ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року Справа № 914/4659/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.,суддів
:Гончарука П.А., Стратієнко Л.В.
розглянувши касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4на постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 10.04.2014 рокуу
справі за позовомПублічного
акціонерного підприємства
"Прикарпат.буд"до1. Приватного
підприємства "Арома-Львів", 2. Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 третя
особаТовариство з обмеженою
відповідальністю
"Білдерпоінт"провизнання недійсним
договору відступлення права вимоги
В С Т А Н О В И В:

у грудні 2013 року Публічне акціонерне
підприємство "Прикарпат.буд"
звернулось до господарського суду з
позовом до Приватного підприємства
"Арома-Львів" і підприємця ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору про
відступлення права вимоги № 11/13 від
14.11.2013 року, як такого що не відповідає
вимогам закону, зокрема ст. 514 ЦК
України.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 14.02.2014 року
позов задоволено в повному обсязі.

За наслідками перегляду справи в
апеляційному порядку, постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 10.04.2014 року
рішення місцевого господарського суду
залишено без змін.

Постановлені судами рішення оскаржено
у касаційному порядку і ухвалою Вищого
господарського суду України від 16.06.2014
року порушено касаційне провадження у
справі за касаційною скаргою
відповідача - підприємця ОСОБА_4, у якій
він посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і просить оскарженні судові рішення
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
наведені у касаційній скарзі доводи,
судова колегія вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з
наступного.

Постановляючи про задоволення позову
суд першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що за умовами спірного
договору № 11/13 від 14.11.2013 року
підприємець ОСОБА_4 отримав право
вимоги до ПАТ "Прикарпат.буд" щодо
стягнення заборгованості, яка частково
погашена, а тому це на думку суду,
суперечить вимогам чинного
законодавства та свідчить про
недійсність спірного договору.

Проте погодитись з наведеними мотивами
задоволення позову не можна.

Із наявних у справі матеріалів
вбачається, що рішенням господарського
суду Львівської області від 28.09.2010 року
постановлено про стягнення з ПАТ
"Прикарпат.буд" 319 791 грн. заборгованості
та штрафних санкцій, 3 307,60 грн. на
відшкодування судових витрат.

14.11.2013 року ПП "Арома-Львів" уклало з
підприємцем ОСОБА_4 договір № 11/13, за
яким передало належне йому право
вимоги до ПАТ "Прикарпат.буд" 320 027 грн.
заборгованості, яка виникла у
останнього за договором підряду № 26
від 17.06.2009 року та встановлена рішенням
господарського суду Львівської
області від 28.09.2010 року у справі № 13/111
(23/219), на виконання якого видано судовий
наказ від 18.10.2010 року, при виконанні
якого новий кредитор набуває права
стягувача.

Відступлення права вимоги за цим
договором після прийняття судового
рішення та відкриття виконавчого
провадження не суперечить чинному
законодавству, зокрема і приписам ст. 8
Закону України "Про виконавче
провадження" і може мати своїм наслідок
лише заміну сторони виконавчого
провадження її правонаступником.

Що ж до обсягу переданих прав, то
необхідно враховувати наступне.

Відповідно до приписів ст. 512, ст. 514 ЦК
України, кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином і до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

При цьому, згідно ст. 518 ЦК України,
боржник має право висувати проти
вимоги нового кредитора у зобов'язанні
заперечення, які він мав проти
первісного кредитора на момент
одержання письмового повідомлення про
заміну кредитора.

Частина друга цієї статті визначає
право боржника у випадках пред'явлення
йому вимоги новим кредитором без
письмового повідомлення про заміну
кредитора, а за приписами ст. 519 ЦК
України відповідальність за
недійсність переданої вимоги
покладається на первісного кредитора і
наявність спору може мати місце лише
між ним і новим кредитором, що не
стосується прав боржника, які
визначені ст. 518 ЦК України.

Тобто, наявність заперечень боржника
щодо обсягів заборгованості перед
первісним чи новим кредитором не є
законодавчо визначеною підставою для
визнання договору про відступлення
права вимоги недійсним, а тому вимоги
боржника про визнання спірного
договору недійсним є безпідставними, а
судові рішення про задоволення позову
незаконними.

Скасовуючи судові рішення Вищий
господарський суд вважає можливим,
враховуючи те, що матеріали справи не
потребують додаткового дослідження,
суди попередніх інстанцій допустили
лише неправильну правову оцінку
обставинам справи, не передавати
справу на новий судовий розгляд, а за
наведених вище мотивів постановити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Керуючись ст. ст. 1119, 11111 ГПК України,
Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Львівської області від 14.02.2014 року та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 10.04.2014 року
скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в позові
відмовити.

Стягнути з ПАТ "Прикарпат.буд" () на користь підприємця ОСОБА_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 1 461,61
грн. на відшкодування судових витрат за
подання апеляційної та касаційної
скарг.

Доручити господарському суду
Львівської області видати наказ.

Головуючий
М.І. Остапенко

Судді
П.А. Гончарук

Л.В. Стратієнко