номер провадження справи 4/35/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

03.06.2014
справа № 908/1294/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Захист-Техно», (69001,
м. Запоріжжя, вул.
Кронштадська, буд. 2-А)

до відповідача Командитного
товариства «Запорізький завод
високовольтної апаратури - Вакатов і
компанія», (69069, м. Запоріжжя, вул.
Дніпропетровське шосе, буд. 13)

про стягнення 58700,00 грн. основного
боргу, 2324,01 грн. пені, 1220,03 грн. 3 % річних
і 928,20 грн. інфляційного нарахування на
суму боргу

Суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - Юрасов А.В., довіреність
№ 14/03 від 14.03.2014 р.;

від відповідача - не з'явився;

16.04.2014 р. до господарського суду
Запорізької області звернулося
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Захист-Техно», м.
Запоріжжя (ТОВ «Захист-Техно») з
позовною заявою до Командитного
товариства «Запорізький завод
високовольтної апаратури - Вакатов і
компанія», м. Запоріжжя (далі за текстом
скорочено - КТ «ЗЗВА») про стягнення
68700,00 грн. основного боргу за
договором на технічне обслуговування
установки автоматичної пожежної
сигналізації № 187 від 04.09.2012 р., 2324,01 грн.
пені, 1663,24 грн. 3 % річних і 1173,00 грн.
інфляційного нарахування на суму
боргу.

Згідно Протоколу автоматичного
розподілу справи між суддями від 16.04.2014
р. справу № 908/1294/14 призначено до
розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 16.04.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/1294/14,
справі № 908/1294/14 присвоєно номер
провадження справи 4/35/14, судове
засідання призначено на 25.05.2014 р., у
сторін витребувані документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору по суті.

У зв'язку із неявкою в судове
засідання представника відповідача
розгляд справи, на підставі ст. 77 ГПК
України, відкладався до 03.06.2014 р.

В судовому засіданні 03.06.2014 р.
справу розглянуто, прийнято та
оголошено, на підставі ст. 85 ГПК
України, вступну та резолютивну
частини рішення.

За письмовим клопотанням представника
позивача розгляд справи здійснювався
без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 03.06.2014 р. до
початку судового розгляду спору
позивач звернувся до суду з Заявою
«Позовна заява уточнена в частині
зменшення розміру позовних вимог», що
надійшла на адресу господарського суду
Запорізької області 27.05.2014 р. в порядку
ст. 22 ГПК України, якою просить суд
стягнути з КТ «ЗЗВА» 58700,00 грн.
основного боргу за договором на
технічне обслуговування установки
автоматичної пожежної сигналізації №
187 від 04.09.2012 р., 2324,01 грн. пені, 1220,03 грн. 3 %
річних і 928,20 грн. інфляційного
нарахування на суму боргу. Заяву
мотивовано тим, що крім часткової
оплати за виконані роботи по
технічному обслуговуванню установок
пожежної сигналізації, системи
сповіщення про пожежу і системи
автоматичного димовидалення
адміністративного корпусу КТ «ЗЗВА» за
договором № 187 від 04.09.2012 р. в розмірі
1500,00 грн., про яку зазначено у позовній
заяві, відповідачем в серпні 2013 року ще
здійснено часткову оплату
заборгованості в розмірі 10000,00 грн.
Отже, всього, відповідачем за договором
на технічне обслуговування установки
автоматичної пожежної сигналізації №
187 від 04.09.2012 р. сплачено 11500,00 грн.,
а тому за відповідачем рахується
основний борг в розмірі 58700,00 грн. Крім
того, за неналежне виконання
відповідачем своїх грошових
зобов'язань йому нараховано 2324,01 грн.
пені, 1220,03 грн. 3 % річних і 928,20 грн.
інфляційного нарахування на суму
боргу.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач
вправі до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог за
умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених ст. 5 ГПК
України в цій частині, відмовитися від
позову або зменшити розмір позовних
вимог.

Розглянувши подану позивачем заяву та
матеріали справи № 908/1294/14, суд дійшов
висновку, що за своєю юридичною
природою зазначена заява є заявою про
зменшення позовних вимог, яка подана
позивачем у відповідності до приписів
ст. 22 ГПК України, відповідає вимогам
чинного процесуального законодавства,
не порушує прав та охоронюваних
законом інтересів сторін, а тому
приймається судом до розгляду.

Отже, в судовому засіданні 03.06.2014 р.
судом розглянуті та вирішені по суті
зменшені позовні вимоги про стягнення
з КТ «ЗЗВА» на користь ТОВ
«Захист-Техно» 58700,00 грн. основного
боргу за договором на технічне
обслуговування установки автоматичної
пожежної сигналізації № 187 від 04.09.2012 р.,
2324,01 грн. пені, 1220,03 грн. 3 % річних і
928,20 грн. інфляційного нарахування на
суму боргу.

Позовні вимоги ґрунтуються на
приписах ст., ст. 530, 612, 625 ЦК України та
ст., ст. 193, 216, 218, 231, 232 ГК України і
заявлені з підстав невиконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором на технічне
обслуговування установки автоматичної
пожежної сигналізації № 187 від 04.09.2012 р.,
укладеним позивачем та відповідачем.
Так, на виконання взятих на себе за
умовами договору зобов'язань позивач
за період з 04.09.2012 р. по 15.04.2014 р. за
завданням відповідача виконав роботи
по технічному обслуговуванню
установок пожежної сигналізації,
системи сповіщення про пожежу і
системи автоматичного димовидалення
адміністративного корпусу КТ «ЗЗВА»,
розташованого за адресою:
м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське
шосе, 13, що підтверджується
відповідними актами за вказаний період
на технічне обслуговування пожежної
сигналізації та на обслуговування
системи димовидалення на загальну суму
70200,00 грн. Кожний з актів за спірний
період підписаний відповідачем без
зауважень та претензій, оформлений у
відповідності до вимог п., п. 3.1, 3.2
договору та є підставою для
розрахунків за виконані роботи. В
порушення умов договору за виконані
роботи за спірний період відповідач
своєчасно та в повному обсязі не
розрахувався, оплативши лише 11500,00 грн.
Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за
виконані роботи становить 58700,00 грн. За
порушення відповідачем взятих на себе
грошових зобов'язань позивачем
відповідачу на підставі п. 7.2 договору
нарахована пеня в розмірі 2324,01 грн. та
на підставі вимог чинного
законодавства - 3 % річних в розмірі 1220,03
грн. і 928,20 грн. інфляційного
нарахування на суму боргу. Враховуючи
викладене, позивач просить суд позов
задовольнити повністю.

Відповідач в судове засіданні 03.06.2014 р.
повторно не з'явився, відзив на позовну
заяву та витребувані ухвалами суду по
справі документи і докази суду не
надав. 02.06.2014 р. на адресу суду від КТ
«ЗЗВА» надійшла заява, якою відповідач
просить суд провести розгляд справи №
908/1294/14 без участі його уповноваженого
представника, розглянути спір по суті
за наявними матеріалами справи та
винести рішення. Проти уточнених
позовних вимог відповідач не
заперечує.

У відповідності до ст. 22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Розглянувши подану відповідачем заяву
про вирішення спору по суті без участі
його уповноваженого представника, суд
вважає, що заява подана у відповідності
до вимог ст. 22 ГПК України, не
суперечить правам та охоронюваним
законом інтересам сторін та підлягає
задоволенню судом.

В п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» зазначено, що у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на
позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вище викладене, суд визнав
за можливе розглянути справу по суті за
наявними в ній матеріалами, яких
достатньо для вирішення спору по суті,
за відсутністю відповідача.

Розглянувши матеріали та
фактичні обставини справи у їх
сукупності, заслухавши пояснення
представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2012 р. КТ «ЗЗВА» (відповідачем у
справі) та ТОВ «Захист-Техно»
(позивачем у справі) був укладений
Договір на технічне обслуговування
установки автоматичної пожежної
сигналізації № 187 з відповідними
додатками до нього (далі за текстом -
Договір).

За умовами п. 1.1 Договору відповідач
(Замовник) доручив, а позивач
(Підрядник) взяв на себе зобов'язання
виконувати роботи по технічному
обслуговуванню установок пожежної
сигналізації, системи сповіщення про
пожежу і системи автоматичного
димовидалення адміністративного
корпусу КТ «ЗЗВА», розташованого за
адресою: м. Запоріжжя, вул.
Дніпропетровське шосе, 13.

Згідно з п. 2.1 Договору сторони
визначили, що вартість робіт по
Договору становить щомісячно 3900,00 грн.
з ПДВ. Загальна вартість Договору
визначається на підставі затверджених
Замовником розрахунків (Додаток № 1),
складених відповідно до проектної
документації, погоджених з
Підрядником.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору сторонами
складено та погоджено розрахунок
вартості № 3084 по технічному
обслуговуванню установки пожежної
сигналізації та сповіщення про пожежу
адміністративного корпусу КТ «ЗЗВА»,
згідно якого розмір місячної плати за
дані роботи становить 2400,00 грн. з ПДВ, та
розрахунок вартості № 3084-1 по
технічному обслуговуванню системи
димовидалення в адміністративному
корпусі КТ «ЗЗВА», згідно якого розмір
місячної плати за дані роботи
становить 1500,00 грн. з ПДВ. (а.с. 33, 34)

Зазначені розрахунок вартості
оформлені сторонами відповідно до умов
Договору, скріплені підписами
уповноважених осіб сторін та скріплені
печатками підприємств.

Відповідно до п., п. 3.1, 3.2, 3.4 Договору
здача і приймання виконаних робіт
здійснюється уповноваженими
представниками сторін шляхом
підписання актів приймання-здавання
виконаних робіт по ф. 2. Замовник у 3-и
денний строк після отримання актів
приймання-здавання виконаних робіт
зобов'язаний надати Підряднику
підписані акти або відмовитися від
приймання результатів робіт. Виконані
роботи вважаються такими, що здані
Підрядником і прийняті Замовником по
якості та обсягах, після підписання
обома сторонами актів
приймання-здавання виконаних робіт по
ф. 2.

Порядок оплати підрядних робіт сторони
визначили в п., п. 4.1, 4.2 Договору, якими
передбачено, що оплата робіт по
Договору проводиться Замовником
протягом 20-и календарних днів з моменту
підписання акту приймання-здавання
виконаних робіт по ф. 2. Платежі
здійснюються шляхом банківського
переказу грошових коштів на
розрахунковий рахунок Підрядника,
зазначений в Договорі, на підставі
рахунку, виставленого Підрядником у
строк, вказаний в пункті 4.1 Договору.

Пунктом 5.1 визначено, що Договір
вступає в силу з моменту підписання
його обома сторонами і діє до 31.12.2012 р.
Договір автоматично продовжується на
кожний наступний календарний рік на
тих же умовах, якщо жодна зі сторін не
заявить в письмовому вигляді про його
розірвання.

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами, Договір № 187
від 04.09.2012 р. пролонгований сторонами та
на час вирішення судом спору у даній
справі є діючим.

Дослідивши фактичні обставини справи
судом встановлено та не заперечується
сторонами, що на виконання умов
Договору у період з вересня 2012 року по
лютий 2014 року позивачем були виконані
та відповідачем прийняті відповідні
роботи по технічному обслуговуванню
установок пожежної сигналізації,
системи сповіщення про пожежу і
системи автоматичного димовидалення
адміністративного корпусу КТ «ЗЗВА»,
розташованого за адресою: м. Запоріжжя,
вул. Дніпропетровське шосе, 13.

Загальна вартість виконаних позивачем
протягом спірного періоду робіт склала
70200,00 грн. з ПДВ.

Факт виконання позивачем робіт по
технічному обслуговуванню установок
пожежної сигналізації, системи
сповіщення про пожежу і системи
автоматичного димовидалення
адміністративного корпусу КТ «ЗЗВА» та
їх прийняття відповідачем
підтверджується Актами прийняття
виконаних робіт за вересень 2012 - лютий
2014 року на загальну суму 70200,00 грн. з ПДВ,
які узгоджені між Підрядником і
Замовником та згідно яких виконані
підрядні роботи прийняті без жодних
зауважень та претензій. При цьому,
кожного місяця сторонами складалися
окремо акт прийняття виконаних робіт
по технічному обслуговуванню пожежної
сигналізації на суму 2400,00 грн. з ПДВ та
акт прийняття виконаних робіт по
технічному обслуговуванню системи
димовидалення на суму 1500,00 грн. з ПДВ.
(Оригінали зазначених актів прийняття
виконаних робіт за спірний період
досліджувалися судом в судовому
засіданні, належним чином посвідчені
копії - залучені до матеріалів справи).

Крім того, на виконання умов п. 4.2
Договору позивачем щомісячно
виставлялися відповідачу рахунки на
оплату виконаних робіт по технічному
обслуговуванню пожежної сигналізації
на суму 2400,00 грн. з ПДВ кожний та оплату
виконаних робіт по технічному
обслуговуванню системи димовидалення
на суму 1500,00 грн. з ПДВ кожний, а всього
за спірний період - на суму 70200,00 грн. з
ПДВ.

Відповідачем зазначений факт не
оспорюється.

Статтею 837 ЦК України встановлено, що за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Таким чином, позивач взяті на себе
зобов'язання за Договором виконав
належним чином і у повному обсязі.

Згідно зі ст. 854 ЦК України якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і у погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Пунктом 6.1.10 Договору відповідач
прийняв на себе зобов'язання оплатити
виконані підрядником роботи
відповідно до умов Договору.

Матеріали справи свідчать, що
відповідач за виконані підрядні роботи
в повному обсязі не розрахувався,
сплативши позивачу в жовтні 2012 року
1500,00 грн. та в серпні 2013 року 10000,00 грн. за
виконані роботи за Договором № 187 від
04.09.2012 р., що підтверджується випискою
банку за 22.10.2012 р. та платіжними
дорученнями № 2590_81032 від 01.08.2013 р., №
2678_8С027 і № 2677_8С028 від 12.08.2013 р.

Станом на час вирішення справи в
судовому засіданні заборгованість
відповідача за виконані підрядні
роботи становить 58700,00 грн.

Таким чином, відповідач взяті на себе
зобов'язання згідно умов Договору на
технічне обслуговування установки
автоматичної пожежної сигналізації №
187 від 04.09.2012 р. належним чином та в
повному обсязі не виконав.

Глава 50 ЦК України передбачає
підстави та умови припинення
зобов'язання, зокрема, статтею 599 ЦК
України встановлено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Отже, зобов'язання відповідача
оплатити виконані на його замовлення
підрядні роботи не припинено.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 68 Конституції України
закони України підлягають
обов'язковому виконанню на всій
території України всіма юридичними та
фізичними особами.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК
України одностороння відмова від
зобов'язання є недопустимою, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Відповідач доказів погашення
заборгованості у повному обсязі суду
не надав.

Таким чином, матеріалами справи
доведено, що відповідач повну оплату за
виконані підрядні роботи за Договором
на технічне обслуговування установки
автоматичної пожежної сигналізації №
187 від 04.09.2012 р. не здійснив, факт
наявності заборгованості КТ «ЗЗВА»
перед ТОВ «Захист-Техно» в розмірі 58700,00
грн. підтверджується фактичними
обставинами справи.

На підставі викладеного, суд вважає
позовну вимогу про стягнення основного
боргу в розмірі 58700,00 грн. за виконані
підрядні роботи документально
підтвердженою, доведеною, заснованою
на законі та такою, що підлягає
задоволенню судом.

Відповідно до ст., ст. 610, 611 ЦК України
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), є його
порушенням, у разі якого настають
правові наслідки, зокрема, сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з вимогами Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 ГК
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Вимоги щодо стягнення пені позивач
обґрунтовує пунктом 7.2 Договору, якими
сторони визначили, що у разі
несвоєчасної оплати фактично
виконаних робіт Замовник сплачує
Підряднику пеню в розмірі 0,2 % від
вартості неоплачених робіт за кожний
день прострочення, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період нарахування пені.

Відповідно до розрахунку позивача сума
пені за несвоєчасну оплату
відповідачем виконаних позивачем
робіт за Договором № 187 від 04.09.2012 р.
становить 2324,01 грн.

Даний розрахунок судом перевірений та
встановлено, що розрахунок пені
позивачем виконаний невірно, оскільки
при розрахунку пені позивачем не
враховано, що з 10.06.2013 р. відповідно до
постанови Правління Національного
Банку України № 209 від 06.06.2013 р. розмір
відсоткової ставки встановлено в
розмірі 7 %, а з 13.08.2013 р. відповідно до
постанови Правління Національного
Банку України № 315 від 09.08.2013 р. розмір
відсоткової ставки встановлено в
розмірі 6,5 %. (Позивачем в розрахунку
посилається на облікову ставку НБУ 7,5 %).
В іншій частині розрахунок пені
позивачем виконано відповідно до вимог
чинного законодавства.

Таким чином, вимога про стягнення з
відповідача пені за несвоєчасну оплату
виконаних підрядних робіт є
обґрунтованою та підлягає задоволенню
частково в сумі 2028,42 грн. В іншій
частині вимог про стягнення пені судом
відмовляється в задоволенні позову.

У відповідності до положень чинного
законодавства захист цивільних прав
здійснюється, зокрема, шляхом
стягнення з особи, яка порушила право,
завданих збитків, а у випадках
передбачених законодавством або
договором, неустойки (штрафу, пені), а
також інших засобів передбачених
законодавством.

До інших засобів захисту цивільних
прав, у відповідності до ст. 625 ЦК
України, відносяться, зокрема три
відсотки річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Сума 3 % річних за неналежне виконання
зобов'язань з оплати виконаних
підрядних робіт, згідно розрахунку
позивача, становить 1220,03 грн., а сума
інфляційного нарахування на суму
основного боргу, згідно розрахунку
позивача, - 928,20 грн.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Зазначені розрахунки судом перевірені
та встановлено, що розрахунок 3 % річних
позивачем виконано вірно.

Таким чином, вимога про стягнення з
відповідача 3 % річних є обґрунтованою
та підлягає задоволенню в заявленій
позивачем сумі 1220,03 грн.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок інфляційних втрат, судом
встановлено, що розрахунок позивачем
виконані не вірно, оскільки ним не
дотриманні рекомендації, викладені в
листі Верховного Суду України № 62-97р
від 03.04.1997 р. «Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ», п. 2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-06/928/2012
від 17.07.2012 р. «Про практику застосування
Вищим господарським судом України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права» та п. 3.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань».
Зокрема, при застосуванні індексу
інфляції слід мати на увазі, що індекс
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць і здійснюється
шляхом множення суми заборгованості на
момент її виникнення на сукупний
індекс інфляції за період прострочення
платежу. Також сума боргу з урахуванням
індексу інфляції повинна
розраховуватися, виходячи з індексу
інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляції, а дефляція).

Як вбачається з розрахунку позивача
ним при здійсненні розрахунку
виключені періоди, в яких індекс
інфляції був менше одиниці, що
суперечить вище викладеним при псам
законодавства.

З урахуванням викладеного, вимога про
стягнення з відповідача інфляційних
витрат за порушення строків оплати за
Договором № 187 від 04.09.2012 р. підлягає
задоволенню частково в сумі 676,30 грн. В
іншій частині вимог про стягнення
інфляційних витрат судом
відмовляється в задоволенні позову.

Статтею 33 ГПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в
обґрунтування позовних вимог.

Відповідач проти зменшених позовних
вимог не заперечив, про що зазначив у
письмовій заяві від 02.06.2014 р., доказів
погашення заборгованості у повному
обсязі суду не надав.

За таких обставин, суд вважає заявлені
позовні вимоги документально
підтвердженими, обґрунтованими,
заснованими на законі та такими, що
підлягають задоволенню частково в
частині стягнення з КТ «ЗЗВА» на
користь ТОВ «Захист-Техно» 58700,00 грн.
основного боргу за договором на
технічне обслуговування установки
автоматичної пожежної сигналізації №
187 від 04.09.2012 р., 2028,42 грн. пені, 1220,03 грн.
3 % річних і 676,30 грн. інфляційного
нарахування на суму боргу. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовляється.

Відповідно до ст. 49 ГПК України,
враховуючи міру та ступінь вини кожної
із сторін у доведені спору до суду,
судові витрати покладаються на
відповідача пропорційно розміру
правомірно заявлених позовних вимог.

Керуючись ст., ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Захист-Техно», м.
Запоріжжя до Командитного товариства
«Запорізький завод високовольтної
апаратури - Вакатов і компанія», м.
Запоріжжя про стягнення 58700,00 грн.
основного боргу за договором на
технічне обслуговування установки
автоматичної пожежної сигналізації №
187 від 04.09.2012 р., 2324,01 грн. пені, 1220,03 грн. 3 %
річних і 928,20 грн. інфляційного
нарахування на суму боргу задовольнити
частково.

2. Стягнути з Командитного
товариства «Запорізький завод
високовольтної апаратури - Вакатов і
компанія», (69069, м. Запоріжжя, вул.
Дніпропетровське шосе, буд. 13, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Захист-Техно», (69001, м. Запоріжжя, вул.
Кронштадська, буд. 2-А, )
58700 (п'ятдесят вісім тисяч сімсот) грн. 00
коп. основного боргу, 2028 (дві тисячі
двадцять вісім) грн. 42 коп. пені, 1220 (одну
тисячі двісті двадцять) грн. 03 коп. 3 %
річних, 676 (шістсот сімдесят шість) грн.
30 коп. інфляційного нарахування на суму
боргу та 1811 (одну тисячу вісімсот
одинадцять) грн. 17 коп. судового збору.
Видати наказ.

3. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Повне рішення оформлено і
підписано у відповідності до вимог ст.,
ст. 84, 85 ГПК України "05" червня 2014 р.

Суддя
Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.