ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.06.2014 Справа № 920/993/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агроскоп Україна»,
м. Київ,

до відповідачів: Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Лан», с. Великі Бубни,
Роменський район, Сумська область,

про стягнення 561 310 грн. 96 коп.,

Суддя О.Ю. Резніченко

Представники:

від позивача: не з'явився,

від відповідачів: не з'явився.

У засіданні брали участь: секретар
судового засідання - Т.Д. Бублик.

Суть спору: Позивач просить суд
стягнути з відповідача 320 391 грн. 67 коп.
боргу, 9097 грн. 29 коп. пені, 11484 грн. 05 коп.
відсотків річних, 52039 грн. 16 коп. штрафу,
17621 грн. 54 коп. інфляційних втрат, 2014 грн.
52 коп. відсотків за користування
коштами, 148 662 грн. 73 коп. курсової
різниці за неналежне виконання
відповідачем укладеного між сторонами
19.12.2012 року договору купівлі-продажу
насіння № 13 НК 018/СУОК.

Позивач подав клопотання № 388 від 06.06.2014
року, в якому просить суд припинити
провадження у справі, оскільки між
сторонами 15.05.2014 року була укладена
додаткова угода № 2 до договору
купівлі-продажу насіння № 13 НК 018/СУОК
від 19.12.2012 року, де зазначено, що дата
остаточного розрахунку - 15 липня 2014
року.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, відзив на позовну заяву не
подав, про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином.

Отже, так як відповідач в судове
засідання не з'явився та відзив на
позовну заяву не подав, то відповідно
до ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України, справа розглядається
за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

19.12.2012 року між сторонами було укладено
договір купівлі-продажу насіння № 13 НК
018/СУОК (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач
зобов'язується передати у власність
відповідача сорта насіння (надалі -
товар) згідно специфікації - додатків
до Договору, що становлять його
невід'ємну частину, а відповідач
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його вартість згідно умов
Договору.

19.12.2012 року між сторонами була
підписана специфікація до Договору
(додаток № 1 до Договору).

Крім того, 29.04.2013 року між сторонами
була підписана специфікація (додаток №
2 до Договору).

Позивач поставив відповідачу товар на
суму 745 391 грн. 67 коп., що підтверджується
підписаними сторонами та скріпленими
їх печатками видатковими накладними та
довіреностями на отримання товару
відповідачем (а.с. 19-26).

Порядок оплати за товар встановлений п.
1.1 та п. 2.3 Договору.

03.01.2014 року між позивачем та
відповідачем була укладена додаткова
угода № 1 до Договору, у відповідності
до якої сторони встановили залишок
боргу за Договором в сумі 520391 грн. 67 коп.
та встановили графік сплати боргу: 250000
грн. - до 28.02.2014 року, 270391 грн. 67 коп. - до
30.03.2014 року (а.с. 18).

Відповідач частково погасив
заборгованість, а саме сплатив
відповідачу 425000 грн., однак станом на
15.05.2014 року заборгував позивачу 320 391
грн. 67 коп.

Позивач звернувся до суду з вимогою про
стягнення вищезазначеного боргу та
нарахував відповідачу, відповідно до
Договору, додаткових угод, ст. 625
Цивільного кодексу України, статті 536
Цивільного кодексу України, 9097 грн. 29
коп. пені, 11484 грн. 05 коп. відсотків
річних, 52039 грн. 16 коп. штрафу, 17621 грн. 54
коп. інфляційних втрат, 2014 грн. 52 коп.
відсотків за користування коштами, 148 662
грн. 73 коп. курсової різниці.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з огляду на
наступне:

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України, ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей термін.

Між сторонами була підписана додаткова
угода № 2 від 15.05.2014 року до Договору.

Відповідно до додаткової угоди сторони
встановили розмір боргу та штрафних
санкцій - 561 310 грн. 96 коп. ( в т.ч. 320391 грн.
67 коп. боргу), а також встановили
остаточну дату розрахунку - 15 липня 2014
року.

Позовна заява (вх. н. 1525) надійшла до
суду 10.06.2014 року (а.с. 2), а до поштового
відділення була здана 28.05.2014 року, що
вбачається з штампеля пошти, який
міститься на конверті (а.с. 42).

Крім того, копія позовної заяви з
додатками направлена позивачу 19.05.2014
року.

Отже, позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
561310 грн. 96 коп., однак строк виконання
зобов'язання по сплаті вищезазначеної
суми, встановлений додатковою угодою №
2 до Договору, ще не настав, а тому у
позивача були відсутні правові
підстави для звернення для суду з
позовом.

Позивач подав клопотання про
припинення провадження у справі,
оскільки строк сплати боргу ще не
настав.

Відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №
18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» припинення
провадження у справі на підставі п. 1-1
ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України можливе в разі, коли
предмет спору існував на момент
виникнення останнього та припинив
існування в процесі розгляду справи.
Якщо ж він був відсутній і до
порушення провадження у справі, то
зазначена обставина тягне за собою
відмову в позові, а не припинення
провадження у справі.

Отже, оскільки предмет спору був
відсутній до подання позову, то у
позивача були відсутні правові
підстави для звернення до суду з даним
позовом, а тому суд відмовляє у
задоволенні заявлених позивачем вимог.

Відповідно до ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України при відмові у позові витрати по
сплаті судового сбору покладаються на
позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову -
відмовити.

Повне рішення складено 01.07.2014 року.

Суддя О.Ю. Резніченко