ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року Справа № 910/24859/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючий суддя : Корсак В.А.

судді: Данилова
М.В., Данилова Т.Б. (доповідач)

розглянувши матеріали касаційної
скаргиІпотечного центру в місті Києві
та Київській області Державної
спеціалізованої фінансової установи
"Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву" на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014р. у
справі №910/24859/13 господарського
судуміста Києва за позовомІпотечного
центру в місті Києві та Київській
області Державної спеціалізованої
фінансової установи "Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву" додержавного
підприємства "Державний
науково-дослідний інститут
автоматизованих систем в будівництві"
про за участю представників сторін:
позивача - відповідача -стягнення 71
652,19грн. пр. Ручкін А.Ю. - дов. №14 від
29.04.14р. не з'явивсяВ С Т А Н О В И В:

У грудні 2013 року Іпотечний центр в м.
Києві та Київській області Державної
спеціалізованої фінансової установи
"Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву" звернувся до
господарського суду міста Києва з
позовом до державного підприємства
"Державний науково-дослідний інститут
автоматизованих систем в будівництві"
про стягнення з відповідача на користь
позивача 71 652,19грн. як безпідставно
набуте майно на підставі ст.1212
Цивільного кодексу України за
договором №1161/051/10 від 15.11.2010р. про
відшкодування витрат
балансоутримувача на надання
комунальних послуг орендарю та
утримання орендованого нерухомого
майна в належному стані.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 30.01.2014р. (суддя Сівакова В.В.),
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014р. (судді
Станік С.Р., Дідиченко М.А., Пономаренко
Є.Ю.) у задоволенні позовних вимог
відмовлено, посилаючись на те, що
позивачем не доведено, що сплачені ним
кошти в розмірі 71652,19грн. є безпідставно
набутими відповідачем, оскільки вони
сплачені на підставі укладеного з
відповідачем договору №1161/051/10 від
15.11.2010р., з наступними додатковими
угодами, про відшкодування витрат
балансоутримувача на надання
комунальних послуг орендарю та
утримання орендованого нерухомого
майна в належному стані.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Іпотечний центр
в м. Києві та Київській області
Державної спеціалізованої фінансової
установи "Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву"
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення і
постанову по справі та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні
представника позивача, перевіривши
наявні матеріали справи на предмет
правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в рішенні і постанові та
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

При розгляді справи по суті судами
попередніх інстанцій встановлено, що
15.11.2010р. між державним підприємством
"Державний науково-дослідний інститут
автоматизованих систем у будівництві"
(балансоутримувач) та Іпотечним
центром в м. Києві та Київській області
(орендар) було укладено договір №1161/051/10
про відшкодування витрат
балансоутримувача на надання
комунальних послуг орендарю та
утримання орендованого нерухомого
майна в належному стані (далі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору відповідач
забезпечує обслуговування та
експлуатацію будівлі, що знаходиться
за адресою: м. Київ, вул. І.Клименка, 5/2,
корпус 3, кімнати 400-403, а також утримання
прибудинкової території, відповідач
бере участь у витратах
балансоутримувача на виконання
вказаних робіт пропорційно до займаної
орендарем площі, у відповідності до
умов даного договору, на комунальні та
експлуатаційні послуги: опалення,
водопостачання і каналізація,
нормативне електропостачання, радіо,
вивіз побутового сміття, охорона,
сигналізація, прибирання місць
загального користування тощо. Орендар
зобов'язується прийняти ці послуги і
оплатити їх. В комунальні послуги не
входять послуги зв'язку (оплата
здійснюється згідно окремих рахунків,
що виставлені за міжміські та
міжнародні переговори),
понаднормативне споживання
електроенергії.

Згідно із п.2.1 договору
балансоутримувач зобов'язується
надавати послуги з обслуговування і
утримання об'єкта оренди у фактично
використаних орендарем обсягах за
цінами не менше від базових
розрахункових розцінок:

- 2.1.1. Послуги з обслуговування,
експлуатації будівль інституту з
розрахунку 18.69 гри. за 1 кв.м.
орендованих приміщень на місяць, в т.ч.
ПДВ - 3,12 грн.

- 2.1.2. Послуги з електроенергії з
розрахунку 21,26грн. за 1 кв. м.
орендованих приміщень на місяць, в т.ч.
ПДВ - 3,54грн.

- 2.1.3. Послуги з опалення з розрахунку
22,16грн. за 1 кв. м. орендованих приміщень
на місяць, в т.ч. ІІДВ - 3,69грн.

- 2.1.4. Послуги з водопостачання і
водовідведення з розрахунку 5,09грн. за 1
кв. м. орендованих приміщень за місяць,
в т.ч. ПДВ - 0,84грн.

- 2.1.5. Послуги з утримання в належному
санітарному стані місць загального
користу вання в будинку, де знаходяться
орендовані приміщення з розрахунку
5,74грн. за 1 кв.м. орендованих приміщень
на місяць, в т.ч. ПДВ 0,96грн.

- 2.1.6. Послуги із забору та вивозу
побутового сміття з розрахунку 2,06грн.
за 1 кв.м. орендованих приміщень на
місяць, в т.ч. ПДВ 0,35грн.

- 2.1.7. Всього розмір плати
встановлюється з розрахунку 75,00грн., в
т.ч. ПДВ - 20% за 1 кв. м. приміщень, що
займає орендар і становить - 8 793,75грн. за
місяць, крім того ПДВ - 1 758,75грн. Всього -
10 552,50грн.

Відповідно до п.4.1 договору строк дії
договору був встановлений до 30.11.2011р.

В подальшому строк дії даного договору
згідно укладених між сторонами
додаткових угод №1 від 01.04.2011р., №2 від
01.07.2011р., №3 від 01.03.2012р., №4 від 03.05.2012р.,
№5 від 01.06.2012р., №6 від 01.08.2012р., №7 від
01.08.2013р. був продовжений до 31.10.2013р.
Також даними угодами сторонами
змінювався розмір плати за надані
послуги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що спір виник внаслідок
того, що при розрахунку вартості
комунальних послуг було допущено
порушення п.11 Методики розрахунку
орендної плати за державне майно та
пропорції її розподілу, у зв'язку з чим
різниця між фактично нарахованою та
сплаченою вартістю таких послуг в
розмірі 71 652,19грн. є збитками позивача,
які на підставі ст.1212 Цивільного
кодексу України підлягають стягненню з
відповідача.

Вирішуючи справу по суті, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що загальний порядок укладення, зміни і
розірвання цивільно-правових
договорів врегульовано Главою 53
Цивільного кодексу України. Порядок
укладення, зміни і розірвання
господарських договорів встановлено
Главою 20 Господарського кодексу
України

Пунктом 7 статті 179 Господарського
кодексу України визначено, що
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів

Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу
України, сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно із ч.5 ст.180 Господарського
кодексу України ціна у господарському
договорі визначається в порядку,
встановленому цим Кодексом, іншими
законами, актами Кабінету Міністрів
України.

Зі змісту ст.632 Цивільного кодексу
України вбачається, що ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін,
тобто є вільною, за виключенням
випадків визначених законом, у яких
ціни (тарифи, ставки тощо)
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.638 Цивільного
кодексу України, договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Отже, істотними вважаються насамперед
ті умови договору, які названі такими
за законом.

Сторонами договору було узгоджено
розмір вартості наданих послуг з
урахуванням укладених додаткових угод.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Розглядаючи справу по суті, судами
попередніх інстанцій встановлено, що
між сторонами підписані та скріплені
печатками акти надання послуг.

Надані відповідачем послуги по актам
надання послуг позивачем оплачені в
повному обсязі.

Частиною 2 статті 632 Цивільного кодексу
України регламентовано, що зміна ціни
після укладення договору допускається
лише у випадках і на умовах,
встановлених договором або законом.

Згідно із ч.3 ст.632 Цивільного кодексу
України зміна ціни в договорі після
його виконання не допускається.

При цьому, судами встановлено, що за
наслідками проведеної Державною
фінансовою інспекцією у м. Києві
ревізією фінансово-господарської
діяльності позивача було складено акт
№12-30/1986 від 18.09.2013р. відповідно до якого,
різниця між фактично нарахованою та
сплаченою позивачем вартістю послуг
наданих відповідачем позивачу за
договором №1161/051/10 від 15.11.2010р. та
вартістю таких послуг, розрахованою
відповідно до загальної площі будівель
відповідача, становить 71652,19грн.

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Враховуючи те, що між сторонами у даній
справі було укладено договір №1161/051/10
від 15.11.2010, а грошові кошти, які позивач
просить стягнути з відповідача,
отримано останнім в рахунок оплати
погодженої вартості наданих за
договором послуг, суди дійшли
правомірного висновку, що спірна сума
коштів набута відповідачем за
наявності правової підстави, а тому
вона не може бути витребувана
відповідно до положень ст.1212
Цивільного кодексу України, як
безпідставно отримана, та відмовили в
задоволенні позову.

Аналогічну правову позицію висловлено
Верховним Судом України у своїй
постанові від 22.01.2013р. по справі
№5006/18/13/2012.

Статтею 1117 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що переглядаючи у
касаційному порядку судові рішення,
касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин
справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги Іпотечного центру в м. Києві та
Київській області Державної
спеціалізованої фінансової установи
"Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву", оскільки
судами першої та апеляційної інстанцій
було повно та всебічно з'ясовано
обставини, що мають значення для даної
справи, їм надано належну правову
оцінку та прийнято судові акти з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, що дає підстави
залишити їх без змін.

Судові витрати, сплачені касатором до
бюджету під час подання касаційної
скарги, у зв'язку з відмовою в
задоволенні касаційної скарги на
підставі ст.49 ГПК України залишаються
на касаторі.

Враховуючи наведене, та керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Іпотечного центру в м.
Києві та Київській області Державної
спеціалізованої фінансової установи
"Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву" залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014р. у
справі №910/24859/13 господарського суду
міста Києва залишити без змін.

Головуючий суддя
В. Корсак

Судді
М. Данилова

Т. Данилова