ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року Справа № 926/1331/13

Колегія суддів Вищого господарського
суду України у складі:

Головуючого судді
Кузьменка М.В.,

суддів
Васищака І.М.,

Студенця В.І.,

розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Букоімпекс ЛТД"на
рішення господарського суду
Чернівецької області від 11.03.2014 р. та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 29.04.2014 р.у
справі № 926/1331/13 господарського суду
Чернівецької області

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Букоімпекс ЛТД"

до третя особа проМіського
комунального підприємства
"Чернівцітеплокомуненерго" Виконавчий
комітет Чернівецької міської ради
стягнення 249 500,16 грн.за участю
представників:

ТОВ "Букоімпекс ЛТД" - Лютікова Н.О.;

МКП "Чернівцітеплокомуненерго" -
Білянський М.І.;

ВК Чернівецької міської ради -
не з'явилися;

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Букоімпекс ЛТД"
звернулося до господарського суду
Чернівецької області з позовом та
просило суд стягнути з відповідача -
Міського комунального підприємства
"Чернівцітеплокомуненерго" 249 500,16 грн.
на підставі ст. 1212 ЦК України.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що
внаслідок незаконного застосування
економічно необгрунтованого тарифу на
приєднане теплове навантаження з
розрахунку 2,34 грн. за 1 кв.м приєднаної
площі у період з 01.03.2011 р. по 30.11.2013 р.
відповідач, який займає монопольне
становище на ринку, отримав від
позивача 249 500,16 грн. (т.1 а.с.3-10).

Відповідач у справі - МКП
"Чернівцітеплокомуненерго" у відзиві
на позов заявлені вимоги відхиляє,
посилаючись на те, що нараховував плату
за теплову енергію згідно тарифів,
затверджених чинними на той період
рішеннями виконавчого комітету
Чернівецької міської ради (т.1 а.с.106-107,
150-151).

Рішенням господарського суду
Чернівецької області від 11.03.2014 р. у
задоволенні позову відмовлено
повністю (т.1 а.с.162-164).

Відмовляючи у задоволенні заявлених
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що кошти отримані відповідачем на
підставі діючого договору, крім того,
плата за теплову енергію
нараховувалась згідно тарифів,
затверджених чинними на той період
рішеннями виконавчого комітету
Чернівецької міської ради.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 29.04.2014 р.
рішення господарського суду
Чернівецької області від 11.03.2014 р.
залишено без змін (т.1 а.с.250-255).

Не погоджуючись з прийнятими у справі
судовими актами, позивач звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою та просить їх
скасувати, прийняти нове рішення про
задоволення позову (т.2 а.с.2-11).

Вимоги касаційної скарги мотивовані
порушенням судами норм матеріального
та процесуального права.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи у касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оспорюваного судового акта, знаходить
касаційну скаргу такою, що підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Предметом спору у даній справі є
обов'язок відповідача повернути
позивачу грошові кошти, перераховані
позивачем в якості плати за теплову
енергію на підставі умов договору № 81
від 19.09.2006 р. на постачання теплової
енергії в гарячій воді.

Така вимога позивача мотивована тим, що
ним на виконання умов договору № 81 від
19.09.2006 р., в період з 01.01.2009 р. по 01.12.2013 р.
сплачено на користь відповідача 1 389 977,34
грн. в якості плати за отриману теплову
енергію. При цьому, у період з 01.03.2011 р.
по 30.11.2013 р. внаслідок застосування
відповідачем умовно-постійної
складової двоставкового тарифу у
розмірі 2,34 грн. з ПДВ за одиницю
приєднаного теплового навантаження з
розрахунку на 1 кв.м приведеної площі
щомісячно протягом року, ним сплачено
на 249 500,16 грн. більше, ніж підлягало б
сплаті при застосуванні тарифу з
розрахунку 1 Гкал щомісячно протягом
опалювального періоду.

Відмовляючи у задоволенні заявлених
позовних вимог, суд першої інстанції, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, виходив з наступного.

19.09.2006 р. між сторонами у справі
укладено договір № 81 на постачання
теплової енергії, згідно умов якого
відповідач зобов'язався постачати
позивачу теплову енергію в гарячій
воді в потрібних йому обсягах, а
позивач - оплачувати одержану теплову
енергію за встановленими тарифами в
терміни, передбачені цим договором.

Підпунктом П.4 договору передбачено, що
в разі зміни тарифів споживач послуг
сплачує за теплову енергію за новими
тарифами з дня введення їх в дію.

Рішенням виконавчого комітету
Чернівецької міської ради № 1031/24 від
30.12.2008 р. "Про затвердження норм витрат
тепла, розмірів двохставкових тарифів
на виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії на
централізоване опалення та
одноставкових тарифів на теплову
енергію гаряче водопостачання
(підігрів) води та визнання таким, що
втратило чинність рішення виконавчого
комітету міської ради від 08.07.2008 №499/13"
затверджено розміри двоставкових
тарифів на виробництво,
транспортування, постачання теплової
енергії на централізоване опалення
згідно з додатком №2 до рішення, а саме
для інших споживачів - 2,34 грн. з ПДВ за
одиницю приєднаного теплового
навантаження в розрахунку на 1 кв. м.
приведеної площі щомісячно протягом
року.

Рішенням виконавчого комітету
Чернівецької міської ради № 122/4 від
22.02.2011 р. "Про встановлення скоригованих
двоставкових тарифів на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії на централізоване
опалення та одноставкових тарифів на
теплову енергію гаряче водопостачання
(підігрів) води та визнання таким, що
втратило чинність рішення виконавчого
комітету міської ради з цього питання"
встановлено скоригований двоставкоий
тариф на виробництво, транспортування,
постачання теплової енергії на
централізоване опалення згідно з
додатком №1 до рішення, який для інших
споживачів становив 2,34 грн. з ПДВ за
одиницю приєднаного теплового
навантаження в розрахунку на 1 кв. м.
приведеної площі щомісячно протягом
року, а також визнано таким, що втратив
чинність додаток № 2 до рішення
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради № 1031/24 від 30.12.2008 р.

Рішенням виконавчого комітету
Чернівецької міської ради № 724/20 від
22.11.2011 р. "Про внесення змін в рішення
виконавчого комітету міської ради від
22.02.2011 р. № 122/4, від 30.12.2008 р. № 1031/24 щодо
встановлення двоставкових тарифів на
виробництво, транспортування,
постачання теплової енергії на
централізоване опалення та
одноставкових тарифів на теплову
енергію гаряче водопостачання
(підігрів) води" внесено зміни в додаток
№ 1 до рішення виконавчого комітету
міської ради від 22.02.2011 р. №122/4, шляхом
викладення його в новій редакції
згідно з додатком № 1 до цього рішення
(2,34 грн. з ПДВ за одиницю приєднаного
теплового навантаження в розрахунку на
1 кв. м. приведеної площі щомісячно
протягом року).

Постановою Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 19.12.2012 р. у справі №
2-А-13/12 визнано нечинним пункт 2 рішення
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради від 30.12.2008 №1031/24 "Про
затвердження норм витрат тепла,
розмірів двоставкових тарифів на
виробництво, транспортування,
постачання теплової енергії на
централізоване опалення та
одноставкових тарифів на теплову
енергію на гаряче водопостачання
(підігрів) та визнання таким, що
втратило чинність рішення виконавчого
комітету міської ради від 08.07.2008р. №499/13"
щодо затвердження розмірів
двоставкових тарифів на виробництво,
транспортування, постачання теплової
енергії на централізоване опалення
згідно з додатком 2 та додаток 2 до цього
рішення в частині встановлення плати
за одиницю приєднаного теплового
навантаження з розрахунку на 1 кв. м.
приведеної площі щомісячно впродовж
року для інших споживачів із засобами
обліку та без засобів обліку у розмірі 2
грн. 34 коп. (з ПДВ) з моменту його
прийняття. Ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 13.03.2013 р. постанову Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 19.12.2012 р.
у справі № 2-А-13/12 залишено без змін.

Рішенням виконавчого комітету
Чернівецької міської ради № 338/10 від
25.06.2013 р. "Про внесення змін в рішення
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради від 30.12.2008 №1031/24 "Про
затвердження норм витрат тепла,
розмірів двоставкових тарифів на
виробництво, транспортування,
постачання теплової енергії на
централізоване опалення та
одноставкових тарифів на теплову
енергію на гаряче водопостачання
(підігрів) та визнання таким, що
втратило чинність рішення виконавчого
комітету міської ради від 08.07.2008 №499/13",
додаток №2 до рішення виконавчого
комітету Чернівецької міської ради від
30.12.2008 №1031/24 викладено згідно з
додатком до цього рішення, де розміри
двоставкових тарифів на виробництво,
траспортування, постачання теплової
енергії на централізоване опалення для
інших споживачів становлять 257,05 грн. з
ПДВ за одиницю приєднаного теплового
навантаження в розрахунку на 1 Гкал
щомісячно протягом опалювального
сезону.

Враховуючи наведене, суди дійшли
висновку, що в період з 01.03.2011 р. по 30.11.2013
р. застосування відповідачем
умовно-постійної складової
двоставкового тарифу у розмірі 2,34 грн.
з ПДВ за одиницю приєднаного теплового
навантаження з розрахунку на 1 кв. м.
приведеної площі щомісячно протягом
року відбувалось на підставі діючих в
той період рішень виконавчого комітету
Чернівецької міської ради № 122/4 від
22.02.2011 р. та № 724/20 від 22.11.2011 р.

При цьому, суди не прийняли до уваги
посилання позивача на рішення
адміністративної колегії
Чернівецького територіального
відділення Антимонопольного комітету
України від 29.05.2009 р. № 23, постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 09.09.2001 р. у
справі № 2а-2470/435/10 та постанову
Шевченківського районного суду м.
Чернівців від 19.12.2012 р. у справі № 2-А-13/12,
оскільки до предмету розгляду цих
справ питання правомірності рішень
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради № 122/4 від 22.02.2011 р. та № 724/20
від 22.11.2011 р. не входило.

Між тим, висновок судів про відсутність
підстав для задоволення позову є
передчасним, з огляду на наступне.

Так, рішенням адміністративної колегії
Чернівецького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України № 23
від 29.05.2009 р. відповідач визнаний
монополістом із часткою 100 % на ринку
надання послуг з централізованого
опалення в місті Чернівці.

При цьому, суди не звернули увагу на те,
що згідно п. 5 ст. 19 (Прикінцеві
положення) Закону України "Про державне
регулювання у сфері комунальних
послуг" від 09.07.2010 р. (набрав чинності
22.07.2010 р.) внесено зміни до Закону
України "Про теплопостачання". А саме:
до повноважень Національної комісії,
що здійснює державне регулювання у
сфері комунальних послуг, додано
"встановлення тарифів на теплову
енергію суб'єктам природних монополій
у сфері теплопостачання, ліцензування
діяльності яких здійснюється
Комісією".

Крім того, внесено зміни до п.п. 2 п. "а"
ст. 28 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" та зазначено,
що до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать власні (самоврядні)
повноваження із встановлення в порядку
і межах, визначених законодавством,
тарифів на побутові, комунальні (крім
тарифів на теплову енергію,
централізоване водопостачання та
водовідведення, які встановлюються
Національною комісією регулювання
ринку комунальних послуг України),
транспортні та інші послуги.

Таким чином, із 22 липня 2010 року з
повноважень органів місцевого
самоврядування виключено право
встановлювати тарифи на теплову
енергію для суб'єктів природних
монополій, яким є відповідач у даній
справі (Постанова Верховного Суду
України від 28.05.2013 р. у справі №
5011-64/2345-2012).

На підставі наведеного, судам
необхідно з'ясувати, якими тарифами мав
керуватись позивач під час розрахунку
за поставлену йому у спірний період
теплову енергію, що є істотним для
вирішення питання щодо наявності
переплати.

Неврахування зазначених обставин
судом першої інстанції, що не усунуто
апеляційною інстанцією, призвело до
неповного з'ясування обставин справи, у
зв'язку з чим, відсутні підстави
вважати, що судами дана правильна
юридична оцінка спірним
правовідносинам та зроблений
відповідаючий чинним нормам
матеріального права висновок щодо прав
і обов'язків сторін.

Зазначені порушення не можуть бути
виправлені касаційною інстанцією, з
огляду на межі перегляду справи в
касаційній інстанції, встановлені ст.
1117 ГПК України.

Враховуючи наведене, прийняті судові
рішення підлягають скасуванню, а
справа - передачі на новий розгляд до
суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія
суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Букоімпекс ЛТД" задовольнити частково.

2. Постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
29.04.2014 р. та рішення господарського
суду Чернівецької області від 11.03.2014 р.
у справі № 926/1331/13 скасувати.

3. Справу направити на новий
розгляд до господарського суду
Чернівецької області.

Головуючий суддя
Кузьменко М.В.

Судді
Васищак І.М.

Студенець В.І.