ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.
Справа № 926/125/14

Львівський апеляційний господарський
суд, у складі колегії:

головуючого-судді:
Бойко С.М.,

суддів: Бонк
Т.Б.,

Марко Р. І.

при секретарі Томкевич Н.,

з участю представників:

позивачів: з'явився,

відповідача: Кругляк В. П.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_3,
с.Наддністрянське, Вінницька обл., б/н
від 17.03.2014 року

на рішення господарського суду
Чернівецької області від 04.03.2014 року,
суддя О. В. Гончарук

у справі №926/125/14

за позовом: ОСОБА_3, с.Наддністрянське,
Вінницька область

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
"Реал ТБ", м.Новодністровськ

про: визнання недійсним статуту
товариства в новій редакції

ВСТАНОВИВ

Рішенням від 04.03.2014р. по справі №926/125/14
відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_3, с.Наддністрянське, Вінницька
область до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
"Реал ТБ", м.Новодністровськ про
визнання недійсним статуту товариства
в новій редакції.

Не погоджуючись з даним рішенням,
ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення господарського суду
Чернівецької області від 04.03.2014 року
скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги,
апелянт, посилається на те, що рішенням
господарського суду зроблені висновки,
які не відповідають обставинам справи,
зокрема, позивачем заявлено вимогу про
визнання недійсним саме певних змін до
статуту, а не визнання його цілком
недійсним, тому на думку апелянта,
наслідком задоволення позову не могло
бути визнання установчого документу
цілком недійсним та не призвело б до
ліквідації відповідача, як це зазначив
господарський суд Чернівецької
області.

На думку скаржника, його присутність на
загальних зборах учасників Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Телерадіокомпанія "Реал ТБ" при
розгляді заяви про вихід з товариства,
яка адресована неіснуючому
підприємству «Товариству з обмеженою
відповідальністю «ТРК «РЕАЛ ТБ», що
підтверджується довідками з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, не повинна
була бути прийнятою судом до уваги та
не може мати ніяких правових наслідків
у вирішенні даного спору, оскільки
вказана заява не відповідає вимогам
ані статуту, ані нормам законодавства,
що регламентують правовідносини,
пов'язані з виходом учасника зі складу
учасників товариства, а повинна
доводитись виходячи зі змісту самої
заяви.

Апелянт зауважує, що судом першої
інстанції не надано належної правової
оцінки моменту передачі його частки
іншому засновнику товариства, не
враховано ст.ст.53, 54 Закону України «Про
господарські товариства» та п.3 ст.29
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців». Вважає, що рішення
загальних зборів учасників товариства
від 17.02.2006р., на якому було прийнято його
заяву про вихід з товариства та
передачу частки іншому учаснику
товариства є незаконним і таким, що не
відповідає законодавству України, а
відтак має бути визнано недійсним в цій
частині.

Одночасно, скаржник вважає, що
господарський суд Чернівецької
області порушив норми процесуального
права, а саме, вказав підставою відмови
у задоволенні позову те, що позивачем
попередньо не було оскаржено рішення
загальних зборів учасників товариства
від 17.02.2006р., а відтак, просить скасувати
рішення господарського суду
Чернівецької області від 04.03.2014р. та
прийняти нове, яким визнати недійсним
статут Товариства з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
"Реал ТБ" в новій редакції, затвердженій
зборами учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Телерадіокомпанія "Реал ТБ" 17.02.2006р.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
"Реал ТБ" у відзиві на апеляційну скаргу
№30 від 09.04.2014р. заперечило проти
доводів апеляційної скарги, просило
залишити рішення господарського суду
Чернівецької області від 04.30.2014р. без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення. Зокрема, вказало на те, що
позивач особисто подав заяву про вихід
зі складу учасників товариства 16.02.2006р.
і був присутній на загальних зборах
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
"Реал ТБ" 17.02.2006р., на яких підтримав свою
заяву та передав свою частку у розмірі
5%, що становило 3 000,00грн. іншому
засновнику цього товариства. Вказана
заява була задоволена, а прийняте
внаслідок проведених зборів рішення
загальних зборів засновників
товариства, оформлене протоколом №6
від 17.02.2006р. в судовому порядку не
оскаржувалось. Також у передбаченому
законом порядку була здійснена
державна реєстрація змін до статуту
товариства, пов'язаних зі зміною складу
учасників товариства. А, відтак, на
думку відповідача, позивач вчиняв
вказані вище дії з власного
волевиявлення, відповідна заява про
вихід зі складу товариства нотаріально
посвідчена, рішення зборів засновників
товариства, оформлене протоколом №6
від 17.02.2006р., яке стало підставою для
внесення змін до статуту товариства та
реєстрація внесених змін в установчі
документи товариства у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
відповідають вимогам чинного
законодавства України.

Представник апелянта у судовому
засіданні 21.05.2014р. підтримав доводи
викладені в апеляційній скарзі, просив
її задоволити та скасувати рішення
господарського суду Чернівецької
області від 04.30.2014р.

Представник відповідача у судовому
засіданні 17.06.2014р. заперечив доводи
апеляційної скарги і просив суд
рішення господарського суду
Чернівецької області від 04.03.2014 року
залишити без змін, апеляційну скаргу
без задоволення.

Одночасно, представником відповідача
подано до суду клопотання про
долучення до матеріалів справи заяву
ОСОБА_3 від 16.02.2006р. про передачу своєї
частки у статутному фонді товариства в
розмірі 5% ОСОБА_4, а також розписку
ОСОБА_5 від 01.03.2006р. про те, що ним
отримано від ОСОБА_4 гроші у сумі 6
000,00грн.

Розглянувши наявні у справі матеріали,
давши належну оцінку доводам та
запереченням, які містяться в
апеляційній скарзі, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення господарського суду
Чернівецької області слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без
задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.12.2003р. Новодністровською міською
радою зареєстровано статут Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Телерадіокомпанія "Реал ТБ" (далі -
товариство), зі змінами, в тому числі
проведеними державним реєстратором
03.08.2011р. (далі - статут), товариство
створюється на засадах угоди між
фізичними угодами як товариство з
обмеженою відповідальністю (скорочена
назва - ТОВ "ТРК "Реал ТБ").

Згідно з п.п.4.1. статуту, учасниками
товариства є фізичні особи України, що
зазначені в установчому договорі про
створення і діяльність товариства від
03.12.2003р. та повністю протягом року з дня
державної реєстрації товариства
внесли свій зазначений в установчому
договорі вклад.

Учасниками товариства, на момент його
створення були: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_3.

16.02.2006р. ОСОБА_3 подав нотаріально
посвідчену заяву про вихід зі складу
учасників товариства.

Рішенням загальних зборів засновників
товариства, оформленим протоколом №6
від 17.02.2006р., на яких був присутній
ОСОБА_3, вказану вище заяву задоволено,
а його частку - 5%, що становить 3 000,00грн.
передано іншому засновнику цього
товариства - ОСОБА_4.

Вищезазначене рішення загальних
зборів засновників товариства,
оформлене протоколом №6 від 17.02.2006, в
судовому порядку не оскаржувалось.

Згідно з ч.2 ст.97 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) органами
управління товариством є загальні
збори його учасників і виконавчий
орган, якщо інше не встановлено
законом.

Частиною 1 статті 145 ЦК України
передбачено, що вищим органом
товариства з обмеженою
відповідальністю є загальні збори його
учасників.

Пункт 7 частини 4 статті 145 ЦК України
визначає, що до виключної компетенції
загальних зборів учасників товариства
належить, в тому числі, виключення
учасника з товариства.

Загальні збори учасників товариства
мають право приймати рішення з усіх
питань діяльності товариства, у тому
числі і з тих, що передані загальними
зборами до компетенції виконавчого
органу. Рішення загальних зборів
приймаються простою більшістю від
числа присутніх учасників, якщо інше не
встановлено установчими документами
або законом. Рішення загальних зборів
може бути оскаржене учасником
товариства до суд (ч.ч.1, 2, 5 ст.98 ЦК
України).

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
погоджується з висновком
господарського суду Чернівецької
області щодо того факту, що рішення
загальних зборів та інших органів
управління господарського товариства,
які є за своєю правовою природою
актами, є дійсними, якщо у судовому
порядку не буде встановлено інше, тобто
існує презумпція легітимності рішень
відповідних органів управління
(вказаної позиції дотримується
Верховний Суд України (лист від 01.08.2007р.
"Практика розгляду судами
корпоративних спорів" та Вищий
господарський суд України
(рекомендації від 28.12.2007р. №04-5/14 "Про
практику застосування законодавства у
розгляді справ, що виникають з
корпоративних відносин"), а враховуючи
те, що рішення загальних зборів
Товариства, оформлене протоколом №6
від 17.02.2006, у судовому порядку не
оскаржувалось, значить воно є чинним, а
тому висновки сформульовані у цьому
рішенні можуть прийматися судом до
уваги.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" зміни, які
сталися в установчих документах
товариства і які вносяться до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, підлягають
державній реєстрації за тими ж
правилами, що встановлені для
державної реєстрації товариства.

Стаття 52 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" передбачає, що зміни
до статуту, пов'язані із зміною розміру
статутного капіталу та/або із зміною
складу учасників, підлягають державній
реєстрації в установленому законом
порядку.

Товариство зобов'язане у п'ятиденний
строк повідомити орган, що провів
реєстрацію, про зміни, які сталися в
установчих документах, для внесення
необхідних змін до державного реєстру.

В матеріалах справи є витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії АВ
№181462 від 11.12.2013р., який підтверджує факт
здійснення державної реєстрації змін
до статуту відповідача, пов'язаних зі
зміною складу учасників товариства
(а.с.20).

Отже, колегія суддів апеляційної
інстанції вважає вірним висновок
господарського суду щодо того, що
внесення змін до статуту відповідача
мало місце у встановлені
законодавством порядок та спосіб.

Одночасно, судова колегія апеляційної
інстанції, вважає обґрунтованим
висновок господарського суду щодо
вимоги позивача, викладеній у
прохальній частині позовної заяви, а
саме, позивач просить: "визнати
недійсним статут товариства з
обмеженою відповідальністю
"Телерадіокомпанія "Реал ТБ" в новій
редакції, затвердженій зборами
учасників товариства з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
"Реал ТБ" 17 лютого 2006 року". Задоволення
вказаної вимоги буде мати наслідком
визнання недійсним установчого
документу товариства, зокрема, статуту
з усіма існуючими змінами, а також
ліквідації відповідача як юридичної
особи.

У п.п.4.1. рекомендацій Вищого
господарського суду України "Про
практику застосування законодавства у
розгляді справ, що виникають з
корпоративних відносин" від 28.12.2007
№04-5/14, зазначено, що вирішуючи спори
про визнання недійсними установчих
документів господарських товариств,
господарські суди повинні виходити з
того, що затвердження установчого
документа є необхідною дією у процесі
створення господарського товариства.
Тому для визначення підстав визнання
установчих документів недійсними
господарським судам слід керуватись
пунктом 2 частини першої статті 110
Цивільного кодексу України.

В свою чергу, п.2 ч.1 ст.110 ЦК України
зазначає, що юридична особа
ліквідується за рішенням суду про
ліквідацію юридичної особи через
допущені при її створенні порушення,
які неможливо усунути, чи в інших
випадках, встановлених законом.

Таким чином, підставами прийняття
рішення про визнання недійсними
установчих документів господарського
товариства є порушення закону, які не
можуть бути усунуті. Однак, в процесі
розгляду справи судами не встановлено
ані факту наявності підстав для
застосування при вирішенні спору п.2 ч.1
ст.110 ЦК України, ані обставин, які б
свідчили про незаконність внесення
змін до статуту товариства.

Твердження апелянта, викладені в
апеляційній скарзі щодо того, що судом
не надано належної правової оцінки
тому факту, що його заява про вихід зі
складу учасників товариства
адресована неіснуючому підприємству
Товариству з обмеженою
відповідальністю «ТРК «РЕАЛ ТБ», а
також тому, що при наданні правової
оцінки моменту передачі його частки
іншому засновнику товариства, не
враховано ст.ст.53, 54 Закону України «Про
господарські товариства» та п.3 ст.29
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», колегією суддів
апеляційної інстанції не приймаються
до уваги та спростовуються матеріалами
справи, зокрема наявним у матеріалах
справи:

- нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_3
від 16.02.2006р. про вихід зі складу
засновників Товариства з обмеженою
відповідальністю ТРК "Реал ТБ" та
відсутністю майнових та інших
претензій до товариства;

- заяви ОСОБА_3 від 16.02.2006р. про передачу
своєї частки у статутному фонді
товариства у розмірі 5% ОСОБА_4, якими
чітко підтверджується особисте
волевиявлення ОСОБА_3 на вихід з
товариства, передачу своєї частки та
відсутністю претензій до товариства.

Статтею 147 ЦК України передбачено, що
учасник товариства з обмеженою
відповідальністю має право продати чи
іншим чином відступити свою частку (її
частину) у статутному капіталі одному
або кільком учасникам цього
товариства. Учасники товариства
користуються переважним правом
купівлі частки (її частини) учасника
пропорційно до розмірів своїх часток,
якщо статутом товариства чи
домовленістю між учасниками не
встановлений інший порядок здійснення
цього права. Купівля здійснюється за
ціною та на інших умовах, на яких частка
(її частина) пропонувалася для продажу
третім особам. Якщо учасники
товариства не скористаються своїм
переважним правом протягом місяця з
дня повідомлення про намір учасника
продати частку (її частину) або
протягом іншого строку, встановленого
статутом товариства чи домовленістю
між його учасниками, частка (її частина)
учасника може бути відчужена третій
особі.

Розписка ОСОБА_5 від 01.03.2006р., яка додана
до матеріалів справи відповідачем, не
може бути прийнятою колегією суддів
апеляційного суду до уваги, оскільки
ОСОБА_5 не є стороною по даній справі,
його права та інтереси справа не
зачіпає.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що заява
ОСОБА_3 про вихід зі складу засновників
товариства відповідає вимогам чинного
законодавства України, підтримана ним
на загальних зборах засновників
товариства, затверджених рішенням
загальних зборів засновників
товариства, оформлене протоколом №6
від 17.02.2006р., внаслідок чого внесено у
передбаченому Законом порядку зміни до
статуту товариства, частка ОСОБА_3 у
статному фонді товариства у розмірі 5%
передана іншому учаснику товариства з
його власної волі і на законних
підставах, а відтак судова колегія
підтримує висновок господарського
суду про відсутність підстав для
визнання недійсним статуту Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Телерадіокомпанія "Реал ТБ" в новій
редакції, затвердженій зборами
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
"Реал ТБ" 17 лютого 2006 року.

Відповідно до П.12 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України" передбачено, що з урахуванням
припису частини другої статті 104 ГПК не
підлягає скасуванню судове рішення,
якщо апеляційною інстанцією буде
з'ясовано, що його резолютивна частина
є правильною, хоча відповідні висновки
місцевого господарського суду й не
були належним чином обґрунтовані у
мотивувальній частині рішення.

Судом першої інстанції не були
належним чином обґрунтовані позовні
вимоги позивача щодо порушення його
права власності, в своїй позовній
заяві, останній покликався на ч. 1
статті 321, відповідно до якої, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Для з'ясування цих обставин справи,
судом долучена до матеріалів справи
заява ОСОБА_3 від 16.02.2006р. про передачу
своєї частки у статутному фонді
товариства в розмірі 5% ОСОБА_4
Пояснення представника відповідача, в
цій частині , що позивач добровільно
передав свою частку в розмірі 5% ОСОБА_4,
приймаються судом до уваги, оскільки
узгоджуються із матеріалами справи:
заявою позивача про вихід зі складу
засновників товариства, зі змісту якої
вбачається що останній матеріальних та
інших претензій не має, а також заявою
ОСОБА_3 від 16.02.2006р. про передачу своєї
частки у статутному фонді товариства в
розмірі 5% ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст. 147 ЦК України
учасник товариства з обмеженою
відповідальністю має право продати чи
іншим чином відступити свою частку (її
частину) у статутному капіталі одному
або кільком учасникам цього
товариства.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний
господарський суд, вважає, що рішення
господарського суду першої інстанції
прийняте, з урахуванням всіх обставин
справи та з дотриманням норм чинного
законодавства, а тому не вбачає підстав
для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні апеляційної скарги
ОСОБА_3, с.Наддністрянське, Вінницька
обл. відмовити.

2. Рішення господарського суду
Чернівецької області від 04.03.2014 року у
справі за №926/125/14 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на
адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови
виготовлений 23.06.2014 р.

Головуючий суддя
Бойко С. М.

Суддя
Бонк Т.Б.

Марко Р.І.