КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2014 р. Справа№ 911/645/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Корсакової Г.В.

Яковлєва М.Л.

при секретарі

судового засідання: Сауляку
О.О.

за участі представників

сторін

від позивача: Гостищева
Н.В. - дов. від 08.04.2014 р.

№ 35-29-15;

відповідача: Боженко І.Ф. -
дов. від 20.06.2014 р. №68-3

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

Товариства з
обмеженою відповідальністю

«Київріанта»

на рішення
Господарського суду Київської області

від 28.04.2014 р.

у справі № 911/465/14
(суддя: Рябцева О.О.)

за позовом Державного
підприємства «Міжнародний

аеропорт
«Бориспіль»

до відповідача Товариства
з обмеженою відповідальністю

«Київріанта»

про стягнення 141
812,69 грн. суми основного боргу,

7 679,17 грн.
пені, 1 772,12 грн. 3% річних та

1 544,99 грн.
інфляційних витрат за Договором

оренди
нерухомого майна від 10.04.2009 р.

№ 37-19-2/805

ВСТАНОВИВ:

Позивач ДП «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» (далі - позивач) звернувся
до Господарського суду Київської
області з позовом до ТОВ «Київріанта»
(далі - відповідач) про стягнення 152808,97
грн., з яких 141812,69 грн. заборгованості за
Договором № 37-19-2/805 від 10.04.2009 р., 7679,17
грн. пені, 1772,12 грн. 3% річних та 1544,99 грн.
інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 28.04.2014р. позов
задоволено повністю, а саме стягнуто з
ТОВ «Київріанта» на користь ДП
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль» 141
812, 69 грн. основного боргу, 7679,17 грн. (сім
тисяч шістсот сімдесят дев'ять грн. 17
коп.) пені, 1772,12 грн. 12 коп. 3% річних, 1544,99
грн. 99 коп. інфляційних втрат.

Не погоджуючись з Рішенням
Господарського суду Київської області
від 28.04.2014 № 911/645/14 відповідач ТОВ
«Київріанта» звернувся до Київського
апеляційного господарського суду зі
скаргою, в якій просив оскаржене
Рішення господарського суду скасувати,
прийняти нове судове рішення, яким у
позові відмовити повністю. При цьому
скаржник наголошував на тому, що судом
першої інстанції не в повному обсязі
досліджено фактичні обставини справи
та надана їм неналежна правова оцінка,
а тому неправильно застосовано норми
матеріального права.

Відповідно до Розпорядження Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014 р. для
розгляду апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київріанта» було
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя - Ільєнок Т.В., судді:
Корсакова Г.В., Коротун О.М.

Ухвалою КАГС від 22.05.2014 р. № 911/645/14
апеляційну скаргу Відповідача ТОВ
«Київріанта» прийнято до розгляду та
порушено апеляційне провадження.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014 р.
змінено склад колегії, що здійснював
апеляційний перегляд справи, у зв'язку
з перебуванням судді Коротун у
відпустці, подальший розгляд справи
здійснювала колегія у складі:
головуючий суддя - Ільєнок Т.В., судді:
Корсакова Г.В., Яковлєв М.Л.

Відповідно до Протоколу судового
засідання від 11.06.2014 р. колегією суддів
оголошено перерву до 25.06.2014 р.

У останньому судовому засіданні від
25.06.2014 р. відповідач ТОВ «Київріанта»,
підтримуючи свої вимоги за апеляційною
скаргою, наполегливо стверджував про
те, що за Договором оренди від 10.04.2009 р.
№ 37-19-2/805 ним було орендовано
приміщення в галереї Терміналу «В», що
використовувалось як магазин
безмитної торгівлі, функціонування
якого було припинено у спірний період
липень - вересень 2013 р. у зв'язку з
припиненням позивачем обслуговування
міжнародних рейсів Терміналу «В» за
Наказом генерального директора ДП
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»,
Міністерства інфраструктури України
від 29.03.2013 р. № 01-07-237. Тобто, відповідач
не міг використати орендоване ним
приміщення через обставини, за які він
не відповідає, що відповідно до
положень ст. 762 ЦК України звільняє його
від плати за весь час, протягом якого
майно не могло бути ним використане.

Представник позивача у судовому
засіданні від 25.06.2014 р., заперечуючи по
доводах апеляційного оскарження,
наголосив на тому, що підтримує Рішення
суду першої інстанції у даній справі,
за яким його позов про стягнення
заборгованості з орендної плати
задоволено у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, заслухавши пояснення
представника Позивача та Відповідача,
дійшла висновку апеляційну скаргу ТОВ
«Київріанта» задовольнити, Рішення
Господарського суду міста Києва від
28.04.2014 р. у даній справі скасувати,
прийняти нове судове рішення, яким у
позові відмовити повністю, з огляду на
наступне.

Згідно зі ст. 101 ГПК України апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
10.04.2009 р. між регіональним відділенням
Фонду державного майна України по
Київській області (орендодавець),
державним підприємством «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль»
(балансоутримувач) та ТОВ «Київріанта»
(орендар) було укладено Договір №
37-19-2/805 оренди нерухомого майна, що
належить до державної власності
(договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне
користування: частину приміщень в
галереї терміналу «В», площею 108,00 кв.м.
та частину твердого покриття
аеропорту, площею 783,00 кв.м. (майно).

Згідно з п. 1.2. Договору майно
знаходиться на балансі
балансоутримувача та розміщене за
адресою: 08300, Київська обл., м. Бориспіль,
аеропорт.

Відповідно до п. 1.3. Договору сторони
погоджуються, що вартість майна за
незалежною оцінкою станом на 30.11.2008 р.
становить: частина приміщень в галереї
терміналу «В», 108,00 кв.м. - 6 705 070,00 грн. без
ПДВ; частина твердого покриття
аеропорту, 783,00 кв.м. - 1 900 500,00 грн. без
ПДВ.

Пунктом 1.4. Договору встановлено, що
майно передається в оренду для: частина
приміщень в галереї терміналу «В» - для
розміщення магазину; частина твердого
покриття аеропорту - для розміщення
будівлі складу-офісу.

Орендар вступає у строкове платне
користування майном у термін, указаний
у Договорі, але не раніше дати
підписання сторонами Договору та Акту
передачі-приймання майна. Акт
передачі-приймання підписують
балансоутримувач та орендар (п. 2.1.
договору).

Відповідно до п. 2.4. Договору у разі
призупинення дії або розірвання
договору, орендар зобов'язаний
протягом 10-ти діб з дати повідомлення
про призупинення договору або з дати,
зазначеної у повідомленні, або
набрання чинності рішення про
розірвання договору повернути майно
балансоутримувачу у належному стані, з
урахуванням нормального фізичного
зносу. При поверненні майна,
балансоутримувач та орендар
підписують акт передачі-приймання
майна. Орендар повертає майно
балансоутримувачу аналогічно порядку,
встановленому договором при передачі
майна орендарю.

Майно вважається поверненим
балансоутримувачу з моменту
підписання Акту передачі-приймання
орендованого майна, який підписується
балансоутримувачем та орендарем.

Згідно з п. 2.5. Договору обов'язок по
складанню Акту передачі-приймання
орендованого майна покладається на
сторону, яка передає майно іншій
стороні договору.

На виконання умов Договору оренди №
37-19-2/805 від 10.04.2009 р. позивач за Актами
передачі-приймання орендованого майна
від 10.04.2009 р. передав, а відповідач
прийняв у користування нерухоме майно,
а саме частину приміщень в галереї
терміналу «В», площею 108,00 кв.м., під
розміщення магазину та частину
твердого покриття аеропорту, площею
783,00 кв.м., під розміщення будівлі
складу-офісу з легких швидкомонтуючих
конструкцій.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
частина приміщень в галереї терміналу
«В», площею 108,00 кв.м., використовувалась
відповідачем для розміщення магазину
безмитної торгівлі.

30.04.2013 р. відповідач за Актом
передачі-приймання орендованого майна
передав, а позивач прийняв частину
твердого покриття аеропорту, площею
783,00 кв.м., що надавалась відповідачу під
розміщення будівлі складу-офісу з
легких швидкомонтуючих конструкцій.

30.09.2013 р. відповідач за Актом
передачі-приймання орендованого майна
передав, а позивач прийняв частину
приміщень в галереї терміналу «В»,
площею 108,00 кв.м., що надавалася
відповідачу під розміщення магазину
безмитної торгівлі.

Відповідно до п. 3.1. Договору оплата
здійснюється орендарем з дати
підписання балансоутримувачем і
орендарем Акту передачі-приймання
майна в оренду і припиняється з дати
фактичного звільнення орендарем майна,
що підтверджується підписанням
балансоутримувачем і орендарем Акту
передачі-приймання майна.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що
орендна плата перераховується
орендарем не пізніше 15 числа місяця
наступного за звітним, відповідно до
пропорції розподілу, установлених КМУ
і чинних на кінець періоду, за який
здійснюється платіж, згідно з
рахунком-фактурою, який надає орендарю
балансоутримувач.

Як зазначено судом першої інстанції в
мотивувальній частині судового
рішення, на виконання пункту 5.4.
Договору, позивачем за період
липень-вересень 2013 р. були виставлені
відповідачу рахунки-фактури на оплату
орендної плати за частину приміщень в
галереї терміналу «В», площею 108,00 кв.м.
(тобто, магазин безмитної торгівлі), на
загальну суму 497065,89 грн., а саме
рахунок-фактура № 904/876 від 31.07.2013 р. на
суму 165688,63 грн.; рахунок-фактура № 904/977
від 31.08.2013 р. на суму 165688,63 грн.;
рахунок-фактура № 904/1081 від 30.09.2013 р. на
суму 165688,63 грн. та Акти приймання-здачі
виконаних послуг від 31.07.2013 р. на суму
165688,63 грн., від 31.08.2013 р. на суму 165688,63 грн.
та від 30.09.2013 р. на суму 165688,63 грн.

На підставі наведеного, суд першої
інстанції дійшов висновку, що згідно з
п. 3.1. Договору відповідач повинен
здійснювати оплату орендних платежів
за частину твердого покриття
аеропорту, площею 783,00 кв.м., та частину
приміщень в галереї терміналу «В»,
площею 108,00 кв.м., до дати фактичного
звільнення майна, тобто до 30.04.2013 р. та
30.09.2013 р. відповідно та стягнув з
відповідача на користь позивача
пред'явлений борг у розмірі 141 812,69 грн.,
пеню у сумі 7 679,17 грн., 3% річних у сумі 1
772,12 грн. та інфляційні втрати у сумі 1
544,99 грн.

Цей висновок суду першої інстанції
колегія суддів вважає хибним та таким,
що не відповідає обставинам справи.

Додатковою угодою №1 від 15.04.2010 р. було
продовжено термін дії Договору оренди
№ 805/27-19-2 від 10.04.2009 р. до 08.04.2012 р.
включно.

Відповідно до п. 9.2. Договору
передбачено обов'язок позивача
(балансоутримувача за Договором) не
вчиняти дій, які б перешкоджали
відповідачу (орендарю за Договором)
користуватись орендованим майном на
умовах Договору.

Як підтверджується матеріалами справи,
на момент укладення Договору оренди та
підписання Акту передачі-приймання
орендованого майна (108,00 кв.м.)
орендоване майно знаходилось в межах
пунктів пропуску через державний
кордон України. Відповідно до діючого
законодавства України, протягом дії
Договору орендоване майно
використовувалось для розміщення та
функціонування магазину безмитної
торгівлі.

Відповідно до п. 6.1. Договору відповідач
(орендар за Договором) зобов'язаний
використовувати майно відповідно до
призначення та умов цього Договору.

Як заперечення щодо висновку суду
першої інстанції про те, що Договір не
містить умови про те, що частина
приміщення в галереї в Терміналу «В»
передавалася відповідачу (орендарю за
Договором) в оренду для розміщення
магазину безмитної торгівлі, колегією
суддів прийнято до уваги те, що
відповідно до Схеми розміщення
приміщення (яка є додатком до Договору
оренди та є невід'ємною частиною цього
Договору) частина приміщення в галереї
в Терміналу «В» знаходилась саме в
межах пунктів пропуску через Державний
кордон України, і тому функціонування
іншого магазину, крім магазину
безмитної торгівлі, не було можливим
відповідно до Митного кодексу України.

Згідно Наказу позивача ДП «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль» від 16.12.2011 р. №
01-07-896 «Про межі території пункту
пропуску» орендоване майно
знаходилось в межах пунктів пропуску
через Державний кордон України (а.с.
209-211).

Як на момент укладення Договору, так і
протягом його дії орендоване майно
знаходилось на території, яка була в
пунктах пропуску через Державний
кордон України, отже, слід вважати, що
за Договором оренди було розміщено та
функціонував саме магазин безмитної
торгівлі.

На підтвердження того, що за Договором
оренди здійснював свою діяльність саме
магазин безмитної торгівлі,
відповідачем було надано суду першої
інстанції податкову декларацію з ПДВ
за грудень 2012 р., з якої випливає, що
загальний обсяг постачання товарів за
всіма видами діяльності відповідача
становить 23 602 951,00 грн., з яких операції,
що оподатковуються за нульовою ставкою
(саме від операцій з постачання товарів
в режимі безмитної торгівлі) становить
23 426 938,00 грн., що відповідає 98,88% від
загального обсягу реалізації в
діяльності відповідача. Операції на
митній території України, що
оподатковуються за основною ставкою,
крім імпорту товарів (консультаційні
та інформаційні послуги щодо
здійснення діяльності в режимі
безмитної торгівлі, яких не може бути
без функціонування магазину безмитної
торгівлі) складає 266 013,00 грн., що
відповідає лише 1,12% від загального
обсягу реалізації в діяльності
відповідача (а.с. 234-241).

Як створення перешкод, щодо
користування орендованим майном
відповідач назвав вжиття заходів
позивачем по виведенню з експлуатації
зон обслуговування пасажирів у
Терміналах «В» та «F» відповідно до
Плану заходів по забезпеченню
переведення міжнародних рейсів
авіакомпаній до обслуговування у
Терміналі «D» протягом сезону «Summer 2013»
від 11.02.2013 р. № 44-25-1 (а.с. 80).

Наказом генерального директора ДП
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»,
Міністерства інфраструктури України
від 29.03.2013 р. № 01-07-237 встановлено
межі території пункту пропуску через
Державний кордон України, шляхом
виключення території та приміщень, де
були розташовані орендовані площі по
обслуговуванню авіаперевізників
міжнародних рейсів з меж території
пункту пропуску через Державний кордон
України. Лише 28.10.2013 р., ДП «МА
«Бориспіль» своїм Наказом № 01-07-828
повернув територію та приміщення на
2-му поверсі Терміналу «В» в межі пункту
пропуску через Державний кордон
України в ДП «МА «Бориспіль» - від лінії
контролю на безпеку пасажирів, які
відлітають міжнародними рейсами,
включаючи в себе зону обслуговування
пасажирів, які відлітають міжнародними
рейсами, тощо (а.с. 182-195).

Відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України,
наймач звільняється від плати за весь
час, протягом якого майно не могло бути
використане ним через обставини, за які
він не відповідає. Тобто, якщо наймач
тимчасово позбавляється можливості
користуватися найнятим майном через
обставини, за які він не відповідає, він
звільняється за весь час неможливості
такого користування. Обставини, що є
причиною неможливості використовувати
найняти майно наймачем, можуть бути
пов'язані як з діяльністю наймодавця,
так і з певними об'єктивними
обставинами.

14.01.2013 р. протокольним Рішення КМУ
прийнято рішення щодо припинення
виконання всіх міжнародних рейсів
авіаційних перевізників з терміналу
«В».

Лише через два місяці позивачем 06.03.2013
р. надіслано відповідачу Листа № 02-22-321,
яким повідомлено, що відповідно до
зазначеного вище протокольного
Рішення та Плану переведення
міжнародних рейсів авіакомпаній до
обслуговування у пасажирському
терміналі «D» останній міжнародний
рейс з терміналу «В», в якому
знаходиться орендована площа, буде
виконуватись 30.03.2013 р. (а.с. 91).

Наказом від 29.03.2013 р. № 01-07-237 позивач
встановив межі території пункту
пропуску через Державний кордон
України в ДП «МА «Бориспіль» шляхом
виключення території та приміщень, де
розташовані спірні орендовані площі, з
меж території пункту пропуску через
Державний кордон України.

З наведеного слідує, що відповідач не
мав можливості та не здійснював інших
видів діяльності, оскільки на
орендованій площі було розміщено саме
магазин безмитної торгівлі.

Виведення позивачем з експлуатації зон
обслуговування пасажирів у терміналі
«В» та припинення обслуговування
міжнародних рейсів, всупереч умовам
Договору оренди, позбавило відповідача
ТОВ «Київріанта» можливості
використання орендованого приміщення
за його цільовим призначенням.

Таким чином, з вищевикладеного
вбачається, що позивачем порушено
умови Договору оренди нерухомого майна
від 10.04.2009 р. № 37-19-2/805.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
даної справи дійшла висновку про
відсутність підстав для стягнення з
відповідача на користь позивача
заявленої заборгованості з орендної
плати орендованої площі у розмірі 108,00
кв.м. (магазин безмитної торгівлі) в
загальному розмірі 152 808,97 грн. за
спірний період липень-вересень 2013 р.,
оскільки відповідач, внаслідок
неправомірних дій позивача, відповідно
до ч. 6 ст. 762 ЦК України звільняється від
плати за весь час, протягом якого майно
не могло бути використано ним через
обставини, за які він не відповідає.

На підставі вищенаведеного, колегія
суддів вважає за необхідне апеляційну
скаргу ТОВ «Київріанта» задовольнити,
оскаржене Рішення Господарського суду
Київської області від 28.04.2014 р. у даній
справі скасувати, прийняте нове судове
рішення, за яким у позові відмовити, як
заявленому необґрунтовано.

Керуючись ст. 49 ст.ст, 99, 101-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача
Державного підприємства Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Київріанта» задовольнити.

Рішення Господарського суду Київської
області від 28.04.2014 р. № 911/645/14
скасувати.

Прийняти нове судове рішення, в
наступній редакції:

"У позові відмовити."

Стягнути з позивача Державного
підприємства «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» (08307, Київська область, м.
Бориспіль, Міжнародний аеропорт
«Бориспіль», код ЄДПОУ 20572069) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київріанта» (08307,
Київська область, м. Бориспіль,
Міжнародний аеропорт «Бориспіль», ) 1 528 (одну тисячу п'ятсот
двадцять вісім) грн. 09 коп. судового
збору за подання апеляційної скарги.

Зобов'язати Господарський суд
Київської області видати відповідний
наказ.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 25.06.2014р. №
911/645/14 набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 25.06.2014р. №
911/645/14 може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України у 20-денний
термін.

Матеріали справи №911/645/14 повернути до
Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя
Т.В. Ільєнок

Судді
Г.В. Корсакова

М.Л. Яковлєв