м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/3890/14 27.05.14
За позовом Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація»
до Управління освіти Печерської
районної в місті Києві державної
про стягнення 18 837,97 грн.
Суддя Ващенко
Представники сторін:
Від позивача: Цимбаліст В.В.
представник за довіреністю № 155/1/11-01
Від відповідача: Булаш С.В. представник
за довіреністю № 105/72-1395 від 18.06.13.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передано позовні вимоги
Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» (далі -
позивач) до Управління освіти
Печерської районної в місті Києві
державної адміністрації (далі -
відповідач) про стягнення 18 837,97 грн.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що в зв'язку з
невиконанням відповідачем своїх
зобов'язань, у Управління освіти
Печерської районної в місті Києві
державної адміністрації виникла
заборгованість по оплаті орендних
платежів, що зумовило звернення
позивача з даним позовом до суду.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.03.14. порушено провадження у
справі № 910/3890 та призначено її до
розгляду на 10.04.14.
В зв'язку з неявкою в судове засідання
10.04.14. представника відповідача та
невиконання ним вимог ухвали суду про
порушення провадження, розгляд справи
на підставі ст. 77 ГПК України
відкладено на 29.04.14.
28.04.14. представником відповідача через
відділ діловодства суду було подано
письмовий відзив на позовну заяву, в
якому позов визнає частково в розмірі 4
В судовому засіданні 29.04.14. судом на
підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було
оголошено перерву до 27.05.14., про сторони
були повідомлені під розписку.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.05.14. на підставі ст. 69 ГПК
України було продовжено строк
вирішення спору в даній справі на
26.05.14. представником позивача через
відділ діловодства суду було подано
письмові пояснення по справі.
В судовому засіданні 27.05.14.
представником позивача підтримано
свої позовні вимоги в повному обсязі.
В судовому засіданні 27.05.14. представник
відповідача визнав позовні вимоги
частково в розмірі 4 949,58 грн., проти
задоволення позову в іншій частині
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд у
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
ухвалив рішення у справі № 910/3890/14.
В судовому засіданні 27.05.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -
Відповідно до ст. 60 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, районів у містах належить право
комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю, природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
У відповідності до п. 5 ст. 16 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", від імені та в інтересах
територіальних громад права суб'єкта
комунальної власності здійснюють
Відповідно до рішення Київської
міської ради від 27.12.01. № 208/1642 "Про
формування комунальної власності
територіальних громад районів міста
Києва", нежилі приміщення в будинку № 3
на вул. Горького (згідно з поверховим
планом БТІ - вул. Горького, 3 літер Б)
віднесені до комунальної власності
територіальної громади м. Києва.
За розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 22.02.02. № 347
"Про закріплення нежилих будинків та
приміщень комунальної власності
територіальної громади міста Києва",
вказані нежилі приміщення в будинку № 3
на вул. Горького, загальною площею 1597,30
грн. закріплені на праві
господарського відання за Комунальним
"Київжитлоспецексплуатація" (п. 210
додатку № 1 до розпорядження).
Відповідно до п. 1.1 Статуту, Комунальне
"Київжитлоспецексплуатація", створене
відповідно до Закону України "Про
підприємства в Україні", є
правонаступником Державного
"Київжитлоспецексплуатація". У своїй
діяльності підприємство
підпорядковане Головному управлінню
житлового господарства та Головному
управлінню з питань майна Київської
міської державної адміністрації в
межах повноважень (п. 1.2 Статуту)
Згідно з пп. 2.2.5, 2.2.8 Статуту
Комунального підприємства
"Київжитлоспецексплуатація", одним з
предметів діяльності підприємства є
ведення обліку нежитлового фонду, що
знаходиться в господарському віданні
підприємства; передача його в
користування на договірних засадах з
дозволу власника або уповноваженого
ним органу, здійснення контролю за
виконанням договорів оренди нежилих
приміщень; забезпечення контролю за
виконанням орендарями умов договорів
оренди, у т. ч. в частині сплати орендних
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач вказує на те, що відповідачем
не було в повному обсязі та вчасно
проведено розрахунки перед позивачем
по сплаті орендної плати за фактичне
користування нежилими приміщеннями у
будинку № 3 літер Б на вул. Горького у м.
Києві, загальною площею 121,7 кв. м за
період з квітня 2008 року по лютий 2014
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, суд дає самостійну оцінку доказам
на підставі чинного законодавства і не
зв'язаний позицією сторін.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
Кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України встановлено, що в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.
Державну політику у сфері оренди
здійснюють: Кабінет Міністрів України,
а також Фонд державного майна України,
його регіональні відділення та
представництва - щодо державного майна;
органи, уповноважені Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, - щодо
майна, яке належить Автономній
Республіці Крим; органи місцевого
самоврядування - щодо майна, яке
перебуває в комунальній власності.
Відносини щодо оренди державного
майна, майна, що належить Автономній
республіці Крим або перебуває в
комунальній власності, регулюються
договором оренди, цим Законом та іншими
нормативно - правовими актами (ст. 2, ст. 3
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна»).

Статтею 18 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
визначено, що орендар зобов'язаний
вносити орендну плату своєчасно і у
повному обсязі.

Приписами ч. 1 ст. 286 Господарського
кодексу України встановлено, що
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності.

Пункт 5 статті 762 Цивільного кодексу
України визначає, що плата за
користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 21.11.13. у справі № 910/17955/13
встановлено, що 03.07.13. представниками
Комунального підприємства
"Київжитлоспецексплуатація" було
складено акт обстеження нежилих
приміщень у будинку № 3 літер Б на вул.
Горького у м. Києві, відповідно до якого
встановлено, що приміщення загальною
площею 121,7 кв. м. фактично займає
Управління освіти Печерської районної
в м. Києві адміністрації для розміщення
дитячих студій Палацу дітей та юнацтва
Печерського району м. Києва, хоча
термін дії договору оренди від 24.04.03. №
01/0889, укладеного між КП "КЖСЕ" та
Управлінням освіти Печерської
районної у м. Києві адміністрації
закінчився 24.04.06.

Крім того, вказаним рішенням
встановлено, що відповідач
безпідставно займає нежилі приміщення
на І поверсі, загальною площею 121,70 кв.м.
в будинку № 3 літер Б, який знаходиться
у м. Києві по вул. Горького, внаслідок
чого відповідача зазначеним рішенням
виселено із займаних приміщень та
зобов'язано відповідача повернути
вказані приміщення.

За приписами ст. 35 ГПК України
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Не потребують доказування
преюдиціальні факти, тобто встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори) у процесі розгляду іншої справи,
в якій беруть участь ті самі сторони, в
тому числі і в тих випадках, коли в
іншому спорі сторони мали інший
процесуальний статус (наприклад,
позивач у даній справі був
відповідачем в іншій, а відповідач у
даній справі - позивачем в іншій).
Преюдиціальне значення процесуальним
законом надається саме фактам,
встановленим судовими рішеннями (в
тому числі в їх мотивувальних
частинах), але не правовій оцінці таких
фактів, здійсненій іншим судом чи іншим
органом, який вирішує господарський
спір. (п. 2.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Оскільки, на момент розгляду даної
справи набрало законної сили та діє
рішення Господарського суду міста
Києва від 21.11.13. у справі № 910/17955/13, то
встановлені у ньому факти мають
обов'язкову силу для вирішення даної
справи.

Крім того, 28.02.14. нежилі приміщення на
першому поверсі загальною площею 121,7
кв.м на вул. Горького, 3 у Голосіївському
районі міста Києва за актом № ОЗ
приймання-передачі основних засобів
були передані на баланс відповідача.

Таким чином, відповідач фактично
користувався спірними нежилими
приміщеннями до лютого 2014 року.

Як відзначалось судом, позивач
пред'явив до стягнення суму орендної
плати за користування нежилими
приміщеннями у будинку № 3 літер Б на
вул. Горького у м. Києві, загальною
площею 121,7 кв. м за період з квітня 2008
року по лютий 2014 року.

Разом з тим, рішенням Господарського
суду міста Києва від 17.11.09. у справі №
16/552, яке набрало законної сили, було
стягнуто з відповідача грошові кошти
за фактичне користування приміщенням в
розмірі 5 350,84 грн. по 2009 рік включно.

Таким чином, неправомірними є вимоги
позивача про стягнення з відповідача
грошових коштів за фактичне
користування спірними нежилими
приміщеннями за період з квітня 2008 року
по грудень 2009 року.

Судом здійснено перерахунок
пред'явлених до стягнення грошових
коштів за фактичне користування
відповідачем нежилими приміщеннями на
першому поверсі загальною площею 121,7
кв.м на вул. Горького, 3 у Голосіївському
районі міста Києва за період з січня 2011
року по лютий 2014 року та встановлено, що
розрахунок позивача в цій частині є
вірним, внаслідок чого позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
грошових коштів в розмірі 4 949,58 грн. за
фактичне користування нежилими
приміщеннями на першому поверсі
загальною площею 121,7 кв.м на вул.
Горького, 3 у Голосіївському районі
міста Києва за період з січня 2011 року по
лютий 2014 року є такими, що підлягають
задоволенню.

При цьому, судом враховано, що
відповідачем визнано позовні вимоги в
цій частині в повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення з відповідача
грошових коштів за фактичне
користування спірними нежилими
приміщеннями за 2010 рік в розмірі 1 434,35
грн., суд дійшов висновку, що вони також
підлягають задоволенню в розмірі 1 434,35
грн., як те розраховано позивачем.

Заперечення відповідача проти
заборгованості в розмірі 1 434,35 грн.
обґрунтовані тим, що Управління освіти
Печерської районної в місті Києві
державної адміністрації не є
правонаступниками Управління освіти
Печерської районної у місті Києві
державної адміністрації.

З вказаними доводами відповідача суд
не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 104 ЦК України особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам.

Моментом переходу прав до
правонаступника юридичної особи слід
вважати дату внесення відповідного
запису до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців в порядку, передбаченому
ст. 37 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців".

Рішенням Київської міської ради "Про
питання організації управління
районами в місті Києві" від 09.09.10. № 7/4819
та розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) "Про
організаційно-правові заходи,
пов'язані з виконанням рішення
Київської міської ради від 09.09.10. № 7/4819
"Про питання організації управління
районами у місті Києві" від 30.09.10. № 787,
вирішено припинити з 31.10.10. шляхом
ліквідації Печерську районну у м. Києві
раду та її виконавчі органи, та
утворити з 31.10.10. у районах міста Києва
районні в місті Києві державні
адміністрації, зокрема, Печерську
районну в місті Києві державну
адміністрацію.

На виконання розпорядження
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) від 30.09.10. № 787, припинено
шляхом ліквідації Управління освіти
Печерської районної у місті Києві
державної адміністрації.

Однак рішенням Київської міської ради
"Про бюджет міста Києва на 2011 рік" від
30.12.10. № 573/5385 (п. 40) з метою забезпечення
сталого фінансування та виконання
бюджетних зобов'язань, взятих
управліннями та відділами виконавчих
органів районних в місті Києві рад, що
ліквідуються згідно з рішенням
Київської міської ради від 09.09.10. № 7/4819
"Про питання організації управління
районами у місті Києві", встановлено, що
управління та відділи районних в місті
Києві державних адміністрацій, яким
передаються функції ліквідованих
управлінь та відділів виконавчих
органів районних в місті Києві рад, є
правонаступниками прав та обов'язків
за бюджетними зобов'язаннями тих
управлінь та відділів виконавчих
органів районних в місті Києві рад,
функції яких їм передаються згідно з
розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 03.12.10. № 1057
"Про затвердження рекомендаційного
переліку управлінь, відділів, інших
структурних підрозділів та граничної
чисельності працівників районних в
місті Києві державних адміністрацій"
та положень про ці управління та
відділи, затверджених в установленому
порядку.

На основі, нині діючої Печерської
районної в місті Києві державної
адміністрації, утвореної
розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) "Про
організаційно-правові заходи,
пов'язані з виконанням рішення
Київської міської ради від 09.09.2010 р. №
7/4819 "Про питання організації
управління районами у місті Києві" від
30.09.10. № 787, на підставі розпорядження №
10-К від 27.12.10., створено Управління
освіти Печерської районної в місті
Києві державної адміністрації та
затверджено Положення про Управління
освіти Печерської районної в місті
Києві державної адміністрації.

31.12.10. до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців внесено запис про
реєстрацію Управління освіти
Печерської районної в місті Києві
державної адміністрації.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Проте відповідач свого обов'язку по
сплаті грошових коштів за фактичне
користування нежилими приміщеннями на
першому поверсі загальною площею 121,7
кв.м на вул. Горького, 3 у Голосіївському
районі міста Києва не виконав, доказів
оплати заборгованості за період з
січня 2010 року по лютий 2014 року до
матеріалів справи не надав.

Матеріалами справи підтверджується та
відповідачем не спростовано, що
Управління освіти Печерської районної
в місті Києві державної адміністрації
в порушення покладеного на нього
обов'язку по сплаті орендної плати за
фактичне користування приміщенням з
січня 2010 року по лютий 2014 року не
виконав, в зв'язку з чим заборгованість
відповідача перед позивачем за
вказаний період становить 6 383,93 грн.,
яку відповідачем станом на час
прийняття судового рішення не
погашено, внаслідок чого позовні
вимоги Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація»
підлягають задоволенню в розмірі 6 383,93
грн..

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України витрати, пов'язані з розглядом
справи, покладаються при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління освіти
Печерської районної в місті Києві
державної адміністрації (01021, м. Київ,
вул. Інститутська, б. 24/7;
ідентифікаційний код 37451545) на користь
Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» (01034, м.
Київ, вул. Володимирська, б. 51-А;
ідентифікаційний код 03366500) 6 383 (шість
тисяч триста вісімдесят три) грн. 93 коп.
- заборгованості та 619 (шістсот
дев'ятнадцять) грн. 15 коп. - витрат по
сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після вступу рішення в законну силу
видати накази.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 02.06.14.

Суддя
Т.М. Ващенко