ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2014 р.Справа № 916/399/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді: Бєляновського В.В.,

Суддів: Мишкіної М.А.,

Будішевської Л.О.

при секретарі - Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників:

Від позивача: Тарановський Д.С.

Від відповідача: Шер Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради

на рішення господарського суду
Одеської області

від 19 травня 2014 року

у справі № 916/399/14

за позовом: Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгова компанія
«Грегорі Арбер»

про розірвання договору оренди та
виселення

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгова компанія
«Грегорі Арбер» та з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог від
01.04.2014р. просив господарський суд
розірвати договір оренди цілісного
майнового комплексу комунального
виробничо-торгівельного підприємства
"ВІРА", розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, укладений 27.09.2005 року між
Представництвом по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської ради та ТОВ "Торговий дім
"Грегорі Арбер" та виселити відповідача
із займаного цілісного майнового
комплексу, загальною площею 23 600,8 кв.м.

В обґрунтування пред'явлених вимог
позивач посилався на те, що відповідач
не використовує спірне майно за
цільовим призначенням, здає майно в
суборенду та неналежним чином виконує
свої зобов'язання щодо сплати орендної
плати за договором оренди від 27.09.2005р.

ТОВ "Торгова компанія "Грегорі Арбер" не
визнало позов посилаючись на його
недоведеність та відсутність зі свого
боку порушення умов договору оренди.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 19.05.2014 року (суддя - Власова
С.Г.) у задоволенні позову відмовлено з
мотивів необґрунтованості позовних
вимог.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
Департамент комунальної власності
Одеської міської ради звернувся до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить його скасувати та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, невідповідністю
викладених у рішенні висновків
обставинам справи та порушенням норм
матеріального права, а саме: ст. ст. 651, 783
ЦК України, ст. 291 ГК України, ст. 19
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна».

Відзив на апеляційну скаргу від
відповідача не надходив.

Обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, вислухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, 27.09.2005 року між Представництвом
по управлінню комунальною власністю
Одеської міської ради (орендодавець),
правонаступником якого є Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради, та TOB „Торговий дім
„Грегорі Арбер" (орендар) було укладено
договір оренди цілісного майнового
комплексу комунального виробничо -
торгівельного підприємства „ВІРА",
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, за
умовами якого орендодавець передає, а
орендар приймає в строкове платне
користування цілісний майновий
комплекс комунального виробничо -
торгівельного підприємства «Віра»,
розташований за вищевказаною адресою,
який знаходиться в управлінні
орендодавця згідно рішення
виконавчого комітету Одеської міської
ради від 04.08.2005 року № 305 „Про передачу
Представництву по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської ради цілісного майнового
комплексу комунального підприємства
„ВІРА" в управління", до складу якого
входить нерухоме майно у вигляді
нежилих будівель та споруд, які в
цілому складаються з: адміністративної
будівлі літ. „А", „Б" - 4487,0 кв.м, їдальні
літ. „В" - 1306,2 кв.м., виробничого цеху
літ. „Г" -14257,7 кв.м., складу літ. „Е" - 121,4
кв.м, складу літ. „З" - 371,8 грн., боксу літ.
„Л" - 3056,7 кв.м., навісів літ. „Д", „Ж", „М",
„И", „Н", приміщень охорони літ. „О",
„К", огорожі, мостіння, загальною
площею 23 6000,8 кв.м. Земельна ділянка
площею 2,6 га знаходиться у фактичному
користуванні для виробничої та
комерційної діяльності, згідно
Державного акту на право постійного
користування земельною ділянкою,
виданого 30.10.1998 року Овідіопольською
районною державною адміністрацією
комунальному виробничо - торгівельному
підприємству «Віра» на підставі
розпорядження Овідіопольської
районної державної адміністрації від
23.09.1998р. № 675.

Пунктом 2.1 договору визначено, що
орендар ступає у строкове платне
користування підприємством з дати
підписання сторонами цього договору та
акта приймання-передачі підприємства.

Порядок розрахунків між сторонами
визначений розділом 3 договору оренди,
за умовами якого орендна плата у
визначеному розмірі перераховується
орендарем щомісячно до 15-го числа
поточного місяця з урахуванням податку
на додану вартість та індексу інфляції,
незалежно від результатів
господарської діяльності.

Згідно з п.п. 5.1, 5.2 договору орендар
зобов'язаний використовувати
орендоване майно підприємства
відповідно до його призначення, а саме
швейне виробництво, та умов цього
договору. Своєчасно і в повному обсязі
сплачувати орендну плату в порядку та
на умовах, визначених законом.

Пунктами 6.1, 6.5 договору передбачено, що
орендар має право самостійно визначати
і здійснювати напрями господарської
діяльності підприємства в межах,
визначених установчими документами
орендаря та/або юридичної особи чи
відокремленого структурного
підрозділу, створених на базі
переданого в оренду підприємства;
передавати в суборенду або іншим чином
передавати третім особам належне йому
право оренди та інші права (повністю чи
в певній частині), які випливають з
цього договору. Про надання частини
майна в суборенду або інше передавання
прав третім особам орендар повинен
письмово повідомити орендодавця у
10-тиденний термін з моменту підписання
відповідного договору.

Розділом 8 даного договору встановлено,
що орендодавець має право:
контролювати наявність, стан, напрями
та ефективність використання майна,
переданого в оренду за договором;
виступати з ініціативою щодо внесення
змін до цього договору або його
розірвання в разі погіршення стану
орендованого майна підприємства,
внаслідок невиконання або неналежне
виконання умов цього договору, в тому
числі несплати орендарем орендної
плати протягом трьох місяців поспіль;
вимагати розірвання договору оренди та
компенсації збитків, якщо орендар
користується об'єктом оренди не за
призначенням чи з порушенням умов
договору оренди.

Цей Договір укладено строком на 49
років, що діє з 27.09.2005р. до 27.09.2054р.
включно (п. 10.1. договору).

Зазначене в даному договорі майно було
передано орендареві від орендодавця за
актом приймання - передачі цілісного
майнового комплексу комунального
виробничо - торгівельного підприємства
«Віра», розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, від 27.09.2005р.

25.01.2013 року у зв'язку з реорганізацією
колишнього орендаря сторони уклали
договір про внесення змін до договору
оренди від 27.09.2005р., згідно з яким
орендодавцем за договором є
Департамент комунальної власності
Одеської міської ради, а орендарем є
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгова компанія
«Грегорі Арбер».

Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги,
позивач посилався на порушення
відповідачем умов п. 5.1 договору щодо
використання орендованого майна
підприємства відповідно до його
призначення, а саме швейне виробництво,
та умов цього договору; умов п.п. 3.3., 5.2
договору щодо своєчасного і в повному
обсязі внесення орендної плати, а саме
щомісячно до 15-го числа поточного
місяця, незалежно від результатів
господарської діяльності.

Тому позивач просить розірвати договір
оренди цілісного майнового комплексу
комунального виробничо - торгівельного
підприємства «Віра» від 27.09.2005р. та
виселити відповідача з цього
комплексу. На підтвердження своїх
позовних вимог, позивач надав акт
обстеження орендованих нежитлових
приміщень від 05.11.2013р. складений
співробітниками Департаменту, довідку
від 24.12.2013р. складену державним
фінансовим інспектором ДФІ в Одеській
області та розрахунок заборгованості з
орендної плати та пені за лютий,
березень 2014 року.

Із зазначеного акту від 05.11.2013 року
вбачається, що при обстеженні
орендованих відповідачем нежитлових
приміщень цілісного майнового
комплексу встановлено наступні
порушення: - без погодження з
орендодавцем орендарем було змінено
цільове призначення частини
орендованих приміщень (6,7,8 поверхи
адміністративної будівлі - під житло
співробітників); - орендар здає в
суборенду частину орендованої площі 48
суборендарям, на загальну площу 11 506
кв.м., у тому числі два договори на
загальну площу 1350 кв.м. є договорами
твердого покриття. При перевірці
договорів суборенди встановлені
наступні порушення: - профілі
використання більшої частини
приміщень, переданих в суборенду (офіс,
склад, бази мобільного зв'язку і т.д.) не
відповідають основному виду
діяльності комплексу; - частина площі
переданої в оренду, як приміщення, є
твердим покриттям: - ФОП ОСОБА_4 - 60 кв.м.
прилеглої території до орендованого
приміщення; ФОП ОСОБА_5 - 30 кв.м.
прилеглої території до орендованого
приміщення; - часткова невідповідність
профілю зазначеного в договорі
суборенди «склад» з фактичним
використанням приміщення (склад, офіс):
- ТОВ «Епоха стиля» загальна площа 1181,5
кв.м., з яких 100 кв.м. - офіс, 1081,5 кв.м. -
склад; - ТОВ «Вента» загальна площа 1877
кв.м., з яких 110 кв.м. - офіс, 1767 кв.м. -
склад; - ФОП Лабунец по договору
суборенди зазначено профіль
використання «виробництво», а фактична
«ремонт автомобілів».

Згідно з довідкою від 24.12.2013р.,
проведеною перевіркою управління
об'єктами державної і комунальної
власності Одеською міською радою,
встановлено не внесення змін у
договірних відносинах Департаментом
комунальної власності Одеської
міської ради з ТОВ «ТК «Грегорі Арбер»
згідно зі змінами Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна», що призвело до недоотримання
місцевим бюджетом у загальній сумі 656
911,24 грн. Перевіркою суборендованих
площ за договорами суборенди
встановлено невідповідність профілів
використання суборендованих приміщень
у трьох суборендарів, також
встановлено факт нецільового
використання орендованого майна, а
саме проживання робітників ТОВ «ТК
«Грегорі Арбер» на 3-х поверхах
адміністративної будівлі. Крім того,
при обстеженні території цілісного
майнового комплексу встановлено
автостоянку, яка займає земельну
ділянку площею 3150 кв.м. без будь - яких
договірних відносин з ТОВ «ТК «Грегорі
Арбер».

Як вбачається з обчисленого позивачем
розрахунку заборгованості, станом на
27.03.2014 року у відповідача існує
заборгованість з орендної плати у сумі
149 528,58 грн., яка виникла у зв'язку з
неповним внесенням орендної плати за
лютий та березень 2014 року, на яку
позивач нарахував пеню в сумі 1447,42 грн.
за період з 26.02.2014р. по 27.03.2014р.

Згідно з ч. 3 ст. 291 ГК України договір
оренди може бути розірваний за згодою
сторін. На вимогу однієї із сторін
договір оренди може бути достроково
розірваний з підстав, передбачених
Цивільним кодексом України для
розірвання договору найму, в порядку,
встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 773 ЦК України
наймач зобов'язаний користуватися
річчю відповідно до її призначення та
умов договору. Якщо наймач
користується річчю, переданою йому у
найм, не за її призначенням або з
порушенням умов договору найму,
наймодавець має право вимагати
розірвання договору та відшкодування
збитків.

Статтею 783 ЦК України визначено, що
наймодавець має право вимагати
розірвання договору найму, якщо наймач
користується річчю всупереч договору
або призначенню речі; наймач без
дозволу наймодавця передав річ у
користування іншій особі; наймач своєю
недбалою поведінкою створює загрозу
пошкодження речі; наймач не приступив
до проведення капітального ремонту,
якщо обов'язок проведення капітального
ремонту був покладений на наймача.

При цьому необхідно враховувати
приписи ч. 2 ст. 651 ЦК України, які є
загальними для розірвання договору та
які передбачають можливість
розірвання договору за рішенням суду
на вимогу однієї з сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
установлених договором або законом.

Водночас орендоване майно є
комунальним, тому на спірні
правовідносини поширюється також дія
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна", відповідно до ч.
3 ст. 26 якого підставою для дострокового
розірвання договору оренди за рішенням
суду може бути невиконання сторонами
своїх зобов'язань.

Зазначена норма застосовується з
урахуванням наведених вище загальних
положень Господарського кодексу
України та Цивільного кодексу України.

Таким чином, лише істотне порушення
орендарем (наймачем) такої умови
договору оренди державного або
комунального майна, як внесення
орендної плати, є достатньою правовою
підставою для дострокового розірвання
вказаного договору оренди в судовому
порядку та повернення орендованого
майна орендодавцю (наймодавцю).

Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено,
що істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанцій на підставі
ретельної правової оцінки умов
договору оренди від 27.09.2005р., акту
обстеження від 05.11.2013р., довідки
Держфінінспекції від 24.12.2013р.,
договорів суборенди, платіжних
документів та інших наявних у справі
доказів в їх сукупності з
достовірністю встановлено, а
скаржником не спростовано
недоведеність використання
відповідачем орендованого цілісного
майнового комплексу не за цільовим
призначенням, наявності істотного
порушення умов договору оренди та
несплати орендарем орендної плати
протягом 3-х місяців підряд.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками місцевого суду з огляду на
наступне.

Як вже було зазначено вище, умовами п. 8.2
спірного договору оренди передбачено
право орендодавця виступати з
ініціативою щодо внесення змін до
цього договору або його розірвання в
разі погіршення стану орендованого
майна підприємства, внаслідок
невиконання або неналежне виконання
умов цього договору, в тому числі
несплати орендарем орендної плати
протягом трьох місяців поспіль.

Разом з тим, як вбачається з довідки
Держфінінспекції від 24.12.2013р.,
перевіркою сплати орендної плати
встановлено, що відповідно до
бухгалтерського обліку Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради за період з 01.02.2013р. по
30.11.2013р. Товариству «ТК «Грегорі Арбер»
нараховано орендної плати у сумі 1 086
341,41 грн. та отримано коштів у сумі 1 370
202,86 грн., тобто встановлено переплату
орендної плати. Наявні у справі
платіжні доручення ТОВ «ТК «Грегорі
Арбер» від 12.02.-09.04.2014р. та від
14.04.-13.05.2014р. свідчать про повне
погашення відповідачем заборгованості
з орендної плати за лютий та березень
2014 року відповідно (т. 2, а.с. 201-212).

Отже, позивачем не доведено не внесення
відповідачем орендної плати за
користування майном протягом 3-х
місяців підряд та істотного порушення
умов договору оренди щодо своєчасного
і у повному обсязі внесення орендної
плати.

Статтею 191 ЦК України визначено, що
підприємство є єдиним майновим
комплексом, що використовується для
здійснення підприємницької
діяльності. До складу підприємства як
єдиного майнового комплексу входять
усі види майна, призначені для його
діяльності, включаючи земельні
ділянки, будівлі, споруди,
устаткування, інвентар, сировину,
продукцію, права вимоги, борги, а також
право на торговельну марку або інше
позначення та інші права, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ст. 4 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» цілісним майновим
комплексом є господарський об'єкт з
завершеним циклом виробництва
продукції (робіт, послуг) з наданою йому
земельною ділянкою, на якій він
розміщений, автономними інженерними
комунікаціями, системою
енергопостачання.

Таким чином, правильним є висновок
місцевого суду про те, що оскільки до
цілісного майнового комплексу входять
усі види майна, призначені для його
діяльності, відповідно до складу
цілісного майнового комплексу може
входити різне окремо визначене майно,
що відрізняється за своїм
призначенням, як одне від одного, так і
від призначення цілісного майнового
комплексу в цілому відповідно до
основного виду діяльності
підприємства, майно якого передане в
оренду.

У п. 1.1 спірного договору оренди
міститься перелік нерухомого майна у
вигляді будівель та споруд, що входять
до складу орендованого цілісного
майнового комплексу, а саме:
адміністративні будівлі літ. „А", „Б" ,
їдальня літ. „В", виробничий цех літ.
„Г", склад літ. „Е", склад літ. „З", бокс
літ. „Л", навіси літ „Д", „Ж", „М", „И",
„Н", приміщення охорони літ „О", „К",
огорожа, мостіння, тобто до складу
орендованого майна входять об'єкти, які
у разі їх надання в суборенду як
індивідуально визначене майно за
своїми об'єктивними властивостями не
можуть мати призначення для швейного
виробництва.

Як вбачається з матеріалів справи,
довідкою Держфінінспекції від 24.12.2013р.
підтверджується, що видами діяльності
ТОВ «ТК «Грегорі Арбер» за КВЕД є,
зокрема, виробництво іншого верхнього
одягу; надання інших допоміжних
комерційних послуг; виробництво іншого
трикотажного та в'язаного одягу, а
також, що відповідно до умов п. 5.1
договору орендоване відповідачем
майно використовується ним під
розміщення швейного виробництва, що
сторонами не заперечується. Втім,
перевіркою встановлено факт
проживання робітників відповідача на
6,7 та 8 поверхах адміністративної
будівлі (літ. „Б"), де ще 20 років назад,
тобто до передачі будівлі в оренду,
знаходилися приміщення для проживання
швачок по вахтовому способу роботи і в
яких знаходяться роздягальні, душеві,
кімнати для відпочинку, для матерів з
дитиною та для профспілкової
організації, що однак не підтверджує,
що відповідач використовує вказані
приміщення не за призначенням.

Також судом установлено, що за умовами
п.п. 6.1, 6.5 спірного договору орендареві
надано право самостійно визначати і
здійснювати напрями господарської
діяльності підприємства, визначених
установчими документами та передавати
в суборенду або іншим чином передавати
третім особам належні йому право
оренди та інші права, що випливають з
даного договору, але при цьому
договором не встановлено обов'язку
щодо дотримання суборендарями профілю
використання суборендованих приміщень
основному виду діяльності майнового
комплексу.

Вищезгаданою довідкою
Держфінінспекції також
підтверджується направлення
відповідачем відповідно до умов п. 6.5
договору копій договорів суборенди та
додаткових угод до них до Департаменту
комунальної власності.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого суду, що позивачем не
доведено обставин наявності порушення
умов спірного договору оренди від
27.09.2005 року з боку ТОВ «ТК «Грегорі
Арбер» в частині самовільного надання
орендованого майна в суборенду.

Як одну з підстав для розірвання
спірного договору оренди позивачем
зазначено те, що відповідачем було
занижено кількість суборендарів, які
використовують орендовану площу, і
таким чином занижено суму отриманих
коштів від суборенди на 656 911,24 грн., що
встановлено довідкою
Держфінінспекції.

Однак, відповідач стверджує та
доводить, що дійсно договори суборенди
з юридичними та фізичними особами
вказаними в довідці підписувалися,
проте фактично умови цих договорів
суборенди не виконувалися, об'єкти
суборенди не передавалися, акти
приймання - передачі не підписувалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 795 ЦК України
передання наймачеві будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) оформляється відповідним
документом (актом), який підписується
сторонами договору.

Як вбачається з наявних в справі
договорів суборенди, укладених
відповідачем, їх умовами було
передбачено, що передача приміщень
суборендарю і повернення приміщень
орендарю оформляються актами
приймання - передачі, які є невід'ємними
частинами кожного договору.

Разом з тим, судом встановлено, що в
матеріалах справи відсутні будь - які
докази, котрі підтверджували б факт
передачі ТОВ «ТК «Грегорі Арбер»
приміщень (їх частин), розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, в суборенду юридичним
та фізичним особам, зазначеним в
довідці Держфінінспекції, а також
докази виконання цими особами
договорів суборенди в частині сплати
орендних та комунальних платежів.

З урахуванням наведеного судом
встановлено відсутність фактичного
виконання договорів суборенди,
зазначених в довідці Держфінінспекції,
у зв'язку з чим вказані договори
суборенди є неукладеними та не
породжують для сторін будь - яких прав
та обов'язків.

Також з довідки Держфінінспекції від
24.12.2013р. вбачається, що виявлена при
обстеженні території цілісного
майнового комплексу автостоянка
розміщується там ще з 1997 року на
підставі договору оренди земельної
ділянки від 30.10.1997р., укладеного між
Комунальним виробничо - торгівельним
підприємством «Віра» та ПП «Пантсат»,
визнаного за рішенням господарського
суду Одеської області від 21.06.2005р. у
справі № 32/61-05-2846 недійсним. Але при
цьому, вказаним рішенням було залишено
без розгляду позовну вимогу КВТП
«Віра» щодо виселення ПП «Пантсат» з
орендованої земельної ділянки.
Належних доказів, які б свідчили про те,
що зазначена автостоянка розміщується
на території цілісного майнового
комплексу з дозволу відповідача
позивачем до суду не подано і таких
доказів в матеріалах справи не
міститься.

Отже, враховуючи викладене, а також те,
що відповідач зміну своїх видів
діяльності не здійснював, використовує
орендоване майно для розміщення
швейного виробництва, прострочення
внесення орендної плати за
користування майном протягом 3-х
місяців підряд не припускався та
заборгованості з орендної плати не має,
то господарський суд першої інстанції
дійшов до правильного висновку, що
позивачем не доведено факту порушення
відповідачем профілю використання
орендованого об'єкта та істотного
порушення своїх зобов'язань щодо
своєчасного та у повному обсязі сплати
орендної плати, а відтак і ч. 2 ст. 773, п.п.
1, 2 ч. 1 ст. 783, ч. 2 ст. 651, ст. 785 ЦК України, а
тому рішення суду про відсутність
підстав для розірвання спірного
договору оренди та виселення
відповідача з орендованого цілісного
майнового комплексу є законним та
обґрунтованим.

З урахуванням наведених правових
положень та встановлених обставин
даної справи, колегія суддів вважає
доводи викладені скаржником в
апеляційній скарзі необґрунтованими,
оскільки вони спростовуються
зібраними по справі доказами та не
відповідають вимогам закону, що
регулює спірні правовідносини. За
таких обставин колегія суддів не
знаходить законних підстав для повного
чи часткового задоволення вимог
апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції було повно та
всебічно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, надано їм належну
правову оцінку та винесено рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, що дає підстави
для залишення його без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України,
колегія суддів -,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської
області від 19 травня 2014 року у справі №
916/399/13 залишити без змін, а апеляційну
скаргу Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повна постанова складена 03.07.2014р.

Головуючий суддя:
Бєляновський В.В.

Судді:
Мишкіна М.А.

Будішевська Л.О.