КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2014 р. Справа№ 911/1448/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Тищенко А.І.

за участю представників

від позивача: Озарків І.Д., дов.
№ 01-174 від 30.12.2013р.

від відповідача 1: Баньківська Т.О.,
дов. № 181/1-7 від 17.01.2014р.

від відповідача 2: Грабовська Н.В.,
дов. № 1 від 14.05.2012р.

від відповідача 3: Петруньок М.А.,
дов. № 12/17 від 17.12.2013р.

від третьої особи на

стороні позивача: не з'явився

від третьої особи на

стороні відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну

скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ВП-ВТС"

на рішення Господарського
суду Київської області

від 01.10.2013року

у справі № 911/1448/13 (судді
Черногуз А.Ф., Горбасенко П.В.,

Лилак Т.Д.)

за позовом Київської
обласної спілки споживчих товариств

до 1)
Білоцерківської міської ради

2) Товариства з
обмеженою відповідальністю

"Виробниче
підприємство ВТС"

3) Приватного
виробничого підприємства "Сіріус"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Білоцерківська
торгово-закупівельна база

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідачів
Білоцерківський міський відділ
земельних ресурсів

про визнання
недійсним рішення міської ради,
договору,

державних актів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Київської області від 01.10.2013р. у справі
№911/1448/13 позов задоволено повністю.
Визнано недійсним Рішення
Білоцерківської міської ради від 30.08.2005
№ 330 "Про продаж земельних ділянок
несільськогосподарського призначення"
в частині передання земельної ділянки
у власність Товариству з обмеженою
відповідальністю "Маріта" загальною
площею 0,1455 га під розміщення
складських приміщень по вул. Ярослава
Мудрого, 63. Визнано недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 0,1455 га, що знаходиться
за адресою: м. Біла Церква, вул. Ярослава
Мудрого, 63, серії ЯГ № 198060, виданий
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Маріта". Визнано
недійсним договір купівлі-продажу
земельної ділянки за реєстраційним №
4630 від 12.07.2007 укладений між Товариством
з обмеженою відповідальністю "Маріта"
та Приватним виробничим підприємством
"Сіріус". Визнано недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 0,1455 га, що знаходиться
за адресою: м. Біла Церква по вул.
Ярослава Мудрого, 63, серії ЯД № 957846,
виданий Приватному виробничому
підприємству "Сіріус". Солідарно
стягнуто з Білоцерківської міської
ради Київської області, Товариства з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
підприємство - ВТС", Приватного
виробничого підприємства "Сіріус" на
користь Київської обласної спілки
споживчих товариств 4588,00 грн. судового
збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВП-ВТС" звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду Київської
області від 01.10.2013р. у справі №911/1448/13 та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення.

Розпорядженням в.о. голови Київського
апеляційного господарського суду від
24.12.2013 сформовано для розгляду
апеляційної скарги колегію суддів у
складі: головуючий суддя Рєпіна Л.О.,
судді: Сулім, В.В,, Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.12.2013р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 911/1448/13 та призначено розгляд
справи на 22.01.2014р..

22.01.2014р. через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від представника
позивача надійшов відзив на апеляційну
скаргу, в якому він зазначає, що
оскаржуване рішення прийнято з
дотриманням норм чинного
законодавства, тому просить суд
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду Київської області від 01.10.2013р. у
справі №911/1448/13.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 року у
справі № 911/1448/13 розгляд справи
відкладено на 19.02.2014р.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
19.02.2014 р. у справі № 911/1448/13 було змінено
склад колегії суддів та передано
справу для здійснення апеляційного
провадження колегії у складі:
головуючий суддя Зубець Л.П., судді:
Сулім В.В., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.02.2014 р. у
справі № 911/1448/13 у складі колегії
суддів: головуючий суддя Зубець Л.П.,
судді: Сулім В.В., Тарасенко К.В.
апеляційну скаргу учасника Товариство
з обмеженою відповідальністю "ВП-ВТС"
прийнято до провадження призначено
розгляд справи на 19.03.2014р..

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 р. у
справі № 911/1448/13 було змінено склад
колегії суддів та передано справу для
здійснення апеляційного провадження
колегії у складі: головуючий суддя
Зубець Л.П., судді: Тищенко А.І.,
Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 року у
справі № 911/1448/13 розгляд справи
відкладено на 09.04.2014р.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 08.04.2014 р. у
справі № 911/1448/13 було змінено склад
колегії суддів та передано справу для
здійснення апеляційного провадження
колегії у складі: головуючий суддя
Рєпіна Л.О., судді: Сулім В.В., Тищенко
А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014 року у
справі № 911/1448/13 розгляд справи
відкладено на 15.05.2014р.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 08.04.2014 р. у
справі № 911/1448/13 було змінено склад
колегії суддів та передано справу для
здійснення апеляційного провадження
колегії у складі: головуючий суддя
Мартюк А.І., судді: Сулім В.В., Тищенко
А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.05.2014 р. у
справі № 911/1448/13 у складі колегії
суддів: головуючий суддя Мартюк А.І.,
судді: Сулім В.В., Тищекно А.І.
апеляційну скаргу учасника Товариство
з обмеженою відповідальністю "ВП-ВТС"
прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.05.2014 р. у
справі № 911/1448/13 було відкладено
розгляд справи на 04.06.2014р.

Представники третіх сторін в засідання
не з'явились. Враховуючи те, що в
матеріалах справи мають місце докази
належного повідомлення всіх учасників
судового процесу про час та місце
проведення судового засідання по
розгляду апеляційної скарги, колегія
суддів вважає можливим здійснити
перевірку рішення першої інстанції у
даній справі в апеляційному порядку за
наявними матеріалами справи та без
участі представників третіх сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Постановою правління Київської
обласної спілки споживчих товариств
від 01.08.1991 було вирішено створити
Білоцерківську торгово-закупівельну
базу. Постановою правління Київської
обласної спілки споживчих товариств
від 30.01.1992 було вирішено зареєструвати
у виконкомі затверджений Статут бази
та відкрити у банках необхідні рахунки.

Рішенням Виконавчого комітету
Білоцерківської районної ради
народних депутатів від 18.02.1992 № 21 було
вирішено зареєструвати Білоцерківську
торгово-закупівельну базу Київської
облспоживспілки.

Судом встановлено, що 02.12.1998 між
Білоцерківською торгово-закупівельною
базою (продавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Маріта"
(покупець, правонаступником якого є
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство - ВТС",) було укладено
договір купівлі-продажу, відповідно до
якого продавець продав, а покупець
придбав нежитлове приміщення
загальною площею 534 кв. м, що
розташоване в м. Біла Церква по вул.
Ярослава Мудрого, 63.

Рішенням Виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради від 26.04.2001
№ 135 (п.п. 1, 1.2.) було вирішено припинити
право користування земельними
ділянками Білоцерківській
торгово-закупівельній базі загальною
площею 0,1812 га по вул. Ярослава Мудрого,77
в зв'язку з добровільною відмовою.

01.06.2004 на підставі рішення виконавчого
комітету Білоцерківської міської ради
за № 131 від 27.04.2004 між Білоцерківською
міською радою та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Маріта"
було укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки
несільськогосподарського призначення,
відповідно до якого Товариству з
обмеженою відповідальністю "Маріта"
було продано земельну ділянку, що
знаходиться за адресою: м. Біла Церква
по вул. Ярослава Мудрого, 63 для
розміщення складських приміщень.

Рішенням Білоцерківської міської ради
від 30.08.2005 № 330 "Про продаж земельних
ділянок несільськогосподарського
призначення", у зв'язку з добровільною
згодою директора Білоцерківської
торгово-закупівельної бази на
відчуження земельної ділянки під
нежитлове приміщення та прилеглої
території загальною площею 1455 кв.м., яке
було продано Товариству з обмеженою
відповідальністю "Маріта" відповідно
до договору купівлі-продажу від 02.12.1998,
що була викладена у листі від 06.02.2001 № 53
адресованому міському голові, було
вирішено затвердити технічну
документацію по оформленню права
власності на земельну ділянку та
передати земельні ділянки у власність
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Маріта" загальною
площею 0,1455 га під розміщення
складських приміщень по вул. Ярослава
Мудрого, 63 за рахунок існуючої
території на землях Білоцерківської
міської ради.

26.10.2005 Білоцерківською міською радою
було видано Товариству з обмеженою
відповідальністю "Маріта" державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 0,1455 га, що знаходиться
за адресою: м. Біла Церква по вул.
Ярослава Мудрого, 63 серії ЯА № 598499 з
цільовим призначенням під розміщення
складських приміщень.

28.02.2007 Білоцерківською міською радою
було видано Товариству з обмеженою
відповідальністю "Маріта" державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 0,1455 га, що знаходиться
за адресою: м. Біла Церква по вул.
Ярослава Мудрого, 63 серії ЯГ № 198060 з
цільовим призначенням переобладнання
власних нежитлових приміщень під
виробництво, у зв'язку зі зміною
цільового призначення земельної
ділянки.

12.07.2007 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Маріта" та Приватним
виробничим підприємством "Сіріус" було
укладено договір купівлі-продажу № 4627,
відповідно до якого Приватне виробниче
підприємство "Сіріус" придбало нежиле
приміщення розташоване в м. Біла Церква
по вул. Ярослава Мудрого, 63, на
земельній ділянці, що належить
продавцю на праві власності згідно
державного акту серії ЯГ № 198060
виданого 28.02.2007.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.07.2007 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Маріта" та Приватним
виробничим підприємством "Сіріус" було
укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки № 4630, відповідно до
якого Товариство з обмеженою
відповідальністю "Маріта" придбало
земельну ділянку площею 0,1455 га,
розташовану у м. Біла Церква по вул.
Ярослава Мудрого, 63, що належить
продавцю на праві власності згідно
державного акту серії ЯГ № 198060
виданого 28.02.2007. (21.08.2013 договором про
розірвання договору купівлі продажу
земельної ділянки № 2416 укладеним між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство - ВТС" (правонаступником
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маріта") та Приватним
виробничим підприємством "Сіріус"
договір купівлі-продажу земельної
ділянки № 4630 від 12.07.2007 було розірвано.)
Проте вказаний факт не впливає на
розгляд заявлених позовних вимог по
суті, оскільки позивачем заявлена
вимога про визнання договору
недійсним, а правові наслідки
недійсності правочину визначені в ст.
216 Цивільного кодексу України не є
тотожними правовим наслідкам
розірвання договору.

15.08.2007 Білоцерківською міською радою
було видано Приватному виробничому
підприємству "Сіріус" державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1455 га, що знаходиться за
адресою: м. Біла Церква по вул. Ярослава
Мудрого, 63 серії ЯД № 957846 з цільовим
призначенням переобладнання власних
нежитлових приміщень під виробництво.

Постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від
31.03.2009 у справі 9/372-07/8 (що була залишена в
силі Постановою Верховного суду
України від 29.09.2009) за позовом Київської
обласної спілки споживчих товариств до
виконавчого комітету Білоцерківської
міської ради, треті особи:
Білоцерківська торгово-закупівельна
база Київської облспоживспілки,
товариство з обмеженою
відповідальністю "Маріта", приватне
виробниче підприємство "Сіріус", про
визнання частково недійсним рішення
було визнано недійсним п.п. 1.2. п. 1
рішення Білоцерківської міськради
Київської області від 26.04.2001 № 135 "Про
оформлення права користування
земельною ділянкою підприємств міста,
вилучення та надання земельних
ділянок". Суд апеляційної інстанції
зазначив, що Білоцерківська ТЗБ, яка є
власним підприємством позивача, та її
керівник не мали повноважень на
відмову від права постійного
користування земельною ділянкою без
узгодження цього питання з позивачем.
Судами встановлено, що Білоцерківська
торгово-закупівельна база є
підприємством Київської
облспоживспілки та знаходиться в її
безпосередньому підпорядкуванні.
Згідно з п. 13 статуту Білоцерківської
ТЗБ майно їй належить на праві
господарського користування, остання
не має права передавати, здавати в
оренду майно іншим особам,
реалізовувати будівлі, споруди, машини
та устаткування без дозволу власника,
тобто Київської облспоживспілки.
Директор бази згідно п. 23 Статуту
Білоцерківської ТЗБ наділений
повноваженнями щодо розпорядження
коштами та майном бази, придбаним за
рахунок доходів, користування
кредитом, відкриття та закриття
розрахункових рахунків в банках,
розпорядження ними, підписування
чеків, платіжних вимог, доручень,
акцептування платіжних вимог. За
статутом Київської облспоживспілки
(далі - Облспоживспілка) (пункт 41)
остання самостійно володіє,
користується та розпоряджається
належним їй майном, а права власника
реалізує через свої органи - з'їзд, раду,
правління у відповідності з їх
компетенцією, визначеною цим статутом.
Положеннями зазначеного пункту
статуту Облспоживспілки визначено, що:
з'їзду, як вищому органу управління,
належить право приймати відносно майна
Облспоживспілки будь-які рішення, що не
суперечать законам України, з'їзд
здійснює право володіння, користування
і розпорядження власністю
Облспоживспілки, в тому числі право
ліквідації, продажу, передачі, обміну,
надання в оренду, безкоштовне
використання або в позику основних
засобів підприємствам, організаціям,
установам та громадянам; рада
Облспоживспілки здійснює такі ж
повноваження щодо майна в період між
з'їздами; правлінню Облспоживспілки
можуть бути передані окремі функції по
господарському управлінню власністю.
Верховний суд України у своїй
постанові від 29.09.2009 зазначив, що у
Білоцерківської ТЗБ в особі її
директора були відсутні повноваження
для звернення з заявою про добровільну
відмову від права користування спірною
земельною ділянкою, у зв'язку з
відчуженням майна Облспоживспілки,
розташованим на цій ділянці.

Постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від
05.02.2007 у справі № 266/20-05/10-06 (що була
залишено в силі Постановою Вищого
господарського суду України від 27.04.2007)
за позовом Київської обласної спілки
споживчих товариств до: 1)
Білоцерківської торгово-заготівельної
бази; 2) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маріта" про визнання
недійсним договору та виселення та за
зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Маріта" до
Київської обласної спілки споживчих
товариств про визнання добросовісним
набувачем та визнання права власності
визнано недійсним з моменту укладення
договір купівлі-продажу нежитлового
приміщення загальною площею 534 кв. м, що
розташоване в м. Біла Церква по вул.
Ярослава Мудрого, 63(77), укладений 02.12.1998
між Білоцерківською
торгово-закупівельною базою та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Маріта", який і був
підставою відмови Білоцерківської ТЗБ
від постійного користування спірною
земельною ділянкою.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 15.11.2012 у справі
19/465-08 за позовом Київської обласної
спілки споживчих товариств до
Білоцерківської торгово-закупівельної
бази Київської обласної спілки
споживчих товариств, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
Приватне виробниче підприємство
"Сіріус", Товариство з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство -ВТС" про визнання права
власності було задоволено позов
Київської обласної спілки споживчих
товариств, визнано за Київською
обласною спілкою споживчих товариств
право власності на нежиле приміщення,
що розташоване за адресою: Київська
обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава
Мудрого, буд. 63, загальною площею 534, 4
кв.м.

Постановою окружного
адміністративного суду від 28.10.2013р. у
справі № 810/5086/13-а (що була залишено в
силі Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.04.2014р.) за
позовом Київської обласної спілки
споживчих товариств до Реєстраційної
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Київської області та державного
реєстратора Реєстраційної служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Київської області,
за участю третіх осіб - Товариства з
обмеженою відповідальністю «Виробниче
підприємство - ВТС» та Приватного
виробничого підприємства «Сіріус», про
визнання протиправними дій та
скасування рішень позов задоволено
частково. Скасовано рішення і запис від
19.08.2013р. про реєстрацію права власності
на нежиле приміщення літ. «З» пл.. 534,4
кв.м за адресою: м. Біла Церква
Київської області, вул. Ярослава
Мудрого, 63, приміщення 1 у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
за приватним виробничим підприємством
«Сіріус». Скасовано рішення і запис про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від 04.09.2013р. про реєстрацію за
ТОВ «Виробниче підприємством ВТС»
право власності на нежиле приміщення
літ. «З» пл.. 534,4 кв.м за адресою: м. Біла
Церква Київської області, вул. Ярослава
Мудрого, 63, приміщення 1. Визнано
неправомірними дії Державного
реєстратора, які вичвилися у відкритті
у Державному реєстрі розділу на об'єкт
нерухомого майна р/н 03 за адресою:
м. Біла Церква Київської області, вул.
Ярослава Мудрого, 63, приміщення 1 та
зобов'язано відповідача скасувати
розділ за вищевказаним об'єктом
нерухомого майна.

За результатами розгляду даних справ
судами було встановлено, що
Білоцерківська торгово-закупівельна
база є підприємством Київської
облспоживспілки та знаходиться в її
безпосередньому підпорядкуванні.

Згідно з п. 13 статуту Білоцерківської
ТЗБ майно їй належить на праві
господарського користування, остання
не має права передавати, здавати в
оренду майно іншим особам,
реалізовувати будівлі, споруди, машини
та устаткування без дозволу власника.
Таким чином було встановлено, що дії
Білоцерківської ТЗБ порушували права
та охоронювані законом інтереси
позивача - Київської облспоживспілки.

Представники відповідачів проти
даного факту заперечували, посилаючись
на законність відмови директора
Білоцерківської ТЗБ від постійного
користування спірною земельною
ділянкою, на відсутність у позивача
права власності на спірну земельну
ділянку, а також на помилковість
висновків викладених у зазначених
рішеннях тощо. Проте дані заперечення
не приймаються судом до уваги, оскільки
прямо суперечать обставинам
встановленим у вищезазначених
рішеннях судів, які в свою чергу набули
законної сили та мають преюдиційне
значення, згідно ч. 1 ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 цього Кодексу
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
вищевказані обставини є доведеними і
не підлягають доказуванню на підставі
ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального
кодексу України.

Відповідно до ст. 13 Конституції України
земля, її надра, атмосферне повітря,
водні та інші природні ресурси, які
знаходяться в межах території України,
природні ресурси її континентального
шельфу, виключної (морської)
економічної зони є об'єктами права
власності Українського народу. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Держава забезпечує захист прав усіх
суб'єктів права власності і
господарювання, соціальну
спрямованість економіки. Усі суб'єкти
права власності рівні перед законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного
кодексу України захист прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Відповідно до ст. 95 Земельного кодексу
України порушені права
землекористувачів підлягають
відновленню в порядку, встановленому
законом.

Згідно ст. 142 Земельного кодексу
України припинення права власності на
земельну ділянку у разі добровільної
відмови власника землі на користь
держави або територіальної громади
здійснюється за його заявою до
відповідного органу.

Відповідно до висновків Верховного
суду України, що також підтверджується
матеріалами реєстраційної справи,
директор Білоцерківської ТЗБ не мав
повноважень на відмову від права
постійного користування земельною
ділянкою без узгодження цього питання
з позивачем, а договір купівлі-продажу
укладений 02.12.1998 між Білоцерківською
торгово-закупівельною базою та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Маріта", який і був
підставою відмови Білоцерківської ТЗБ
від постійного користування спірною
земельною ділянкою визнано недійсним з
моменту укладення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції та вважає, що рішення
Білоцерківської міської ради від 30.08.2005
№ 330 "Про продаж земельних ділянок
несільськогосподарського призначення"
порушує законні права позивача,
оскільки він, як єдина особа, що мала
право розпоряджатися вказаним майном,
не надав своєї згоди на вчинення
Білоцерківською ТЗБ зазначених дій.
Отже, вказане рішення підлягає
визнанню недійсним. Разом з цим,
визнанню недійсним підлягає і
державний акт, що є наслідком прийняття
даного рішення, виданий Товариству з
обмеженою відповідальністю "Маріта" на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1455 га, що знаходиться за
адресою: м. Біла Церква по вул. Ярослава
Мудрого, 63 серії ЯГ № 198060 з цільовим
призначенням переобладнання власних
нежитлових приміщень під виробництво.

Крім того, суд не погоджується з
доводами викладених ним в апеляційній
скарзі про відсутність порушеного
права позивача, оскільки відповідно до
п. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення,
тоді як судом встановлено, що, окрім
того, що Білоцерківська ТЗБ є власним
підприємством позивача, позивач
відповідно до Постанови Київського
апеляційного господарського суду від
15.11.2012 у справі 19/465-08 є власником
нежилого приміщення, що розташоване за
адресою: Київська обл., м. Біла Церква,
вул. Ярослава Мудрого, буд. 63, загальною
площею 534, 4 кв.м., що знаходиться на
вказаній земельній ділянці, а відтак є
управненою особою.

Судом також встановлено, що спірна
земельна ділянка площею 0,1455 га, що
знаходиться за адресою: м. Біла Церква
по вул. Ярослава Мудрого, 63 є саме тією
земельною ділянкою, про яку йде мова у
визнаному недійсним пункті п.п. 1.2. п. 1
рішення Білоцерківської міськради
Київської області від 26.04.2001 № 135 "Про
оформлення права користування
земельною ділянкою підприємств міста,
вилучення та надання земельних
ділянок".

За таких обставин, місцевий суд
правомірно задовольнив вимоги
позивача про визнання недійсним
рішення Білоцерківської міської ради
від 30.08.2005 № 330 "Про продаж земельних
ділянок несільськогосподарського
призначення" та державного акту на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1455 га, що знаходиться за
адресою: м. Біла Церква по вул. Ярослава
Мудрого, 63 серії ЯГ № 198060 з цільовим
призначенням переобладнання власних
нежитлових приміщень під виробництво,
виданого Товариству з обмеженою
відповідальністю "Маріта".

Щодо вимоги про визнання недійсними
договору купівлі-продажу земельної
ділянки № 4630 від 12.07.2007 укладеного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Маріта" та Приватним
виробничим підприємством "Сіріус";
державного акту на право власності на
земельну ділянку площею 0,1455 га, що
знаходиться за адресою: м. Біла Церква
по вул. Ярослава Мудрого, 63, серії ЯД №
957846, виданого Приватному виробничому
підприємству "Сіріус.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України
встановлено перелік умов дійсності
правочину: зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним; правочин,
що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Оскільки, єдиною підставою набуття
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Маріта" права
власності є рішення Білоцерківської
міської ради від 30.08.2005 № 330 "Про продаж
земельних ділянок
несільськогосподарського
призначення", котре, як вже зазначалося
було прийняте з порушенням прав
позивача та визнається судом
недійсним, то договір купівлі-продажу
земельної ділянки № 4630 від 12.07.2007
укладений між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Маріта" та Приватним
виробничим підприємством "Сіріус"
підлягає визнанню недійсним, у зв'язку
з знаходженням його у прямому
причинно-наслідковому зв'язку з
визнанням недійсним рішення
Білоцерківської міської ради від 30.08.2005
№ 330 "Про продаж земельних ділянок
несільськогосподарського призначення"
та фактом визнання недійсним п.п. 1.2. п. 1
рішення Білоцерківської міськради
Київської області від 26.04.2001 № 135 "Про
оформлення права користування
земельною ділянкою підприємств міста,
вилучення та надання земельних
ділянок".

Визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1455 га, що знаходиться за
адресою: м. Біла Церква по вул. Ярослава
Мудрого, 63, серії ЯД № 957846, виданого
Приватному виробничому підприємству
"Сіріус" є наслідком визнання недійсним
пункту п.п. 1.2. п. 1 рішення
Білоцерківської міськради Київської
області від 26.04.2001 № 135 "Про оформлення
права користування земельною ділянкою
підприємств міста, вилучення та
надання земельних ділянок", рішення
Білоцерківської міської ради від 30.08.2005
№ 330 "Про продаж земельних ділянок
несільськогосподарського
призначення", договору купівлі-продажу,
які передували даному акту.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку, що вимоги позивача про
визнання недійсними договору
купівлі-продажу земельної ділянки № 4630
від 12.07.2007 укладеного між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Маріта" та
Приватним виробничим підприємством
"Сіріус"; державного акту на право
власності на земельну ділянку площею
0,1455 га, що знаходиться за адресою: м.
Біла Церква по вул. Ярослава Мудрого, 63,
серії ЯД № 957846, виданого Приватному
виробничому підприємству "Сіріус" є
обгрунтованими.

У зв'язку з визнання недійсним договору
суд вважає за необхідне застосувати
наслідки недійсності правочину
вказані в ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу
України, а саме у разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості такого
повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном,
виконаній роботі, наданій послузі, -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування. Проте, оскільки
сторонами не подано доказів оплати
Приватним виробничим підприємством
"Сіріус" вартості земельної ділянки
згідно договору купівлі-продажу, суд
позбавлений можливості зобов'язати
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство - ВТС" повернути вказані
кошти.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
- ГПК України) доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, які мають
значення для правильного вирішення
господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені скаржником в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження під час розгляду даної
справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду Київської
області від 01.10.2013р. у справі №911/1448/13
прийнято з повним та всебічним
дослідженням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга скаржника
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ВП-ВТС"
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду Київської області
від 01.10.2013р. у справі №911/1448/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/1448/13 повернути
до Господарського суду Київської
області.

3. Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду протягом
двадцяти днів у встановленому законом
порядку.

Головуючий суддя
А.І. Мартюк

Судді
Л.П. Зубець

А.І. Тищенко