ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2014
Справа № 905/2355/14

Господарський суд Донецької області у
складі

головуючого судді Сажневої М.В.,

суддів Огороднік Д.М., Левшиної Г.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1до Дочірнього підприємства
"Агрофірма "Шахтар" Орендного
підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька"
простягнення 73 385,59 грн. за участю
представників:

позивачОСОБА_1 від відповідачане
з'явились ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду
Донецької області передані позовні
вимоги Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення з Дочірнього
підприємства "Агрофірма "Шахтар"
Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф.
Засядька" заборгованості за договором
у розмірі 73 385,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач неналежним чином виконав
зобов'язання за договором № 73 від 01.02.2006
щодо здійснення повної та своєчасної
оплати наданих послуг, у зв'язку з чим
позивач просить стягнути з відповідача
суму заборгованості за надані послуги
за період з червня 2013 року по лютий 2014
року.

Відповідач відзиву та письмових
пояснень на позов не подав, явку своїх
представників в судові засідання не
забезпечив. Ухвали про порушення
провадження у справі та про
відкладення розгляду справи
направлялась відповідачу
рекомендованою кореспонденцією за
юридичною адресою. Про місце, дату та
час судових засідань, відповідач був
повідомлений належним чином, про що
свідчать повідомлення про отримання
рекомендованої поштової
кореспонденції, які містяться в
матеріалах справи. Доказів на
підтвердження поважних причин
невиконання вимог ухвал суду та
нез'явлення в судові засідання
відповідач суду не надав. Заявлені
позовні вимоги не заперечив.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається судом за наявними в ній
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

01.02.2006 між Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 (виконавець, позивач) та
Дочірнім підприємством "Агрофірма
"Шахтар" Орендного підприємства "Шахта
ім. О.Ф. Засядька" (замовник, відповідач)
підписано договір № 73 (далі - Договір).

За умовами вказаного Договору
виконавець зобов'язався надавати
автотранспортні послуги замовнику з
перевезення сільськогосподарської
продукції, сільгосптехніки, обладнання
та будівельних матеріалів за заявкою
замовника транспортом виконавця (п.1.1
Договору).

Оскільки в матеріалах справи відсутні
відповідні заяви сторін про розірвання
Договору чи про закінчення строку його
дії, та позивачем підтверджується, що
вказані заяви не надсилались
сторонами, суд приходить до висновку,
що строк дії Договору у відповідності з
п. 5.2 Договору було продовжено на
невизначений строк та у заявлений до
стягнення період Договір був чинним.

Згідно з п. 2.2 Договору оплата за надані
автотранспортні послуги здійснюється
з розрахунку: при заправці замовника 2
грн. за 1 км пробігу.

На виконання умов договору позивачем з
червня 2013 року по лютий 2014 року було
надано відповідачу послуги з
перевезення вантажів, що
підтверджується актами надання послуг
№ 10 від 10.06.2013 на суму 9 740,00 грн., № 16 від
01.09.2013 на суму 9 840,00 грн., № 17 від 15.09.2013 на
суму 11 020,00 грн., № 18 від 30.09.2013 на суму 11
752,00 грн., № 19 від 10.10.2013 на суму 10 180,00
грн., № 20 від 25.10.2013 на суму 13 104,00 грн., №
21 від 01.11.2013 на суму 13 560,00 грн., № 22 від
20.11.2013 на суму 10 848,00 грн., № 23 від 18.12.2013
на суму 11 856,00 грн. та № 4 від 01.02.2014 на
суму 2 000,00грн.

Вказані акти підписано представниками
позивача та відповідача та скріплено
печатками сторін без заперечень.

Позивачем виписано відповідачу
рахунки на оплату послуг, наданих
відповідно до умов Договору згідно
вищезазначених актів надання послуг.

Частиною другою статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

До виконання господарських договорів
застосовується відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
встановлених цим Кодексом, що
передбачено приписами другого абзацу
пункту першого статті 193
Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193
Господарського кодексу України, яка
регламентує, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно з п. 2.1 Договору оплата за надані
автотранспортні послуги здійснюється
замовником виконавцю згідно
виставлених рахунків, підтверджених
подорожніми листами і
товаротранспортними накладними та
перераховується на розрахунковий
рахунок виконавця.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню
у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства (ч. 2 ст.
530 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що умовами Договору
строк, у який відповідач зобов'язаний
сплатити позивачу кошти за надані
послуги, не визначено.

Тому, в даному випадку слід застосувати
правила ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу
України, згідно положень якої строк
оплати за виконані роботи слід
обчислювати через сім днів з дати
пред'явлення вимоги щодо здійснення
оплати наданих послуг.

Позивач звертався до відповідача з
вимогою від 20.02.2014 про сплату
заборгованості, в якій просив
перерахувати заборгованість за надані
послуги у розмірі 73385,59 грн.

Листом № 71 від 20.02.2014 відповідач
повідомив про неможливість погашення
заборгованість за надані послуги за
договором у сумі 73 385,59 грн., у зв'язку з
відсутністю коштів на рахунках
підприємства.

Таким чином, судом встановлено, що
строк виконання відповідачем обов'язку
щодо сплати коштів за надані послуги
настав 28.02.2014.

Судом встановлено, що позивач свої
зобов'язання за Договором виконав
належним чином, а саме надав
відповідачу послуги з перевезення
вантажу, що підтверджується
матеріалами справи, у тому числі актами
надання послуг.

Проте, в порушення умов Договору,
відповідач оплату за послуги, здійснив
не в повному обсязі, у зв'язку з чим у
відповідача утворилась заборгованість
у розмірі 73385,59 грн.

В матеріалах справи також містяться
акти звірки взаємних розрахунків
станом на 28.02.2014 та на 15.04.2014, з яких
вбачається, що заборгованість
відповідача перед позивачем становить
73 385,59 грн. Вказані акти підписано
представниками позивача та
відповідача та скріплено печатками
сторін без заперечень.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав. Належних доказів погашення
заборгованості за Договором за надані
послуги згідно актів надання послуг
відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
про стягнення з відповідача основного
боргу у розмірі 73 385,59 грн. підлягають
задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позову
судовій збір, відповідно до положень
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, покладається на
відповідача та підлягає стягненню на
користь позивача.

Позивач також просить суд покласти на
відповідача витрати з оплати послуг
адвоката у розмірі 3 000,00 грн.

Позивачем надано оригінал договору на
представництво інтересів у суді першої
інстанції від 19.03.2014, укладеного між
адвокатом ОСОБА_2 (адвокат) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (клієнт),
оригінал ордера серія ДН № 000,20075 на
надання правової допомоги від 19.03.2014,
квитанцію до прибуткового касового
ордера на суму 3 000,00 грн.

Відповідно до п. 6.3 постанови пленуму
Вищого господарського суду України № 7
від 21.02.2013 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
відшкодування витрат, пов'язаних з
оплатою послуг адвокатів, адвокатських
бюро, колегій, фірм, контор та інших
адвокатських об'єднань з надання
правової допомоги щодо ведення справи
в господарському суді, здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от: угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

Пунктом 6.5 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
встановлено, що, вирішуючи питання про
розподіл сум судових витрат,
господарський суд має враховувати, що
розмір відшкодування судових витрат,
не пов'язаних зі сплатою судового
збору, не повинен бути неспіврозмірним,
тобто явно завищеним порівняно з ціною
позову. У зв'язку з цим суд з
урахуванням конкретних обставин,
зокрема ціни позову, може обмежити
даний розмір з огляду на розумну
необхідність судових витрат для даної
справи.

У визначенні розумно необхідного
розміру сум, які підлягають сплаті за
послуги адвоката, можуть братися до
уваги, зокрема: встановлені
нормативно-правовими актами норми
видатків на службові відрядження (якщо
їх установлено); вартість економних
транспортних послуг; час, який міг би
витратити на підготовку матеріалів
кваліфікований фахівець; вартість
оплати відповідних послуг адвокатів,
яка склалася в країні або в регіоні;
наявні відомості органів статистики
або інших органів про ціни на ринку
юридичних послуг; тривалість розгляду
і складність справи тощо. Докази, які
підтверджують розумність витрат на
оплату послуг адвоката, повинна
подавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат.

Враховуючи викладене, з урахуванням
ціни позову, складності справи, тощо
суд вважає, що витрати позивача на
оплату послуг адвоката слід покласти
на відповідача в сумі 1 500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства
"Агрофірма "Шахтар" Орендного
підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька"
(84168, Донецька обл., Слов'янський район,
с.Олександрівка, вул. Комсомольська, 17,
ідентифікаційний код 25330750, з будь-якого
рахунку виявленого державним
виконавцем під час виконання рішення)
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) заборгованість у розмірі
73 385 (сімдесят три тисячі триста
вісімдесят п'ять) грн. 59 коп., витрати,
пов'язані з оплатою послуг адвоката у
розмірі 1 500 (одна тисяча п'ятсот) грн. 00
коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складення повного рішення 19.06.2014.

Головуючий суддя
М.В. Сажнева

Суддя
Д.М.
Огороднік

Суддя
Г.В.
Левшина