ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2014 р.
Справа № 917/547/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгроком" (вул.
Бориспільська, буд. 7, м. Київ, 02660; вул.
Голосіївська, буд. 7, корп. 2, оф. 5/1, м.
Київ, 03039)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полтава-Сад" (вул.
Облачна, буд. 1, с. Розсошенці,
Полтавський район, Полтавська область,
38751; адреса для листування: вул.
Комарова, буд. 7, м. Полтава, 36008)

про стягнення 975852,05 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: Невальонна Н. М.

від відповідача: Дубинка Ю. С.

Розглядається позовна заява про
стягнення 975 852,05 грн., у тому числі 707 954,36
грн. заборгованості за товар,
поставлений згідно договору поставки
на умовах товарного кредиту №Пл180413/01
від 18.04.2013р., 27 484,15 грн. - пені, 176 988,59 грн. -
штрафу, 63 424,95 грн. - 30 % річних.

Відповідач у відзиві проти позову
заперечує посилаючись на те, що п.2.3, п.
2.4 Договору є недійсними; довір є
неукладеним, оскільки сторонами не
погоджено такі істотні умови договору
як ціна та строк дії договору; позивач
не направляв відповідачу вимогу про
оплату; позивач безпідставно
донарахував борг з урахуванням
збільшення курсу долара США (а.с.72-76).

Позивачем на підставі ст. 22 ГПК України
було подано заяву від 23.05.2014р., за
змістом якої позивач зменшив позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу до суми 570307,36 грн. та штрафу до
суми 142576,84 грн., та збільшив позовні
вимоги щодо стягнення 42046,50 грн. - пені,
88592,95грн. - 30 % річних, 39921,52грн. -
інфляційних. (а.с.101-102).

Представник відповідача в судовому
засіданні 05.06.2014р. заявив усне
клопотання про відкладення розгляду
справи для ознайомлення з заявою про
зменшення позовних вимог та
розрахунком.

Оскільки строк розгляду справи
закінчується, суд оголосив перерву на
одну годину для надання можливості
відповідачу ознайомитися з заявою про
зменшення позовних вимог та
розрахунком. Матеріали справи були
підготовлені та надані представнику
відповідача для ознайомлення (а.с.114).

Представник позивача надав клопотання
про ознайомлення з матеріалами справи.
Клопотання задоволено судом. Матеріали
справи були підготовлені та надані
представнику позивача для
ознайомлення (а.с.122).

Отже, господарським судом було
створено сторонам належні умови для
реалізації їх процесуальних прав у
відповідності до статей 43 , 22 ГПК
України.

По закінченню перерви в судовому
засіданні 05.06.2014р. відповідачем
заявлено відвід судді Безрук Т. М. від
розгляду даної справи (а.с.115-116). Ухвалою
від 05.06.2014р. заява відповідача про
відвід судді була відхилена.

Представник відповідача усно
заперечував проти прийняття заяви від
23.05.2014р.

За ч.4 ст.22 ГПК України позивач вправі до
прийняття рішення по справі змінити
підставу або предмет позову, збільшити
розмір позовних вимог, відмовитися від
позову або зменшити розмір позовних
вимог.

Згідно абзацу 2 п.3 Інформаційного листа
від 02.06.2006 № 01-8/1228 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України", порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році" та Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 08.04.2008р. №01-8/218 "Про внесення
змін до деяких Інформаційних листів
Вищого господарського суду України"
якщо додаткові позовні вимоги зв'язані
з раніше заявленими позовними вимогами
підставою виникнення або поданими
доказами (наприклад, коли позов подано
на суму основного боргу і позивач до
прийняття рішення просить додатково
стягнути пеню за прострочку платежу),
то їх може бути пред'явлено з
дотриманням, зокрема, приписів ст. 58 ГПК
України.

Вказані вимоги об'єднані між собою
підставою виникнення та поданими
доказами, дані вимоги ґрунтуються на
договорі поставки на умовах товарного
кредиту № Пл180413/01 від 18.04.2013р. З огляду
на викладене, суд приймає заяву про
зменшення позовних вимог в частині
основного боргу і штрафу та збільшення
позовних вимог в частині пені, річних
та інфляційних.

Подальший розгляд справи проводиться в
межах вказаної заяви.

Відповідач надав клопотання від
22.05.2014р. про зупинення провадження у
справі до набрання законної сили
судовим рішення господарського суду
Полтавської області у справі № 917/547/14
за позовом ТОВ "Полтава-Сад" до ТОВ
"Украгроком" про визнання недійсною
окремої частини правочину - п. 2.3, п. 2.4
договору №Пл180413/01 від 18.04.2013р.,
укладеного між ТОВ "Полтава-Сад" та ТОВ
"Украгроком" (а.с.85-86).

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

Враховуючи, що позивачем подана заява
про зменшення позовних вимог, за якою
позивач не наполягає на стягненні
курсової різниці, сплату якої
передбачено п.2.3., 2.4. Договору, підстави
для зупинення розгляду даної справи
відсутні.

Отже, клопотання відповідача про
зупинення провадження у справі судом
відхиляється.

В судовому засіданні 05.06.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення згідно ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "Украгроком"
(позивачем) та товариством з обмеженою
відповідальністю "Полтава-сад"
(відповідачем) був укладений договір
поставки на умовах товарного кредиту №
Пл180413/01 від 18.04.2013р. (надалі - Договір;
а.с.13-16).

Відповідно до п.1.1 Договору позивач як
продавець зобов'язався в порядку та на
умовах, визначених у цьому Договорі
передати у власність покупця
(відповідача) товар (насіння, добрива з
мікроелементами для позакореневого
підживлення, засоби захисту рослин), а
покупець (відповідач) зобов'язався в
порядку та на умовах, визначених у
цьому Договорі, прийняти товар та
оплатити його вартість.

Згідно п.1.2.Договору найменування
товару, його кількість, терміни
поставки та оплати, базис поставки
(місце передачі покупцю) визначені у
Специфікації до цього Договору, які є
невід'ємною частиною. Ціна за одиницю
виміру товару та його загальна ціна,
яку має сплатити покупець
визначається специфікаціями додатками
до цього договору.

В Додатку № 1 від 19.04.2013р. «Специфікація
на товар, що поставляється» до Договору
сторони узгодили найменування товару,
що постачається, кількість, ціну,
якість, умови поставки, визначили
загальну вартість товару - 543995,04 грн.
(а.с.17).

На виконання умов договору та Додатку
№ 1 від 19.04.2013р. позивач поставив
відповідачу товар на загальну суму
543995,04 грн. Факт поставки
підтверджується двостороннє
підписаними та посвідченими печатками
видатковими накладними № Пл 000055 від
15.05.2013р. на суму 379919,40 грн., № Пл 000056 від
15.05.2013р. на суму 43760,64 грн., № Пл000084 від
17.05.2013р. на суму 85146,00 грн., № Пл 000112 від
24.05.2013р. на суму 35169,00 грн. (а.с.17-21).

В Додатку № 2 від 13.05.2013р. «Специфікація
на товар, що поставляється» до Договору
сторони узгодили найменування товару,
що постачається, кількість, ціну,
якість, умови поставки, визначили
загальну вартість товару - 46312,32 грн.
(а.с.22).

На виконання умов договору та Додатку
№ 2 від 13.05.2013р. позивач поставив
відповідачу товар на загальну суму
46312,32 грн. Факт поставки
підтверджується двостороннє
підписаними та посвідченими печатками
видатковими накладними № Пл 000065 від
15.05.2013р. на суму 31674,24 грн., № Пл 000066 від
15.05.2013р. на суму 14638,08 грн. (а.с.22-24).

Отже, загальна сума поставленого
товару за Договором становить 590307,36
грн. Факт одержання товару на вказану
суму також визнається відповідачем у
відзиві (а.с.73).

За умовами п.3 Додатку № 1 від 19.04.2013р. та
п. 3 Додатку № 2 від 13.05.2013р. до Договору
оплата товару здійснюється в термін до
15.11.2013р. (а.с.17, 22).

Відповідач за одержаний товар
розрахувався частково, сплативши 20000,00
грн., що підтверджується випискою банку
по особовому рахунку позивача (а.с.25-26).

Заборгованість відповідача за
отриманий товар становить 570307,36 грн. (з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог).

За ст. 526 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і в
установлений строк, одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається. Зазначені положення
викладені і в ст.193 Господарського
кодексу України.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу
України за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені
строки (строк) другій стороні -
покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний
товар (товари) і сплатити за нього
певну грошову суму.

У відповідності до ст. 265
Господарського кодексу України до
відносин поставки, не врегульованих
цим кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договори
купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на
нього, якщо договором не встановлено
інший строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві
повну ціну переданого товару.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.4-3, ст.33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності;
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів в спростування
вищевикладеного відповідач суду не
надав.

Посилання відповідача на
неукладеність договору з підстав не
погодження ціни та строку дії договору
є безпідставним, оскільки у Додатках №1
та №2 до Договору сторонами погоджено
ціну товару, а п.7.1.Договору
встановлено, що договір діє до повного
виконання сторонами зобов'язань за
даним Договором. При цьому слід
зазначити, що строк дії договору не
обмежений будь-яким максимальним
строком, тому сторони можуть визначити.
Що договір діє до припинення прав та
обов'язків, які з нього виникли.

Зазначена правова позиція також
викладена в інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
07.04.2008р. № 01-8/211.

Заперечення відповідача щодо
обчислення ціни договору з урахуванням
курсової різниці на підставі п.2.3 та п.
2.4 Договору судом відхиляються,
оскільки позивачем за заявою про
зменшення позовних вимог заявлено до
стягнення основний борг без
застосування курсової різниці
іноземної валюти за п.2.3 та п. 2.4
Договору.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення 570307,36 грн. основного боргу є
правомірними та підлягають
задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Стаття 611 ЦК
України передбачає, що у разі порушення
зобов'язань настають правові наслідки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 5.2. Договору за
порушення строків (термінів) платежів
покупець сплачує на користь продавця
штраф у розмірі 25% від суми
несплаченого платежу та пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення.

В п. 5.4 Договору сторони домовилися, що
згідно п. 6 ст. 232 ГКУ нарахування та
сплата штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань не
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконаним.

Позивач за неналежне виконання умов
договору нарахував відповідачу 42046,50
грн. пені за період (16.11.2013р. - 23.05.2014р.) та
142576,84 грн. штрафу (570307,36 х 25% = 142576,84 грн.);
(з урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог); (а.с.104).
Правильність розрахунку перевірено
судом

В п. 2 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
13.07.2012р. № 01-06/908/2012 визначено, що
можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень щодо передбачення умовами
договору одночасного стягнення пені та
штрафу, що узгоджується із свободою
договору, встановленою статтею 627 ЦК
України, коли сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та
штраф є формами неустойки, а відповідно
до статті 230 ГК України -видами штрафних
санкцій, тобто не є окремими та
самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій.

Положеннями статей 627, 628, 629 ЦК України
визначено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. Зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

В даній справі при укладені Договору
сторони дійшли згоди щодо сплати
одночасно штрафу та пені у разі
невиконання відповідачем умов
договору, а саме: порушення строку
оплати отриманої продукції. Тому,
одночасне застосування штрафу та пені
не суперечить вимогам чинного
законодавства України та умовам
укладеного між сторонами договору.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення 42046,50 грн. пені та 142576,84 грн.
штрафу обґрунтовані і підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних з простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно п.4.2. постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" за №14
від 17.12.2013р. зазначено, що сторони
договору можуть зменшити або збільшити
передбачений законом розмір процентів
річних. Якщо укладеними сторонами
договором передбачено збільшення
розміру процентів у зв'язку з
простроченням сплати боргу, розмір
ставки, на яку збільшено проценти, слід
вважати іншим розміром процентів.

Відповідно до п. 5.3. Договору у випадку
прострочення покупцем платежу, сплата
якого передбачена відповідно до умов
цього Договору, покупець на вимогу
продавця сплачує останньому 30
відсотків річних від простроченої
суми.

На підставі вказаної норми закону та
Договору позивачем правомірно
нараховано 88592,95 грн. - 30% річних за
період 16.11.2013р. - 23.05.2013р. та 39921,52 грн.
інфляційних за період 16.11.2013р. - 23.05.2013р.
(з урахуванням заяви від 23.05.2014р.);
(а.с.103-104). Правильність розрахунку
перевірено судом. Позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню.

За п. 4.6 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зменшення позивачем
суми позову не є відмовою від позову. В
такому випадку припинення провадження
в частині зменшення відповідної суми
не здійснюється, - про таке зменшення
зазначається в описовій частині
судового рішення, а предметом спору
залишається вимога про стягнення суми
в зменшеному розмірі.

В п. 7 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
23.03.2012р. № 6 "Про судове рішення"
зазначено, що про зміну предмета або
підстав позову, збільшення або
зменшення позовних вимог, якщо
відповідну заяву прийнято
господарським судом, зазначається в
описовій частині рішення, і подальший
виклад рішення, в тому числі його
резолютивної частини, здійснюється з
урахуванням такої заяви.

Судові витрати покладаються на
відповідача відповідно до ст. 49 ГПК
України в сумі 17668,90 грн. Судовий збір по
вимогам, розмір яких був зменшений,
підлягає поверненню з Державного
бюджету України на підставі Закону
України «Про судовий збір».

В разі добровільного виконання
рішення суду до відкриття виконавчого
провадження відповідач не позбавлений
права звернутися до суду з заявою про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню повністю або частково, на
підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

Вирішив:

1. Прийняти заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Украгроком" про зменшення позовних
вимог в частині основного боргу та
штрафу та збільшення позовних вимог в
частині пені, річних та інфляційних.

2. Позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полтава-Сад" (вул.
Облачна, буд. 1, с. Розсошенці,
Полтавський район, Полтавська область,
38751; адреса для листування: вул.
Комарова, буд. 7, м. Полтава, 36008;
ідентифікаційний код 31034773) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгроком" (вул.
Бориспільська, буд. 7, м. Київ, 02660; вул.
Голосіївська, буд. 7, корп. 2, оф. 5/1, м.
Київ, 03039; ідентифікаційний код 30530159)
570307 грн. 36 коп. основного боргу, 142576 грн.
84 коп. штрафу, 42046 грн. 50 коп. пені,
88592грн. 95 коп. річних, 39921 грн. 52 коп.
інфляційних, 17668грн. 90 коп. витрат зі
сплати судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено та підписано:
10.06.2014р.

Суддя
Безрук Т. М.