м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-б, тел.
№ 910/5249/14 16.06.14
Господарський суд міста Києва у складі
судді Марченко О.В.,
при секретарі судового засідання
розглянув у відкритому судовому
справу № 910/5249/14
за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Телесистеми
до комунального підприємства по
утриманню мостів та шляхів м. Києва
"Київавтошляхміст", м. Київ,
про визнання договору недійсним,
за участю представників сторін:
позивача - Вакуленка С.В. (довіреність
від 22.08.2013 №947);
відповідача - Боднарюка М.П.
(довіреність від 10.01.2014 №013).
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Телесистеми України"
(далі - ТОВ «Телесистеми України»)
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом про визнання
недійсним договору від 28.05.2010 № 167 (далі
- Договір), укладеного позивачем і
комунальним підприємством по
утриманню мостів та шляхів м. Києва
"Київавтошляхміст" (далі - КП
«Київавтошляхміст»).
Позов мотивовано тим, що: КП
«Київавтошляхміст» в укладенні
Договору було встановлено та
застосовано плату за технічний нагляд
із порушенням положень частини першої
другої та четвертої статті 9 Закону
України від 03.12.1990 № 507-XII «Про ціни та
ціноутворення» (втратив чинність
згідно із Законом від 21.06.2012 № 5007-VI),
пункту 1 частини другої статті 13 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції», що підтверджено, зокрема,
рішенням адміністративної колегії
Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України від 20.03.2014 № 3/02-р/к (далі -
рішення АМК); крім того, позивачу було
надано послуги з «технічного нагляду»
некваліфікованим для надання цього
виду послуг працівником КП
«Київавтошляхміст». Таким чином,
Договір не відповідає вимогам чинного
законодавства України і підлягає
визнанню недійсним на підставі частини
першої статті 203, частини третьої
статті 207, частини першої статті 227
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України).

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.03.2014 (суддя Дупляк О.М.)
порушено провадження у справі.

Розпорядженням в.о. голови
господарського суду міста Києва від
14.04.2014 у зв'язку з перебуванням судді
Дупляк О.М. у відпустці справу передано
на розгляд судді Марченко О.В.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.04.2014 суддею Марченко О.В.
прийнято справу до свого провадження.

19.05.2014 від КП «Київавтошляхміст»
надійшов відзив на позовну заяву, в
якому відповідач зазначає, що для
формування єдиного підходу щодо
визначення плати за здійснення
технічного нагляду у відносинах зі
всіма організаціями, які мають намір
прокласти свої кабелі на балансових
спорудах КП «Київавтошляхміст»,
головним економістом підприємства
Соломченко Л.Д. був розроблений
розрахунок вартості на здійснення
технічного нагляду при прокладанні 1
п.м. кабелю на штучних спорудах КП
«Київавтошляхміст», який затверджений
22.05.2009; відповідно до даного розрахунку
вартість за здійснення технічного
нагляду при прокладенні 1 п.м становить
4 грн. Таким чином, ціна в Договорі була
встановлена з розрахунку 4 грн. за 1 п.м.
прокладеного кабелю. Ціна (тариф)
вартості здійснення технічного
нагляду при прокладанні кабелів не
підпадає під поняття держаних та
регульованих цін, яка також не підлягає
регулюванню та встановленню місцевими
державними адміністраціями, а тому
вартість здійснення технічного
нагляду при прокладанні кабелів була
встановлена за домовленістю сторін на
підставі затвердженого розрахунку.
Підписуючи Договір, сторони на власний
розсуд в пункті 2.1. Договору погодили
ціну за здійснення технічного нагляду,
а в пункті 2.2 Договору - строки її
оплати. Під технічним наглядом малося
на увазі здійснення позивачем нагляду
під час прокладення кабелю з метою
забезпечення безпеки дорожнього руху в
місці прокладення, недопущення
пошкодження кабелів інших операторів
та конструктивних елементів мосту,
контроль за прокладанням кабелів саме
в кількості, обумовленій сторонами,
надання доступу до колектора, контроль
щодо приведення місця виконання робіт
до належного стану та інше. Таким чином,
позивач не зобов'язаний був отримувати
кваліфікаційний сертифікат, як
передбачено Законом України «Про
архітектурну діяльність». Рішення АМК
не є належним доказом визнання
Договору недійсним, оскільки на даний
момент не закінчився двомісячний
строк, передбачений статтею 60 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції», для оскарження рішення
АМК. Доказом правомірності та
дійсності Договору є рішення
господарського суду міста Києва від
19.11.2013 у справі №910/12087/13.

У судовому засіданні 16.06.2014 представник
позивача надав пояснення по суті спору,
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі. Представник відповідача
підтримав доводи відзиву, проти
задоволення позовних вимог заперечив.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, які мають значення для розгляду
справи по суті, проаналізувавши
встановлені фактичні обставини справи
в їх сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, господарський
суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.05.2010 ТОВ «Телесистеми України»
(замовник) та КП «Київавтошляхміст»
(виконавець) укладено Договір, за
умовами якого:

- виконавець зобов'язується здійснити
технічний нагляд під час прокладання
кабелю замовником по мосту Метро та
мосту через Русанівську протоку
довжиною 1033,7 м.п. і по Московському
мосту через річку Дніпро та річку
Десенка довжиною 1594,7 п.м., а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
надані послуги на умовах Договору
(пункт 1.1 Договору);

- ціна Договору складає 10 513,60 грн., в
тому числі ПДВ 20% 1 752,27 грн. (пункт 2.1
Договору);

- розрахунок між замовником і
виконавцем здійснюється шляхом
безготівкового переказу на
розрахунковий рахунок виконавця суми,
зазначеної у пункті 2.1 Договору,
протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати
підписання сторонами акта виконаних
робіт (пункт 2.2 Договору);

- Договір набирає чинності з дня
підписання його обома сторонами та діє
до 30.06.2010 або до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань (пункт 5.1
Договору).

Відповідно до частини першої статті 215
ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України
передбачено, що: зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам; особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Звертаючись до суду з даним позовом,
ТОВ «Телесистеми України» посилається
на те, що Договір не відповідає вимогам
чинного законодавства України і має
бути визнаний недійсним у зв'язку з тим,
що відповідачем шляхом неправильного
використання свого домінуючого
становища на ринку було встановлено та
застосовано необґрунтовану плату за
технічний нагляд під час прокладення
кабелю, хоча відповідні ціни є
державними регульованими цінами і
повинні були встановлюватися органами
місцевого самоврядування, що також
підтверджується рішенням АМК; крім
того, за Договором позивачу було
обумовлено надання послуг з
«технічного нагляду» некваліфікованим
для надання цього виду послуг
працівником КП «Київавтошляхміст»

У частині першій статті 627 ЦК України
зазначено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої та
третьої статті 180 Господарського
кодексу України (далі - ГК України)
зміст господарського договору
становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, як
погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Судом встановлено, що сторонами у
підписанні Договору узгодженого всі
його істотні умови, у тому числі ціну
Договору, а саме 10 513,60 грн.

Разом з тим, позивач у позовній заяві
вказує на те, що ціни на технічний
нагляд під час прокладання кабелю є
державними регульованими цінами, а
відповідачем порушено порядок їх
застосування.

Відповідно до частини третьої статті 189
ГК України суб'єкти господарювання
використовують у своїй діяльності
вільні та державні регульовані ціни.

Згідно зі статтею 6 Закону України від
03.12.1990 № 507-XII «Про ціни і ціноутворення»
(який діяв на час укладення Договору) в
народному господарстві застосовуються
вільні ціни і тарифи, державні
фіксовані та регульовані ціни і тарифи.

Частиною першою статті 9 Закону України
від 03.12.1990 № 507-XII «Про ціни та
ціноутворення» встановлено, що
державні фіксовані та регульовані ціни
і тарифи встановлюються на ресурси, які
справляють визначальний вплив на
загальний рівень і динаміку цін, на
товари і послуги, що мають вирішальне
соціальне значення, а також на
продукцію, товари і послуги,
виробництво яких зосереджено на
підприємствах, що займають монопольне
(домінуюче) становище на ринку.

За приписами частин першої і четвертої
статті 191 ГК України (у редакції, чинній
на дату укладення Договору) державні
фіксовані та регульовані ціни
встановлюються на ресурси, що
справляють визначальний вплив на
загальний рівень і динаміку цін, а
також на продукцію та послуги, що мають
суттєве соціальне значення для
населення. Перелік зазначених
ресурсів, продукції, послуг затверджує
Кабінет Міністрів України. Законом
може бути передбачено встановлення
комунальних цін на продукцію та
послуги, виробництво яких здійснюється
комунальними підприємствами.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 25.12.1996 № 1548 було встановлено
повноваження органів виконавчої влади
та виконавчих органів міських рад щодо
регулювання цін (тарифів); зазначена
постанова не містить посилання на
встановлення цін з технічного нагляду
при прокладанні кабелів.

З огляду на наведене суд дійшов
висновку про те, що ціни з технічного
нагляду при прокладанні кабелів не є
державними регульованими цінами.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що ціни в Договорі були
застосовані з огляду на розроблений
головним економістом підприємства
Соломченком Л.Д. розрахунок від 22.05.2009
вартості технічного нагляду при
прокладанні 1п.м. кабелю на штучних
спорудах КП «Київавтошляхміст».

Судом встановлено, що Договір було
підписано ТОВ «Телесистеми України»
без зауважень (у тому числі й в частині
його ціни); послуги за Договором в
повному обсязі надано відповідачем та
отримано, але не оплачено позивачем, що
підтверджується й рішенням
господарського суду міста Києва від
19.11.2013 зі справи № 910/12087/13 за позовом КП
«Київавтошляхміст» до ТОВ
«Телесистеми України» про стягнення 10
513,60 грн. заборгованості за Договором;
780,31 грн. 3% річних, 567, 06 грн. втрат від
інфляції і судового збору.

Що ж до посилання позивача на рішення
АМК, в якому зазначено про
необґрунтованість цін за Договором, то
у розгляді даної справи судом
встановлено, що рішенням АМК визначено,
що:

- КП «Київавтошляхміст» займає
монопольне (домінуюче) становище на
ринку надання послуг з технічного
нагляду при прокладенні кабелю на
штучних спорудах, а саме: на мосту
Метро, мосту через Русанівську протоку,
на Московському мосту через річку
Дніпро та річку Десенка, які належать
КП «Київавтошляхміст» на праві повного
господарського віддання, з часткою 100%;

- дії КП «Київавтошляхміст», що
полягають у встановленні економічно
необґрунтованої вартості здійснення
технічного нагляду при прокладенні 1
п.м кабелю на штучних спорудах, які
належать КП «Київавтошляхміст» на
праві повного господарського віддання,
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини
другої статті 13 Закону, у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку надання послуг з
технічного нагляду про прокладенні
кабелю на штучних спорудах, а саме: на
мосту Метро, мосту через Русанівську
протоку, на Московському мосту через
річку Дніпро та річку Десенка, які
належать КП «Київавтошляхміст» на
праві повного господарського віддання,
шляхом встановлення таких цін, які не
можливо було б встановити за умов
існування значної конкуренції на
ринку;

- за вчинене порушення відповідно до
частини п'ятої статті 52 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»
накладено на КП «Київавтошляхміст»
штраф у сумі 34 000 грн.;

- зобов'язано КП «Київавтошляхміст»
припинити порушення шляхом приведення
вартості здійснення технічного
нагляду при прокладенні 1 п.м кабелю на
штучних спорудах, які належать КП
«Київавтошляхміст» на підставі
повного господарського віддання, до
економічно обґрунтованого рівня у
двомісячний строк з дня отримання
рішення АМК.

У прийнятті зазначеного рішення
відділення АМК виходило з того, що
відповідач на підтвердження вартості
технічного нагляду при прокладенні 1
п.м. кабелю на штучних спорудах КП
«Київавтошляхміст» подав розрахунок, в
якому відповідна вартість визначена у
у сумі 4 грн. за 1 п.м., проте не надав
«документів та обґрунтувань, які могли
б підтвердити вищенаведені статті
витрат включено до статті
«Загальновиробничі витрати»,
«Адміністративні витрати», «Кошти на
утримання споруд» тощо.

Отже, наведене також не є підставою для
визнання Договору недійсним.

Крім того, ТОВ «Телесистеми України»
вважає, що Договір не відповідає
приписам частини першої статті 227 ЦК
України, згідно з якою правочин
юридичної особи, вчинений нею без
відповідного дозволу (ліцензії), може
бути визнаний судом недійсним.

Разом з тим, статтею 1 Закону України
«Про архітектуру діяльність»
встановлено, що технічний нагляд - це
здійснення замовником контролю за
дотриманням проектних рішень та вимог
державних стандартів, будівельних норм
і правил, а також контролю за якістю
виконаних робіт та їх обсягами під час
будівництва або зміни (у тому числі
шляхом знесення) об'єкта
містобудування.

Однак, технічний нагляд, який
проводився ТОВ «Телесистеми України»
не підпадає під поняття «технічного
нагляду», визначеного вказаною нормою,
оскільки здійснення технічного
нагляду за Договором стосувалося:
забезпечення безпеки дорожнього руху в
місці прокладання, недопущення
пошкодження кабелів інших операторів
та конструктивних елементів мосту,
контроль за прокладанням кабелів саме
в тій кількості, що була обумовлена
сторонами, надання доступу до
колектора, контроль щодо приведення
місця виконання робіт до належного
стану та інше; таким чином, КП
«Київавтошляхміст» не зобов'язане було
отримувати кваліфікаційний
сертифікат, що також підтверджується
рішенням господарського суду міста
Києва від 19.11.2013 зі справи № 910/12087/13, яке
набрало законної сили, і не потребує
додаткового доведення згідно з
приписами статті 35 ГПК України.

З урахуванням наведеного визначені
статтями 203, 215 і 227 ЦК України підстави
для визнання недійсним Договору за
дослідженими у справі фактичними
даними відсутні, а тому в задоволенні
позову слід відмовити.

За приписами статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати зі справи покладаються на
позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 20.06.2014.

Суддя
О. Марченко