ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13.06.14 № 910/11547/14. Суддя Гумега О.В.,
розглянувши

позовну заяву Прокурора
Солом'янського району м. Києва в
інтересах держави в особі Департаменту
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), Київського міського
психоневрологічного диспансеру № 5

до ТОВ "Стоматологічний центр "Діалог"

про стягнення 56 073,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Солом'янського району м. Києва
в інтересах держави в особі
Департаменту комунальної власності м.
Києва виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), Київського
міського психоневрологічного
диспансеру № 5, звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовом до ТОВ "Стоматологічний центр
"Діалог" про стягнення з останнього
заборгованості по орндній платі в сумі
52871,73 грн. та заборгованості по
компенсації плати за землю у розмірі
3201,58 грн. на користь Київського
міського психоневрологічного
диспансеру № 5.

Позовна заява № 17/43/16г-14(10-59)6053вих-14 від
03.06.2014 р. не може бути прийнята до
розгляду та підлягає пг-оверненню з
огляду на наступне(:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо позовну заяву підписано особою,
яка не має права її підписувати, або
особою, посадове становище якої не
вказано.

У відповідності до ч. 1 ст. 54
Господарського процесуального кодексу
України, позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором,
громадянином-суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 Конституції
України на прокуратуру України
покладається представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом.

Згідно ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Відповідно до пункту 2 резолютивної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 08.04.99 N 3-рп/99 зі справи за
конституційним поданням Вищого
арбітражного суду України та
Генеральної прокуратури України щодо
офіційного тлумачення положень статті
2 Арбітражного процесуального кодексу
України (далі - Рішення Конституційного
Суду України) під поняттям "орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах", зазначеним у частині
другій статті 2 Арбітражного
процесуального кодексу України,
потрібно розуміти орган державної
влади чи орган місцевого
самоврядування, якому законом надано
повноваження органу виконавчої влади.

Отже, за змістом пункту 2 статті 121
Конституції України та статті 2
Господарського процесуального кодексу
України, обсягу наданих прокурору
статтею 29 Господарського
процесуального кодексу України прав,
представництво прокуратурою інтересів
держави у господарському суді є одним
із видів представництва в суді, яке за
своєю правовою природою є
правовідносинами, в яких одна особа
(представник) на підставі певних
повноважень виступає від імені іншої
особи (довірителя) і виконує
процесуальні дії в суді в її інтересах,
набуваючи (змінюючи, припиняючи) для
неї права та обов'язки.

В абз. 8 п. 1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
року № 7 "Про деякі питання участі
прокурора у розгляді справ,
підвідомчих господарським судам"
зазначено, що згідно з частиною другою
статті 29 ГПК у разі прийняття
господарським судом позовної заяви,
поданої прокурором в інтересах держави
в особі органу, уповноваженого
здійснювати функції держави у спірних
правовідносинах, або в інтересах
громадянина зазначений орган чи
громадянин набуває статусу позивача.

Відповідно до абз. 1-3 п. 3 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012 року № 7 "Про деякі
питання участі прокурора у розгляді
справ, підвідомчих господарським
судам" господарський суд повинен
оцінювати правильність визначення
прокурором органу, на який державою
покладено обов'язок щодо здійснення
конкретних функцій у правовідносинах,
пов'язаних із захистом інтересів
держави. Інтереси держави мають чітко
формулюватися й умотивовуватися
прокурором. У випадках неправильного
визначення прокурором позивача, тобто
органу, уповноваженого державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах,
господарський суд на підставі пункту 1
частини першої статті 63 ГПК повертає
таку позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду.

Позовна заява № 17/43/16г-14(10-59)6053вих-14 від
03.06.2014 р. подана Прокурором
Солом'янського району м. Києва в
інтересах держави в особі Департаменту
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), Київського міського
психоневрологічного диспансеру № 5.

А тому останні (Департамент
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) та Київський міський
психоневрологічний диспансер № 5)
повиненні підпадати під поняття "орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах" і порушення інтересів
останніх має (може) визначатись
прокуратурою як порушення інтересів
держави.

З посиланням на п. 2.1 Положення про
оренду майна територіальної громади м.
Києва, яке затверджене рішенням
Київської міської ради від 22.09.2011 р. №
34/6250, та наказом Департаменту
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), п.п. 1, 4, 5.4 Положення про
Департамент комунальної власності м.
Києва виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), яке
затверджене розпорядженням
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) від 29.12.2012 р. № 2383,
заявник позову обгрунтовує, що
Департамент комунальної власності м.
Києва виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) є органом,
уповноваженим державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах. В той же час, вимог на
користь Департаменту комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
прокурор в прохальній частині позовної
заяви фактично не визначає.

Разом з тим, відповідні обгрунтування
того, що Київський міський
психоневрологічний диспансер № 5 також
є "органом, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах" у позовній заяві
відсутні, а тому заявником позову не
доведено підставність визначення
останнього також в якості позивача, на
користь якого саме в прохальній
частині позовної заяви прокурор
просить прийняти рішення про стягнення
заборгованості по орндній платі в сумі
52871,73 грн. та заборгованості по
компенсації плати за землю у розмірі
3201,58 грн.

З огляду на викладене, необхідно
привести позов у відповідність до
вимог ст. 121 Конституції України, ст. ст.
5, 20 Закону України "Про прокуратуру", ст.
2 ГПК України, п. 2 резолютивної частини
рішення Конституційного Суду України
від 08.04.1999 р. № 3-рп/99 та абз. 8 п. 1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
року № 7 "Про деякі питання участі
прокурора у розгляді справ,
підвідомчих господарським судам".

Крім того, суд звертає увагу, що позовну
заяву № 17/43/16г-14(10-59)6053вих-14 від 03.06.2014 р.
підписано ОСОБА_1, посадове становище
якої зазначено як Прокурор
Солом'янського району м. Києва.

В той же час, жодних доказів того, що
ОСОБА_1 обіймає вказану посаду до
позовної заяви не додано, відтак,
відсутні належні докази на
підтвердження повноважень особи, що
підписала позовну заяву.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо у позовній заяві не вказано
повного найменування сторін, їх
поштових адрес.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 ГПК України
позовна заява повинна містити, зокрема,
ідентифікаційні коди суб'єкта
господарської діяльності за їх
наявності (для юридичних осіб) або
індивідуальні ідентифікаційні номери
за їх наявності (для фізичних осіб -
платників податків).

Натомість, фактично у позовній заяві не
зазначено ідентифікаційний код
позивача (Департамента комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), що є
порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК
України та тягне за собою наслідки,
передбачені п. 2 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Наведене узгоджується з правовою
позицією Вищого господарського суду
України, викладену в абз. п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо у
позовній заяві не вказано обставин, на
яких ґрунтується позовна вимога,
доказів, що підтверджують викладені в
заяві обставини, обґрунтований
розрахунок стягуваної суми.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України
передбачено, що позовна заява повинна
містити, зокрема, виклад обставин, на
яких ґрунтуються позовні вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
позов; обґрунтований розрахунок сум, що
стягуються чи оспорюються;
законодавство, на підставі якого
подається позов.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 57 ГПУ України
визначено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
обставини, на яких грунтуються позовні
вимоги.

У позовній заяві № 17/43/16г-14(10-59)6053вих-14
від 03.06.2014 р. стверджується, що
Прокуратурою Солом'янського району м.
Києва проведено перевірку додержання
вимог чинного законодавства при
передачі в оренду майна, яке перебуває
у комунальній власності, однак, в
порушення приписів п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК
України, у позовній заяві не вказано на
докази, які мають таке зазначення
підтверджувати, а також, в порушення п. 4
ч. 1 ст. 57 ГПУ України, до позовної заяви
не додано доказів проведення
Прокуратурою Солом'янського району м.
Києва такої перевірки та її
результатів.

В абз. 7 стор. 3 позовної заяви також
стверджується, що "... Відповідач
систематично не сплачує орендну плату,
що є неналежним виконанням договору",
при цьому далі, в абз. 8, 9 стор. 3 позовної
заяви зазначено з посиланням на
"інформацію Київського міського
психоневрологічного диспансеру № 52",
що "... Відповідач не сплачує за
користування об'єктом оренди за період
з жовтня 2013 по травень 2014 року, у зв'язку
з чим виникла заборгованість по
орендній платі разом з ПДВ у розмірі
52871,73 грн., компенсацію плати за землю в
розмірі 3201,58 грн. Таким чином, ціна
позову складає 56073,31", однак і тут не
вказано на докази, які мають такі
зазначення підтверджувати, а саме: не
вказано яка саме інформація (оформлена
у вигляді яких документів) Київського
міського психоневрологічного
диспансеру № 52 була взята прокурором
до уваги, не вказано на докази, які
підтверджують виникнення у
відповідача заборгованості по
орендній платі та компенсації за землю
за спірний період саме у визначених
сумах, які фактично у тексті позовної
заяви тільки названі. Наведене, в свою
чергу, свідчить про необгрунтованість
вказаних до стягнення сум.

Як встановлено судом, заявником позову
безпосередньо у позовній заяві не
наведено розрахунку сум, що стягуються
(заборгованість по орендній платі
разом з ПДВ у розмірі 52871,73 грн.,
заборгованість по компенсації плати за
землю в розмірі 3201,58 грн.), а викладено
такі розрахунки в окремих документах,
доданих до позовної заяви, а отже,
вказані розрахунки позовних вимог
мають бути підписані особою, яка має
право на підписання позовної заяви.

Проте, додані до позовної заяви
документи, у яких наведені розрахунки
сум орендної плати та податку на землю,
підписані Головним лікарем Київського
міського психоневрологічного
диспансеру № 52 ОСОБА_2 та Начальником
ПЕВ ОСОБА_3. Однак, серед доданих до
позовної заяви документів, судом не
виявлено документів, підтверджуючих
повноваження вказаних посадових осіб
на підписання позовних заяв від імені
Київського міського
психоневрологічного диспансеру № 52.

Таким чином, додані до позовної заяви
розрахунки сум, що стягується, судом не
приймаються, як належні, оскільки
підписані посадовими особами
Київського міського
психоневрологічного диспансеру № 52,
які не мають права підпису позовних
заяв.

Зазначені обставини є підставами для
повернення позовної заяви №
17/43/16г-14(10-59)6053вих-14 від 03.06.2014 р. із
доданими до неї документами без
розгляду на підставі п. 3 ст. 63 ГПК
України.

При цьому суд взяв до уваги правову
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в абз. 5 п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно приписів
якого підставою для повернення
позовної заяви є, зокрема, незазначення
доказів, що підтверджують викладені в
заяві обставини, відсутність
обгрунтованого розрахунку стягуваної
чи оспорюваної суми.

Таким чином, позовна заява №
17/43/16г-14(10-59)6053вих-14 від 03.06.2014 р. і додані
до неї документи підлягають поверненню
заявникові без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку, після усунення допущеного
порушення.

Керуючись п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути Прокурору
Солом'янського району м. Києва без
розгляду.

Суддя
О.В.Гумега