КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2014 р. Справа№ 911/3744/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Новікова М.М.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - дов. б/
від 23.08.2013

від відповідача: Боронило І.М. - дов.
№16-01/16 від 01.04.2014

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю
„Страхова

компанія „Провіта"

на рішення господарського суду
Київської області

від 08.11.2013 (суддя
Горбасенко П.В.)

у справі №911/3744/13

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

до Товариства з
додатковою відповідальністю
„Страхова

компанія „Провіта"

про розірвання договору
оренди та стягнення 218295,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду
Київської області були передані
позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 (надалі -
позивач, ФОП ОСОБА_4) до Товариства з
додатковою відповідальністю
„Страхова компанія „Провіта" (надалі -
відповідач, ТДВ „СК „Провіта") про
розірвання договору оренди та
стягнення 218295,70 грн.

Рішенням господарського суду
Київської області від 08.11.2013 у справі
№911/3744/13 позов задоволено частково, а
саме: розірвано договір оренди
приміщення від 20.11.2012 року та стягнуто з
Товариства з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
„Провіта" на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 198480,00 грн.
боргу зі сплати орендної плати згідно
договору оренди приміщення від 20.11.2012,
який виник за період з січня 2013 року по
серпень 2013 року, 8748,00 грн. боргу за
послуги, що надані комунальними й
експлуатаційними службами для
функціонування об'єкту нерухомості,
який виник за період з січня 2013 року по
лютий 2013 року, 2047,43 грн. 3 % річних та 5332,51
коп. судового збору. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, Товариство з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
„Провіта" звернулося до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 08.11.2013 у справі №911/3744/13
в частині розірвання договіру оренди
приміщення від 20.11.2012 року та прийняти у
цій частині нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог. Апелянт
просить також скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
08.11.2013 у справі №911/3744/13 в частині
стягнення з Товариства з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
„Провіта" на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 198480,00 грн.
боргу зі сплати орендної плати згідно
договору оренди приміщення від 20.11.2012,
який виник за період з січня 2013 року по
серпень 2013 року, 8748,00 грн. боргу за
послуги, що надані комунальними й
експлуатаційними службами для
функціонування об'єкту нерухомості,
який виник за період з січня 2013 року по
лютий 2013 року, 2047,43 грн. 3 % річних та 5332,51
коп. судового збору та прийняти у цій
частині нове рішення, яким зменшити
суму боргу зі сплати орендної плати до
88967,00 грн., у задоволенні позовних вимог
про стягнення 2047,43 грн. - 3% річних
відмовити, судовий збір стягнути
пропорційно задоволеним вимогам; в
іншій частині рішення залишити без
змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що рішення суду першої
інстанції прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
за неповного з'ясуванyя обставин, що
мають значення для справи. Зокрема,
відповідач не погоджується з рішенням
суду першої інстанції в частині
стягнення з нього боргу зі сплати
орендної плати за період з 08 квітня 2013
року по серпень 2013 рік, оскільки вважає,
що набув право розірвати договір в
односторонньому порядку з 07 квітня 2013
року та здійснив всі передбачені
законом та договором заходи направлені
на розірвання договору. Крім того,
скаржник зазначає, що з відповідача на
користь позивача безпідставно
стягнуто заборгованість з орендної
плати за січень 2013 року в розмірі 24810,00
грн., оскільки вказана заборгованість
сплачена ним у повному розмірі
платіжним дорученням №58608 від 28.01.2013 на
суму 24 810,00 грн.

12.06.2014 від відповідача надійшло
клопотання в порядку статті 101 ГПК
України про долучення до матеріалів
справи додаткових доказів у справі, яке
обґрунтоване тим, що відповідач не мав
можливості подати вказані докази до
суду першої інстанції, оскільки не
приймав участі у розгляді справи
місцевим господарським судом.

Вказане клопотання задоволене
господарським судом апеляційної
інстанції, додані до апеляційної
скарги додаткові докази долучені до
матеріалів справи.

26.06.2014 представник позивача надав
заперечення на апеляційну скаргу, у
яких зазначив, що заперечує проти
доводів апеляційної скарги щодо
розірвання договору з 07.04.2013 та вважає
їх необґрунтованими. Однак, позивач
визнав факт оплати відповідачем
заборгованість з орендної плати за
січень 2013 року в розмірі 24810,00 грн.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

20.11.2012 між Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_4, як орендодавцем, та Товариством
з додатковою відповідальністю
„Страхова компанія „Провіта", як
орендарем, укладено договір оренди
приміщення, за умовами якого
орендодавець зобов'язався передає, а
орендар приймає в тимчасове платне
користування нежитлові приміщення
цокольного поверху №28 та 1-го поверху №
11-1:-11-10 в літ. „А-3", що розташовані у
будинку за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно п.п. 1.1.2., 1.1.3. договору загальна
площа приміщення, що орендується: 165,40
кв.м. Поверх: цокольний та 1-й поверхи.

Відповідно до п. 3.1. договору термін
оренди складає 35 місяців з моменту
прийняття приміщення, що орендується,
за актом приймання-передачі.

Згідно положень п. 4.1. договору розмір
орендної плати становить 24810,00 грн., без
ПДВ. Орендна плата сплачується в
безготівковому порядку на
розрахунковий рахунок орендодавця
наперед не пізніше 20 числа кожного
місяця з моменту прийняття приміщення.

Пунктом 4.4 договору встановлено, що
орендна плата не включає до себе
вартість послуг, що надаються
комунальними й експлуатаційними
службами для функціонування об'єкту
нерухомості. У кожному поточному
місяці не пізніше 20 числа орендар
окремо компенсує орендодавцю вартість
таких послуг за попередній місяць. Усі
витрати, що виникають на підставі
договорів, укладених орендарем із
відповідними постачальниками послуг
та/або товарів (користування мережею
Інтернет, телефонними лініями,
забезпечення охорони і т.п.), орендар
оплачує самостійно.

Згідно п. 9.3. договору підставою
дострокового розірвання договору є
невиконання п. 4.1. цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання вказаного договору позивач
передав, а відповідач прийняв у
строкове платне користування
приміщення, що підтверджується
підписаним та скріпленим печатками
обох сторін актом прийому-передачі
приміщення від 12.12.2012 року.

Як встановлено місцевим господарським
судом, на виконання п. 1.1. договору
оренди приміщення від 20.11.2012, позивачем
за період з січня 2013 року по серпень 2013
року надано відповідачу послуги з
оренди на загальну суму 198480,00 грн. Крім
того, позивачем на виконання п. 4.4.
договору за період з січня 2013 року по
лютий 2013 року забезпечено відповідачу
надання комунальних та
експлуатаційних послуг на загальну
суму 8748,00 грн., що підтверджується
відповідними квитанціями.

Однак, відповідач, в порушення умов п.п.
4.2., 4.4. договору оренди приміщення від
20.11.2012, за отримані за період з січня 2013
року по серпень 2013 року послуги
повністю не розрахувався, внаслідок
чого борг у відповідача перед
позивачем виник борг зі сплати
орендної плати за договором оренди
приміщення та за послуги, що надаються
комунальними й експлуатаційними
службами для функціонування об'єкту
нерухомості.

З матеріалів справи вбачається, що з
метою досудового врегулювання спору,
позивач 03.06.2013 надіслав на адресу
відповідача лист №001-20130531 від 31.05.2013 з
проханням погасити борг за договором,
який 06.06.2013 отриманий представником
відповідача, що підтверджується
підписом останньої на повідомленні про
вручення поштового відправлення.
Вказаний лист залишений відповідачем
без відповіді та задоволення.

Враховуючи викладене позивач
звернувся до суду із позовом про
розірвання договору оренди приміщення
від 20.11.2012, стягнення з відповідача
218295,70 грн. заборгованості, з яких: 198480,00
грн. боргу зі сплати орендної плати
згідно договору оренди приміщення від
20.11.2012, який виник за період з січня 2013
року по серпень 2013 року, 8748,00 грн. боргу
за послуги, що надані комунальними й
експлуатаційними службами для
функціонування об'єкту нерухомості,
який виник за період з січня 2013 року по
лютий 2013 року, 6980,50 грн. пені та 4087,20 грн.
3 % річних.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України один суб'єкт господарського
зобов'язання повинен вчинити певну дію
на користь іншого суб'єкта, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору (ч. 2 ст. 651 ЦК
України).

Задовольняючи позовні вимоги про
розірвання договору оренди приміщення
від 20.11.2012, суд першої інстанції виходив
з того, що оскільки відповідач, за
користування приміщенням, яке передано
йому на підставі договору оренди
приміщення від 20.11.2012, не сплачував
позивачу орендну плату за період з
січня 2013 року по серпень 2013 року, то
вимоги про розірвання договору є
правомірними та такими, що підлягають
задоволенню на підставі п. 9.3. договору
оренди приміщення від 20.11.2012 та ст. 651
Цивільного кодексу України.

Однак, колегія суддів не погоджується
із вказаним висновком місцевого
господарського суду, виходячи із
наступного.

Так, із доданих із відповідним
обґрунтування щодо неможливості їх
подання до суду першої інстанції
доказів вбачається, що 07.03.2013 орендар
направив орендодавцеві листа №277 в
якому попередив останнього про
дострокове розірвання договору з 27.03.2013
року. Крім того, за твердженням
відповідача разом із вказаним листом
позивачу було направлено два
примірники додаткової угоди про
розірвання договору.

У відповідь на вищевказаний лист
відповідача позивач своїм листом
№001-20130322 від 22.03.2013 повідомив
відповідача про те, що в разі повного
погашення відповідачем заборгованості
за договором, останній погодиться
розірвати договір з 07 квітня 2013 року,
тобто через 20 днів після отримання
листа відповідача. Також, позивач
повідомив про те, що в разі наявності на
07 квітня 2013 року заборгованості перед
позивачем, договір не буде розірваний і
залишатиметься чинним до моменту
повної погашення заборгованості, а
вартість послуг оренди буде нараховано
за період фактичного строку дії
договору.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

В даному випадку сторони пунктом 9.2
договору погодили, що орендар має право
достроково розірвати договір,
попередивши орендодавця в термін за 20
календарних днів до запланованої дати
припинення дії цього договору.

При цьому, вказаний пункт договору не
пов'язує право орендаря достроково
розірвати договір оренди із наявністю
або відсутність у нього заборгованості
з орендної плати. Тобто вказане право
орендаря носить безумовний характер.

Таким чином, оскільки сторони,
укладаючи договір, на свій розсуд
погодили право орендаря розірвати
договір в односторонньому порядку,
попередивши про це орендодавця,
колегія суддів приходить до висновку,
що укладений між сторонами договір
оренди від 20.11.2012 був розірваний за
зверненням орендаря, яке міститься у
листі №277 від 07.03.2013 року.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
про розірвання договору оренди
приміщення від 20.11.2012, оскільки
вказаний договір був розірваний на
підставі пункту 9.2 цього договору до
моменту звернення позивачем із
вказаним позовом до суду.

Згідно положень пункту 7.1 договору
після закінчення терміну оренди
орендар зобов'язаний передати
орендодавцю приміщення, що
орендується, протягом трьох днів з
моменту терміну оренди за актом
передачі-приймання.

Таким чином, оскільки термін оренди
приміщення за договором від 20.11.2012
закінчився внаслідок розірвання цього
договору за зверненням орендаря,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що у відповідача виник обов'язок
підготувати відповідний акт
приймання-передачі та повернути
позивачеві орендоване приміщення за
цим актом відповідно до пункту 7.1
договору.

Однак, матеріали справи не містять
доказів повернення відповідачем
орендованого приміщення позивачеві у
визначеному договором порядку, а також
доказів звільнення вказаного
приміщення Товариством з додатковою
відповідальністю „СК „Провіта".

При цьому, відповідно до п. 4.3 договору
орендні платежі сплачуються за
фактичний строк, упродовж якого
орендар мав право користуватися
приміщенням, зазначеним у п. 1 даного
договору.

Враховуючи ту обставину, що матеріали
справи не містять доказів звільнення
приміщення орендарем, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
місцевий господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
про стягнення з відповідача боргу зі
сплати орендної плати за фактичне
користування майном, а також боргу за
послуги, що надані комунальними й
експлуатаційними службами для
функціонування об'єкту нерухомості,
який орендувався відповідачем, за
період визначений позивачем у позовній
заяві.

Однак, з урахуванням наданих
відповідачем доказів, які свідчать про
оплату з орендарем заборгованості з
орендної плати за січень 2013 року
платіжним дорученням №58608 від 28.01.2013 на
суму 24810,00 грн. та враховуючи визнання
відповідачем заборгованості з оплати
послуг, що надані комунальними й
експлуатаційними службами, у розмірі
8748,00 грн., колегія суддів приходить до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог ФОП ОСОБА_4 у цій
частині, у зв'язку із чим з відповідача
на користь позивача підлягає стягненню
173670,00 грн. боргу зі сплати орендної
плати та 8748,00 коп. боргу за послуги, що
надані комунальними й
експлуатаційними службами для
функціонування об'єкту нерухомості.

Стосовно позовних вимог про стягнення
з відповідача пені у сумі 6980,50 грн. за
неналежним виконанням відповідачем
грошового зобов'язання за договором
оренди приміщення від 20.11.2012, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правомірно відмовлено у їх
задоволенні з тих підстав, що договором
оренди приміщення від 20.11.2012 не
передбачено нарахування пені за
прострочення виконання грошового
зобов'язання, тоді як пеня може бути
стягнута лише у разі, якщо таке
стягнення передбачену договором
(встановлено за згодою сторін).

Крім того, у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання за договором оренди
приміщення від 20.11.2012, позивачем за
період з 01.01.2013 по 01.08.2013 на суму боргу
207228 грн. нараховано 3 % річних у сумі 4087,20
грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За розрахунком апеляційного
господарського суду, здійсненого з
урахуванням визначеного позивачем
періоду нарахування 3 % річних, а також
моменту виникнення у відповідача
обов'язку зі сплати орендної плати та
плати за послуги експлуатаційних
організацій, періодів прострочення
такої оплати, та з урахуванням частково
погашення відповідачем 28.01.2013 боргу на
суму 24810,00 грн., з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню 3% річних у
сумі 1629,08 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги,
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
підлягають частковому задоволенню, а
саме з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 173670,00 грн. боргу зі
сплати орендної плати, 8748,00 грн. боргу
за послуги, що надані комунальними й
експлуатаційними службами для
функціонування об'єкту нерухомості, та
1629,08 грн. 3 % річних.

З огляду на зазначене, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
Товариства з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
„Провіта" підлягає частковому
задоволенню, а рішення господарського
суду Київської області від 08.11.2013 у
справі №911/3744/13 в частині задоволення
вимог в частині задоволення позовних
вимог про розірвання договору оренди
приміщення від 20.11.2012, укладеного між
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та
Товариством з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
„Провіта", а також в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення з Товариства з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
„Провіта" на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 24810,00 грн.
основного боргу та 418,35 грн. 3% річних має
бути скасоване із прийняттям у цій
частині нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги
покладаються на сторін пропорційно
розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю
„Страхова компанія „Провіта"
задовольнити частково.

Рішення господарського суду Київської
області від 08.11.2013 у справі №911/3744/13
скасувати в частині задоволення
позовних вимог про розірвання договору
оренди приміщення від 20.11.2012,
укладеного між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 та
Товариством з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
„Провіта", а також в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення з Товариства з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
„Провіта" на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 24810,00 грн.
основного боргу та 418,35 грн. 3% річних.

Прийняти в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Викласти резолютивну частину рішення в
наступній редакції:

„1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
„Провіта" (07300, Київська область,
Вишгородський район, м. Вишгород, вул.
Набережна, буд. 7; ) на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (61002, АДРЕСА_1; ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) 173670 (сто сімдесят три
тисячі шістсот сімдесят) грн. 00 коп.
боргу зі сплати орендної плати, 8748
(вісім тисяч сімсот сорок вісім
гривень) 00 коп. боргу за послуги, що
надані комунальними й
експлуатаційними службами для
функціонування об'єкту нерухомості, 1629
(одну тисячу шістсот двадцять дев'ять)
грн. 08 коп. 3 % річних та 3680 (три тисячі
шістсот вісімдесят) грн. 94 коп. судового
збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити."

Стягнути із Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (61002, АДРЕСА_1; ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Товариства з
додатковою відповідальністю
„Страхова компанія „Провіта" (07300,
Київська область, Вишгородський район,
м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 7; ) 825 (вісімсот двадцять п'ять)
грн. 72 коп. судового збору за подання
апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити
господарському суду Київської області.

Матеріали справи №911/3744/13 повернути до
господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду у
встановленому законом порядку.

Головуючий суддя
М.М. Новіков

Судді
Л.П. Зубець

А.І. Мартюк