донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

01.07.2014

справа №12/146

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Кододової
О.В.суддівАгапова О.Л., Гези Т.Д.при
секретарі Коломієць С.О.за участю
представників сторін: від позивача:Не
з»явився від відповідача: від ВДВС:Не
з»явився Не з»явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргуВідділу
державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції, м. Торез Донецької області на
ухвалу господарського суду Донецької
області від24.03.2014 року по справі№12/146
(суддя Демідова П.В.)за позовом
:Національного Банку України в особі
Управління Національного Банку
України в Донецькій області до
відповідача :Державного підприємства
«Торезантрацит», м.Торез Донецької
області За скаргою на дії ВДВС
Національного Банку України в особі
Управління Національного Банку
України в Донецькій областіДо
виконавчого органуВідділу державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції, м. Торез Донецької
областіпро визнання постанови про
виведення виконавчого провадження із
зведеного виконавчого провадження від
25.10.2013р. та постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
25.12.2013р. державного виконавця ВДВС
Торезького міського управління
юстиції Коломієць Н.В. недійсними;
визнання незаконними дії державного
виконавця ВДВС Торезького міського
управління юстиції Коломієць Н.В. та
зобов'язання усунути допущені
порушення; визнання недійсними
наслідки дій державного виконавця.

В С Т А Н О В И В:

Національний Банк України в особі
Управління Національного Банку
України в Донецькій області звернувся
до господарського суду Донецької
області зі скаргою про визнання
постанови про виведення виконавчого
провадження із зведеного виконавчого
провадження від 25.12.2013року та постанови
про повернення виконавчого документа
стягувачеві від 25.12.2013року, недійсними;

Визнання незаконними дій державного
виконавця щодо винесення постанови про
виведення виконавчого провадження із
зведеного виконавчого провадження від
25.12.2003року і постанови про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
25.12.2013року, а також визнання
неправомірною бездіяльність
державного виконавця, що полягає в не
надісланні в триденний строк
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення стягувачу копії постанови
про повернення виконавчого документа
стягувачеві разом з виконавчим
документом.

Визнання недійсними наслідків дій
державного виконавця з повернення
виконавчого документу стягувачеві.

Зобов»язання державного виконавця
усунути допущені порушення (що виникли
внаслідок незаконного завершення
виконавчого провадження і незаконного
повернення виконавчого документа
стягувачу) - зобов'язати прийняти від
стягувача до виконання наказ від
18.06.2001року про примусове виконання
рішення арбітражного суду Донецької
області №12/146 від 12.06.2001року та відкрити
виконавче провадження з виконання
наказу.

Ухвалою господарського суду
Донецької області від 24 березня 2014року
скаргу Управління Національного банку
України в Донецькій області №13-012/967 від
06.02.2014р. задоволено частково. Визнано
недійсною постанову державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції ВП №1605716 від 25.12.2013р.
про виведення зі зведеного виконавчого
провадження ВП №28356372 виконавчого
провадження з виконання наказу №12-146
від 12.06.2001р. Арбітражного суду
Донецької області; Визнано незаконними
дії державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції щодо винесення постанови ВП
№1605716 від 25.12.2013р. про виведення зі
зведеного виконавчого провадження ВП
№28356372 виконавчого провадження з
виконання наказу №12-146 від 12.06.2001р.
Арбітражного суду Донецької області;
Визнано незаконними дії державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції щодо винесення
постанови ВП №1605716 від 25.12.2013р. про
повернення стягувачу наказу №12-146 від
12.06.2001р. Арбітражного суду Донецької
області; Визнано незаконною
бездіяльність державного виконавця
щодо ненадіслання в триденний строк
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення стягувачу копії постанови
ВП №1605716 від 25.12.2013р. про повернення
стягувачу наказу №12-146 від 12.06.2001р.
Арбітражного суду Донецької області;
Припинено провадження по скарзі в
частині визнання недійсною постанови
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції ВП №1605716 від 25.12.2013р. про
повернення стягувачу наказу №12-146 від
12.06.2001р. Арбітражного суду Донецької
області; Припинено провадження по
скарзі в частині зобов'язання
державного виконавця прийняти до
виконання наказ №12-146 від 12.06.2001р.
Арбітражного суду Донецької області; У
задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалу мотивовано тим, що ухвалою
від 12.03.2014 року, суд вимагав від ДВС
надати докази включення боржника до
Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, але
зазначені докази суду не надані. Проте,
враховуючи правову природу вимог
скаржника до відповідача про справі
12/146, а також приписи наведених норм,
реєстрація Державного підприємства
«Торезантрацит» як підприємства, що
входить до паливно-енергетичного
комплексу, якщо вона дійсно існує, не
може розцінюватись як законна підстава
для вчинення державним виконавцем дій
щодо виведення зі зведеного
виконавчого провадження ВП №28356372
виконавчого провадження з виконання
наказу №12-146 від 12.06.2001р. Арбітражного
суду Донецької області та повернення
стягувачу вищевказаного виконавчого
документу. Виходячи зі змісту ст.ст.1,2
Закону України «Про введення мораторію
про примусову реалізацію майна»,
мораторій застосовується до вимог
кредиторів, які полягають у зверненні
стягнення на певне майно, а саме -
належні боржнику об'єкти нерухомого
майна та інші основні засоби
виробництва, державні корпоративні
права. Проте, наказ №12-146 від 12.06.2001р.
Арбітражного суду Донецької області не
містить приписів щодо звернення
стягнення заборгованості ДП
«Торезантрацит» на майно, визначене
ст.2 Закону України «Про введення
мораторію про примусову реалізацію
майна», що унеможливлює застосування
мораторію до вимог Управління
Національного банку України в
Донецькій області - стягувача за
вказаним виконавчим документом. Крім
того, орган виконання зазначає про
неможливість проведення виконавчих
дій з виконання наказу №12-146 від
12.06.2001р., посилаючись на встановлену
ст.44 Закону України «Про виконавче
провадження» черговість задоволення
вимог кредиторів, за якою грошові кошти
боржника наразі підлягають розподілу
між кредиторами третьої та четвертої
черги, що виключає задоволення вимог
Управління Національного банку
України в Донецькій області, які
віднесено до шостої черги. Проте,
Відділом державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції у запереченнях №04-1-2 від
05.02.2014р. підтверджено надходження з
рахунку Державного підприємства
«Торезантрацит» грошових коштів
25.01.2014р. та 28.02.2014р. загальною сумою 200
000,00 грн. та вказане на те, що поступово
задовольняються вимоги кредиторів
третьої та четвертої черги. З огляду на
наведені обставини, господарський суд
Донецької області дійшов до висновку
про необґрунтованість висновку
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції щодо наявності передбачених п.9
ст.47 Закону України «Про виконавче
провадження» підстав для повернення
стягувачу наказу №12-146 від 12.06.2001р.
Арбітражного суду Донецької області, а
саме - наявності встановленої законом
заборони щодо звернення стягнення на
майно чи кошти ДП «Торезантрацит», якщо
у нього відсутнє інше майно чи кошти, на
які можливо звернути стягнення, а також
щодо проведення інших виконавчих дій
стосовно нього, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.
Враховуючи викладене , місцевий
господарський суд прийшов до висновку
про незаконність дій відділу
виконавчої служби, пов'язаних з
поверненням стягувачу наказу №12-146 від
12.06.2001р. Арбітражного суду Донецької
області. Проте, як зазначалося вище, в
ході розгляду скарги 26.02.2014 року, в.о.
начальника відділу державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції прийнято постанову
про скасування оскаржуваної постанови
про повернення виконавчого
документу стягувачу, відновлено
виконавче провадження та зобов'язано
Управління НБУ в Донецькій області
пред'явити виконавчий документ для
подальшого виконання. За таких
обставин, та враховуючи приписи ст. 80
пп.1-1 ГПК України господарським судом
припинено провадження по скарзі за
вимогами про визнання недійсною
постанови про повернення виконавчого
документу.

Разом з цим, господарський суд
зазначає, що за поясненнями учасників
судового процесу, виведення зі
зведеного виконавчого провадження ВП
№28356372 виконавчого провадження з
виконання наказу №12-146 від 12.06.2001р.
Арбітражного суду Донецької області
обумовлено саме визначеною державним
виконавцем необхідністю повернення
стягувачу вищевказаного наказу,
неправомірність якої встановлена
судом вище. Проте, за приписами п. 4.19.5
Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції 74/5 від 15.12.99 р.,
єдиною підставою для виведення із
зведеного виконавчого провадження
виконавчого провадження за окремим
виконавчим документом є його
виконання. Враховуючи вищевикладене,
господарський дійшов до висновку про
відсутність правових підстав для
виведення зі зведеного виконавчого
провадження ВП №28356372 виконавчого
провадження з виконання наказу №12-146
від 12.06.2001р. Арбітражного суду
Донецької області, тому визнає
неправомірними дії Відділу державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції в цій частині та
визнає недійсним документ, яким
оформлено ці дії, - постанову про
виведення із зведеного виконавчого
провадження ВП №1605716 від 25.12.2013р.

В оскаржуваній ухвалі
господарський суд Донецької області
зазначив, що органом виконання
прострочено виконання обов'язку щодо
надіслання Управлінню Національного
банку України в Донецькій області
постанови ВП №1605716 від 25.12.2013р. про
повернення виконавчого документу, який
підлягав виконанню до 30.12.2013р. Таким
чином, бездіяльність Відділу державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції протягом
31.12.2013р.-30.01.2014р. щодо ненадіслання в
триденний строк рекомендованим листом
з повідомленням про вручення стягувачу
копії постанови ВП №1605716 від 25.12.2013р.
про повернення стягувачу наказу №12-146
від 12.06.2001р. Арбітражного суду
Донецької області не ґрунтується на
нормах чинного законодавства, а тому є
неправомірною.

Господарський суд Донецької
області зазначає, що як встановлено в
ході судового засідання 24.03.2014 року та
підтверджено представникам НБУ та ДВС,
наразі наказ №12-146 від 12.06.2001р.
прийнятий Відділом державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції до виконання, у
зв'язку з чим господарським судом
припинено провадження по скарзі в
частині вимог щодо зобов'язання
державного виконавця прийняти до
виконання наказ №12-146 від 12.06.2001р.
Арбітражного суду Донецької області.
При цьому, судом відмовлено стягувачу в
задоволені вимоги стосовно
зобов'язання державного виконавця
відкрити виконавче провадження.

Крім того господарський суд
Донецької області в оскаржуваній
ухвалі зазначає, що нормами ст.121-2 ГПК
України визначено можливість
оскарження дій та бездіяльності
органів державної виконавчої служби,
водночас наслідки відповідних діянь не
входять до об'єктів оскарження в
порядку, визначеному вказаною нормою.
Крім того, визнання неправомірними дій
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції ВП №1605716 від 25.12.2013р.
про повернення стягувачу наказу №12-146
від 12.06.2001р. Арбітражного суду
Донецької області та скасування
відповідної постанови
унеможливлюють настання
передбачених законом наслідків щодо
переривання строку пред'явлення до
виконання зазначеного виконавчого
документу згідно зі ст.23 Закону України
«Про виконавче провадження». З огляду
на наведені обставини, у вимогах
скаржника в частині визнання
недійсними наслідків повернення
виконавчого документа стягувачеві,
передбачені ч.3 ст.23 Закону України «Про
виконавче провадження» щодо
встановлення строку пред'явлення
наказу №12-146 від 12.06.2001р. Арбітражного
суду Донецької області до виконання
внаслідок його повернення у зв'язку зі
встановленою законом забороною щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, а також проведення інших
виконавчих дій стосовно боржника - з
моменту закінчення відповідної
заборони, відмовлено, оскільки вони не
відповідають нормам чинного
законодавства.

Не погодившись з прийнятою ухвалою,
скаржник - Відділ державної виконавчої
служби Торезького міського управління
юстиції, м. Торез Донецької області
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду Донецької
області від 24.03.2014року в повному обсязі
та постановити нову ухвалу, якою
відмовити у задоволенні скарги
Управління Національного банку
України в Донецькій області в повному
обсязі.

Апелянт зазначає, що суд першої
інстанції в порушення норм
матеріального права, а саме керуючись
нормами нормативних документів, які на
час розгляду скарги втратили чинність,
а саме Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції №74/5 від 15.12.99р.,
зробив помилковий висновок про
відсутність правових підстав для
виведення зі зведеного виконавчого
провадження ВП №28356372 виконавчого
провадження з виконання наказу №12-146
від 12.06.2001року Арбітражного суду
Донецької області, та визнав
неправомірними дії Відділу державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції в цій частині та
визнав недійсним документ, яким
оформлено ці дії, - постанову про
виведення із зведеного виконавчого
провадження ВП №1605716 від 25.12.2013року.

Також апелянт зазначає, що судом
помилково визнано незаконною
бездіяльність державного виконавця
щодо не надіслання в триденний строк
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення стягувачу копії постанови
від 25.12.2013року про повернення наказу ,
тому що судом нез'ясовані всебічно
зазначені обставини. Штемпель органу
зв'язку на поштовому відправленні не
може бути доказом по даному факту, тому
що Управлінням Національного банку
України в Донецькій області не
доведено що в даному конверті
знаходилася постанова про повернення
виконавчого провадження, а не
відповідь на чергове звернення
стягувача.

Сторони, ВДВС не скористалися правом
участі представників в судовому
засіданні апеляційної інстанції, у
відповідності до ст. 98 Господарського
процесуального кодексу України про
час і місце судового засідання були
повідомлені належним чином. Згідно зі
ст. 75, 99 ГПК України, скаргу
розглянуто за наявними матеріалами,
які є достатніми для розгляду
апеляційної скарги.

Розпорядженням голови Донецького
апеляційного господарського суду від
01.07.2014року у зв'язку із виходом з
відпустки судді Агапова О.Л., який
входить до постійно діючого складу
судової колегії для розгляду
апеляційної скарги ВДВС Торезького
МУЮ, м. Торез Донецької області по
справі №12/146, змінено колегію суддів та
сформовано її у наступному складі:
Головуючий суддя: Кододова О.В., судді:
Агапов О.Л., Геза Т.Д.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду, у
відповідності до ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, на підставі встановлених
фактичних обставин, переглядає
матеріали господарської справи та
викладені в скарзі доводи щодо
застосування судом при розгляді норм
матеріального та процесуального права,
що мають значення для справи.

Згідно з положеннями ст.101, ст.106
Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість ухвали місцевого
господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3
ст.129 Конституції України, основними
засадами судочинства є рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом та судом, забезпечення
доведеності вини, змагальність сторін
та свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно зі ст.ст. 42, ст.43 Господарського
процесуального кодексу України -
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом та змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
апеляційної інстанції встановила.

Рішенням арбітражного суду
Донецької області від 12.06.2001р. по справі
№12/146 задоволено позовні вимоги
Національного Банку України в особі
Управління Національного Банку
України в Донецькій області та
звернуто стягнення на майно державного
відкритого акціонерного товариства
"Шахта ім. Кісєльова", м.Торез на суму
8055,43 грн., 80,56 грн. державного мита в
доход державного бюджету, 69 грн. за
інформаційні послуги.

12 червня 2001р. арбітражним судом
Донецької області видано наказ №12-146
про звернення стягнення на майно
Державного відкритого акціонерного
товариства «Шахта ім. Кісєльова» на
суму 8 055,43 грн. на користь Управління
Національного банку України в
Донецькій області.

Ухвалою господарського суду від
09.03.2004р. сторону виконавчого
провадження по справі №12/146 Державне
відкрите акціонерне товариство «Шахта
ім. Кісєльова» замінено його
правонаступником - Державним
підприємством «Торезантрацит».

Постановою заступника начальника
відділу державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції від 25.12.2013р. виконавче
провадження №1605716 з примусового наказу
№12-146 від 12.06.2001р. Арбітражного суду
Донецької області виведено зі
зведеного виконавчого провадження
№28356372. Постановою ВП №1605716 від 25.12.2013р.
виконавчий документ - наказ №12-146 від
12.06.2001р. Арбітражного суду Донецької
області повернуто стягувачу.

Зазначені постанови від 25.12.2013р.
державний виконавець обґрунтовує
наявністю встановленої заборони щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
божника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Управління Національного банку
України в Донецькій області звернулось
до господарського суду Донецької
області зі скаргою, в якій просить суд:

- визнати недійсною постанову від
25.12.2013р. про виведення зі зведеного
виконавчого провадження виконавчого
провадження з виконання наказу №12-146
від 12.06.2001р. Арбітражного суду
Донецької області;

- визнати недійсною постанову від
25.12.2013р. про повернення стягувачу
наказу №12-146 від 12.06.2001р. Арбітражного
суду Донецької області;

- визнати незаконними дії державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції щодо винесення
постанови від 25.12.2013р. про виведення зі
зведеного виконавчого провадження
виконавчого провадження з виконання
наказу №12-146 від 12.06.2001р. Арбітражного
суду Донецької області та постанови
від 25.12.2013р. про повернення стягувачу
вищевказаного виконавчого документу;

- визнати незаконною бездіяльність
державного виконавця щодо
ненадіслання в триденний строк
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення стягувачу копії постанови
про повернення виконавчого документу
стягувачеві разом з виконавчим
документом;

- визнати недійсними наслідки
повернення виконавчого документа
стягувачеві, передбачені ч.3 ст.23 Закону
України «Про виконавче провадження»
щодо встановлення строку предявлення
наказу №12-146 від 12.06.2001р. Арбітражного
суду Донецької області;

- зобов'язати державного виконавця
прийняти до виконання наказ №12-146 від
12.06.2001р. Арбітражного суду Донецької
області та відкрити виконавче
провадження.

26.02.2014 року В.О. начальника відділу
державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції прийнято постанову про
скасування постанови про повернення
виконавчого документу стягувачу
від 25.12.2013 року, відновлено виконавче
провадження та зобов'язано Управління
НБУ в Донецькій області пред'явити
виконавчий документ для подальшого
виконання.

Перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки,
Донецький апеляційний господарський
суд дійшов висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, за
наступних підстав.

Відповідно до ст. 1212 Господарського
процесуального кодексу України
господарським судом розглядаються
скарги на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів.

Відповідно до ст.124 Конституції
України та ст. 115 Господарського
процесуального Кодексу України,
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 116 Господарського
процесуального кодексу України,
зокрема, передбачено, що виконання
рішення господарського суду
провадиться на підставі виданого ним
наказу, який є виконавчим документом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

За приписами ст.6 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим законом заходів,
необхідних для своєчасного і в повному
обсязі примусового виконання рішення,
у спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим законом.

Згідно із п.9 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Згідно з п.4 розділу ІІ Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», положення
цього Закону щодо виконання судових
рішень та виконавчих документів,
визначених Законом України "Про
виконавче провадження", та умови їх
виконання для підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості на умовах, визначених
Законом України "Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу",
застосовуються з урахуванням
особливостей, визначених Законом
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу", до 1 січня 2014 року".

При цьому, на строк участі
підприємства паливно-енергетичного
комплексу у процедурі погашення
заборгованості підлягають зупиненню
виконавчі провадження та заходи
примусового виконання рішень щодо
цього підприємства із стягнення
заборгованості, яка виникла до 1 січня
2013 року, що підлягають виконанню в
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження", крім
рішень про виплату заробітної плати,
вихідної допомоги, інших виплат
(компенсацій), що належать працівнику у
зв'язку з трудовими відносинами,
відшкодування матеріальної (майнової)
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю,
стягнення аліментів та рішень про
стягнення заборгованості із сплати
внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, яка виникла
до 1 січня 2011 року, і заборгованості із
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до органів
Пенсійного фонду України.

Між тим, 13.12.2012р. Конституційним Судом
України прийнято рішення №18-рп/2012 у
справі №1-26/2012, яким надано офіційне
тлумачення пункту 15 частини першої
статті 37 Закону України "Про виконавче
провадження". Відповідно до змісту
наведеного рішення положення пункту 15
частини першої статті 37 Закону України
"Про виконавче провадження" слід
розуміти так, що:

- обов'язкове зупинення виконавчого
провадження та заходів примусового
виконання судових рішень здійснюється
лише щодо стягнення заборгованості яка
виникла через неповні розрахунки за
енергоносії та щодо учасників
розрахунків, визначених Законом
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу";

- внесення юридичної особи, незалежно
від форми власності, до Реєстру
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, які беруть участь у
процедурі погашення заборгованості, не
є підставою для зупинення виконавчого
провадження та заходів примусового
виконання судових рішень щодо
стягнення з неї заборгованості, яка не
стосується неповних розрахунків за
енергоносії і не визначена Законом
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу".

Таким чином, обов'язкове зупинення
виконавчого провадження та заходів
примусового виконання судових рішень
здійснюється лише щодо стягнення
заборгованості яка виникла через
неповні розрахунки за енергоносії та
щодо учасників розрахунків, визначених
Законом України "Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу".

До матеріалів справи не надано
доказів того, що боржник дійсно
включений до Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу".

Відповідно до змісту статті 69 Закону
України "Про Конституційний Суд
України", рішення і висновки
Конституційного Суду України рівною
мірою є обов'язковими до виконання.

Таким чином, колегія Донецького
апеляційного господарського суду
погоджується із висновком місцевого
господарського суду, що реєстрація
Державного підприємства
«Торезантрацит» як підприємства, що
входить до паливно-енергетичного
комплексу, якщо вона дійсно існує, не
може розцінюватись як законна підстава
для вчинення державним виконавцем дій
щодо виведення зі зведеного
виконавчого провадження ВП №28356372
виконавчого провадження з виконання
наказу №12-146 від 12.06.2001р. Арбітражного
суду Донецької області та повернення
стягувачу вищевказаного виконавчого
документу.

Статтею 1 Закону України "Про
введення мораторію на примусову
реалізацію майна" передбачено
встановити мораторій на застосування
примусової реалізації майна державних
підприємств та господарських
товариств, у статутних фондах яких
частка держави становить не менше 25
відсотків, до вдосконалення
визначеного законами України
механізму примусової реалізації майна.
Мораторій також поширюється на
акціонерні товариства.

Відповідно до ст. 2 Закону України
"Про введення мораторію на примусову
реалізацію майна" під примусовою
реалізацією майна розуміється
відчуження об'єктів нерухомого майна
та інших основних засобів виробництва,
що забезпечують ведення виробничої
діяльності цими підприємствами, а
також акцій (часток, паїв), що належать
державі в майні інших господарських
товариств і передані до статутних
фондів цих підприємств, якщо таке
відчуження здійснюється шляхом
звернення стягнення на майно боржника
за рішеннями, що підлягають виконанню
Державною виконавчою службою, крім
рішень щодо виплати заробітної плати
та інших виплат, що належать працівнику
у зв'язку із трудовими відносинами.

Згідно з Інформаційним листом
Вищого господарського суду України від
18.05.2006 р. № 01-8/1114 під примусовою
реалізацією майна підприємств
розуміється відчуження об'єктів
нерухомого майна та інших основних
засобів виробництва, що забезпечують
ведення виробничої діяльності цими
підприємствами, а також акцій (часток,
паїв), що належать державі в майні інших
господарських товариств і передані до
статутних фондів цих підприємств.

Господарським судом Донецької
області вірно встановлено, що наказ
№12-146 від 12.06.2001р. Арбітражного суду
Донецької області не містить приписів
щодо звернення стягнення
заборгованості ДП «Торезантрацит» на
майно, визначене ст.2 Закону України
«Про введення мораторію про примусову
реалізацію майна», що унеможливлює
застосування мораторію до вимог
Управління Національного банку
України в Донецькій області - стягувача
за вказаним виконавчим документом.
Таким чином, матеріалами справи не
підтверджено, що на реалізацію
спірного майна розповсюджується дія
мораторію відповідно до положень
Закону України "Про введення мораторію
на примусову реалізацію майна".

Відповідно до ст. 44 Закону України
„Про виконавче провадження" у разі
якщо сума, стягнута з боржника,
недостатня для задоволення всіх вимог
за виконавчими документами, вона
розподіляється державним виконавцем
між стягувачами в порядку черговості,
встановленому цією статтею:

1) у першу чергу задовольняються
забезпечені заставою вимоги щодо
стягнення з вартості заставленого
майна;

2) у другу чергу задовольняються вимоги
щодо стягнення аліментів,
відшкодування збитків та шкоди,
завданих внаслідок кримінального або
адміністративного правопорушення,
каліцтва або

іншого ушкодження здоров'я, а також у
зв'язку з втратою годувальника;

3) у третю чергу задовольняються вимоги
працівників, пов'язані з трудовими
правовідносинами та зобов'язання за
єдиним внеском на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування;

4) у четверту чергу задовольняються
вимоги стягувачів за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вимоги щодо
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування та страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування;

5) у п'яту чергу задовольняються вимоги
щодо податків та інших платежів до
бюджету, вимоги органів страхування з
обов'язкового страхування (крім
вимог щодо збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування);

6) у шосту чергу задовольняються всі
інші вимоги.

Вимоги стягувачів кожної наступної
черги задовольняються після
задоволення в повному обсязі вимог
стягувачів попередньої черги. У разі
якщо стягнута сума недостатня для
задоволення в повному обсязі усіх
вимог однієї черги, вимоги
задовольняються пропорційно до
належної кожному стягувачу суми.
Вимоги стягувачів щодо виплати
заборгованості із заробітної плати
задовольняються в порядку надходження
виконавчих документів. Стягнута з
боржника сума розподіляється між
стягувачами згідно з виконавчими
документами, за якими відкрито
виконавчі провадження на день
зарахування стягнутої суми на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби.

ВДВС зазначає, що стягнення боргу на
користь позивача відноситься до шостої
черги та відповідно до ст.44 Закону
України «Про виконавче провадження»
черговість задоволення вимог
кредиторів, за якою грошові кошти
боржника наразі підлягають розподілу
між кредиторами третьої та четвертої
черги, що виключає задоволення вимог
позивача.

Одночасно, як вірно встановлено
судом першої інстанції ВДВС Торезького
міського управління у запереченнях від
05.02.2014року підтверджено надходження з
рахунку Державного підприємства
«Торезантрацит» грошових коштів
25.01.2014р. та 28.02.2014р. загальною сумою 200
000,00 грн. та вказане на те, що поступово
задовольняються вимоги кредиторів
третьої та четвертої черги.

Статтею 47 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено
підстави для повернення виконавчого
документа стягувачеві, на підставі
якого відкрито виконавче провадження,
за яким виконання не здійснювалося, або
здійснено частково.

Недостатність коштів для
задоволення вимоги стягувачів кожної
наступної черги не є підставою для
повернення їм виконавчих
документів відповідно до умов ст.47
Закону України «Про виконавче
провадження».

На підставі вищевикладеного судова
колегія Донецького апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком суду першої інстанції про
незаконність дій відділу виконавчої
служби, пов'язаних з поверненням
стягувачу наказу №12-146 від 12.06.2001р.
Арбітражного суду Донецької області.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 83 Закону України
«Про виконавче провадження» контроль
за своєчасністю, правильністю і
повнотою виконання рішень державним
виконавцем здійснюють начальник
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
а також керівник вищестоящого органу
державної виконавчої служби.
Начальник відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
при здійсненні контролю за рішеннями,
діями державного виконавця під час
виконання рішень має право у разі, якщо
вони суперечать вимогам закону, своєю
постановою скасувати постанову або
інший процесуальний документ (або їх
частину), винесені у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
визнати недійсним складений державним
виконавцем акт, зобов'язати державного
виконавця провести виконавчі дії в
порядку, встановленому цим Законом.

Як вже зазначалося, 26.02.2014 року В.О.
начальника відділу державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції прийнято постанову
про скасування постанови про
повернення виконавчого документу
стягувачу від 25.12.2013року, відновлено
виконавче провадження та зобов'язано
Управління НБУ в Донецькій області
пред'явити виконавчий документ для
подальшого виконання .

Відтак, господарським судом Донецької
області правомірно було припинено
провадження по скарзі за вимогами про
визнання недійсною постанови про
повернення виконавчого документу на
підставі ст. 80 пп.1-1 ГПК України.

Крім того судова колегія Донецького
апеляційного господарського суду
погоджується із висновком
господарського суду Донецької області
про відсутність правових підстав для
виведення зі зведеного виконавчого
провадження ВП №28356372 виконавчого
провадження з виконання наказу №12-146
від 12.06.2001р. Арбітражного суду
Донецької області, а відтак і визнання
неправомірними дії Відділу державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції в цій частині та
визнання недійним документу, яким
оформлено ці дії, - постанову про
виведення із зведеного виконавчого
провадження ВП №1605716 від 25.12.2013р.

Обґрунтованим є посилання апелянта
на те, що втратила чинність Інструкція
про проведення виконавчих дій,
затверджена наказом Міністерства
юстиції №74/5 від 15.12.99р. Однак, п.3.8.8
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від
02.04.12р. №512/5 (зареєстрованої
Міністерством юстиції 02.04.2012р. №489/20802),
передбачає, що за наявності підстав для
завершення виконавчого провадження
виконавчий документ виводиться із
зведеного виконавчого провадження за
постановою державного виконавця про
виведення виконавчого документа зі
зведеного виконавчого провадження.

ВДВС належними та припустимими
доказами в розумінні ст.33,34,36 ГПК
України не доведені підстави для
завершення виконавчого провадження
передбачені ст.47,48,49 Закону України
«Про виконавче провадження».

Відтак відповідно до ст.30 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець проводить
виконавчі дії з виконання рішення до
завершення виконавчого провадження.

Посилання суду першої інстанції на
недіючу Інструкцію з організації
примусового виконання рішень не
вплинуло на прийняття рішення.

Господарським судом Донецької
області також визнано неправомірною
бездіяльність Відділу державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції протягом
31.12.2013р.-30.01.2014р. щодо ненадіслання в
триденний строк рекомендованим листом
з повідомленням про вручення стягувачу
копії постанови ВП №1605716 від 25.12.2013р.
про повернення стягувачу наказу №12-146
від 12.06.2001р. Арбітражного суду
Донецької області. Донецький
апеляційний господарський суд
погоджується із зазначеним висновком
суду першої інстанції за наступних
підстав.

Постанову державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції ВП №1605716 від 25.12.2013р. про
повернення наказу №12-146 від 12.06.2001р.
Арбітражного суду Донецької області
надіслано стягувачу 31.01.2013р., що
підтверджується штемпелем органу
зв'язку на поштовому відправленні
№20814984 (а.с.17 тому копій).

Відповідно до ст.31 Закону України
«Про виконавче провадження» копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі - документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

За приписами ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження» про
повернення стягувачу виконавчого
документа та авансового внеску
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Отже, ВДВС прострочено виконання
обов'язку покладеного на нього ст.47
Закону України «Про виконавче
провадження» щодо надіслання
Управлінню Національного банку
України в Донецькій області постанови
ВП №1605716 від 25.12.2013р. про повернення
виконавчого документу, який підлягав
виконанню до 30.12.2013р.

Судовою колегією не приймаються до
уваги посилання апелянта в апеляційній
скарзі, що штемпель органу зв'язку на
поштовому відправленні не може бути
доказом по даному факту, тому що
Управлінням Національного банку
України в Донецькій області не
доведено що в даному конверті
знаходилася постанова про повернення
виконавчого провадження, а не
відповідь на чергове звернення
стягувача, оскільки в матеріалах
справи відсутні інші докази
направлення на адресу позивача
поштової кореспонденції з боку ВДВС,
які б підтверджували своєчасність
направлення постанови ВП №1605716 від
25.12.2013р. про повернення наказу №12-146 від
12.06.2001р. Арбітражного суду Донецької
області.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального Кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Апелянт не довів належним чином та
не надав доказів щодо вчасного
направлення постанови ВП №1605716 від
25.12.2013р. про повернення наказу №12-146 від
12.06.2001р. Арбітражного суду Донецької
області на адресу позивача.

Судом першої інстанції в ході
судового засідання 24 березня 2014року
встановлено, що наказ №12/146 від
12.06.2001року прийнятий
Відділомдержавної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції до виконання, що
підтверджується листом ВДВС (а.с.40) та
постановою про відновлення
виконавчого провадження від 26.06.2014 року
ВП №1605716 (а.с.41), відтак господарським
судом Донецької області правомірно
припинено провадження по скарзі в
частині вимог щодо зобов'язання
державного виконавця прийняти до
виконання наказ №12-146 від 12.06.2001р.
Арбітражного суду Донецької області.

Судова колегія Донецького
апеляційного господарського суду
погоджується із висновком суду першої
інстанції щодо відмови у задоволенні
вимог про зобов'язання державного
виконавця відкрити виконавче
провадження, за наступних підстав.

Відповідно до ст.51 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
якщо постанова державного виконавця
про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа стягувачу
визнана судом незаконною чи скасована
начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

Таким чином у разі скасування
постанови або визнання її недійсною
виконавчі дії підлягають поновленню.

Донецький апеляційний господарський
суд щодо вимог скарги про визнання
недійсними наслідків повернення
виконавчого документа стягувачеві,
зазначає наступне, передбачені ч.3 ст.23
Закону України «Про виконавче
провадження» щодо встановлення строку
пред'явлення наказу №12-146 від 12.06.2001р.
Арбітражного суду Донецької області до
виконання внаслідок його повернення у
зв'язку зі встановленою законом
забороною щодо звернення стягнення на
майно чи кошти боржника, а також
проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника - з моменту
закінчення відповідної заборони.

Статтею 121-2 ГПК України визначено
можливість оскарження дій та
бездіяльності органів державної
виконавчої служби, водночас наслідки
відповідних діянь не входять до
об'єктів оскарження в порядку,
визначеному вказаною нормою. Крім того,
визнання неправомірними дій виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції ВП №1605716 від 25.12.2013р. про
повернення стягувачу наказу №12-146 від
12.06.2001р. Арбітражного суду Донецької
області та скасування відповідної
постанови унеможливлюють настання
передбачених законом наслідків щодо
переривання строку пред'явлення до
виконання зазначеного виконавчого
документу згідно зі ст.23 Закону України
«Про виконавче провадження».

Відтак місцевий господарський суд
дійшов до вірного висновку, з яким
погоджується апеляційна інстанція, що
на наведені обставини, вимоги
скаржника в цій частині не підлягають
задоволенню, оскільки не відповідають
нормам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального Кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За приписами ст. 34 Господарського
процесуального Кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судова колегія Донецького
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що доводи заявника,
викладені в апеляційній скарзі не
обґрунтовані, не доведені належними та
допустимими доказами в розумінні ст.33,
ст.34 Господарського процесуального
кодексу України та спростовуються
наявними в матеріалах по розгляду
скарги документами.

Відтак скарга Відділу державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції, м. Торез Донецької
області не є обґрунтованою, а ухвала
господарського суду Донецької області
від 24.03.20124року по справі №12/146 є
законною, та підлягає залишенню без
змін.

Результати апеляційного провадження
у справі №12/146 оголошені в судовому
засіданні.

Керуючись ст.99, ст.101, ст.103, ст.105, 106,
121-2 Господарського процесуального
кодексу України, Донецький апеляційний
господарський суд,-

П О С Т А Н
О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції, м. Торез Донецької
області на ухвалу господарського суду
Донецької області від 24.03.20124року по
справі №12/146 - залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду
Донецької області від 24.03.20124року по
справі №12/146 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена
до Вищого господарського суду України
у касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів.

Головуючий Кододова О.В.

Судді:
Агапов О.Л.

Геза Т.Д.

Надруковано 6екз.: позивачу-1екз.,
відповідачу - 1екз., у справу - 1екз.,
ДАГС-1екз., господарському суду-1екз.,
ВДВС-1екз.