ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Справа № 911/836/14
Суддя господарського суду Київської
області Подоляк Ю.В., розглянувши
справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «КВС - Україна», м.
Київдо Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро - ІВ»,
Обухівський район, с. Мала Вільшанкапро
стягнення 560210,38 грн.за участю
позивача:не з'явились, про час і місце
судового засідання повідомлені
належним чиномвідповідача:Шпічка М.І. -
дов. від 25.03.2014р. № 36суть спору:
До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КВС - Україна» (далі -
позивач) до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро - ІВ» (далі -
відповідач) про стягнення 560210,38 грн., з
387659,49 грн. пеня, 2000 грн. збитки.
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором поставки від 30.04.2009р. № 17/07-2009
щодо здійснення розрахунку за
поставлений товар у визначені
Позивач, належним чином повідомлений
про час і місце розгляду справи, в
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив.
Присутній в судовому засіданні
представник відповідача заперечує
проти позовних вимог з підстав
викладеним в відзиві на позовну заяву,
які зводяться до того, що строк в межах
якого позивач міг звернутись з даним
позовом до суду сплив, а оскільки
позовна давність спливла за основною
вимогою, то вважається що вона спливла
і стосовно додаткових вимог, у зв'язку з
чим відповідач з вказаних підстав
просить суд відмовити в задоволенні
позову. Також відповідач подав до суду
заяву, в якій просить суд на підставі ч.
4 ст. 267 ЦК України застосувати позовну
давність у даному спорі.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, присутнього в судовому
засіданні, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд
Між сторонами у справі було укладено
договір поставки від 30.04.2009р. № 17/07-2009
(далі - договір), відповідно до умов
якого позивач - постачальник
зобов'язується передати відповідачу -
покупцю насіння сільськогосподарських
культур (надалі - товар), а покупець
зобов'язується прийняти й оплатити
товар, найменування і кількість якого
зазначаються у додатку (ах) до даного
договору (п. 1.1 договору).
Відповідно до п. 2.1 договору, ціна
товару визначається в додатку (ах) до
договору, що є невід'ємною частиною
Згідно п. 3.1 договору порядок
розрахунків за поставлений товар
визначається в додатку (ах) до даного
У відповідності до п. 6.3 договору, факт
передачі і приймання товару
оформлюється видатковою накладною.
Договір набирає сили з моменту
підписання його сторонами і діє
протягом двох років (п. 11 договору).
Відповідно до специфікації від 30.04.2009р.
до договору найменування, що
поставляється: насіння соняшнику.
Згідно п. 2 специфікації, загальна
вартість товару за даним додатком
включаючи ПДВ, складає еквівалент 6500
євро, що згідно курсу НБУ, станом на
Відповідно до специфікації від 04.06.2009р.
до договору найменування, що
поставляється: насіння кукурудзи.
Згідно п. 2 специфікації, загальна
вартість товару за даним додатком
включаючи ПДВ, складає еквівалент 6400
євро, що згідно курсу НБУ, станом на
Остаточний розрахунок здійснюється не
пізніше « 15» грудня 2009р. (п. 3.4
На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 134885 грн. по наступним видатковим
накладним: від 29.05.2009р. № 80216345 на суму
грн., а відповідач на підставі
довіреностей від 30.04.2009р. серії ЯПР №
205307, від 29.05.2009р. серії ЯПР № 205339
вказаний товар отримав. Завірені копії
перелічених документів залучені до
матеріалів справи.
Проте відповідач в порушення своїх
договірних зобов'язань за поставлений
товар не розрахувався, у зв'язку з чим
позивач надіслав на адресу відповідача
претензію від 25.11.2013р. № 25.11/07/13 про
сплату заборгованості. Надіслання
вказаної кореспонденції на адресу
відповідача підтверджується
фіскальним чеком «Укрпошта» від
28.11.2013р. № 0010 та описом вкладення у
цінний лист від 28.11.2013р. Завірені копії
зазначених документів залучені до
матеріалів справи.
Разом з тим, відповідач вказану
претензію про сплату заборгованості
залишив без відповіді та без
задоволення, в зв'язку з чим за ним
рахується борг в розмірі 134885 грн.
Оскільки відповідачем було порушено
строки виконання зобов'язання щодо
здійснення розрахунку за поставлений
товар, позивач посилаючись на приписи
ст. 625 Цивільного кодексу України,
просить суд стягнути з відповідача
інфляційні втрати, які за розрахунком
та 3% річних від простроченої суми, які
за розрахунком позивача за період
Також, позивач посилаючись на п. 8.3
договору просить суд стягнути з
відповідача пеню в розмірі 0,2% від суми
простроченого платежу, яка за
розрахунком позивача за період
прострочення складає 387659,49 грн.
Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача 2000 грн. збитків,
посилаюсь на п. 8.7 договору, яким
передбачено, що у відповідності до п. 5
ст. 225 Господарського кодексу України,
сторони погодились, що у випадку
звернення стороною до суду внаслідок
порушення другою стороною своїх
зобов'язань за даним договором,
сторона, що ініціює судовий процес має
право додатково стягнути з винної
сторони збитки, що пов'язані з
витратами на відновлення порушеного
права або захисту законних інтересів, у
заздалегідь погодженій твердій сумі,
що становить 2000 грн.
Разом з тим, відповідач подав до суду
заяву про застосування до вказаних
вимог наслідків спливу строків
Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк у
межах якого особа може звернутись до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного
кодексу України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.
Відповідно до положень ст. 253
Цивільного кодексу України, перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
Позивач заперечує щодо вказаної заяви
відповідача про застосування
наслідків спливу строків позовної
давності у даному спорі та подав до
суду клопотання про визнання причини
пропуску строків позовної давності
основного зобов'язання поважною, з
мотивів того що юрист, який працював у
позивача безвідповідально ставився до
виконання покладених на нього
обов'язків і як наслідок вчасно не
подав даний позов про стягнення
заборгованості з відповідача. В
результаті такого ставлення до своїх
обов'язків юрист був звільнений.
Розглянувши подане клопотання
позивача суд відмовляє в його
задоволенні з огляду на наступне.
Згідно з підпунктом 2.2. пункту п. 2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів» від 29.05.2013р. № 10,
позовна давність не є інститутом
процесуального права та не може бути
відновлена (поновлена) в разі її спливу,
але за приписом частини п'ятої статті 267
ЦК України позивач вправі отримати
судовий захист у разі визнання
поважними причин пропуску строку
Питання щодо поважності цих причин,
тобто наявності обставин, які з
об'єктивних, незалежних від позивача
підстав унеможливлювали або істотно
утруднювали своєчасне подання позову,
вирішується господарським судом у
кожному конкретному випадку з
урахуванням наявних фактичних даних
про такі обставини. Щодо фізичної особи
(громадянина) останніми можуть бути
документально підтверджені тяжке
захворювання, тривале перебування поза
місцем свого постійного проживання
(наприклад, за кордоном) тощо. Стосовно
підприємства (установи, організації)
зазначені обставини не можуть братися
судом до уваги, оскільки за відсутності
(в тому числі й з поважних причин) особи,
яка представляє його в судовому
процесі, відповідне підприємство
(установа, організація) не позбавлене
права і можливості забезпечити
залучення до участі у такому процесі
іншої особи; відсутність зазначеної
можливості підлягає доведенню на
загальних підставах.
Неналежне виконання юристом позивача
покладених на нього обов'язків не є
тією обставиною що унеможливлювала або
істотно утруднювала своєчасне подання
позову в цій справі, оскільки, в даному
випадку позивач не був позбавлений
права і можливості забезпечити
залучення до участі у процес звернення
до суду з цим позовом іншої особи.
З огляду на зазначене, суд не визнає
причини пропуску строків позовної
давності поважними та відхиляє подане
позивачем клопотання. .
Оскільки остаточний розрахунок
відповідно до п. 3.4 специфікації до
договору здійснюється не пізніше
15.12.2009р., то перебіг строку позовної
давності щодо вимог про стягнення з
відповідача заборгованості за
поставлений товар спливає через три
роки, тобто 15.12.2012р.
Позивач з вказаною позовною заявою,
звернувся до господарського суду
Київської області 12.03.2014р., про що
свідчить відтиск штемпеля поштової
установи на конверті, в якому надійшла
дана позовна заява до господарського
суду Київської області.
Згідно ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
Суд також зазначає, що правила про
позовну давність застосовуються лише
тоді, коли доведено існування самого
суб`єктивного права. Існування
суб`єктивного права позивача доведено
матеріалами справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.
Згідно з підпунктом 5.2. пункту п. 5
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів» від 29.05.2013р. № 10,
зі спливом позовної давності до
основної вимоги позовна давність
спливає і до додаткової вимоги -
стягнення неустойки, звернення
стягнення на заставлене майно тощо
(стаття 266 ЦК України).
Підпунктом 5.3 пункту п. 5 вказаної
постанови передбачено, що зі спливом
позовної давності за вимогою про
повернення або сплату коштів спливає й
позовна давність за вимогою про сплату
процентів, передбачених статтями 536, 625
ЦК України, і сум інфляційних
нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК
України (незалежно від періоду часу, за
який обчислено відповідні суми
процентів та інфляційних
нарахувань,оскільки такі суми є
складовою загальної суми боргу).
Отже, зі спливом позовної давності за
вимогою про стягнення заборгованості
за поставлений товар сплинула й
позовна давність за додатковими
вимогами про сплату інфляційних втрат,
процентів річних, пені та збитків.
За таких обставин, суд відмовляє в
задоволенні вимоги позивача про
стягнення з відповідача заявленої суми
заборгованості за поставлений товар,
нарахованих сум інфляційних втрат,
трьох процентів річних, пені та збитків
з огляду на сплив строку позовної
давності, в межах якого позивач мав
право звернутися до суду з цим позовом,
та про застосування наслідків якого
заявлено відповідачем у справі.
Витрати по сплаті судового збору
відповідно до статті 49 ГПК України
покладаються на позивача.
Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 43, 33, 44, 49, 77, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд
Відмовити в позову повністю.
Дане рішення господарського суду
Київської області набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку з дня його належного оформлення
і підписання та може бути оскаржено в
апеляційному порядку.
Суддя
Дата підписання рішення 24.06.2014р.