РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
Справа № 924/1658/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя
Філіпова Т.Л. , суддя Бучинська Г.Б.

при секретарі Макаревич В.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Бундз Т.В.

від відповідача 1: представник не
з'явився

від відповідача 2: представник не
з'явився

від третьої особи: Сапьолкіна Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача 1:

Державного підприємства "Дашівське
досвідне лісомисливське господарство",
на рішення господарського суду
Хмельницької області від 6 березня 2014
року в справі № 924/1658/13 (суддя Муха М.Є.)

за позовом Приватного підприємства
"Аграрна компанія 2004"

третя особа без самостійних вимог на
предмету спору на стороні Позивача:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агрохімічна
компанія "Вітагро"

до відповідача 1: Державного
підприємства "Дашівське досвідне
лісомисливське господарство"

до відповідача 2: Виробничого
сільськогосподарського кооперативу
"Шпичинці"

про стягнення в сумі 13 623 грн. 11 коп.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Аграрна
компанія 2004» (надалі - Позивач)
звернулося в господарський суд
Хмельницької області з позовом (том 1,
а.с. 2-3) до Державного підприємства
«Дашівське досвідне лісомисливське
господарство» (надалі - Відповідач 1) та
Виробничого сільськогосподарського
кооперативу «Шпичинці» (надалі
Відповідач 2) про стягнення солідарно з
Відповідача 1 та Відповідача 2 на
користь Позивача 2 064 грн. 99 коп. пені, 428
грн. 12 коп. річних та 11 130 грн. 00 коп.
штрафу.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області області від 6
березня 2014 року (том 1, а.с. 70-72) з
підстав, вказаних у цьому рішенні,
позов задоволено. Стягнуто солідарно з
Відповідача 1 та Відповідача 2 на
користь Позивача 2 064 грн. 99 коп. пені, 428
грн. 12 коп. річних та 11 130 грн. 00 коп.
штрафу. Також покладено на Відповідача
1 та Відповідача 2 судові витрати в
розмірі по 860 грн. 25 коп..

Не погоджуючись із винесеним рішенням
суду першої інстанції Відповідач 1
звернувся з апеляційною скаргою (том 1,
а.с. 92-94) до Рівненського апеляційного
господарського суду, в якій, з підстав,
вказаних у цій апеляційній скарзі,
просить рішення господарського суду
Хмельницької області від 6 березня 2014
року в даній справі скасувати та
прийняти нове рішення, яким повністю
відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 13 травня 2014 року (том 1,
а.с. 90) апеляційну скаргу Відповідача 1
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 4 червня 2014 року на 14 год.
50 хв.

Позивач подав відзив на апеляційну
скаргу (том 1, а.с. 110-115), в якому з підстав
висвітлених в цьому відзиві, заперечує
проти доводів зазначених в апеляційній
скарзі та просить залишити рішення
господарського суду Хмельницької
області без змін.

Ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду від 4
червня 2014 року (том 2, а.с. 23), з підстав,
висвітлених у даній ухвалі, було
залучено до участі у справі Третю особу
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні Позивача - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Агрохімічна компанія «Вітагро»»
(надалі - Третя особа) та відкладено
розгляд справи на 18 червня 2014 року на 14
год. 50 хв..

Представник Відповідача 1 та
Відповідача 2 в судове засідання від 18
червня 2014 року не з'явилися. Про дату,
час та місце розгляду справи
Відповідач 1 належним чином
повідомлений, про що свідчить копія
реєстру на відправку рекомендованої
кореспонденції від 5 червня 2014 року (том
2, а.с. 29). Причин неявки своїх
повноважних представників не
повідомив.

В той же час, в матеріалах справи
наявний поштовий конверт з
повідомленнями про вручення (ухвали
про відкладення розгляду справи),
котрий був адресований Відповідачу 2,
який не отриманний ним і повернувся з
відміткою «за зазначеною адресою не
проживає» (том 2, а.с. 25).

В зв'язку з чим колегія суду
зазначає, що в пункті 11 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 15 березня 2007 року №01-8/123
"Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році"
зазначено, що до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного місця
проживання фізичних осіб - учасників
судового процесу на час вчинення тих чи
інших процесуальних дій. Тому
відповідні процесуальні документи
надсилаються господарським судом
згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Також, пункт 4 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
2 червня 2006 року N 01-8/1228 "Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році" містить інформацію про
те, що примірники повідомлень про
вручення рекомендованої
кореспонденції, повернуті органами
зв'язку з позначками "адресат вибув",
"адресат відсутній" , і т.п., з
урахуванням конкретних обставин
справи можуть вважатися належними
доказами виконання господарським
судом обов'язку щодо повідомлення
учасників судового процесу про
вчинення цим судом певних
процесуальних дій.

Враховуючи вищеописане та приписи
статті 101, частини 2 статті 102
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів визнала за
можливе здійснити розгляд апеляційної
скарги за відсутності представника
Відповідача 2 за наявними у справі
матеріалами.

В свою чергу Відповідач 1 направив
на адресу апеляційного господарського
суду електронне поштове повідомлення
№ 6 від 18 червня 2014 року (том 2, а.с. 28) в
котрому просив суд розглянути
апеляційну скаргу за відсутності
представника Відповідача 1. З огляду на
подання Відповідачем 1 електронного
повідомлення Рівненський апеляційний
господарський суд, вважає за можливе
здійснити розгляд апеляційної скарги
за відсутності представника
Відповідача 1, за наявними у справі
матеріалами.

В судовому засіданні від 18
червня 2014 року представник Позивача та
представник Третьої особи заперечили
проти доводів апеляційної скарги, з
підстав висвітлених у відзиві на
апеляційну скаргу та письмових
поясненнях.

Розглянувши матеріали та обставини
справи, апеляційну скаргу, відзив на
апеляційну скаргу, письмові пояснення,
заслухавши пояснення представників
Позивача та Третьої особи, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування місцевим
господарським судом при винесенні
рішення норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що в задоволенні апеляційної скарги
Відповідача слід відмовити, а
оскаржуване рішення господарського
суду Хмельницької області від 6 березня
2014 року по справі № 924/1658/13 слід
залишити без змін. При цьому колегія
суду виходила з такого.

Рівненським апеляційним
господарським судом встановлено, що 20
березня 2013 року між Третьою особою та
Відповідачем 1 був укладений договір
поставки № 21-03/13ВН (далі - Договір
поставки; том 1, а.с. 9-10).

За умовами пункту 1.1 Договору поставки:
в строки, визначені Договором поставки
Третя особа зобов'язвалася передати у
власність Відповідача 1 засоби захисту
рослин, регулятори росту рослин та/або
мікродобрива (далі - Товар), а
Відповідач 1 зобов'язувався прийняти
товар і оплатити його вартість.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.2 Договору
поставки: найменування товару, його
кількість, ціна за одиницю, термін
поставки Відповідачу 1 та базис
поставки, вартість товару загальна,
термін оплати, а також інші умови
будуть визначені в специфікаціях -
додатках до Договору поставки, які є
невід'ємними частинами Договору
поставки; Відповідач 1 проводить оплату
вартості товару шляхом перерахування
коштів на рахунок Позивача у
банківській установі; термін та схема
оплати кожної партії товару будуть
обговорюватись сторонами в кожному
конкретному випадку окремо, та
відображатись у відповідних
специфікаціях-додатках, які є
додатками до Договору поставки.

Згідно із підпунктом 3.2.2 Договору
поставки, Відповідач 1 зобов'язаний
оплатити вартість товару в терміни,
вказані в додатках (специфікаціях),
враховуючи при цьому умови пунктах 2.3,
2.8 Договору поставки; при перерахуванні
коштів, обов'язково вказувати в
платіжному документі номер і дату
укладання цього договору.

У відповідності до пункту 7.2 Договору
поставки, Відповідач 1 несе
відповідальність за затримку з оплатою
Позивачу за поставлений товар,
сплачуючи штраф в розмірі 25 % від суми
боргу (його неоплаченої частини) на
перший день прострочення платежу, а
також сплачує пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період
прострочення від суми заборгованості
за кожен день прострочення оплати.

Пунктом 5.1 Договору поставки
передбачено, що Договір поставки
набирає чинності з моменту підписання
його сторонами та припиняється
належним виконанням умов Договору
поставки сторонами.

Суд зауважує, що Договір поставки
підписаний та скріплений печатками
Позивача та Відповідача 1 (на всіх
сторінках Договору поставки).

21 березня 2013 року Позивач та Відповідач
1 підписали Додатки № 1, № 2, № 3, № 4 до
Договору поставки, якими встановили
назву товару, кількість, ціну, загальну
вартість товару, терміни поставки та
календарний графік платежів, згідно
якого Відповідач 1 зобов'язувався в
строк до 15 квітня 2013 року сплатити 100 %
вартості товару, що складає в загальній
сумі 59 760 грн. 48 коп..

Колегія суду дослідивши матеріали
справи, зазначає, що на виконання умов
Договору поставки Позивач поставив для
Відповідача 1 Товар, що підтверджується
належним чином оформленими первинними
документами, а саме: згідно видаткової
накладної № ВА000000239
від 24 червня 2013 року Позивач здійснив
поставку Товару на суму 45 424 грн.
08 коп. (довіреність № ДШ-16 від 16 квітня
2013 року), згідно видаткової накладеної
№ ВА000000313 від 2 травня 2013 року Позивач
поставив Товар на суму 6 854 грн. 70
коп. (довіреність № ДШ-20 від 2 травня 2013
року), згідно видаткової накладеної №
ВА000000425 від 13 травня 2013 року Позивач
поставив Товар на суму 7 481 грн. 70 коп.
(довіреність № ДШ-22 від 13 травня 2013
року), а всього на загальну суму 59 760 грн.
48 коп.. Дані видаткові накладні були
підписані та скріплені печатками
Позивача та Відповідача 1, що
підтверджує факт передачі Позивачем
Товару та факт прийняття його
Відповідачем 1 без-будь яких зауважень.

10 серпня 2013 року між Третьою особою та
Позивачем укладено договір
відступлення права вимоги № 21-03/13 ВН
ВПВ (надалі - Договір; том 1, а.с. 19).

Відповідно до підпункту 1.1 Договору,
Третя особа відступає Позивачу,
належне Третій особі право вимоги за
Договором поставки, укладеним між
Третьою особою та Відповідачем 1.

Відповідно до пункту 1.3 Договору, до
Позивача переходить право вимагати
(замість Третьої особи) від Відповідача
1 належного та реального виконання
наступних обов'язків: сплати грошових
коштів в розмірі 44 520 грн. за
поставлений Третьою особою Товар
відповідно до Договору поставки;
сплати штрафу в розмірі 11 130 грн. за
прострочення строку оплати за
поставлений Третьою особою Товар
відповідно до Договору поставки;
сплати пені в розмірі 2 064 грн. 99 коп. за
прострочення строку оплати за
поставлений Третьою особою Товар
відповідно до Договору поставки;
сплати трьох відсотків річних в
розмірі 428 грн. 12 коп. за прострочення
строку оплати за поставлений Третьою
особою Товар відповідно до Договору
поставки; сплати інфляційних втрат в
розмірі 0 гривень за прострочення
строку оплати за поставлений Первісним
кредитором Товар відповідно до
Договору поставки; інших обов'язків,
встановлених Договором поставки.

Пунктами 1.4, 1.5 Договору передбачено, що:
до Позивача перейшли всі без винятку
права та обов'язки Третьої особи за
Договором поставки; Позивач прийняв на
себе право вимоги за Договором
поставки на власний ризик; з моменту
підписання Договору до Позивача
перейшли всі права Третьої особи у
відношенні до Відповідача 1, що
належали до цього Позивачу по Договору
поставки.

Договір підписано представниками
Третьої особи та Позивача, і скріплено
їхніми печатками.

Водночас, Третьою особою 27 серпня 2013
року на адресу Відповідача 1 було
направлено повідомлення про
відступлення права вимоги за № 52 (том 1,
а.с. 10), котре отримано Відповідачем 1
(про що свідчить підпис на повідомленні
головного бухгалтера Відповідача 1).

10 серпня 2013 року між Позивачем та
Відповідачем 2 було укладено договір
поруки № 21-03/13 ВН (надалі -
Договір поруки; том 1, а.с. 13).

Згідно пункту 1.1 Договору поруки,
Відповідач 2 зобов'язався відповідати
перед Позивачем за виконання всіх
зобов'язань Відповідача 1, що виникли з
Договору (укладеного між Третьою
особою та Позивачем на підставі
Договору поставки, який був укладений
між Третьою особою та Відповідачем 1).

Пунктом 2.1 Договору поруки визначено,
що у відповідності до вказаного
Договору поставки, порукою
забезпечується в тому числі наступні
зобов'язання Відповідача 1: здійснення
оплати за поставлені засоби захисту
рослин та/або мікродобрива в обсязі та
на умовах договору № 21-03/13ВН-ВПВ від 10
серпня 2013 року про відступлення права
вимоги за договором поставки № 21-03/13 ВН
від 21 березня 2013 року; відшкодування
збитків та сплати штрафних санкцій у
випадках, передбачених договором №
21-03/13ВН-ВПВ від 10 серпня 2013року про
відступлення права вимоги за договором
поставки № 21-03/13 ВН від 21 березня 2013
року.

Згідно пунктів 3.1 - 3.2 Договору поруки:
Відповідач 1 та Відповідач 2 взяли на
себе обов'язок нести солідарну
відповідальність перед Позивачем за
неналежне виконання Відповідачем 1
забезпеченого зобов'язання;
Відповідач 2 цією порукою (взяв
обов'язок забезпечити) виконання
зобов'язань за Договором поставки в
обсязі грошових стягнень відповідно до
розділу 2 та розділу 7 Договору
поставки.

Відповідно до пункту 6.1 Договору
поруки, Договір поруки набуває
чинності з моменту його підписання
сторонами і діє до моменту припинення
зобов'язань за Договором поставки.

З наявної в матеріалах справи копії
видаткової накладної № ДШ-0001124 від 12
серпня 2013 року (том 1, а.с. 36), вбачається,
що Відповідачем 1 в рахунок погашення
заборгованості за Договором було
поставлено Позивачу пшеницю на суму 44
520 грн..

Оскільки, Відповідачем 1 та
Відповідачем 2 в добровільному порядку
не сплачено 11 130 грн. штрафу, 2 064 грн. 99
коп. пені та 428 грн. 12 коп. річних Позивач
звернувся із позовом до суду.

Рівненський апеляційний господарський
суд констатує, що згідно пункту частини
1 статті 175 Господарського кодексу
України майнові зобов'язання, які
виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України та статті 174
Господарського кодексу України,
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За приписами статті 509 Цивільного
кодексу України та статті 173
Господарського кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно статті 265 Господарського
кодексу України, за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Частино 2 статті 712 Цивільного кодексу
України визначено, що до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору поставки
Третьою особою було поставлено, а
Відповідачем 1 отримано товару на
загальну суму 59 760 грн. 48 коп., що
підтверджується первинними
документами, які оформлюють рух
товарно - матеріальних цінностей
(видаткові накладні), відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
України».

Відповідно до Договору до Позивача
перейшло право вимагати від
Відповідача 1 належного та реального
виконання обов'язків щодо сплати
грошових коштів в розмірі 44 520 гри.,
штрафу в розмірі 11 130,00 грн., пені в
розмірі 2 064 грн. 99 коп., трьох відсотків
річних в розмірі 428 грн. 12 коп..

10 серпня 2013 року між Позивачем та
Відповідачем 2 було укладено Договір
поруки № 21-03/13 ВН, згідно
пункту 1.1 якого Відповідач 2
зобов'язався відповідати перед
Позивачем за виконання всіх
зобов'язань Відповідача 1, що виникли з
Договору, укладеного між Третьою
особою та Позивачем на підставі
Договору поставки.

Обсяг відповідальності Відповідача 2
передбачено в розділі 3 Договору
поруки, а саме: Відповідач 2 та
Відповідач 1 несуть солідарну
відповідальність перед Позивачем за
неналежне виконання Відповідачем 1
забезпеченого зобов'язання; Відповідач
2 цією порукою забезпечує виконання
зобов'язань за Договором в обсязі
грошових стягнень відповідно до
Розділу 2 та Розділу 7 Договору поставки
.

Статтею 554 Цивільного кодексу
визначено, що: у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя; поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Таким чином, Позивач вправі вимагати
виконання зобов'язань за Договором від
Відповідача 1 та Відповідача 2
солідарно.

Що ж стосується посилань Відповідача 1
у своїй апеляційній скарзі на
існування різних договорів про
відступлення права вимоги (а саме
таких, котрі різняться між собою
Розділом 1 «Предмет договору», пунктом
1.3, котрим саме і визначено розмір
штрафу, пені та річних і
обґрунтовується підставність позовних
вимог Позивача), то колегія суду
зазначає наступне.

На виконання вимог ухвали Рівненського
апеляційного господарського суду від
4 червня 2014 року (том 2, а.с. 23)
представники Позивача та Третьої особи
надали для огляду в судовому засіданні
оригінал Договору (про відступлення
права вимоги № 21-03/13 ВН ВПВ від 10 серпня
2013 року).

Оглянувши даний Договір, колегія суду
констатує, що оглянутий в судовому
засіданні Договір наданий Позивачем та
Третьою особою, є ідентичний Договору,
котрий доданий Позивачем до матеріалів
справи (том 1, а.с. 19).

А саме, пунктом 1.3 Договору передбачено,
що за цим Договором до Позивача
переходить право вимагати (замість
Третьої особи) від Відповідача 1
належного та реального виконання
наступних обов'язків: сплати грошових
коштів в розмірі 44 520 гри. за
поставлений Третьою особою Товар
відповідно до Договору поставки;
сплати штрафу в розмірі 11 130 грн. за
прострочення строку оплати за
поставлений Третьою особою Товар
відповідно до Договору поставки;
сплати пені в розмірі 2 064 грн. 99 коп. за
прострочення строку оплати за
поставлений Третьою особою Товар
відповідно до Договору поставки;
сплати трьох відсотків річних в
розмірі 428 грн. 12 коп. за прострочення
строку оплати за поставлений Третьою
особою Товар відповідно до Договору
поставки; сплати інфляційних втрат в
розмірі 0 гривень за прострочення
строку оплати за поставлений Первісним
кредитором Товар відповідно до
Договору поставки; інших обов'язків,
встановлених Договором поставки.

Водночас, Позивачем подано розрахунок
(том 2, а.с. 32-33) в котрому Позивач
підтвердив законність нарахувань
вищевказаних сум штрафу, пені та річних
у відповідних розмірах, що відображені
у Договорі.

Відтак, колегія суду критично
відноситься до посилань Відповідача 1
на копію Договору про відступлення
права вимоги № 21-03/13 ВН від 10 серпня 2013
року, який був доданий Відповідачем 1 до
матеріалів справи (том 1, а.с. 33) і, в
пункті 1.3 котрого визначений штраф в
розмірі 0 грн., пеня в розмірі 0 грн.,
річні в розмірі 0 грн., оскільки Позивач
та Третя особа подала Договір, з якого
вбачається дійсність передачі по
Договору сум зобов'язань зі сплати
пені, річних та штрафу (і представники
Позивача та Третьої особи підтвердили,
що ними підписано Договір саме в такій
редакції). Відтак суд констатує факт
того, що саме сторони Договору
підтвердили автентичність Договору, в
якому передано суми пені, штрафу і
річних, що є предметом позову в даній
справі.

Із врахуванням усього
вищевисвітленого, колегія
апеляційного господарського суду
констатує доведеність Позивачем
підставності своїх позовних вимог щодо
стягнення солідарно з Відповідача 1 та
Відповідача 2 штрафу в розмірі 11 130 грн.,
2 064 грн. 99 коп. пені та 428 грн. 12
коп. річних, а тому задовольняє позовні
вимоги в повному обсязі.

Враховуючи усе вищевказане
Рівненський апеляційний господарський
суд залишає рішення господарського
суду Хмельницької області без змін, а
апеляційну скаргу Відповідача 1 - без
задоволення.

Судові витрати за подачу апеляційної
скарги суд залишає за Відповідачем 1.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Дашівське досвідне
лісомисливське господарство" -
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Хмельницької області від 06 березня 2014
року в справі № 924/1658/13 - залишити без
змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

5. Справу № 924/1658/13 повернути
господарському суду Хмельницької
області.

Головуючий суддя
Василишин А.Р.

Суддя
Філіпова Т.Л.

Суддя
Бучинська Г.Б.