ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.06.2014
Справа № 905/7669/13

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Колесника
Р.М., суддів Сажневої М.В., Харакоза К.С.

при секретарі судового засідання Волзі
І.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні господарського суду
матеріали справи

за позовною заявою: Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Донецькій області, м.
Донецьк

до відповідача: приватного
підприємства "Содєйствіє", м. Торез
Донецької області

про внесення змін до договору оренди

Представники сторін:

Від позивача: Бенхасін А. А. за дов.

Від відповідача: Лук’янова Л.Л. за дов.

У судовому засіданні 17.12.2013р.
оголошувалась перерва до 23.01.2014р.

У судовому засіданні 23.04.2014р.
оголошувалась перерва до 29.05.2014р.

Регіональне відділення Фонду
державного майна України по Донецькій
області звернулось до господарського
суду Донецької області з позовною
заявою до Приватного підприємства
«Содєйствіє» про внесення змін до
договору оренди.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що постановою КМУ
від 14.09.2011р. №629 внесено зміни до
методики розрахунку орендної плати, що
зумовлює необхідність внесення змін до
укладеного між сторонами 23.01.2004р.
договору оренди №1126/2004, та у зв'язку з
чим позивачем ініційовано внесення
змін до цього договору шляхом
укладання договору №4 про внесення
змін. З огляду на відсутність відповіді
на цю вимогу з боку відповідача,
позивач вимагає внесення змін до
договору в судовому порядку.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
та письмових поясненнях просив
відмовити у задоволенні позову з тих
підстав, що збільшення розміру
орендної плати з 20.09.2011р. неможливе у
зв'язку із припиненням зобов'язань
відповідача за період з вересня 2011р. по
грудень 2013р. шляхом належного його
виконання, що підтверджується
платіжними дорученнями;
використовуваний у запропонованому
позивачем проекті акт оцінки майна
станом на 2003р. є таким, що втратив
чинність, отже застосуванню не
підлягає.

Позивачем були надані письмові
пояснення, в яких він наголошував на
тому, що ані акт оцінки майна від
10.01.2004р., а ні Методика оцінки об'єкту
оренди не закріплюють необхідність
проведення орендодавцем оцінки об'єкту
оренди для перерахунку орендної плати
як обов'язку останнього у зв'язку з
запровадженими змінами у Методику
розрахунку орендної плати.

В перебігу розгляду справи
відповідачем було надано клопотання
про припинення провадження у справі
через укладання сторонами 29.04.2014р.
договору №5 про внесення змін до
договору оренди від 23.01.2004р, що, на думку
відповідача, є підставою вважати
відсутнім предмет спору у
розглядуваній справі.

Строк розгляду справи на підставі ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України продовжувався. Розгляд справи
на підставі ст.77 Господарського
процесуального кодексу України
відкладався.

Розпорядженням від 17.12.2013р. для
розгляду цієї справи утворено судову
колегію, склад якої змінювався. За
результатами автоматичного розподілу
справ, проведеного 11.03.2014р.,
розглядувану справу передано
головуючому судді Колеснику Р.М. Склад
суду відповідно до розпоряджень
керівництва суду неодноразово
змінювався, та остаточний розгляд
справи здійснювався у складі
головуючого судді Колесника Р.М.,
суддів Сажневої М.В., Харакоза К.С.

Перед початком розгляду справи по суті
представники сторін були ознайомлені з
правами та обов'язками, передбаченими
ст.ст. 20, 22 Господарського
процесуального кодексу України.

З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, виходячи з
фактів, встановлених в процесі
розгляду справи, вислухавши
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

23.01.2004р. позивачем (орендодавцем) та
відповідачем (орендарем) укладено
договір оренди №1126/2004 (а.с. 13-17), згідно
п.1.1 якого орендодавець передає, а
орендар приймає в строкове платне
користування майно, що належить до
державної власності - цілісний
майновий комплекс структурного
підрозділу ДП «Шахта №3 біс» -
західного бремсбергу пласта К2 (надалі -
Підприємство), склад і вартість якого
визначено у відповідності з додатками
№1,2,3 до договору оренди, протоколом про
результати інвентаризації та
передавальним балансом Підприємства,
складеного станом на 30.11.2003р., вартість
якого становить 300371,00 гривень у тому
числі основні засоби по первісній
вартості - 5488556,57 гривень, по балансовій
(залишковій) вартості - 300371,00 гривень.

Згідно п. 2.1 договору орендар вступає у
строкове платне користування
Підприємством в термін, вказаний в
договорі, але не раніше дати підписання
сторонами договору та акту
приймання-передачі, який було
підписано 23.01.2004р.

Відповідно до п. 3.1 договору орендна
плата визначається на підставі
Методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду
державного майна, затвердженої КМУ, і
становить без ПДВ за грудень 2003р.
(базовий) місяць - 1016,25 грн. Орендна
плата за перший місяць оренди - січень -
визначається шляхом коригування
орендної плати за базовий місяць на
індекс інфляції за січень.

Згідно п. 3.2 та 3.3 (в редакції договору №2
про внесення змін від 10.09.2008р.) орендна
плата за кожний наступний місяць
визначається шляхом коригування
орендної плати за попередній місяць на
індекс інфляції за наступний місяць і
перераховується до Державного бюджету
щомісяця не пізніше 15 числа місяця,
наступного за звітним, з урахуванням
щомісячного індексу інфляції.

За змістом п. 3.4 договору розмір
орендної плати переглядається на
вимогу однієї із сторін у разі зміни
методики їх розрахунку, змін
централізованих цін і тарифів та в
інших випадках, передбачених чинним
законодавством.

Згідно Розрахунку орендної плати
(Додаток №2 до договору оренди) (а.с. 19),
станом на момент укладання договору
сторонами було встановлено наступне:

1. Вартість майна цілісного майнового
комплексу для розрахунку орендної
плати станом на 30.11.2003р. (Во) складає
300371,00 гривень.

2. Орендна ставка - 4%.

3. Орендна плата в рік (Опл) визначається
за формулою: Опл = Во х Сор.ц. х Іп.р.

Опл = 300371 х 4%

Опл = 12014,84 гривень.

4. Розмір орендної плати за базовий
місяць (грудень) (Опл.міс.) складає:

Опл.міс = 12014,84 :12 х 1,015 = 1016,25 гривень.

Починаючи з січня 2004р. орендна палата
коригується на індекс інфляції.
Орендна плата у розмірі 100% від
нарахованої суми перераховується у
державний бюджет (без ПДВ).

Договір укладено строком на п'ять років
та діє з 23.01.2004р. по 24.01.2009р. (п. 10.1
договору).

Умови цього договору зберігають силу
протягом всього терміну цього
договору, в тому числі у випадках, коли
після його укладання законодавством
встановлені правила, що погіршують
становище орендаря, а в частині
зобов'язань орендаря щодо орендної
плати - до виконання зобов'язань (п. 10.2
договору).

Зміни і доповнення або розірвання
цього договору допускаються за
взаємною згодою сторін. Зміни та
доповнення, що пропонуються внести,
розглядаються протягом одного місяця з
дати їх подання до розгляду іншій
стороні (п. 10.3 договору).

Рішенням господарського суду
Донецької області від 21.05.2009р. по справі
№29/130пд (а.с. 27-33), залишеним без змін
постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 16.07.2009р. (а.с.
34-36), зобов'язано позивача у
розглядуваній справі укласти із
відповідачем договір оренди на новий
строк на тих самих умовах на ЦМК, що є
предметом договору оренди №1126/2004 від
23.01.2004р.

Договором №4 про внесення змін від
23.12.2013р. внесено зміни до п. 10.1 договору
та встановлено строк дії договору до
30.04.2014р.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 14.09.2011 р. №961, яка набула чинності
20.09.2011р., внесені, серед іншого, зміни до
Методики розрахунку орендної плати за
державне майно та пропорції її
розподілу (надалі Методика), за якими
замість існуючої до цього формули «Опл
= Во х Сор.ц х І п.р.,» запроваджену таку
Опл = (Воз + Внм) х Сор.ц /100, де Воз -
вартість основних засобів за
незалежною оцінкою на час оцінки
об'єкта оренди, гривень; Внм - вартість
нематеріальних активів за незалежною
оцінкою на час оцінки об'єкта оренди,
гривень Також значення Сор.ц (орендна
ставка) для цілісних майнових
комплексів державних підприємств
паливної промисловості збільшене з 4%
до 16%.

Листом №17-06-02-08977 від 24.07.2013р. (а.с.39-40)
позивач звернувся до відповідача з
вимогою в порядку п. 3.4 договору оренди
від 23.01.2004р. №1126/2004 про внесення змін до
договору, у зв'язку із внесенням змін
постановою Кабінету Міністрів України
від 14.09.2011р. № 961 до Методики, та
надіслав відповідний проект договору
про внесення змін №4 (а.с.42-43) до
договору оренди цілісного майнового
комплексу в наступній редакції:

« 1. Річна орендна ставка за
використання цілісного майнового
комплексу з 20.09.2011р. встановлюється на
рівні 16% від вартості орендованого
цілісного майнового комплексу.
Відповідні зміни відображаються у
розрахунку орендної плати, що є
невід'ємною і складовою частиною
Договору оренди.

2. Пункт 3.1. Розділу 3 «Орендна плата»
доповнити текстом наступного змісту:

«Орендна плата з 20 вересня 2011р.
визначається на підставі Методики
розрахунку орендної плати за державне
майно та пропозиції її розподілу,
затвердженої Постановою КМУ від
04.10.1995р. №786 (зі змінами), і становить за
базовий місяць - серпень 2011р. - 10232,64 грн.
Відповідні зміни відображені у
розрахунку орендної плати, що є
Додатком №4 до договору оренди від
23.01.2004р. №1126/2004.

Орендна плата за вересень 2011 року
складає 5377,48 гривень (розрахунок
наведено у додатку №4 до договору
оренди від 23.01.2004р. №1126/2004).

Орендна плата за жовтень 2011 року
визначається шляхом коригування
орендної плати за базовий місяць
(серпень 2011р.) на індекси інфляції за
вересень, жовтень 2011 року».

3. Пункт 3.2 Розділу 3 «Орендна плата»
викласти в наступній редакції: « 3.2.
Орендна плата за кожний наступний
місяць починаючи з жовтня 2011р.
визначається шляхом коригування
орендної плати за попередній місяць на
індекс інфляції за наступний місяць».

4. Розділ 3 «Орендна палата» доповнити п.
3.8, викладеним у наступній редакції:

« 3.8. Різниця по сплаті орендної плати
за період з 20.09.2011р. до моменту набрання
чинності Договору про внесення змін №4,
що виникне внаслідок зміни орендної
ставки, сплачується Орендарем протягом
місяця після підписання Договору про
внесення змін №4».

5. Договір про внесення змін №4 набирає
чинності з моменту підписання його
уповноваженими представниками сторін
та скріплення підписів печатками, є
невід'ємною частиною договору та
укладений в 2-х (двох) примірниках, кожен
з яких має однакову юридичну силу, по
одному для орендаря та орендодавця.

6. Розрахунок орендної плати викласти у
Додатку №4 до договору оренди від
23.01.2004р. №1126/2004, який є його невід'ємною
частиною та додається до договору про
внесення змін №4.

7. Додаток №2 до договору оренди від
23.01.2004р. №1126/2004 вважати таким, що
втратив чинність».

Доданий до проекту договору про зміни
проект Розрахунку орендної плати
передбачає відображення означених
змін до методики визначення розміру
орендних платежів із використанням у
формулах розрахунку відомостей про
незалежну оцінку вартості об'єкту
оренди станом на 30.11.2003р. та
встановлення (збільшення) розміру
орендної плати за серпень 2011р. - 10232,64
грн. з подальшим щомісячним
інфляційним коригуванням розміру
орендної плати починаючи з жовтня 2011
року.

За таких обставин, позивач звернувся до
суду з розглядуваним позовом та
просить змінити договір оренди 23.01.2004р.
№1126/2004 шляхом його доповнення та
викладення п.п. 3.1, 3.8 договору в
редакції запропонованого ним договору
№4 про внесення змін.

В перебігу розгляду справи, 29.04.2014р.
сторонами було укладено договір №5 про
внесення змін до договору оренди
№1126/2004 від 23.01.2004р., яким викладено
договір від 23.01.2004р. в новій редакції,
зокрема, зменшено вартість
орендованого майна, збільшено розмір
орендної плати, змінено базовий місяць
розрахунку орендної плати, встановлено
період донарахування орендної плати та
його розмір та продовжено строк дії
договору до 24.01.2019р.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд вважає вимоги
позивача до відповідача такими, що не
підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 632 Цивільного Кодексу
України передбачено, що ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін;
у випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування; зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом; зміна ціни в
договорі після його виконання не
допускається.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язаний
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Згідно приписів ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму,
плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором. Договором або законом може
бути встановлено періодичний перегляд,
зміну (індексацію) розміру плати за
користування майном.

Аналогічні приписи містить норма ст. 286
Господарського кодексу України,
відповідно до якої орендна плата - це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» розмір орендної плати може бути
змінено за погодженням сторін. Розмір
орендної плати може бути змінено на
вимогу однієї з сторін, якщо з
незалежних від них обставин істотно
змінився стан об'єкта оренди, а також в
інших випадках, встановлених
законодавчими актами України.

Відповідно до п. 3.4 договору оренди
розмір орендної плати переглядається
на вимогу однієї із сторін у разі зміни
методики їх розрахунку, змін
централізованих цін і тарифів та в
інших випадках, передбачених чинним
законодавством.

Статтею 188 Господарського кодексу
України передбачено, що зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 188
Господарського кодексу України
сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання
договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду. У
разі якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Водночас, згідно зі ст. 651 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Отже, системний аналіз наведених норм
дає підстави дійти висновку, що
внесення змін до спірного договору
можливе за умови належного доведення
позивачем факту виникнення обставин, з
якими закон та/або договір пов'язує
можливість внесення до нього змін.

Так, в обґрунтування своїх вимог
позивач посилається на те, що
постановою Кабінету Міністрів України
від 14.09.2011р. №961 «Про внесення змін до
постанов Кабінету Міністрів України
від 10.08.1995р. №629, від 04.10.1995 №786»
збільшено орендну ставку за
використання цілісних майнових
комплексів державних підприємств
паливної промисловості до 16%.

Оскільки відповідно до п. 3.1 договору
орендна плата за договором
визначається на підставі Методики
розрахунку орендної плати,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України, а умовами п. 3.4
сторони погодили можливість перегляду
орендної плати на вимогу однієї із
сторін у разі зміни Методики її
розрахунку, позивач вимагає
встановлення в договорі орендної
плати, яка б відповідала змінам,
внесеним до цієї Методики постановою
Кабінету Міністрів України від 14.09.2011
№961.

За змістом п. 3.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №12
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна» від 29.05.2013р. спори про
внесення змін до договору оренди
(найму) у зв'язку із запровадженням
нових тарифів, ставок орендної плати (в
т. ч. внесенням змін до відповідних
методик) мають вирішуватися з
урахуванням вимог приписів статті 632 ЦК
України та частини другої статті 21
Закону «Про оренду державного та
комунального майна», згідно з якими
розмір орендної плати в договорі
встановлюється за домовленістю сторін
і може бути змінено за погодженням
сторін або у випадках та на умовах,
встановлених законом. У вирішенні
відповідних спорів необхідно
з'ясовувати, чи погоджувалися
сторонами при укладенні договору
оренди умови щодо перегляду орендної
плати, в тому числі з підстави внесення
змін до методики розрахунку орендної
плати. Відповідний перегляд орендної
плати є обґрунтованим, якщо
господарський суд встановить факт
погодження сторонами при укладенні
договору оренди такої підстави
перегляду орендної плати, як внесення
змін до методики розрахунку орендної
плати.

З огляду на викладене вище, судом
вбачається правомірним звернення
позивача до відповідача із ініціативою
про внесення змін до договору оренди
від 23.01.2004р. №1126/2004 у зв'язку зі зміною
ставки орендної плати.

Водночас, дослідивши зміст договору
про внесення змін №4 до договору оренди
від 23.01.2004р. №1126/2004, суд приходить до
висновку про недоведеність
підставності звернення позивача до
відповідача саме із запропонованою
редакцією змін та недоведеність
виникнення у відповідача обов'язку
прийняти таку пропозицію позивача, з
огляду на що вбачається такою, що не
підлягає задоволенню, вимога позивача
про примусову зміну умов договору в
редакції, запропонованій позивачем.

Так, обґрунтовуючи свої вимоги позивач
посилається на імперативність
приписів Методики, згідно якої
договори оренди мають бути приведені у
відповідність із нею за період з дати
набрання зміненою Методикою чинності,
з огляду на що у розглядуваних змінах
до договору оренди позивачем
ініційовано перегляд ставки орендної
плати, та, відповідно, і розміру
орендної плати починаючи з 20.09.2011р.

Надаючи запропонованим позивачем
змінам в цій частині належну юридичну
оцінку, суд приходить до висновку, що
вони не відповідають вимогам закону, а,
отже, не можуть бути а ні прийняті
відповідачем, а ні запроваджені
рішенням суду у межах розглядуваної
справи.

Відповідно до ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Як вбачається зі змісту Постанови
Кабінету Міністрів України № 961 від
14.09.2011р., якою змінено Методику, вона не
містить посилань на розповсюдження
своєї дії на правовідносини, що виникли
до її прийняття.

Таким чином, наведені положення
Методики підлягають застосуванню
виключно до правовідносин, що виникли
після набрання нею чинності, тобто з
20.09.2011р.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом як на час ініціювання внесення
запропонованих змін до договору
оренди, так і на час розгляду справи,
зобов'язання відповідача, що виникли
станом на відповідну дату було
виконано, що підтверджується
платіжними дорученнями за цей період.

Отже, пропозиція позивача про
встановлення для відповідача обов'язку
із внесення орендної плати за період,
починаючи з 20.09.2011р., із покладенням на
нього обов'язку здійснити доплату
різниці, що утвориться, внаслідок
набрання чинності таких змін, є
свідченням намагання позивача
переглянути розмір орендної плати за
період, за який зобов'язання
відповідача з внесення орендної плати
є таким, що виконано.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Отже, з огляду на те, що належною
правовою підставою для внесення
відповідачем орендної плати є
відповідний договір оренди із змінами
до нього, а Методика, безпосередньо,
такою підставою не є, то виконання
відповідачем своїх зобов'язань в
розмірі, визначеному угодою сторін, є
свідченням виконання відповідачем
своїх зобов'язань належним чином,
наслідком чого зобов'язання по
внесенню орендної плати за період з
вересня 2011р. по грудень 2013р.
припинилися.

Наведене зумовлює висновки суду про
невідповідність запропонованої
позивачем редакції змін до договору
оренди від 23.01.2004р. положенням ст. 632
Цивільного кодексу в частині, що
забороняє змінювати ціну в договорі
після його виконання, а, отже, і про
відсутність у відповідача обов'язку
укласти угоду про внесення змін на
запропонованих позивачем умовах.

Крім того, як вбачається зі змісту
запропонованих позивачем змін до
договору оренди, позивачем викладена
нова формула розрахунку орендної
плати, а саме Опл = (В оз + В нм) х Сор.ц/100
де Опл - розмір річної орендної плати,
грн.; Воз - вартість основних засобів за
незалежною оцінкою на час оцінки
об'єкта оренди, гривень; В нм - вартість
нематеріальних активів за незалежною
оцінкою на час оцінки об'єкта оренди,
гривень; Сор.ц - орендна ставка за
використання цілісних майнових
комплексів державних підприємств,
визначена згідно з додатком 1, яка
повністю відтворює цю ж формулу,
визначену Кабінетом Міністрів України
в постанові № 961 від 14.09.2011 року, що є
новою формулою здійснення розрахунку
орендної плати порівняно із тією, за
якою розмір орендної плати було
визначено для відповідача у межах
попередньої редакції договору оренди.

Згідно п. 8 Методики результати
незалежної оцінки є чинними протягом 6
місяців від дати оцінки, якщо інший
термін не передбачено у звіті з
незалежної оцінки. Як вбачається з
матеріалів справи, позивачем для
визначення розміру орендної плати було
використано оцінку, проведену станом
на 30.11.2003р., затверджену актом оцінки
від 10.01.2004р., але з тексту зазначеного
акту про оцінку не вбачається, що його
чинність встановлена строком, що
перевищує 6 місяців від дати його
складання, як це передбачено п.8
Методики.

Наведене свідчить про те, що позивачем
неправомірно використано для
обрахунку розміру орендної плати акт
оцінки, що з огляду на положення п. 8
Методики є таким, що станом на час
ініціювання внесення розглядуваних
змін до договору оренди втратив
чинність.

З огляду на викладене, посилання
позивача на те, що відповідно до
Методики оцінки вартості об'єктів
оренди, вона застосовується при оцінці
майна, що передається в оренду, та
законодавство не передбачає
проведення такої оцінки під час дії
договору, в тому числі у разі зміни
Методики розрахунку орендної плати за
державне майно, судом до уваги не
приймаються, як такі, що позбавлені
належного правового обґрунтування.

Враховуючи те, що позивачем
ініціюється новий розрахунок розміру
орендної плати, який з огляду на
наведені вище положення законодавства
здійснюється виходячи із даних
незалежної оцінки об'єкту оренди,
використання для такого розрахунку
даного акту про оцінку, який втратив
чинність, вбачається судом
неправомірним.

Висновки суду про відмову у
задоволенні позову ґрунтуються, в тому
числі і на тому, що згідно ч. 4 ст. 10
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» умови договору
оренди є чинними на весь строк дії
договору і у випадках, коли після його
укладення (приведення у відповідність
з цим Законом), законодавством
встановлено правила, які погіршують
становище орендаря. Аналогічне
положення закріплено і в п. 2 ст. 284
Господарського кодексу України та
відтворені в п. 10.2 спірного Договору.

У п. 1 запропонованого позивачем
договору №4 про внесення змін розмір
річної орендної ставки встановлюється
на рівні 16% від вартості орендованого
ЦМК, в той час як договором оренди від
23.01.2004р. передбачена ставка у 4%.

Таким чином, умови договору №4 про
внесення змін до договору оренди, на
укладанні якого наполягає позивач,
фактично передбачають збільшення
розміру орендної плати за даним
договором, у зв'язку з чим погіршують
становище відповідача як орендаря, що є
неможливим з огляду на імперативні
вимоги ч. 4 ст.10 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна».

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, про
недоведеність позивачем
обов'язковості внесення до договору
оренди від 23.01.2004р. змін, в
запропонованій ним редакції та
невідповідності цих змін вимогам
діючого законодавства, що зумовлює
висновки суду про відмову в позові.

Відхиляючи клопотання відповідача про
припинення провадження у справі, яке
обґрунтовано тим, що 29.04.2014р. сторонами
укладено договір №5 про внесення змін
до договору оренди від 23.01.2004р., суд
виходив з того, що відповідно до п.1-1 ч. 1
ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України провадження у справі
підлягає припиненню, якщо відсутній
предмет спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
укладений між сторонами 29.04.2014р.
договір №5 про внесення змін до
договору оренди від 23.01.2004р. за
визначенням розміру орендної плати,
періоду нарахування, базового місяця
для нарахування орендної плати та
періоду донарахування орендної плати
відрізняється від проекту договору про
внесення змін №4, на укладанні якого в
судовому порядку наполягав позивач в
розглядуваній справі, що зумовлює
висновки суду про відсутність підстав
для припинення провадження у справі.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Донецькій області до
приватного підприємства «Содєйствіє»
- відмовити.

У судовому засіданні 17.06.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення. Повне рішення складено 23.06.2014р.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Головуючий суддя
Р.М. Колесник

Суддя
М.В. Сажнева

Суддя
К.С. Харакоз