс "Саки" на ці
об'єкти.

22.10.2012 учасниками ТОВ "Санаторний
комплекс "Саки" прийнято рішення про
реорганізацію товариства шляхом
виділу нових товариств: ТОВ
"Парк-готель спа-ресорт "Саки", ТОВ
"Лінар'я-Саки", ТОВ "Івелія", ТОВ
"Арасєна", та затверджено розподільчий
баланс.

Під час перевірки прокурором було
встановлено порушення Закону України
"Про підприємства, установи та
організації союзного підпорядкування,
розташованих на території України";
Постанови Ради Міністрів УРСР від
23.04.1960 № 606 "Про передачу профспілкам
санаторіїв і будинків відпочинку
Міністерства охорони здоров'я УРСР";
Постанови Верховної Ради України від
10.04.1992 № 2268-ХІІ "Про майнові комплекси
та фінансові ресурси громадських
організацій колишнього Союзу РСР,
розташовані на території України";
Постанови Верховної Ради України від
04.02.1994 № 3943-ХП "Про майно
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР";
Постанови Верховної Ради Української
РСР "Про захист суверенних прав
власності Української РСР" від 29.11.1990 №
506.

За таких обставин прокурор звернувся
до суду з позовом у даній справі,
посилаючись на те, що під час прийняття
рішень виконкому Сакської міської ради
щодо первинного оформлення права
власності за ЗАТ "Укрпрофоздоровниця",
ЗАТ "Санаторій "Саки", ТОВ "Санаторний
комплекс "Саки" на об'єкти майнового
комплексу санаторію "Саки" не було
враховано, що все спірне майно
санаторію є державним, а тому, за
висновком прокурора, такі рішення
виконавчого комітету суперечать
вимогам законодавства та підлягають
визнанню судом недійсними.

Стаття 16 Цивільного кодексу України
передбачає право особи на звернення до
суду з вимогою про визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб.

Позивачем за даним позовом може бути
власник або титульний володілець,
право власності (або інше титульне
право) якого порушене виданням
переліченими органами актів. Умовою
для подання цього позову є
невідповідність актів, прийнятих
зазначеними органами, вимогам закону, а
також порушення цими актами права
власності або іншого титульного права.
Незаконність може полягати як у
невідповідності акта компетенції
органу, який його прийняв, так і в
безпосередньому порушенні права
власності виданням такого акта.

Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації-позивача у
справі. Якщо за результатами розгляду
справи акту такого порушення не
встановлено, у господарського суду
немає правових підстав для задоволення
позову.

Система, засади організації та
діяльності органів місцевого
самоврядування в Україні визначені
законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Виконавчий комітет Сакської
міської ради є органом місцевого
самоврядування та здійснює свою
діяльність в межах повноважень,
передбачених Законом України "Про
місцеве самоврядування в Україні".
Відповідно до п.6 ст. 59 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
виконавчий комітет сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради в межах своїх
повноважень приймає рішення. Рішення
виконавчого комітету приймаються на
його засіданні більшістю голосів від
загального складу виконавчого
комітету і підписуються сільським,
селищним, міським головою, головою
районної у місті ради.

Як вбачається з оспорюваних рішень
виконавчого комітету Сакської міської
ради, цими рішеннями оформлено право
приватної власності із посиланням на
пп. 6.1 п. 6 Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України №7/5 від
07.02.2002.

Відповідно до пп.пп.1.2, 1.5, 6.1 цього
Положення (в редакції, чинній на час
прийняття рішень виконавчого комітету)
воно діє на всій території України і є
обов'язковим для виконання
громадянами, міністерствами, іншими
центральними і місцевими органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами й організаціями залежно від
форм власності. Обов'язковій
реєстрації прав підлягає право
власності на нерухоме майно фізичних
та юридичних осіб, у тому числі
іноземців та осіб без громадянства,
іноземних юридичних осіб, міжнародних
організацій, іноземних держав, а також
територіальних громад в особі органів
місцевого самоврядування та держави в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном. Оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна
провадиться з видачею свідоцтва про
право власності місцевими органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування у разі виділення
окремого будинку зі складу об'єкта
нерухомого майна, що складається із
двох або більше будинків (будівель),
юридичним особам у разі внесення до
статутного фонду об'єктів нерухомого
майна їх засновниками.

Відповідно до додатку 1 до п.2.1
Положення правовстановлювальними
документами, на підставі яких
проводиться реєстрація прав власності
на об'єкти нерухомого майна є договори,
за якими відповідно до законодавства
передбачається перехід права
власності, зокрема, купівлі-продажу,
предметом яких є нерухоме майно, а
також фізичним та юридичним особам на
підставі документів, установлених
законодавством, які підтверджують їх
право власності на об'єкти нерухомого
майна.

Отже, нежитлові будинки підлягають
обов'язковій державній реєстрації з
видачею свідоцтва про право власності
органами місцевого самоврядування.

Компетенція відповідача-7 щодо
прийняття оспорюваних рішень
визначена статтею 30 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", за
змістом якої до повноважень виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад відноситься облік та реєстрація
відповідно до закону об'єктів
нерухомого майна незалежно від форм
власності. Місцевим господарським
судом встановлено та підтверджено
судом апеляційної інстанції, що
рішення Виконавчого комітету Сакської
міської ради є такими, що прийняті
відповідно до наявної компетенції та з
дотриманням встановленої процедури, на
підставі дійсних правовстановлюючих
документів юридичних осіб, які
підтверджували право власності на
спірне майно, з урахуванням рішень
Господарського суду Миколаївської
області від 06.07.2007 та 26.11.2009, які набрали
законної сили.

Доводи касаційної скарги, аналогічно
доводам апеляційної скарги та позовної
заяви, зводяться до висновків про те, що
спірне майно санаторію є державною
власністю, а тому не могло бути
передано Радою Федерації незалежних
профспілок України до статутного
фонду ЗАТ "Укрпрофоздоровниця".

Щодо створення Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" та форми
власності належного йому майна судами
попередніх інстанцій встановлено
наступне.

Відповідно до положень ст.10
Конституції УРСР 1978 року основу
економічної системи України становили
соціалістична власність на засоби
виробництва у формі державної
(загальнонародної) і
колгоспно-кооперативної власності.
Соціалістичною власністю було також
майно профспілкових та інших
громадських організацій, необхідне їм
для здійснення статутних завдань.

Отже, державна та соціалістична
власність не є тотожними формами
власності, мають розцінюватися як
видове та родове поняття, а до складу
соціалістичної власності було
віднесено і майно профспілкових та
інших громадських організацій.

Відповідно до ст.11 Конституції УРСР
державна власність - спільне надбання
всього радянського народу, основна
форма соціалістичної власності.

Згідно зі ст.87 ЦК УРСР соціалістичною
власністю були: державна
(загальнодержавна) власність;
колгоспно-кооперативна власність;
власність профспілкових та інших
громадських організацій.

Відповідно до ст.97 ЦК УРСР профспілкові
та інші громадські організації
володіють, користуються і
розпоряджаються майном, що належить їм
на праві власності, відповідно до їх
статутів (положень). Право
розпорядження майном, що є власністю
профспілкових та інших громадських
організацій, належить виключно
профспілковим та іншим громадським
організаціям.

Статтею 98 ЦК УРСР встановлено, що
власністю профспілкових та інших
громадських організацій є майно,
необхідне їм для здійснення статутних
завдань.

Таким чином, віднесення майна
профспілкових організацій до
соціалістичної власності не означало,
що це майно ставало державною
власністю, оскільки соціалістична
власність є поняттям збірним та
відповідно ст.87 ЦК УРСР мало свої
різновиди, серед якого також була і
власність інших кооперативних
організацій, їх об'єднань, власність
громадських організацій.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про те, що майно
профспілок не відносилось до державної
власності, а доводи прокурора щодо
належності спірного майна до державної
власності є помилковими.

Щодо посилання прокурора в касаційній
скарзі на Постанову Верховної Ради
УРСР від 29.11.1990 № 506 "Про захист
суверенних прав власності Української
РСР" колегія зазначає, що введений цією
Постановою мораторій на будь-які зміни
форми власності і власника державного
майна до введення в дію Закону УРСР про
роздержавлення майна не
розповсюджується на майно профспілок,
оскільки з урахуванням викладених вище
обставин воно не було об'єктом
державної власності, як це прямо
передбачалося наведеними нормами ст.10
Конституції УРСР 1978 року, 87 ЦК УРСР 1963
року та положеннями глави 9 ЦК УРСР 1963
року.

Вищим арбітражним судом України у
рішенні від 20.01.1997 встановлено, що
спірне майно ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" у
віданні Всесоюзної Центральної Ради
професійних спілок чи будь-якої іншої
загальносоюзної громадської
організації колишнього Союзу РСР
ніколи не перебувало та з моменту його
передачі профспілкам України у
встановленому порядку державою не
вилучалося.

Також колегія суддів вважає
безпідставними доводи прокурора щодо
застосування до правовідносин сторін
положень Закону України "Про
підприємства, установи та організації
союзного підпорядкування, розташовані
на території України" від 10.09.1991,
оскільки в матеріалах справи, як
встановили суди, відсутні докази того,
що Федерація незалежних профспілок
України, як профспілкова організація,
була організацією союзного
підпорядкування, а її майно було
державною власністю.

За встановлених обставин та враховуючи
викладене вище, колегія погоджується з
висновком судів попередніх інстанцій
про те, що дія Закону України "Про
підприємства, установи, та організації
союзного підпорядкування,
розташованих на території України" та
мораторію, встановленого Постановою №
506, не відноситься до профспілок
України, які не є органами союзного
підпорядкування, органами державної
влади та управління.

Оскільки, як встановили суди
попередніх інстанцій, відсутнє
порушене право та охоронюваний законом
інтерес позивача у даній справі,
правомірним є і висновок про
відсутність правових підстав для
застосування до спірних правовідносин
строку позовної давності.

Інші доводи касаційної скарги, які
фактично зводяться до необхідності
здійснення касаційною інстанцією
переоцінки наявних у справі доказів,
яким вже надано оцінку господарськими
судами першої та апеляційної
інстанції, не спростовують висновків
апеляційного господарського суду і
суперечать нормам ч.2 ст.111-7
Господарського процесуального кодексу
України.

Отже, з урахуванням меж перегляду
справи в касаційній інстанції, колегія
суддів визнає, що відсутні підстави для
скасування постанови у справі та
задоволення касаційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Заступника
Генерального прокурора України
залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від
10.02.2014 у справі № 901/2493/13 Господарського
суду Автономної Республіки Крим
залишити без змін.

Головуючий
Н. Капацин

Судді
Б. Грек

Д. Кривда