ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2014 року Справа №
912/672/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Антонік С.Г.
(доповідач)

суддів: Чоха Л.В., Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання:
Ревкова Г.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Левченко І.А.,
представник, дов. № 18/4723 від 15.05.12

від відповідача : Штирба О.В.,
представник. дов. № 1 від 02.01.14

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат" в
особі Смолінської шахти на рішення
господарського суду Кіровоградської
області від 05.05.2014 року у справі №
912/672/14

за позовом: Державного підприємства
"Східний гірничо-збагачувальний
комбінат" в особі Смолінської шахти, с.
Смоліне Маловисківського району
Кіровоградської області

до відповідача: Комунального
підприємства "Енерговодоканал", с.
Смоліне Маловисківського району
Кіровоградської області

про стягнення 323 411, 91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 05.05.2014р. (
суддя Коротченко Л.С.) в позові
відмовлено.

Рішення суду мотивовано
безпідставністю вимог позивача про
стягнення з відповідача заподіяних
матеріальних збитків, що пов'язані з
виконанням відповідачем взятих на себе
за Договором зобов'язань.

Не погодившись з рішенням,
позивач звернувся до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи, що мають
значення для справи, просить скасувати
рішення від 05.05.2014р. та прийняти нове,
яким позов задовольнити і стягнути
зайво перераховані кошти у сумі 323 411,
91грн. та судові витрати.

В апеляційній скарзі заявник
посилається на:

- судом першої інстанції не було
враховано і не зазначено в рішенні щодо
заявленого клопотання Позивача про
залучення до участі у справі в якості
третьої особой ДФІ в Дніпропетровській
області, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, чим порушено
вимоги ст. 27 ГПК України;

- у відповідності до Державного
класифікатора будівель та споруд,
затвердженого наказом Державного
комітету України по стандартизації,
метрології та сертифікації від 17.08.2000 р.
№ 507, п. 4 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208
і Інструкції щодо заповнення форм
державного статистичного
спостереження № 1 - житлофонд (річна
«житловий фонд»), затвердженої наказом
Держкомстату України від 21.07.2008 року №
251 - гуртожитки відносяться до об'єктів
житлового фонду.

Позивач за період з 01.01.2011р. по 31.03.2013р.
здійснював розрахунки за тарифами,
затвердженими рішеннями Смолінської
селищної ради по категорії споживачів
«Підприємства» без урахування
наявності на балансі шахти житлового
фонду. Зважаючи на те, що на балансі
Позивача обліковується житловий фонд
(гуртожитки), то відповідно до пунктів 2,
18, 38 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР від 03.06.21986 р. № 208
оплата послуг за проживання у
гуртожитку повинна здійснюватися за
тарифами, установленими для будинків
державного та громадського житлового
фонду, тобто розрахунки за отримані
мешканцями гуртожитків послуги з
водопостачання та водовідведення
повинні здійснюватися відповідно
затверджених тарифів для категорії
споживачів «Населення»;

- суд необгрунтовано не взяв до уваги
докази і не зазначив їх у самому
рішенні, які також долучалися до
матеріалів справи, а саме обов'язкові
вимоги ДФІ у Дніпропетровській області
щодо вжиття заходів про відшкодування
зайво перерахованих коштів
Відповідачу відповідно до п. 12 ст. 10
Закону України «Про основні засади
здійснення фінансового контролю в
Україні» від 26.01.1993 р. № 2939-ХП (із
змінами) одним із правом державної
фінансової інспекції є проведення у
суб'єктів господарювання, які мали
правові відносини з підконтрольною
установою, зустрічних звірок з метою
документального підтвердження виду,
обсягу і якості операцій та
розрахунків, що здійснювалися між ними,
для з'ясування їх реальності та повноти
відображення в обліку підконтрольної
установи.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу вказав, що позивачем не надано
доказів, що свідчать про
протиправність дій відповідача та як
наслідок цього заподіяння
відповідачем матеріальних збитків
позивачу. Правових підстав для
здійснення розрахунків за договором, з
урахуванням інших тарифів ніж
встановлені договором у сторін не було.
Просить рішення залишити в силі, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судовому
засіданні в доповнення до апеляційної
скарги зазначив, що позивачем при
укладанні договору не надавалися дані
щодо проживання мешканців в
гуртожитках. Гуртожитки позивача не
були включені до житлового фонду
селища Смоліне, який був переданий на в
оперативне управління відповідачу.
Після надання позивачем даних щодо
кількості в гуртожитку мешканців та
орендованих приміщень сторонами
додатковою угодою № 2 від 01.02.2014р. до
договору були внесені зміни з
врахуванням тарифів для мешканців
гуртожитку.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм чинного
законодавства при винесенні рішення
суду, встановила наступне.

Між Комунальним підприємством
"Енерговодоканал" Смолінської селищної
ради (Виконавець) та Державним
підприємством "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат"
(Споживач) 01.05.10 р. та 01.03.11 р. укладено
договори про надання послуг з
постачання холодної води і
водовідведення за № 175/10 та 175/11, згідно
умов яких Виконавець зобов'язується
своєчасно надати Споживачу
відповідної якості послуги з
постачання холодної води і
водовідведення, а Споживач
зобов'язався своєчасно оплачувати
надані послуги за встановленими
тарифами у строки і на умовах, що
передбачені договором ( п.1.1 Договору).

Розділом другим сторони погодили
тарифи на послуги та їх загалну
вартість. Так, плата за надані послуги
за наявності засобів обліку води
справляється за їх показниками; тарифи
на послуги за Договорами визначаються
на підставі рішень Смолінської
селищної ради, які є невід'ємною
частиною договору і становлять: з
централізованого постачання холодної
води - 9,69 грн., крім того ПДВ 20 % - 1,94 грн.,
всього 11,63 грн. за куб.м.; з
водовідведення - 5,19 грн., крім того ПДВ 20
% - 1,04 грн., всього 6,23 грн. за куб.м.
(договір № 175/10 від 01.05.10 р.) та з
централізованого постачання холодної
води - 14,17 грн., крім того ПДВ 20 % - 2,83 грн.,
всього 17,00 грн. за куб.м.; з
водовідведення - 7,86 грн., крім того ПДВ 20
% - 1,57 грн., всього 9,43 грн. за куб.м.

Згідно рішень виконкому Смолінської
селищної ради від 22.08.08 р. за № 151 та від
05.04.11 р. за № 37, а також виходячи з
наведених у Договорах тарифів, сторони
в укладених ними Договорах погодили
застосування діючих, станом на дату
укладення Договорів, тарифів,
встановлених для комерційних
споживачів рішеннями органу місцевого
самоврядування.

Актами про надання послуг з постачання
та водовідведення за період з січня 2011
р. по березень 2013 р., виставленими
відповідачем на оплату позивачу
відповідних рахунків за той же період
та відповідні платіжні документи про
фактичну сплату позивачем виставлених
Виконавцем рахунків щодо оплати
отриманих послуг з постачання та
водовідведення вбачається, що позивач
та відповідач належним чином виконали
взяті на себе за Договорами
зобов'язання.

Відповідно до укладеної між сторонами
додаткової угоди № 2 від 01.02.14 р. про
зміну Договору про надання послуг з
постачання холодної води і
водовідведення № 175/11 від 01.03.11 р.,
змінено пункт 2.1 і виклали його в новій
редакції: "п. 2.1. Тарифи на послуги за
даним Договором визначаються на
підставі рішень виконавчого комітету
Смолінської селищної ради
Маловисківського району
Кіровоградської області, які є
невід'ємною частиною договору і
становлять:

з централізованого постачання
холодної води:

- для шахти - 16,82грн., крім того ПДВ 20 % - 3,36
грн., всього 20,18 грн. за куб.м.;

- для населення (гуртожитки № 1, № 2) - 7,92
грн., крім того ПДВ 20 % - 1,58 грн., всього 9,50
грн. за куб.м.;

з водовідведення:

- для шахти - 9,53 грн., крім того ПДВ 20 % - 1,9
грн., всього 11,44 грн. за куб.м.

- для населення (гуртожитки № 1, № 2) - 5,65
грн., крім того ПДВ 20 % - 1,13 грн., всього 6,78
грн. за куб м."

Додаткова угода набирає чинності з
моменту її підписання та скріплення
печатками Сторін (п.7 Додаткової угоди).

В період з 20 травня по 13 серпня 2013року
Державною фінансовою інспекцією в
Дніпропетровській області проведено
перевірку фінансово-господарської
діяльності позивача. В ході перевірки
було встановлено, що Смолінська шахта
за період з 01.01.2011р. по 31.03.2013р.
здійснювала розрахунки з відповідачем
за тарифами затвердженими рішенням
Смолінської селищної ради по категорії
споживачів «підприємства» без
урахування наявності на балансі шахти
житлового фонду (гуртожитків), оплата
послуг по яких повинна була
здійснюватися за тарифами,
установленими для будинків державного
та громадського житлового фонду. За
вказаний період, згідно розрахунку ДФІ,
шахтою зайво перераховано відповідачу
323 411,91 грн. У зв'язку з цим ДФІ позивачу
перед'явлена вимога про стягнення
зайво перерахованих коштів з
відповідача.

Державне підприємство "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат" в
особі Смолінської шахти звернулось до
господарського суду з позовом про
стягнення на його користь з
комунального підприємства
"Енерговодоканал" завданої
матеріальної шкоди в сумі 323 411,91 грн., на
підставі ст.ст.193, 216, 217, 222-224 ГК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.22 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки)…

Статтею 224 ГК України також
встановлено, що учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди (збитків) потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: 1) протиправної
поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3)
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою заподіювача та шкодою; 4)
вини.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

При цьому колегія суддів звертає увагу,
що у договірних відносинах
протиправність поведінки, як то
випливає з п.4 ч.1 ст.611, ч.1 ст.623 ЦК
України, ст.218 ГК України, проявляється
у невідповідності поведінки умовам
договору чи порушенні правил
здійснення господарської діяльності.

Таким чином у даному випадку для
відповідальності відповідача
необхідно встановити винне (умисне або
необережне) порушення відповідачем
умов договору, внаслідок чого позивачу
завдано шкоди в розмірі 323 411,93 грн.

Матеріалами справи не встановлено і
відповідачем не зазначено, які ж умови
договорів ( зобов'язання) порушено
відповідачем.

Посилання позивача на те, що при
укладанні договорів гуртожитки не були
враховані, як житловий фонд і
водопостачання здійснювалось за
тарифами як для «підприємства», а не як
«населення» не є фактом порушення
відповідачем правил здійснення
господарської діяльності, оскільки
саме позивач при укладанні договорів
повинен був зазначити про наявність у
нього гуртожитків і включити їх в
договір та вимагати надання послуг за
тарифами «населення».

Вимоги ДФІ в Дніпропетровській
області, адресовані позивачу, самі по
собі не є підставою для цивільної
відповідальності відповідача.

Господарський суд правильно дійшов
висновку, що матеріалами справи не
доведено протиправність дій позивача,
оскільки ним не допущено порушень умов,
укладених між сторонами договорів про
надання послуг з постачання холодної
води та водовідведення, та як наслідок
цього, заподіяння відповідачем
матеріальних збитків позивачу.

Що стосується не залучення
господарським судом в якості третьої
особи Державної фінансової інспекції в
Дніпропетровській області, то колегія
суддів погоджується з діями суду,
оскільки рішення суду не впливає на
права або обов'язки ДФІ щодо позивача
або відповідача.

З урахуванням наведеного апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.
Рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 101-103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат" в
особі Смолінської шахти залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Кіровоградської області від 05.05.2014 року
у справі № 912/672/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено
27.06.2014р.

Головуючий: __________________
С.Г. Антонік

Судді: __________________
Л.О.Чимбар

__________________
Л.В.Чоха