ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" червня 2014 р.Справа № 924/626/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

судді Заверуха С.В., розглянувши
матеріали справи

за позовом Хмельницького прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі державного концерну
"Укроборонпром" та Державного
підприємства "Красилівський
агрегатний завод" м. Красилів

до Торгового приватного унітарного
підприємства "Газкомплектсервіс" м.
Мінськ Білорусія

про стягнення 10000,00доларів США
(еквівалентно 116100,00грн.)

Представники сторін:

прокуратури: Козирський Ю.В. прокурор
Хмельницької прокуратури з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері,
посв. №011973 від 30.10.2012р.

позивача: Державного концерну
"Укроборонпром": не з'явився

позивача: Державного підприємства
"Красилівський агрегатний завод":
Глухов А.В. за довіреністю №18-2000 від
20.12.2013р.

відповідача: не з'явився

Повне рішення складено 23.06.2014 р.

Суть спору: прокурор з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах держави в особі державного
концерну "Укроборонпром", як органу
уповноваженого здійснювати функції у
спірних відносинах для захисту
інтересів Державного підприємства
"Красилівський агрегатний завод" м.
Красилів звернувся з позовом до
господарського суду про стягнення з
відповідача 31742 доларів США (368524,62 грн.).

В обґрунтування позову зазначає, що
12.02.2014р. між ДП "Красилівський
агрегатний завод" м. Красилів та ТПУП
"Газкомплектсервіс" м. Мінськ було
укладено контракт №28-125, про поставку
продукції.

Відповідно до умов договору
постачальник - ДП "Красилівський
агрегатний завод" м. Красилів 14.02.14р.
відвантажив продукцію власного
виробництва на загальну суму 39410
доларів США, відповідно до рахунку -
фактури №34 та міжнародної
товарно-транспортної накладної №0609035
та декларації №400050000/2014/001846.

Відповідно до п.5.1. контракту
розрахунок за відвантажену продукцію
здійснюється протягом 30 банківських
днів з моменту відвантаження зі складу
Продавця, тобто до 31.03.2014р. включно.

Однак взяті на себе зобов'язання щодо
проведення розрахунків відповідач не
виконав.

Розрахунок було проведено частково, що
підтверджується меморіальним ордером
№40003957 від 10.04.14р. на суму 7668 тис. доларів
США.

Таким чином, станом на 12.05.2014р. за
відповідачем рахується заборгованість
у сумі 31742 доларів США.

Сторони у вищезазначеному контракті
домовились, що спори по виконанню умов
контракту вирішуються у
господарському суді Хмельницької
області, при цьому сторони погодились,
що до їх прав та обов'язків
застосовується матеріальне та
процесуальне право України.

Крім цього, в разі не виконання або
неналежного виконання своїх обов'язків
за даним контрактом вони несуть
відповідальність відповідно до
законодавства України (п.9.3. Контракту).

Обґрунтовуючи порушення інтересів
держави прокурор зазначає, що
Державний концерн Укроборонпром" є
уповноваженим суб'єктом
господарювання із управління об'єктами
державної власності в
оборонно-промисловому комплексі.

Відповідно до ст.ст. 2, 4 Закону України
"Про особливості управління об'єктами
державної власності в
оборонно-промисловому комплексі" до
об'єктів управління державною
власністю належить майно державних
підприємств оборонно-промислового
комплексу, які входять до складу
Державного концерну "Укроборонпром".
Тому Концерн є уповноваженим суб'єктом
господарювання з управління об'єктами
державної власності в
оборонно-промисловому комплексі.

Згідно з Додатком до Статуту
Державного концерну "Укроборонпром" до
складу підприємств-учасників Концерну
входить Державне підприємство
"Красилівський агрегатний завод".

Таким чином, прокурор стверджує, що
Концерн наділений законодавчим
органом - Верховною Радою України
владними повноваженнями щодо
управління майном, зокрема, державних
підприємств оборонно-промислового
комплексу, які входять до складу
Концерну.

Водночас, відповідно до ч.3 ст. 4 Закону
України "Про особливості управління
об'єктами державної власності в
оборонно-промисловому комплексі"
учасники Концерну не перебувають в
управлінні органів виконавчої влади.
Тобто Законом прямо передбачено
відсутність органу, уповноваженого
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах.

Отже несвоєчасне погашення
заборгованості перед ДП "Красилівський
агрегатний завод" негативно впливає на
своєчасність виплати грошового
забезпечення, завдає шкоди інтересам
держави - перешкоджає здійсненню
загальнодержавних (політичних,
економічних соціальних та інших)
програм, спрямованих на захист
суверенітет, територіальної
цілісності України та підриває
авторитет держави в цілому.

Прокурор в судове засідання з'явився,
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, подав додатково обґрунтування
щодо порушень інтересів держави та
необхідності захисту таких інтересів.

Представник позивача Державного
концерну "Укроборонпром" в судове
засідання не з'явився, проте надіслав
на адресу суду пояснення. В останніх
вказує, що концерн є суб'єктом
господарювання - державним
господарським об'єднанням, а не
органом. При цьому посилається на Закон
України "Про особливості управління
об'єктами державної власності в
оборонно-промисловому комплексі",
статуту Державного концерну
"Укроборонпром", ст. 118, 120 ГК України. На
думку концерну, саме останній є
уповноваженим суб'єктом, якому надано
Верховною Радою України та делеговано
Кабінетом Міністрів України владні
повноваження з управління об'єктами
державної власності в оборонно -
промисловому комплексі, до яких,
з-поміж іншого, належить майно
Державного підприємства
"Красилівський агрегатний завод". В
підтвердження своєї позиції
посилається на практику Вищого
господарського суду України.

Крім того, концерн звертає увагу суду,
що недоотримання Державним
підприємством "Красилівський
агрегатний завод" належних йому коштів
негативно вплине на фінансовий стан
даного підприємства, яке має
стратегічне значення для економіки та
безпеки держави.

Представник позивача Державного
підприємства "Красилівський
агрегатний завод" в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав, на виконання
вимог ухвали суду подав належним чином
засвідчені копії документів доданих до
позовної заяви, а також докази
направлення копії позовної заяви з
додатками ДК "Укроборонпром", докази
направлення відповідачу копії
позовної заяви на російській мові,
копії установчих документів.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, причини суду не
повідомив, вимог ухвали суду не
виконав.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, справа
підлягає розгляду за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи судом
встановлено наступне.

12.02.2014р. між ДП "Красилівський
агрегатний завод" м. Красилів
(Продавець) та ТПУП "Газкомплектсервіс"
м. Мінськ (Покупець) було укладено
контракт №28-125, про поставку продукції.

Відповідно з п.1.1. Контракту Продавець
зобов'язується відвантажувати, а
Покупець оплачує апарати опалювальних
газових побутових з водяним контуром
згідно Специфікацій (Додатків, які є
невід'ємною частиною цього Контракту),
надалі Товар, в порядку передбаченим
цим Контрактом. Ціль покупки товару
Покупцем - оптово-роздрібна торгівля.

Загальна сума контракту складає 39410,00
доларів США (п.4.2. Контракту).

Пунктом 5.1. Контракту передбачено, що
оплата товару проводиться в доларах
США шляхом перерахування Покупцем на
валютний рахунок Продавця протягом 25
банківських днів з моменту
відвантаження продукції зі складу
Продавця.

Передача товару здійснюється на складі
Продавця з оформленням, підписанням
товарно-транспортних накладних та
актом прийому - передачі. Право
власності на товар переходить до
Покупця з моменту передачі перевізнику
товару та підписання
товарно-транспортної накладної на
відповідну партію товару (п.п.6.1, 6.2.
Контракту).

В розділі 10 контракту сторони
передбачили, що спори по виконанню умов
договору вирішуються шляхом
переговорів. Якщо сторони не досягнули
згоди в порядку передбаченим п. 10.1.
Контракту, то спір підлягає вирішенню
Господарським судом Хмельницької
області, відповідно до законодавства
України.

Сторони домовились, що до їх прав та
обов'язків застосовується матеріальне
та процесуальне право України.

Відповідно п. 11.1. Контракту останній
вступає в силу з дня підписання і діє до
31.12.2014р.

Контракт підписаний представниками
сторін та скріплений їх печатками.

Додатком №02 від 12.02.2014р. (Специфікація)
сторони узгодили найменування,
кількість та ціну поставленого товару.

14.02.2014р. на виконання умов контракту
Позивач відвантажив Відповідачу
Товару на загальну суму - 39410 доларів
США, що підтверджується міжнародною
товарно-транспортною накладною №0609035,
декларацією №400050000/2014/001846, рахунком -
фактурою №34 від 12.02.2014р.

Відповідач частково оплатив товар, що
підтверджується меморіальним ордером
№40003957 від 10.04.14р. на суму 7668 тис. доларів
США.

Відповідно до акту звірки розрахунків
від 19.05.2014 р., підписаного та
скріпленого печатками відповідача та
ДП "Красилівський агрегатний завод",
станом на 19.05.2014 р. за відповідачем
рахується заборгованість в сумі 31742
дол. США.

Згідно протоколу намірів від 21.05.2014 р.
відповідач зобов'язується сплатити
позивачу 15000 дол. США до 29.05.2014 р., а 16742
дол. США до 16.06.2014 р.

Крім того відповідачем в процесі
розгляду справи було здійснено оплату
заборгованості в сумі 10000,00 доларів США.

Ухвалою господарського суду
Хмельницької області від 10.06.2014р.
припинено провадження у справі в
частині стягнення заборгованості в
сумі 10000,00 доларів США (еквівалентно 116
100,00 грн.) на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК
України, у зв'язку з відсутністю
предмету спору.

В подальшому відповідачем сплачено
заборгованість в розмірі 11742,00 доларів
США (еквівалентно 136324,62 грн.), у зв'язку з
чим ухвалою господарського суду від
23.06.2014р. провадження у справі в цій
частині було припинено.

Таким чином, заборгованість
відповідача становить 10000,00 доларів США
(еквівалентно 116 100,00 грн.), що стало
підставою для позивача звернутися з
даним позовом до суду.

Досліджуючи надані по справі докази,
оцінюючи їх в сукупності, суд бере до
уваги таке:

Відповідно до пункту 2 статті 121
Конституції України прокуратура
України становить єдину систему, на яку
покладається представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 20
Закону України "Про прокуратуру" при
виявленні порушень закону,
прокурор у межах своєї компетенції
має право звертатися до суду в
передбачених законом випадках.

Частинами 1, 3 статті 36-1 Закону України
"Про прокуратуру" передбачено, що
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва в суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 2
Господарського процесуального кодексу
України (далі ГПК України)
господарський суд порушує справи за
позовними заявами прокурорів, які
звертаються до господарського суду в
інтересах держави.

Прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах (частина 2 статті 2
ГПК України).

Згідно частини 2 статті 29 ГПК України у
разі прийняття господарським судом
позовної заяви, поданої прокурором в
інтересах держави в особі органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах,
зазначений орган набуває статусу
позивача. У разі прийняття
господарським судом позовної заяви,
поданої прокурором в інтересах
держави, в якій зазначено про
відсутність органу, уповноваженого
здійснювати функції держави у спірних
правовідносинах, або про відсутність у
такого органу повноважень щодо
звернення до господарського суду,
прокурор набуває статусу позивача.

Рішенням Конституційного Суду України
від 8 квітня 1999 року у справі № 3-рп/99
визначено, що державні інтереси
закріплюються як нормами Конституції
України, так і нормами інших правових
актів. Інтереси держави відрізняються
від інтересів інших учасників
суспільних відносин. В основі перших
завжди є потреба у здійсненні
загальнодержавних (політичних,
економічних, соціальних та інших) дій,
програм, спрямованих на захист
суверенітету, територіальної
цілісності, державного кордону,
гарантування державної, економічної,
інформаційної, екологічної безпеки,
охорону землі як національного
багатства, захист прав усіх суб'єктів
права власності та господарювання
тощо. Із врахуванням того, що "інтереси
держави" є оціночним поняттям, прокурор
чи його заступник у кожному
конкретному випадку самостійно
визначає з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося
чи може відбутися порушення
матеріальних чи інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах. При цьому, інтереси
держави можуть збігатися повністю,
частково, або не збігатися зовсім з
інтересами державних органів,
державних підприємств та організацій
чи з інтересами господарських
товариств з часткою державної
власності у статутному фонді. Проте
держава може вбачати свої інтереси не
тільки в їх діяльності, але й в
діяльності приватних підприємств,
товариств. Під поняттям "орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах", зазначеним у частині 2
статті 2 Арбітражного процесуального
кодексу України, потрібно розуміти
орган державної влади чи орган
місцевого самоврядування, якому
законом надано повноваження органу
виконавчої влади, на який державою
покладено обов'язок щодо здійснення
конкретної діяльності у відповідних
правовідносинах, спрямованої на захист
інтересів держави.

Відповідно до статті 3 Закону України
"Про особливості управління об'єктами
державної власності в
оборонно-промисловому комплексі" від
16.06.2011р. № 3531-VІ суб'єктами
управління об'єктами державної
власності в оборонно-промисловому
комплексі є: Кабінет Міністрів України;
Держаний концерн "Укроборонпром".

Частинами 1, 2, 3 статті 4 вказаного
Закону передбачено, що Державний
концерн "Укроборонпром" (далі -
Концерн) є уповноваженим суб'єктом
господарювання з управління
об'єктами державної власності в
оборонно-промисловому комплексі. До
складу Концерну входять державні
підприємства оборонно-промислового
комплексу, в тому числі казенні
підприємства (далі - учасники Концерну),
на основі фінансової залежності від
одного або групи учасників Концерну,
який виконує функції із забезпечення
науково-технічного і виробничого
розвитку, а також провадить
інвестиційну, фінансову,
зовнішньоекономічну та інші види
діяльності. Учасники Концерну не
перебувають в управлінні органів
виконавчої влади.

Держаний концерн "Укроборонпром"
утворений з включенням до складу
державних підприємств на підставі
Постанови Кабінету Міністрів України
"Про утворення державного концерну
"Укроборонпром" від 29.12.2010 р. № 1221, з
метою підвищення ефективності
функціонування державних підприємств,
які провадять господарську діяльність
у сфері розроблення, виготовлення,
реалізації, ремонту, модернізації та
утилізації озброєння, військової і
спеціальної техніки та боєприпасів і
беруть участь у військово-технічному
співробітництві з іноземними
державами.

Додатком до вищевказаної Постанови від
29.12.2010 р. № 1221 затверджено перелік
державних підприємств, що включені до
складу Концерну, в тому числі Державне
підприємство "Красилівський
агрегатний завод".

Згідно п. 2 статуту ДП "Красилівський
агрегатний завод", регулювання,
контроль та координація діяльності
підприємства здійснюється Державним
концерном "Укроборонпром" як
уповноваженим суб'єктом
господарювання з управління об'єктами
державної власності в
оборонно-промисловому комплексі.

Відповідно до пункту 3 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 7 від 23.03.2012 р. "Про деякі
питання участі прокурора у розгляді
справ, підвідомчих господарським
судам", викладеної в новій редакції
згідно постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 2 від
16.01.2013 р. "Про внесення змін до деяких
постанов пленуму Вищого
господарського суду України доповнень
і змін, що стосуються участі прокурора
у судовому процесі", господарський суд
повинен оцінювати правильність
визначення прокурором органу, на який
державою покладено обов'язок щодо
здійснення конкретних функцій у
правовідносинах, пов'язаних із
захистом інтересів держави. Інтереси
держави мають чітко формулюватися й
умотивовуватися прокурором.

В позовній заяві та усних поясненнях в
судовому засіданні прокурором
зазначено в чому саме полягає
порушення інтересів держави, вказано
на те, що несвоєчасне погашення
заборгованості перед ДП "Красилівський
агрегатний завод" негативно впливає на
своєчасність виплати грошового
забезпечення, завдає шкоди інтересам
держави - перешкоджає здійсненню
загальнодержавних (політичних,
економічних соціальних та інших)
програм, спрямованих на захист
суверенітет, територіальної
цілісності України та підриває
авторитет держави в цілому.

Відповідно ст. 124 Господарського
процесуального кодексу України
підсудність справ за участю іноземних
суб'єктів господарювання визначається
цим Кодексом, законом або міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.

Стаття 6 Закону України "Про зовнішню
економічну діяльність" зазначає, що
суб'єкти, які є сторонами
зовнішньоекономічного договору
(контракту), мають бути здатними до
укладання договору (контракту)
відповідно до цього та інших законів
України та/або закону місця укладання
договору (контракту).
Зовнішньоекономічний договір
(контракт) складається відповідно до
цього та інших законів України з
урахуванням міжнародних договорів
України. Суб'єкти зовнішньоекономічної
діяльності при складанні тексту
зовнішньоекономічного договору
(контракту) мають право
використовувати відомі міжнародні
звичаї, рекомендації, правила
міжнародних органів та організацій,
якщо це не заборонено прямо та у
виключній формі цим та іншими законами
України.

Зовнішньоекономічний договір
(контракт) укладається суб'єктом
зовнішньоекономічної діяльності або
його представником у простій письмовій
формі, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України чи
законом.

Суб'єкти зовнішньоекономічної
діяльності мають право укладати будь -
які види зовнішньоекономічних
договорів (контрактів), крім тих, які
прямо та у виключній формі заборонені
законами України.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про
міжнародне приватне право" сторони
договору згідно із статтями 5 та 10
цього Закону можуть обрати право, що
застосовується до договору, крім
випадків, коли вибір права прямо
заборонено законами України.

Статтею 47 цього ж Закону визначено, що
право, що застосовується до договору
згідно з положеннями цього розділу,
охоплює: 1) дійсність договору; 2)
тлумачення договору; 3) права та
обов'язки сторін; 4) виконання договору;
5) наслідки невиконання або неналежного
виконання договору; 6) припинення
договору; 7) наслідки недійсності
договору; 8) відступлення права вимоги
та переведення боргу згідно з
договором.

В відповідностями з частинами 1, 2 ст.20
Конвенції про надання правового
захисту та правовідносинах цивільних,
сімейних, кримінальних справа,
укладеною між державами - членами СНД в
м. Мінську 22 січня 1993 г. якщо в частинах
II-V цього розділу не встановлено інше,
позови до осіб, які мають місце
проживання на території однієї з
Договірних Сторін, подаються,
незалежно від їх громадянства, в суди
цієї Договірної Сторони, а позови до
юридичних осіб подаються в суди
Договірної Сторони, на території якої
знаходиться орган управління
юридичної особи, його представництво
або філія.

Якщо в справі беруть участь кілька
відповідачів, що мають місце
проживання (місцезнаходження) на
територіях різних Договірних Сторін,
спір розглядається по місцю
проживання (місцезнаходженню)
будь-якого відповідача на вибір
позивача.

Суди Договірної Сторони компетентні
також у випадках, коли на її території:
а) здійснюється торгівля, промислова
або інша господарська діяльність
підприємства (філії) відповідача; б)
виконане або повинно бути частково
виконане зобов'язання з договору, що є
предметом спору; в) має постійне місце
проживання або місцезнаходження
позивач за позовом про захист честі,
достоїнства і ділової репутації.

Відповідно до ст. 17 Конвенції у
відношеннях один з одним при
виконанні цієї Конвенції установи
юстиції Договірних Сторін
користуються державними мовами
Договірних Сторін або російською
мовою.

В розділі 10 контракту сторони
передбачили, що спори по виконанню умов
договору вирішуються шляхом
переговорів. Якщо сторони не досягнули
згоди в порядку передбаченим п. 10.1.
Контракту, то спір підлягає вирішенню
Господарським судом Хмельницької
області, відповідно до законодавства
України.

Сторони домовились, що до їх прав та
обов'язків застосовується матеріальне
та процесуальне право України.

Так, судом враховується, що, відповідно
до ст. 509 Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідносини, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
та ст. 193 Господарського кодексу
України передбачено, що обов'язки
повинні виконуватись належним чином в
відповідності до договору, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускається
за винятком випадків передбачених
законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами виникли правові відносини по
договору поставки. Про що свідчить
контракт №28-125 від 12.02.2014р., міжнародна
товарно-транспортна накладна №0609035,
декларація №400050000/2014/001846, рахунок -
фактура №34 від 12.02.2014р.

Статтею 712 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений
строк його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (ч.1 ст. 530
Цивільного кодексу України).

Пунктом 5.1. Контракту передбачено, що
оплата за товар проводиться в доларах
США шляхом перерахуванням Покупцем на
валютний рахунок Продавця на протязі 30
банківських днів з моменту
відвантаження зі складу Продавця,
тобто до 28.03.2014р. включно.

Таким чином, у позивача виникло право
стягнути з відповідача заборгованість
за поставлений товар в судовому
порядку.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищенаведене, позовні
вимоги позивача про стягнення
заборгованості в сумі 10000,00 доларів США
(еквівалентно 116100,00 грн.) підлягають
задоволенню в повному об'ємі, як такі,
що відповідають нормам чинного
законодавства, фактичним обставинам
справи, підтверджені належними і
допустимими доказами.

Відповідно до ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір покладається на
відповідача, у зв'язку із задоволенням
позовних вимог та зважаючи на те, що
спір виник внаслідок неправомірних дій
відповідача. При цьому враховуються, що
згідно п. 4.7 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
21.02.2013 р., норма ч. 2 ст. 49 ГПК України
виступає процесуальною санкцією, яка
застосовується господарським судом
незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною.

Таким чином, судовий збір, згідно з
ухвалами про припинення провадження у
справі в частині часткового погашення
боргу після порушення провадження у
справі, також покладається на
відповідача, оскільки спір виник
внаслідок неправомірних дій
останнього.

Керуючись ст.ст. 12, 33, 44, 49, 82 - 85, 115,
116 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Хмельницького прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі державного концерну
"Укроборонпром" та Державного
підприємства "Красилівський
агрегатний завод" м. Красилів до
Торгового приватного унітарного
підприємства "Газкомплектсервіс" м.
Мінськ Білорусія про стягнення 10000,00
доларів США (еквівалентно 116100,00грн.)
задовольнити.

Сягнути з Торгового приватного
унітарного підприємства
"Газкомплектсервіс" (Білорусія, м.
Мінськ, вул. Шаранговича, 7/3-319, УНН 190436771
БИК 153001182, ОКПО 37591444) на користь
Державного підприємства
"Красилівський агрегатний завод"
(Хмельницька область, м. Красилів, вул.
Правдинська, 1, код 14307831) 10000,00 доларів
США (десять тисяч доларів США), що
еквівалентно 116100,00 грн. (сто
шістнадцять тисяч сто гривень 00 коп.).

Видати наказ.

Сягнути з Торгового приватного
унітарного підприємства
"Газкомплектсервіс" (Білорусія, м.
Мінськ, вул. Шаранговича, 7/3-319, УНН 190436771
БИК 153001182, ОКПО 37591444) в дохід державного
бюджету України (по коду бюджетної
класифікації 22030001 "Судовий збір, код
03500128, пункт ставок судового збору",
символ звітності 206, отримувач коштів
УДКСУ у м. Хмельницькому, код
отримувача 38045529, банк отримувача ГУ
ДКСУ у Хмельницькій області, код банку
отримувача (МФО) 815013, на рахунок
3002) судовий збір в розмірі 7370,49
грн. (сім тисяч триста сімдесят гривень
49 коп.).

Видати наказ.

Повне рішення складено 23.06.2014 р.

Суддя
С.В. Заверуха

Віддрук. 5 прим.:

1 - до справи,

2 - прокурору (м. Хмельницький, вул.
Пилипчука, 65),

3, 4 - позивачам: ДК "Укроборонпром" (04119, м.
Київ, вул. Дегтярівська, 36) рекоменд.; ДП
"Красилівський агрегатний завод" (31000,
Хмельницька область, м. Красилів, вул.
Правдинська, 1),

5 - відповідачу (220018, Білорусія, м.
Мінськ, вул. Шаранговича, 7/3-319) рекоменд.