РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
Справа № 903/152/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Мамченко Ю.А.

судді Дужич
С.П. ,

судді
Саврій В.А.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача: Кіртока А.В. (довіреність №б/н
від 10.02.2014 року)

відповідача: Токарчук В.М. (довіреність
№29 від 07.04.2014 року)

третьої особи: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
позивача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вірамакс Україна" на
рішення господарського суду
Волинської області від 07.04.2014 року у
справі № 903/152/14 (суддя Пахолюк В.А.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вірамакс Україна"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Три Л"

за участю третьої особи без
самостійних вимог на стороні позивача:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Наш офіс"

про витребування майна з чужого
незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Волинської області від 07 квітня 2014 року
у справі №903/152/14 в позові Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вірамакс
Україна" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Три Л", третьої особи
без самостійних вимог на стороні
позивача - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Наш офіс" про
витребування майна з чужого
незаконного володіння відмовлено
/а.с.120-123/.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що
твердження позивача щодо
безпідставності перебування
будівельного обладнання за адресою:
м.Луцьк, вул..Відродження, 1 на
будівельному майдані, що належить ТзОВ
"Три Л" є необґрунтовані і
спростовуються матеріалами справи;
позивачем у розумінні вимог ст.ст.34, 36
ГПК України не було доведено та не
подано належних та допустимих доказів
щодо припинення між ТзОВ "Вірамакс
Україна" та ТзОВ "Наш офіс" договору
оренди від 31.05.2013 року; в ході розгляду
даної справи не було встановлено, що
право власності позивача у розумінні
вимог ст.321 ЦК України було порушено зі
сторони відповідача - ТзОВ "Три Л".

Не погоджуючись з прийнятим судом
першої інстанції рішенням, позивач -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вірамакс Україна»
звернувся до Рівненського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду
Волинської області від 07.04.2014 року по
справі №903/152/14 скасувати та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі
/а.с.129-132/. Обґрунтовуючи свої вимоги
апелянт посилається на недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий господарський суд визнав
встановленими та на невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду
обставинам справи. Зокрема, апелянт
зазначає, що право власності на майно у
позивача виникло на підставі Контракту
№12-04.2012 від 12.04.2012 року та ВМД
№500060006/2012/001967 від 20.05.2012 року та
підтверджено самим рішенням від 07.04.2014
господарського суду Волинської
області; факт вибуття майна з володіння
позивача підтверджується матеріалами
справи №903/152/14, зокрема договором
оренди будівельного обладнання №А/204/3
від 31.05.2012 року, актами
приймання-передавання обладнання від
30.07.2012 року, договором підряду №0115-06 від
15.06.2012 року; ТОВ «Три Л» не дозволило ТОВ
«Наш офіс» здійснити вивезення
орендованого обладнання, що
підтверджується листом ТОВ «Три Л» №108
від 20.08.2012 року; третя особа не
продовжує користування майном
позивача після закінчення терміну дії
Договору оренди обладнання №А/204/3 від
31.05.2012 року.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 29 квітня 2014
року апеляційну скаргу позивача
прийнято до провадження та призначено
дату судового засідання на 21 травня 2014
року /а.с.128/.

Від відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю «Три Л»
надійшов відзив на апеляційну скаргу,
відповідно до якого останній вважає
оскаржуване рішення законним та
обґрунтованим, прийнятим у повній
відповідності до норм матеріального та
процесуального права, відтак в
задоволенні апеляційної скарги
просить відмовити, а судове рішення у
справі залишити без змін /а.с.144-145/. В
обґрунтування своїх заперечень
відповідач зазначає, що апелянтом не
надано жодних належних доказів в
підтвердження того, що саме ТОВ «Три Л»
порушується його право власності на
будівельне обладнання і що саме спірне
обладнання і саме у тій комплектації,
зазначеній в позовній заяві,
знаходиться у ТОВ «Три Л» і те, що
останній повинен бути відповідачем у
справі. ТОВ «Три Л» не здійснює
будь-яких дій щодо володіння,
користування та розпорядження майном
апелянта, право власності апелянта в
розумінні статті 321 ЦК УкраїниТОВ «Три
Л» не порушувалося.

Третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Наш Офіс»
були надані письмові пояснення №1-14/05
від 14.05.2014 року, відповідно до яких
остання вважає рішення місцевого
господарського таким, що підлягає
скасуванню, а апеляційна скарга
задоволенню, у зв'язку з
невідповідністю висновків, викладених
у рішенні місцевого господарського
суду, обставинам справи, неправильним
застосуванням судом норм
матеріального права. На думку третьої
особи, суд у своєму рішенні фактично
вийшов за межі предмету позову
ухваливши рішення з питань
взаємовідносин позивача та третьої
особи. Судом не взято до уваги докази
подані з боку позивача та третьої особи
про відмову відповідача повернути
орендоване обладнання /а.с.147-148/.ї

Розпорядженням Голови Рівненського
апеляційного господарського суду від 20
травня 2014 року, у зв'язку з перебуванням
у відпустці судді Дужича С.П., внесено
зміни до складу колегії суддів та
визначено наступний її склад:
головуючий суддя - Мамченко Ю.А., суддя
Гулова А.Г., суддя Саврій В.А. /а.с.151/.

В судовому засіданні 21 травня 2014 року, у
зв'язку з неявкою представника третьої
особи та у зв'язку із необхідністю
витребування нових доказів, розгляд
апеляційної скарги було відкладено на
12 червня 2014 року /а.с.157-158/.

Розпорядженням В.о. голови
Рівненського апеляційного
господарського суду від 11 червня 2014
року, у зв'язку із перебуванням у
відпустці судді Гулової А.Г. та
відповідно до затверджених складів
колегій, внесено зміни до складу
колегії суддів та визначено наступний
її склад: головуючий суддя Мамченко
Ю.А., суддя Дужич С.П., суддя Саврій В.А.
/а.с.163/.

Безпосередньо в судовому засіданні 12
червня 2014 року представники позивача
та відповідача повністю підтримали
вимоги і доводи, викладені відповідно в
апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Представник третьої особи в судове
засідання 12 червня 2014 року не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив.
Про дату, час та місце проведення
судового засідання повідомлений
належним чином /а.с.161-162/.

Враховуючи те, що судом вчинено всі
необхідні дії для належного
повідомлення всіх учасників
провадження у справі про час і місце
розгляду справи, колегія суддів вважає
за можливе розглянути справу в даному
судовому засіданні за відсутності
представника третьої особи за наявними
у справі матеріалами, у відповідності
до вимог статті 101 ГПК України.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
розглянувши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
відзиву на неї та письмових пояснень
третьої особи, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права, вважає, що у
задоволенні вимог апеляційної скарги
слід відмовити, рішення місцевого
господарського суду - залишити без
змін.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
31.05.2012 року між ТОВ "Вірамакс Україна"
(орендодавець) та ТОВ "Наш офіс" (надалі -
Третя особа) було укладено договір
оренди будівельного обладнання №А/207/3,
згідно пункту 1.1 якого Орендодавець
передав у строкове платне користування
(оренду) будівельне обладнання.

Згідно Додаткової угоди №1 від 25.07.2012
року до Договору оренди сторонами
внесено зміни до пункту 2.4 Договору
оренди та визначено, що місцем
використання (оренди) обладнання є:
м.Луцьк, вул..Відродження, 1.

Термін дії Договору оренди на підставі
пункту 8.1. визначено до 31.12.2012 року.
Додатковою угодою від 25.12.2012 року строк
дії Договору оренди було продовжено до
31.12.2013 року.

Як визначено пунктом 2.1 Договору
оренди, передача обладнання
здійснюється на підставі Акту
приймання-передачі обладнання в
оренду, підписаного належно
повноважними представниками сторін.

Факт передачі обладнання ТОВ "Вірамакс
Україна" ТОВ "Наш офіс", а саме:
Будівельної люльки ZIP 630-6м. - у кількості
3 шт. та вантажного підйомника "кран у
вікно" - 1 шт. підтверджено Актом
приймання-передавання від 30.07.2012 року -
Додаток №2/1 до Договору оренди №А/204/3
від 31.05.2012 року - будівельна люлька ZIP
630-6м №111605; Актом приймання-передавання
від 30.07.2012 року - Додаток №2/2 до Договору
оренди №А/204/3 від 31.05.2012 року -
будівельна люлька ZIP 630-6м №08622; Актом
приймання-передавання від 30.07.2012 року -
Додаток №2/4 до Договору оренди №А/204/3
від 31.05.2012 року - вантажний підіймач
"кран у вікно" б/н.

Комплектація переданого обладнання
визначена у Специфікаціях, що є
складовою Актів приймання-передавання.
Загальна вартість переданого
позивачем ТОВ "Наш офіс" обладнання
складає в сумі 337112,00 грн., про що
зазначено в Актах
приймання-передавання обладнання.

Право власності на дане обладнання
апелянт підтверджує ВМД № 500060006/2012/001967
від 30.05.2012 року та контрактом №12-04-2012
від 12.04.2012 року. Отже, з доказів наданих
скаржником, він є власником
будівельного обладнання переданого за
Договором оренди будівельного
обладнання №А/204/3 від 31.05.2012 року третій
особі - ТОВ "Наш офіс".

Між ТОВ "Три Л" (Замовник) та ТОВ "Наш
офіс" (Підрядник) 15.06.2012 року підписано
Договір підряду №0115-06 згідно з умовами
якого підрядник зобов'язався виконати
власними та залученими силами, з
застосуванням власних матеріалів та
обладнання за дорученням Замовника та
за рахунок Замовника проектні та
будівельні роботи щодо реконструкції
та облаштування нового фасаду готелю
"Лучеськ" за адресою: Волинська область,
м.Луцьк, пр.Відродження, 1 та здати їх в
обумовлені строки Замовнику.

Відповідно до п.п.7.2.2. Підрядник
зобов'язаний нести відповідальність за
надання матеріалів (деталей,
конструкцій) обладнання, обтяженого
правами третіх осіб.

З вказаного вбачається, що відповідач
не несе відповідальність за збереження
обладнання переданого ТОВ "Вірамакс
Україна" третій особі ТОВ "Наш офіс"
згідно Договору оренди №А/204/3 від 31.05.2012
року.

Третя особа своїми листами від 19.08.2013
року та від 05.09.2013 року зверталася до
відповідача із заявою про повернення
майна його власникові - ТОВ "Вірамакс
Україна", однак, відповідач своїм
листом №108 від 20.08.2013 року повідомив
третю особу про неможливість надання
дозволу на вивезення будівельного
обладнання з будівельного майданчика
на об'єкті «Готель Лучеськ» у м.Луцьку.

Третя особа своїм листом від 27.08.2013 року
повідомила позивача про місце
знаходження майна, власником якого є
ТОВ "Вірамакс Україна", а також
відповідача - ТОВ "Три Л" на підставі
листа від 05.09.2013 року №01-05/09.

Позивачем 10.09.2013 року було направлено
відповідачу Вимогу №175 від 09.09.2013 року
про повернення обладнання та докази
належності йому майна. Однак,
відповідач спірного майна не повернув
та не надав позивачеві жодних
письмових обґрунтувань даної
поведінки.

Таким чином, ТОВ "Три Л", на думку
скаржника, протиправно володіє,
користується та розпоряджається
будівельним обладнанням ТОВ "Вірамакс
Україна", а саме: будівельними люльками
ZIP 630 - 6м у кількості 3 шт. та 1 шт.
вантажним підіймачем "кран у вікно".

Водночас, колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду не
може погодитися з такими твердженнями
апелянта та вважає вірним висновок
місцевого господарського суду про
відсутність правових підстав для
задоволення позову з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право власності є
непорушним.

Згідно частини 1 статті 317 Цивільного
кодексу України власникові належить
право володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

За вимогами частини 1 статті 317
Цивільного кодексу України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно вимог статті 387 Цивільного
кодексу України власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

Відповідно до статті 400 Цивільного
кодексу України недобросовісний
володілець зобов'язаний негайно
повернути майно особі, яка має на нього
право власності або інше право
відповідно до договору або закону, або
яка є добросовісним володільцем цього
майна.

За правилами застосування статті 387
Цивільного кодексу України визначено,
що витребування власником свого майна
із чужого незаконного володіння
здійснюється шляхом подання до суду
віндикаційного позову за допомогою
якого власник захищає не тільки свої
права на володіння та користування
майном, а також і право на
розпорядження ним, оскільки
перебування майна у чужому незаконному
володінні певним чином обмежує і право
власника на розпорядження майном.

За загальним правилом предметом позову
є матеріально-правова вимога до
відповідача про повернення майна з
чужого незаконного володіння, що має
відповідні підстави, які тягнуть за
собою визначені законом правові
наслідки. Зазначені позивачем правові
підстави повинні підтверджувати право
власності (інше суб'єктивне право
титульного володільця) позивача на
витребуване майно, факт вибуття майна з
його володіння, наявність майна у
незаконному володінні відповідача,
відсутність у відповідача правових
підстав для володіння майном
(безтитульний статус його володіння).

При цьому об'єктом віндикаційного
позову є індивідуально визначене
майно, яке наявне у незаконному
володінні відповідача та існує в
натурі на момент подання позову.
Вказаної правової позиції
дотримується Верховний Суд України у
постанові від 11.12.2007 року у справі №
17/255-15/389.

Отже, у порядку статті 387 Цивільного
кодексу України може бути витребувана
лише індивідуально-визначена річ,
оскільки призначенням такого позову є
повернення лише того майна, яке було у
власності особи (що неможливо у разі
вибуття з володіння власника речей,
визначених родовими ознаками).

Так, згідно з частиною 1 статті 184
Цивільного кодексу України річ є
визначеною індивідуальними ознаками,
якщо вона наділена тільки їй
властивими ознаками, що вирізняють її
з-поміж інших однорідних речей,
індивідуалізуючи її. Речі, визначені
індивідуальними ознаками, є
незамінними.

До вимог про витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння застосовуються також
положення Глави 83 Цивільного кодексу
України, якою визначено загальні умови
існування цивільно-правових
зобов'язань, що виникають у зв'язку із
набуттям або збереженням майна без
достатньої правової підстави.

Відповідно до статті 1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи без достатньої правової
підстави, безпідставно набуте майно,
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог, зокрема,
про витребування майна власником із
чужого незаконного володіння.

Приписами статті 1213 Цивільного кодексу
України унормовано, що набувач
зобов'язаний повернути потерпілому
безпідставно набуте майно в натурі.

Таким чином, беручи до уваги
вищевикладене, апеляційний суд
зазначає, що позивачем дійсно в квітні
2012 року придбавалися люльки будівельні
моделі ZLP630, що підтверджується ВМД
№500060006/2012/001967 від 30.05.2012 року та
контрактом №12-04-2012 від 12.04.2012 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
позивачем не надано суду доказів того,
що спірне майно з ідентифікуючими
ознаками, зазначеними в Договорі
оренди будівельного обладнання №А/207/3
від 31.05.2012 року та актах
прийому-передачі, укладених на його
виконання, яке було передане в оренду
ТОВ "Наш офіс", знаходиться на території
будівельного об'єкту, що належить ТОВ
"Три Л".

З матеріалів справи, а саме зі
специфікацій, які містяться в акті
приймання-передавання від 30.07.2012 року -
Додаток №2/1 до Договору оренди №А/204/3
від 31.05.2012 року, акті
приймання-передавання від 30.07.2012 року -
Додаток №2/2 до Договору оренди №А/204/3
від 31.05.2012 року, акті
приймання-передавання від 30.07.2012 року -
Додаток №2/4 до Договору оренди №А/204/3
від 31.05.2012 року вбачається, що разом з
будівельним обладнанням передавалися
технічні паспорти, які б підтвердили
ідентифікуючі ознаки предмету спору,
однак вони в матеріалах справи
відсутні.

Також, враховуючи факт тривалого
перебування будівельного обладнання
позивача на території будівельного
майданчика за адресою: м.Луцьк,
вул.Відродження, 1, навіть у випадку
придбання вказаного ним у позовній
заяві майна, частина майна могла б бути
пошкоджена/втрачена, відтак кількість
майна вказана в позовній заяві не буде
співпадати із кількістю майна, яка може
імовірно находитись на території
готелю «Лучеськ».

Статтею 387 Цивільного кодексу України
унормовано, що власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

Витребування власником свого майна із
чужого незаконного володіння
здійснюється шляхом подання до суду
віндикаційного позову. Предметом
віндикаційного позову є вимога
позивача до відповідача про
витребування майна із чужого
незаконного володіння, яка повинна
мати відповідні підстави, що тягнуть за
собою визначені законом правові
наслідки.

Таким чином, вказані позивачем у
позовній заяві підстави повинні
підтверджувати його право власності
або інше суб'єктивне право титульного
володільця на витребуване майно, факт
вибуття майна з його володіння,
наявність майна у незаконному
володінні відповідача, відсутність у
відповідача правових підстав для
володіння майном.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ТОВ
"Вірамакс Україна" щодо витребування
будівельного обладнання із чужого
незаконного володіння, оскільки
позивачем не доведено факту наявності
цього майна в натурі у незаконному
володінні відповідача, а також ним не
вказано, які індивідуально-визначені
ознаки має спірне рухоме майно, що
унеможливлює його ідентифікацію.

Вказані обставини виключають
можливість задоволення віндикаційного
позову.

Інші доводи скаржника не заслуговують
на увагу, оскільки їм була надана
вичерпна правова оцінка судом першої
інстанції на підставі наданих
сторонами доказів, які відповідно до
статей 33, 34 ГПК України засвідчують
певні обставини і на яких ґрунтується
висновок суду.

Відповідно до пункту 1 статті 103
Господарського процесуального кодексу
України апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право залишити рішення
місцевого господарського суду без
змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини
справи та зважаючи на наявні в
матеріалах справи докази, колегія
суддів прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції та не
можуть бути підставою для скасування
рішення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Волинської області від 07.04.14 р. у справі
№903/152/14 залишити без змін, апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вірамакс Україна" -
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу № 903/152/14 повернути
господарському суду Волинської
області.

Головуючий суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Дужич С.П.

Суддя
Саврій В.А.