ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
УХВАЛА

25 червня 2014 р. Справа № 909/698/14 Суддя
господарського суду
Івано-Франківської області Калашник
В.О.

розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Прокуратура
Івано-Франківської області,

вул.Грюнвальдська,11,Івано-Франківськ,760
00

до відповідача: Виконавчий комітет
Івано-Франківської міської ради

вул. Грушевського,
21,м.Івано-Франківськ,76004

про скасування рішення виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради та визнання права власності на
об"єкт нерухомості.

без виклику представників сторін

встановив:

Прокуратура
Івано-Франківської області звернулась
до господарського суду
Івано-Франківської області з позовною
заявою як Позивач до Відповідача,
Виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
скасування рішень виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради № 235 від 23.04.2013 та № 571 від 31.10.2013,
якими квартира №? 41 по вул. І.Пулюя, 15 а в
м.Івано-Франківську була включено до
числа службових та виключена із числа
службових.

Крім цього, в позовній заяві
поставлена вимога про визнання за
прокуратурою Івано-Франківської
області права власності на вказану
трикімнатну квартиру.

Однак, в порушення вимог ст.57 ГПК
України, до матеріалів позовної заяви
не додано доказів в підтвердження
сплати судового збору у розмірі та
спосіб визначеному законом.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" встановлено, що судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду.

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" встановлено ставку
судового збору за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру - 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат; позовної заяви
немайнового характеру 1 розмір
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до 2.10. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №7
від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України", у
випадках об'єднання в одній заяві вимог
як майнового, так і немайнового
характеру судовий збір згідно з
пунктом 3 статті 6 Закону підлягає
сплаті як за ставками, встановленими
для позовів майнового характеру, так і
за ставками, встановленими для
розгляду позовних заяв зі спорів
немайнового характеру.

Згідно п. 2.2.1. зазначеної постанови,
судовий збір з позовної заяви про
визнання права власності на майно,
витребування або повернення майна
визначається з урахуванням вартості
спірного майна, тобто як зі спору
майнового характеру. При цьому суд не
повинен визначати вартість майна за
відповідними вимогами, оскільки за
змістом пункту 3 частини другої статті
54 і статті 55 ГПК такий обов'язок
покладається на позивача.

В позовній заяві Позивачем заявлено
вимоги про скасування рішення
Виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради № 235
від 23.04.2013 року та рішення № 571 від
31.10.2013 року, а також визнання права
власності , тобто дві вимоги
немайнового і одна вимога майнового
характеру. Крім цього, Позивачем не
подано суду доказів вартості спірного
майна.

Позивач в позовній заяві просить
суд відстрочити сплату судового збору.

Відповідно до статті 8 Закону
України "Про судовий збір" враховуючи
майновий стан сторони, суд може своєю
ухвалою відстрочити або розстрочити
сплату судового збору на певний строк,
але не довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі. Суд може зменшити
розмір судового збору або звільнити
від його сплати на підставі, зазначеній
у частині першій цієї статті.

Пунктом 3.1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
21.02.2013р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
передбачено, що єдиною підставою для
вчинення господарським судом дій,
зазначених у статті 8 Закону, є
врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення
(розстрочення) сплати судового збору,
зменшення його розміру або звільнення
від його сплати може бути викладене в
заяві чи скарзі, які подаються до
господарського суду, або окремим
документом. Особа, яка заявляє
відповідне клопотання, повинна навести
доводи і подати докази на
підтвердження того, що її майновий стан
перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею
судового збору у встановленому порядку
і розмірі.

При цьому, статтею 129 Конституції
України, як одну із засад судочинства
визначено рівність усіх учасників
судового процесу перед законом і судом,
в тому числі й органів державної влади,
то самі лише обставини, пов'язані з
фінансуванням установи чи організації
з державного бюджету України та
відсутністю у ньому коштів,
призначених для сплати судового збору,
не можуть вважатися підставою для
відстрочення, розстрочення або
звільнення від такої сплати.

Відстрочення або розстрочення
сплати судового збору на певний строк у
розумінні ст. 8 Закону України "Про
судовий збір", є складовим елементом
процесу здійснення судочинства.

Таким чином, за змістом вказаної
норми закону, відстрочення або
розстрочення сплати судового збору на
певний строк є правом, а не обов'язком
суду, яке ним може бути реалізоване при
здійсненні судочинства.

Позивач в позовній заяві, як на
підставу відстрочення сплати судового
збору, посилається на дані
бухгалтерії про відсутність в
кошторисі прокураттури коштів на
сплату судового збору. Вказана
обставина слугує підтвердженням того,
що в разі відстрочення в межах
встановлених законом строку сплати
судового збору, він не буде сплачений
Позивачем.

Враховуючи те, що Позивачем не надано
належного обгрунтування та не подано
відповідних доказів про неможливість
або утруднення в здійсненні оплати
судового збору , суд не вбачає підстав
для відстрочення сплати судового
збору.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК
України, не подання доказів сплати
судового збору у встановлених порядку
та розмірі є підставою для повернення
позовної заяви без розгляду.

В зв"язку з цим суд вважає, що
позовну заяву слід повернути Позивачу,
без розгляду.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву першого
заступника прокурора
Івано-Франківської області до
Відповідача, Виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
скасування рішення виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради , а також визнання права власності
на об"єкт нерухомості, та долучені до
неї документи повернути Позивачу без
розгляду.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з
нею до господарського суду в
загальному порядку після усунення
допущеного порушення.

Суддя
Калашник В. О.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Попович В. В. 25.06.14