ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2014 р.Справа № 916/267/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді: Мирошниченко М.А.,

Суддів: Головей В. М.,
Шевченко В. В.,

(Склад колегії суддів сформовано на
підставі автоматичного розподілу
справ між суддями та розпорядження в.о.
голови суду № 1122 від 10.06.2014 р.)

при секретарі судового засідання -
Ляшенко М.І.

за участю представників:

ТОВ "Телекомбуд" - не з'явився,

ПАТ "Київстар" Валиренко С.В. - (на
підставі доручення)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одеса апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Телекомбуд" на
рішення господарського суду Одеської
області від 07.04.2014 р. у справі № 916/267/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Телекомбуд" до
Приватного акціонерного товариства
"Київстар", в особі Одеської філії ПАТ
"Київстар" про визнання пункту угоди
недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

25.01.2014 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Телекомбуд" (далі
позивач) звернулось до господарського
суду Одеської області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
"Київстар", в особі Одеської філії ПАТ
"Київстар" (далі відповідач) про:
визнання п. 4 додаткової угоди № 4 до
договору про зміну умов співпраці від
01.03.2011 р. недійсним з моменту укладання;
зобов'язання відповідача надати дані,
які стали підставою нарахування
штрафних санкцій позивачу починаючи з
лютого місяця 2012 р. та стягнення з
відповідача витрат по сплати судового
збору у розмірі 1720,50 грн. (а.с. 2-5)

17.03.2014 р. позивач до місцевого
господарського суду надав заяву про
уточнення (зменшення позовних) вимог, в
якій просив суд п. 4 додаткової угоди № 4
до договору про зміну умов співпраці
від 01.03.2011 р. недійсним з моменту
укладання та стягнути з відповідача
суму витрат сплати судового збору у
розмірі 1218,00 грн. (а.с. 115-119)

З урахуванням заяви про зменшення суми
позовних вимог, позов вмотивовано тим,
що 28.05.2010 р. між позивачем та
відповідачем укладено дилерський
договір № 325/2010. 16.05.2011 р. між сторонами
спору було укладено договір
генерального підряду № 30759. 19.10.2011 р. між
позивачем та відповідачем було
укладено договір про зміну умов
співпраці № 30759/325/2010.

01.03.2013 р. між позивачем та відповідачем
укладено додаткову угоду № 4 до
договору про зміну умов співпраці.

Позивач зазначає, що у п. 4 додаткової
угоди № 4 до договору про змін умов
співпраці передбачено стягнення
неустойки у розмірі 3 000 грн.. Вказана
додаткова угода вносить зміни до
договору про зміну умов співпраці, у
відповідності до п. 7 якого передбачено
стягнення штрафу у розмірі 300 грн. Таким
чином, в одному правочині двічі
передбачається одне і теж порушення та
можливість притягнути позивача двічі
до одного виду відповідальності, однак
це суперечить ст.. 61 Конституції
України. В обґрунтування своєї позиції
позивач також посилається на ч. 1 ст. 173
ГК України, ст.. ст.. 174, 216, ч. 1 ст. 218 ГК
України, ч. 1 ст. 230 ГК України та ч. 1, 2 ст.
509 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 28.01.2014 р. порушено
провадження по справі № 916/267/14. (а.с. 1)

12.02.2014 р. відповідач до місцевого
господарського суду надав письмові
заперечення на позов, в обґрунтування
якого зазначив, що умовами договору
генерального підряду від 16.05.2011 р. № 30759,
дилерського договору від 28.05.2010 р. та п. 7
договору про зміну умов співпраці №
30759/325/2010 від 19.10.2011 р. передбачена
відповідальність за різні порушення, а
тому посилання позивача на повторність
притягнення до господарської
відповідальності за одне і те саме
порушення позбавлені будь-якої логіки
та є безпідставними. В обґрунтування
своєї позиції відповідач послався на
приписи норм ч.1 ст. 230, 231 ГК України, ст..
627 ЦК України. (а.с. 85-89)

Рішенням господарського суду Одеської
області від 07.04.2014 р. по справі № 916/267/14
(повний текст рішення складено суддею
Цісельський О.В. 14.04.2014 р.) у задоволенні
позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду
вмотивовано тим, що оспорюваний пункт
додаткової угоди передбачає
відповідальність позивача за
дилерським договором, а пункт 7
договору про зміну умов співпраці №
30759/325/2010 від 19.10.2011 р. передбачає
відповідальність позивача за
договором генерального підряду, а це є
різні за своєю правовою природою
договори, отже й правові підстави
виникнення відповідальності за їх
порушення є різними. Суд першої
інстанції пославшись на приписи ч. 1 ст.
627 ЦК України, ст.. 61 Конституції України
та дійшов висновку, що оскільки
відповідальність відповідача за
договором генерального підряду та
дилерського договору походять з різних
правових підстав, у суду відсутні
правові підстави для застосування
такого інституту права як захист
особистого немайнового або майнового
права та інтересу шляхом визнання п.4
додаткової угоди №4 від 01.03.2013 р. (а.с.
159-166)

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції позивач звернувся до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційної скаргою в якій
просить рішення місцевого
господарського суду скасувати та
прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог викладених в
апеляційній скарзі, скаржник навів ті
ж самі доводи, які він наводив у позові
та заяві про зменшення розміру
позовних вимог, а також зазначив, що
умовами договору не передбачено
ніякого зобов'язання дилера перед
оператором щодо прокладення
абонентської кабельної лінії до
квартири абонента та послався на
приписи ст.. ст.. 297, 295, 230, 218, 173, 174
Господарського кодексу України, ч. 1, 2
ст. 509 ЦК України, ст.. 61 конституції
України.

Скаржником в апеляційній скарзі також
заявлено клопотання про відновлення
пропущеного процесуального строку на
подання апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014 р. по
справі № 916/267/14 скаржнику відновлено
строк для подачі апеляційної скарги її
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 03.07.2014 р. о 11:00 год., про що
всі учасники процесу, згідно приписів
ст..98 ГПК України, були повідомлені
належним чином

У письмовому відзиві на скаргу
відповідач просив суд залишити її без
задоволення, а рішення місцевого суду
без змін.

Оскільки представник відповідача не
заявив клопотання про фіксацію
судового процесу за допомогою
технічних засобів така фіксація не
здійснювалась, але вівся протокол
судового засідання.

Представник скаржника (позивача) в
судове засідання не з'явився, хоча був
повідомлений про розгляд справи
належним чином, що підвереджується
повідомленням органа зв'язку про
вручення поштового відправлення.
Клопотань про відкладення розгляду
справи не заявив , про причини свого
нез'явлення суд не повідомив.

Враховуючи вказані обставини, а також
думку представника відповідача,
колегія суддів прийняла рішення про
розгляд справи за відсутністю
представника скаржника (позивача).

Представник відповідача в усних
поясненнях наданих суду просив суд,
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Згідно ст. 85 ГПК України, в судовому
засіданні оголошувались лише вступна
та резолютивна частини судової
постанови.

Заслухавши усні пояснення
представника відповідача, обговоривши
доводи викладені в апеляційній скарзі,
відзиві на неї, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази та обставини
справи, а також перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та ці
обставини дослідив місцевий суд, 28.05.2010
р. між ТОВ "ТЕЛЕКОМБУД" (за договором
Дилер) та ПАТ "Київстар" (за договором
Оператор) укладено дилерський договір
№ 325/2010(далі дилерський договір), з
додатками до нього.

Згідно умов дилерського договору, а
саме п. 1. Дилер у порядку та на умовах,
визначених цим Договором від імені та в
інтересах Оператора здійснює
діяльність, що направлена на укладання
Абонентських договорів між
потенційними абонентами та Оператором,
всіляко сприяє у укладенні зазначених
договорів, надає Оператору допомогу в
продажу телекомунікаційних послуг
Київстара потенційним абонентам,
просуває телекомунікаційні послуги
Київстара серед потенційних абонентів
на території України (наділ-Послуги
Дилера). Послуги Дилера включають, але
не обмежуються наступним:

Оформлення заявок/заяв/замовлень
потенційних Абонентів на підключення
Телекомунікаційних послуг Київстара
потенційним Абонентам (надалі -
Замовлення) та передання таких
підписаних потенційних Абонентам
Замовлень Оператору. Форма Замовлення
встановлюється Оператором.
Забезпечення підписання потенційним
абонентам абонентського договору (у
разі відповідного попереднього
дозволу здійснити зазначене від
Оператора), оформленого та складеного
Дилером у суворій відповідності та
шаблону/форми такого абонентського
договору, встановленого Оператором, та
передання такого підписаного
абонентам абонентського договору (у
двох примірниках) на підпис Оператору.
При цьому Дилер не має жодного права
підписувати абонентські договори та
жодні інші документи, заявки,
замовлення тощо від імені Оператора.
Ознайомлення потенційних абонентів з
можливостями та перевагами
телекомунікаційних послуг Київстара
шляхом розповсюдження серед них
відповідних інформаційних матеріалів
(що стосуються телекомунікаційних
послуг Київстара), які передані
Оператором Дилеру, у відповідності до
інструкцій Оператора. Повноваження
Дилера на вчинення дій, зазначених в
п.1.1. цього Договору, підтверджуються
виключно цим Договором і не потребують
видачі довіреності.

Цим договором та додатками до нього
сторони також визначили інші права та
обов'язки сторін, порядок надання
послуг та їх оплати, відповідальність
сторін, строк дії договору, порядок
вирішення спорів та інші умови. (а.с. 8
-22).

З матеріалів справи вбачається , що
16.05.2011р. між ПАТ "Київстар" (за договором
Замовник) та ТОВ "ТЕЛЕКОМБУД" (за
договором Підрядник) було укладено
договір генерального підряду №30759
(далі договір генерального підряду), з
додатками до нього.

Згідно п. 2.1. договору генерального
підряду підрядник зобов'язується на
свій ризик згідно з цим договором та
окремими додатковими угодами до нього,
заявками та/або завданнями Замовника,
виконати роботи по підключенню та
роботи по обслуговуванню (надалі -
роботи) в обумовлені цим Договором
та/або додатковими угодами до нього
строки, а також ліквідовувати за свій
рахунок можливі недоліки та дефекти в
роботах, що виникли з вини Підрядника, а
також виявлені Замовником протягом
гарантійних строків, а Замовник
зобов'язується прийняти належним чином
виконані Підрядником робот та оплатити
їх вартість.

Цим договором сторони та у додатках до
нього також визначили інші права та
обов'язки сторін, їх відповідальність,
строк дії договору, порядок вирішення
спорів та інші умови. (а.с.23-50)

Матеріали справи також свідчать та це
встановлено місцевим судом, що 19.10.2011 р.
між ПАТ "Київстар" (за договором
Замовник) та ТОВ "ТЕЛЕКОМБУД" (за
договором Підрядник) було укладено
договір про зміну умов співпраці №
30759/325/2010, відповідно до якого сторони
домовилися про встановлення особливих
умов взаємодії щодо укладених між ними
дилерського договору № 325/2010 від 28.05.2010
року та договору генерального підряду
№ 30759 від 16.05.2011 року, а саме:

Відповідно до п. 7 Договору про зміну
умов співпраці № 30759/325/2010 сторони
узгодили доповнити договір
генерального підряду пунктом 7.8. у
наступної редакції:

"п.7.8. У разі виявлення Замовником
випадків надання Підрядником
неправдивої інформації про виконання
робіт Замовнику (у тому числі, у випадку
підробки Нарядів на підключення),
Замовник має право вимагати сплати
штрафу у розмірі 300 (триста) гривень за
кожен випадок. Зважаючи на вибіркову
перевірку Замовником якості виконаних
робіт Підрядником, відповідальність за
цим пунктом застосовується також і
щодо порушень, виявлених після
підписання Акту за період, у якому
Підрядник вчинив зазначене порушення".

Згідно п. 27 Договору про зміну умов
співпраці № 30759/325/2010, він вступає в силу
з моменту його підписання, діє до
моменту припинення дії хоча б одного з
договорів (Дилерського договору або
Договору генерального підряду) і
поширюється на відносини сторін з 01
жовтня 2011 року.

З матеріалів справи також вбачається,
що 01.03.2013р. сторони цього спору уклади
додаткову угоду №4 до Договору про
зміну умов співпраці № 30759/325/2010 від
19.10.2011р.

Пунктом 4 додаткової угоди № 4 від 01.03.2013
р. сторони погодили доповнити
Дилерський договір пунктом 7.11. у
наступній редакції:

"7.11. У разі встановлення фактів
відсутності абонентської кабельної
лінії до квартири Абонента, адреса якої
вказана в Замовленні, за умови
активації особового рахунку по даному
Замовленню, Дилер на вимогу Оператора
зобов'язаний сплатити неустойку в
розмірі 3000 гривень за кожен виявлений
випадок. Вказана неустойка не
нараховується у випадку, коли
активація особового рахунку Абонента
була здійснена Дилером випадково і
останній письмово повідомив про це
Оператора".

Позивач просить визнати цей пункт (4)
додаткової угоди № 4 від 01.03.2013 р. до
договору про зміну умов співпраці №
30759/325/2010 від 19.10.2011р. недійним, оскільки
вважає, що цим пунктом, шляхом внесення
доповнень до Дилерського договору,
встановлена відповідальність за
порушення за яке вже встановлена
відповідальність у п. 7.8. договору
генерального підряду, з урахуванням
доповнень внесених п. 7 Договору про
зміну умов співпраці № 30759/325/2010, тобто
він вважає, що у зазначених пунктах
йдеться про одно і теж порушення за
допущення якого двічі встановлено
відповідальність, що на думку позивача
суперечить приписам ст.. 61 Конституції
України, яка передбачає, що ніхто не
може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення.

Проте, колегія суддів з такою позицією
позивача погодитись не можна з огляду
на таке.

По-перше, як вірно встановлено місцевим
судом, вищезазначені порушення та
відповідальність за них визначені та
встановлені у різних за своєю правовою
природою договорах (Дилерському
договорі і договорі генерального
підряду), отже й правові підстави
виникнення відповідальності за ці
порушення є різними.

По-друге, аналіз умов вищезазначених
пунктів надає можливість зробити
висновок, що в них встановлена
відповідальність за різні порушення, а
саме пунктом 7.8 Договору генерального
підряду встановлена відповідальність
Підрядника (ТОВ "ТЕЛЕКОМБУД") за
надання Замовнику неправдивої
інформації про виконання робіт, а
пунктом 7.11 Дилерського договору
встановлена відповідальність Дилера
(ТОВ "ТЕЛЕКОМБУД") у разі встановлення
фактів відсутності абонентської
кабельної лінії до квартири Абонента,
адреса якої вказана в Замовленні, за
умови активації особового рахунку по
даному Замовленню.

По-третє, згідно внесених у зазначені
договори вказаних змін, у договорі
підряду встановлена відповідальність
у вигляді штрафу, а у дилерському
договорі у вигляді неустойки, а згідно
приписів ст. 230 Господарського Кодексу
України це різни види штрафних санкцій,
тобто різні види юридичної
відповідальності.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи скаржника
про те, що у вказаних пунктах визначені
одні і ти ж самі порушення і за них
встановлено подвійну
відповідальність, тобто що п. 4.
додаткової угоди суперечить вимогам
законодавства, є хибними.

Посилання скаржника на висновки
зроблені у рішенні господарського суду
Одеської області від 14.10.2013 р. по справі
№196/2006/13 та постанові Одеського
апеляційного господарського суду від
19.12.2013 р. (а.с.63-75), не можуть прийматись
до уваги, оскільки ці висновки не
підтверджують позицію позивача, щодо
того, що у вищевказаних пунктах
договорів та п.4 додаткової угоди
йдеться про одні і ти ж самі порушення
та одну і ту ж відповідальність, адже
цими судовими рішенням з позивача (по
той справі відповідача) стягнуто
штрафні санкції за ненадання правдивої
інформації згідно п.7.8. договору
генерального підряду, а не за порушення
передбачені п.7.11. Дилерського договору.

Статтею 203 ЦК України, на яку в якості
правової підстави послався позивач у
позові, встановлені загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, зокрема цією
статтею визначено:

1. Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, на яку в
якості правової підстави послався
позивач у позові, а місцевий суд у
рішенні, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи, що на момент укладання
01.03.2013 р. додаткової №4 до Договору про
зміну умов співпраці № 30759/325/2010 від
19.10.2011 р. були додержані вимоги
встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою та шостою статті 203 ЦК України,
зокрема ця угода, в т.ч. її четвертий
пункт, не суперечили цьому Кодексу,
іншим актам цивільного законодавства
та ст. 61 Конституції України, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам, правові підстави
для визнання цього пункту недійсним
відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що місцевий суд
обґрунтовано відмовив в задоволенні
позову.

Згідно Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №6 від
22.03.2012р. Про судове рішення" рішення
господарського суду повинно
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення суду є: 1) неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; 3) невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

На думку судової колегії місцевий суд
повністю встановив та дослідив
фактичні обставини справи дав повну та
всебічну оцінку наявним у ній доказам
та правильно застосував норми
матеріального права, тобто рішення
місцевого суду відповідає
вищезазначеним вимогам.

Наведені скаржником в апеляційній
скарзі доводи, які фактично повторюють
його доводи викладені у позові та
уточненнях до нього, і яким, як
зазначалось вище, місцевий суд дав
належну оцінку, не спростовують
висновків місцевого суду та не
доводять їх помилковість, а тому не
можуть бути підставою для скасування
судового рішення та ухвалення нового
про задоволення позову.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської
області від 07.04.2014 р. у справі № 916/267/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Телекомбуд" - без
задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України,
набуває законної сили з дня її
оголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено і
підписано 03.07. 2014 р.

Головуючий суддя
Мирошниченко М.А.

Судді
Головей В.М.

Шевченко В.В.