КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р. Справа№ 910/19966/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Алданової С.О.

Дикунської С.Я.

при секретарі:Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: Малярчук Р.О., представник
за довіреністю №04/07-13 від 04.05.2014р.;

Момот Є.І., керівник, витяг з ЄДРПОУ
серії АГ №635993 від 04.11.2013р.

від відповідача: Нагайцев А.С.,
представник за довіреністю №287/14 від
23.06.2014р.;

Розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСНОВА ЄВРО»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 10.12.2013р. (підписано -12.12.2013
року)

у справі №910/19966/13 (Суддя: Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСНОВА ЄВРО»

до Державного будівельного комбінату
управління справами Верховної Ради
України

про стягнення 121729,20грн.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОСНОВА ЄВРО»
(надалі-позивач) звернулось до
Державного будівельного комбінату
управління справами Верховної Ради
України (надалі-відповідач) про
стягнення основного боргу у розмірі
121729,20грн.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСНОВА ЄВРО»
обґрунтовані невиконанням Державним
будівельним комбінатом управління
справами Верховної Ради України умов
Договору підряду №10/2010 від 29.09.2010р. в
частині здійснення оплати за виконані
на його замовлення позивачем
комплексу робіт по утепленню з
оздоблення міжповерхових бетонних
поясів (фасадна частина житлового
будинку на розі вулиць Димитрова та
Анрі Барбюса в м. Києві).

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.10.2013р. позовну заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСНОВА ЄВРО»
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі №910/19966/13.

Державний будівельний комбінат
управління справами Верховної Ради
України позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСНОВА ЄВРО» не
визнав, посилаючись на його
необгрунтованість та недоведеність, а
у письмовому відзиві на позов вказував,
що роботи Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОСНОВА ЄВРО»
виконані не були, строк їх виконання не
погоджувався, через припинення
діяльності останнього та відсутності у
2010 році фінансування. Крім того,
відповідач заперечив факт виконання
позивачем робіт за Договором підряду
№10/2010 від 29.09.2010р., посилаючись на те, що
зазначений договір є розірваним з
ініціативи підрядчика на
підтвердження чого надав копію листа
позивача з пропозицією про розірвання
договору. Оскільки позивач виявив
намір розірвати договірні відносини з
Державним будівельним комбінатом
управління справами Верховної Ради
України, відповідач прийняв рішення
залучити для виконання робіт іншу
субпідрядну організацію.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 10.12.2013р. у справі №910/19966/13 в
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОСНОВА
ЄВРО» відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позову,
місцевий господарський суд виходив з
того, що акт виконаних робіт №1 за
вересень 2011 року, наданий позивачем до
суду в якості доказу виконання робіт,
не є належним доказом виконання умов
Договору підряду №10/2010 від 29.09.2010р.,
оскільки позивач не довів його
направлення відповідачу, що
унеможливило застосування статті 882
Цивільного кодексу України. Поряд з
цим, вказував суд, всупереч пункту 3.1.
Договору, матеріали справи не містять
проектної документації та графіку
виконання робіт за Договором підряду
№10/2010 від 29.09.2010р.

Не погоджуючись із мотивами та
висновками прийнятого судом першої
інстанції рішення, Товариство з
обмеженою відповідальністю «ОСНОВА
ЄВРО» звернулось з апеляційною скаргою
до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просило
повністю скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від
10.12.2013р. у справі №910/19966/13 та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСНОВА ЄВРО» до
Державного будівельного комбінату
управління справами Верховної Ради
України про стягнення 121729,20грн.

У доводах апеляційного оскарження
скаржник вказував, що судом першої
інстанції прийнято рішення при
неповному з'ясуванні всіх обставин, що
мають значення для справи,
невідповідності висновків, викладених
у рішенні суду першої інстанції,
обставинам справи.

На думку скаржника, місцевий
господарський суд не дав належної
правової оцінки довідці про вартість
виконаних робіт за вересень 2011 року,
яка підписана Генпідрядником - ДБК УС
ВР України, Генеральним інвестором ВАТ
АК «Укртранс» та Замовником КП
«Печерськ-Інвест», відомості якої
мають суттєве значення для справи.

Одночасно скаржник в апеляційній
скарзі просив суд поновити строк на
апеляційне оскарження рішення
Господарського суду міста Києва від
10.12.2013р.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСНОВА ЄВРО»
передано на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Кропивній Л.В.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського від 25.04.2014р. сформовано
для розгляду даної апеляційної скарги
колегію суддів у складі: головуючого
судді Кропивної Л.В., суддів: Алданової
С.О., Дикунської С.Я.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.04.2014р.
(головуючий суддя - Кропивна Л.В.
(доповідач), судді: Алданова С.О.,
Дикунська С.Я.) клопотання Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОСНОВА
ЄВРО» про поновлення строку на подання
апеляційної скарги задоволено,
Товариству з обмеженою
відповідальністю «ОСНОВА ЄВРО»
поновлено строк на апеляційне
оскарження рішення Господарського
суду Київської області від 10.12.2013р. у
справі №910/19966/13, апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСНОВА ЄВРО»
прийнято до провадження, а її судовий
розгляд призначено на 27.05.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014р.
розгляд апеляційної скарги відкладено
на 24.06.2014р. у зв'язку з неявкою
представника відповідача.

23.06.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшло заперечення на апеляційну
скаргу, в якому останній просив суд
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а оскаржуваний судовий
акт - без змін.

У судове засідання 24.06.2014р. з'явились
представники сторін.

У судовому засіданні 24.06.2014р.
представники позивача підтримали
доводи апеляційного оскарження,
просили скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від
10.12.2013р. у справі №910/19966/13 та прийняте
нове рішення, яким задовольнити позов
повністю.

У судовому засіданні 24.06.2014р.
представник відповідача просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуваний судовий
акт залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як підтверджується матеріалами справи,
29.09.2010р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОСНОВА ЄВРО» (надалі
- позивач, підрядник) та Державним
будівельним комбінатом управління
справами Верховної Ради України
(надалі - відповідач, генпідрядник) був
укладений Договір підряду №10/2010
(надалі - Договір), за умовами якого
підрядник зобов'язався виконати
комплекс робіт по утепленню з
оздобленням міжповерхових бетонних
поясів (фасадна частина), а
генпідрядник - сплатити виконані
роботи.

Відповідно до пункту 2.1. Договору
вартість робіт за Договором згідно з
погодженою динамічною договірною
ціною, локальним кошторисом (Додаток
№1), що є невід'ємною Договору, складає:
570 895,20грн., в т.ч. ПДВ-20% - 95149,20грн.
Договірна ціна складена станом на
31.08.2010р. на попередні обсяги робіт.
Додаткові роботи, які передбачені
проектом і не враховані в договірній
ціні, погоджуються Додатковою угодою
між Сторонами.

Відповідно до пункту 3.1 Договору строки
виконання робіт передбачаються
графіком виконання робіт, який є
невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з пунктом 5.2.1 Договору підрядник
зобов'язався виконати роботи у
відповідності з проектною
документацією, будівельними нормами і
правилами, графіками виконання робіт
та здати їх генпідряднику в
установленому порядку з оформленням
відповідної виконавчої документації
за участю замовника та головного
інвестора, а також забезпечувати
виконання робіт по договору
матеріалами, інструментом,
технологічним обладнанням.

Серед іншого, генпідрядник посилався
на відсутність графіку виконання
робіт, як на підставу для відмови у
позові.

Утім, в силу загальних правил про
підряд, якщо в договорі підряду не
встановлений строк виконання роботи,
підрядник зобов'язаний виконати
роботу, а замовник має право вимагати
їх виконання у розумні строки,
відповідно до суті зобов'язання,
характеру та обсягів роботи та звичаїв
ділового обороту (ч. 2, ст. 846 ЦК України).

Як з'ясовано, судом апеляційної
інстанції, спір між сторонами виник та
був переданий на вирішення до
господарського суду у зв'язку з
невиконанням відповідачем, як
генпідрядником, своїх грошових
зобов'язань перед позивачем, як
підрядником, за Договором підряду
№10/2010 від 29.09.2010р. За твердженням
відповідача, позивач листом за вих.№15/10
від 30.09.2011р. просив розірвати укладений
між ним з відповідачем Договір підряду
№10/2010 від 29.09.2010р., внаслідок чого
передбачені цим договором роботи були
виконані іншою підрядною організацією
- ТОВ «Будстар Плюс».

Дослідивши матеріали справи,
врахувавши норми чинного
законодавства та оцінюючи зміст цього
листа, колегія суддів не погоджується з
такими доводами відповідача, з огляду
на таке.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 9.2. Договору
розірвання Договору здійснюється в
установленому чинним законодавством
порядку.

Відповідно до частини першої статті 651
Цивільного кодексу України розірвання
договору допускається лише за згодою
його сторін, якщо інше не встановлено
самим договором або законом.

Між тим, умовами Договору підряду №10/2010
від 29.09.2010р. не передбачено
односторонньої відмови від договору.

Відповідно до статті 188 Господарського
кодексу України зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що генпідрядник погодився з
пропозицією підрядника (лист позивача
вих.№15/10 від 30.09.2011р.) припинити дію
Договору підряду №10/2010 від 29.09.2010р.
Отже, доводи відповідача про те, що
договір був припиненим за згодою
сторін, що його уклали, вірно відхилені
судом першої інстанції.

Водночас, відповідач стверджував, що
позивачем не були виконані роботи за
умовами Договору підряду №10/2010 від
29.09.2010р., з цими доводами погодився
місцевий господарський суд. На
підтвердження своїх доводів
відповідач додав договір підряду №39/2011
від 19.09.2011р., підписаний між ним та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Будстар плюс», яке
за твердженням відповідача, виконала
всі роботи замість Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОСНОВА
ЄВРО». Крім того, на підтвердження
своїх заперечень Державним
будівельним комбінатом управління
справами Верховної Ради України до
суду подано акти приймання виконаних
будівельних робіт за жовтень та
листопад 2011 року, підписані з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Будстар плюс» (а.с.
48-53, т. 1).

Колегія суддів вважає вказані
твердження відповідача неспроможними,
а висновки місцевого господарського
суду щодо відсутності підстав для
задоволення позову - необґрунтованими,
з огляду на таке.

Висновки місцевого господарського
суду про те, що акт виконаних робіт не
можна вважати доказом їх виконання з
посиланням на неповідомлення
підрядником замовника про готовність
до передання робіт, судова колегія
вважає такими, що не ґрунтується на
законі, оскільки обов'язок замовника
оплатити вартість робіт виникає з
факту їх виконання підрядником і не
пов'язаний з повідомленням підрядником
про готовність до здачі роботи, що
випливає зі змісту правовідносин
підряду.

До того ж, як підтверджується
фіскальним чеком №2695 від 09.02.2012р.,
описом вкладення у цінний лист від
09.02.2012р. (а.с. 15-16, т. 1), 09.02.2012р. Товариство
з обмеженою відповідальністю «ОСНОВА
ЄВРО» надіслало на адресу Державного
будівельного комбінату управління
справами Верховної Ради України
лист-вимогу №9-02/2012 від 09.02.2012р. (а.с. 13, т.
1) про сплату заборгованості у розмірі
121729,20грн. У якості додатків до
вказаного листа Товариством з
обмеженою відповідальністю «ОСНОВА
ЄВРО» направлено акти виконаних
робіт (в. КБ-2в) за вересень 2011 року на
суму 121729,20грн. в 2 прим., довідку про
вартість виконаних будівельних робіт
за вересень 2011 року в 1 прим., довідку
про вартість виконаних робіт (ф. КБ-3) в 2
прим.

Водночас, як вбачається з
рекомендованого повідомленням про
вручення поштового відправлення (а.с. 14,
т. 1) представник Державного
будівельного комбінату управління
справами Верховної Ради України
отримав лист-вимогу та додані до нього
документи - 13.02.2012р., однак, відповіді на
зазначений лист не надав, вартість
виконаних робіт у розмірі 121729,20грн. не
сплатив.

За приписами частини першої статті 853
ЦК України замовник зобов'язаний
прийняти роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Колегія суддів відхиляє доводи
Державного будівельного комбінату
управління справами Верховної Ради
України про те, що передбачений
Договором комплекс робіт по утепленню
з оздобленням міжповерхових бетонних
поясів (фасадна частина житлового
будинку на розі вулиць Димитрова та
Анрі Барбюса в м. Києві) виконаний іншою
підрядною організацією згідно
Договором №39/2011 від 19.09.2011р. з нею, а не
позивачем у справі з таких мотивів.

Як встановлено судами обох інстанцій,
Договір підряду за згодою сторін не був
припинений.

Відповідач, як замовник, мав право, в
силу ч. 4 ст. 849 ЦК України, у будь-який
час до закінчення роботи відмовитися
від договору підряду, виплативши
підряднику плату за виконану частину
роботи та, відшкодувавши йому збитки,
завдані розірванням договору, або у
разі, якщо підрядник своєчасно не
розпочав роботу або виконує її так
повільно, що закінчення її у строк стає
явно неможливим, відмовитися від
договору підряду та вимагати
відшкодування збитків (ч. 3, ст. 849 ЦК
України).

Матеріалами справи не підтверджується,
що відповідач відмовився від Договору
з наведених у Законі підстав.

Як випливає з актів приймання-передачі
робіт (а.с. 48-53, т. 1), характер та види
робіт, виконаних Товариством з
обмеженою відповідальністю «Будстар
Плюс» у жовтні 2011 року, не відповідали
характеру та видам робіт, передбаченим
Договором підряду з позивачем по даній
справі.

Відтак, у колегії суддів відсутні
підстави вважати, що комплекс робіт по
утепленню фасадних поверхонь
міжповерхових перекриттів житлового
будинку, який знаходиться в м. Києві на
розі вулиць Димитрова та Анрі Барбюса,
в період вересня 2011 року могли бути
виконані іншою підрядною організацією,
зокрема, Товариством з обмеженою
відповідальністю «Будстар плюс».

Крім того, позивачем в якості доказу
виконання робіт подано до суду першої
інстанції Довідку про вартість
виконаних робіт за вересень 2011 року,
підписану Генпідрядником - ДБК УС ВР
України, Генеральним інвестором ВАТ АК
«Укртранс» та Замовником КП
«Печерськ-Інвест», сума актів по
виконаним роботам (затверджених
замовником) складала 121729,20грн. в т.ч. ПДВ
20288,20грн. Зазначена сума по виконаним
роботам увійшла у Довідку про вартість
виконаних робіт за вересень 2011р.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду враховує, що
спільним наказом Державного комітету
статистики України та Державного
комітету з архітектури та будівництва
України №237/5 від 21.06.2002р. «Про
затвердження типових форм первинних
документів з обліку в будівництві»
запроваджено як обов'язкові типові
форми: №КБ-2в - на будівельні
підприємства та будівельні структурні
підрозділи підприємств усіх видів
економічної діяльності незалежно від
форм власності, що виконують
будівельні та монтажні роботи, роботи з
капітального та поточного ремонту
будівель і споруд та інші підрядні
роботи із залученням бюджетних коштів
або коштів підприємств, установ та
організацій державної форми власності;
№КБ-3 - на усі будівельні підприємства
та будівельні структурні підрозділи
підприємств усіх видів економічної
діяльності незалежно від форм
власності, що виконують будівельні та
монтажні роботи, роботи з капітального
та поточного ремонту будівель і споруд
та інші підрядні роботи за рахунок усіх
джерел фінансування.

Умови укладеного між сторонами
договору теж передбачають складення
первинних облікових документів форми
№КБ-3 та №КБ-2в.

Беручи до уваги ту обставину, що
наявними у справі копіями акту
приймання виконаних підрядних робіт
(типова форма № КБ-2в) за вересень 2011
року та довідкою про вартість
виконаних підрядних робіт (типова
форма №КБ-3) за вересень 2011 року
підтверджується факт виконання
позивачем субпідрядних робіт, які
відповідачем не оплачені, висновок
місцевого господарського суду про
недоведеність позову щодо стягнення з
відповідача у примусовому порядку
боргу у розмірі 121729,20грн. є хибним.

Нормами статті 629 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є
обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата
робіт провадиться після прийняття
замовником збудованого об'єкта
(виконаних робіт), якщо інший порядок
розрахунків не встановлений за
погодженням сторін.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 4.3. Договору
генпідрядник здійснює щомісячно
проміжні платежі на розрахунковий
рахунок субпідрядника за фактично
виконані роботи на підставі актів
виконаних робіт за формою КБ-2В, КБ-3,
підписаних уповноваженими
представниками сторін, у 15-денний строк
після підписання актів, за умови
надходження коштів від Генерального
Інвестора.

В силу умов п. 4.3. Договору та змісту
зобов'язань підряду (частина 1 ст.837 ЦК
України) у підрядника виникло право
вимагати від генпідрядника оплати
вартості виконаної роботи після її
прийняття генпідрядником, а у
останнього - обов'язок розрахуватися з
підрядником протягом 15 днів з дня
підписання акту приймання робіт (в
даному випадку з дня отримання
генпідрядником акту приймання робіт,
тобто до 28.02.2012р.

Посилання генпідрядника на те, що
грошові кошти на оплату робіт позивача
від Замовника не надходили, фактично
фінансування не здійснювалось, судова
колегія не приймає до уваги, з
наступних підстав.

За приписами ст. 319 ГК України та ч. 2 ст.
838 ЦК України підрядник виступає перед
замовником як генеральний підрядник, а
перед субпідрядником - як замовник. При
цьому генеральний підрядник
відповідає перед субпідрядником за
невиконання або неналежне виконання
замовником своїх обов'язків за
договором підряду, а перед замовником -
за порушення субпідрядником свого
обов'язку. Замовник і субпідрядник не
мають права пред'являти один одному
вимоги, пов'язані з порушенням
договорів, укладених кожним з них з
генеральним підрядником, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За договором №10/2010 від 29.09.2010р.
генеральним підрядником є Державний
будівельний комбінат Управління
справами Верховної Ради України, тому
він відповідає перед Товариством з
додатковою відповідальністю «ОСНОВА
ЄВРО» (субпідрядником) за невиконання,
або неналежне виконання обов'язків
особами, визначеними у договорі як
Генпідрядник та Замовник, а також несе
відповідальність перед цими особами. З
огляду на це генеральний підрядник у
правовідносинах з субпідрядником є
замовником і виконує всі його
обов'язки, а, зокрема, з прийняття та
оплати робіт.

У разі відсутності коштів для оплати
Замовник був вправі та мав фактичну
можливість призупинити виконання умов
договору з моменту виявлення
відсутності коштів для оплати, а не
приймати їх результати. Відсутність
коштів не виправдовує бездіяльність
замовника і не є підставою для
звільнення від відповідальності за
порушення договірного зобов'язання.

Враховуючи те, що в матеріалах справи
відсутні докази сплати відповідачем
заборгованості у розмірі 121729,20грн. за
виконані позивачем роботи, судова
колегія приходить до висновку про те,
що вказані позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Таким чином, Київський апеляційний
господарський суд дійшов висновку про
те, що місцевий господарський суд
неповно з'ясував усі обставини справи,
а наявним у справах доказам належної
правової оцінки не надав, відтак,
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОСНОВА
ЄВРО» підлягає задоволенню, а рішення
Господарського суду міста Києва від
10.12.2013р. - скасуванню з прийняття нового
рішення про задоволення позову про
стягнення 121729,20грн. повністю.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий
збір за розгляд справи у суді
апеляційної інстанції покладається на
відповідача.

З огляду на те, що рішення першої
інстанції підлягає скасуванню, а тому,
аналогічним чином підлягають
розподілу витрати по сплаті судового
збору за розгляд справи у суді першої
інстанції, тобто судовий збір
покладається на відповідача.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Задовольнити апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСНОВА ЄВРО» на
рішення Господарського суду міста
Києва від 10.12.2013р. у справі №910/19966/13.

2.Скасувати рішення Господарського
суду міста Києва від 10.12.2013р. у справі
№910/19966/13.

3.Прийняти нове судове рішення.

Задовольнити повністю позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСНОВА ЄВРО» до
Державного будівельного комбінату
управління справами Верховної Ради
України про стягнення 121729,20грн.

4.Стягнути з Державного будівельного
комбінату управління справами
Верховної Ради України (01021, м. Київ,
Печерський р-н., вулиця Грушевського,
будинок 5, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСНОВА ЄВРО» (04212, м.
Київ, Оболонський район, вулиця
Тимошенка, будинок 2-Л, квартира 36, ) 121729 (сто двадцять одна
тисяча сімсот двадцять дев'ять) гривень
20 копійок.

5. Стягнути з Державного будівельного
комбінату управління справами
Верховної Ради України (01021, м. Київ,
Печерський р-н., вулиця Грушевського,
будинок 5, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСНОВА ЄВРО» (04212, м.
Київ, Оболонський район, вулиця
Тимошенка, будинок 2-Л, квартира 36, ) 2434 (дві тисячі чотириста
тридцять чотири) гривень 58 копійок
судового збору за розгляд в суді першої
інстанції.

6. Стягнути з Державного будівельного
комбінату управління справами
Верховної Ради України (01021, м. Київ,
Печерський р-н., вулиця Грушевського,
будинок 5, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСНОВА ЄВРО» (04212, м.
Київ, Оболонський район, вулиця
Тимошенка, будинок 2-Л, квартира 36, ) 1217 (одна тисяча двісті
сімнадцять) гривень 29 копійок судового
збору за розгляд апеляційної скарги.

7.Матеріали справи №910/19966/13 повернути
до місцевого господарського суду.

8. Доручити місцевому господарському
суду видачу відповідних наказів.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
С.О. Алданова

С.Я. Дикунська