ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року Справа № 905/6438/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого Грейц
К.В.суддів:Бакуліної С.В., Глос О.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ТОВ "Стиль
Д"на постановуДонецького апеляційного
господарського суду від 04.03.2014у
справі№905/6438/13 господарського суду
Донецької областіза позовомТОВ "Стиль
Д"доФОП ОСОБА_4простягнення 51733,34грн.
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Донецької області від 11.11.2013 у справі
№905/6438/13 (суддя Мальцев М.Ю.), залишеним
без змін постановою Донецького
апеляційного господарського суду від
04.03.2014 (судді: Марченко О.А., Радіонова
О.О., Попков Д.О.), в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ "Стиль Д"
просить скасувати рішення
господарського суду Донецької області
від 11.11.2013 та постанову Донецького
апеляційного господарського суду від
04.03.2014 у справі №905/6438/13 і прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення
господарськими судами норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, ст.ст. 614, 774, 795 Цивільного
кодексу України, 4-2, 33, 43, Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки: по-перше, висновки
господарського суду першої інстанції
про відсутність підстав для стягнення
з відповідача передбаченої договором
неустойки у зв'язку з вжиттям ним всіх
можливих заходів для виконання умов
договору суборенди щодо своєчасної
передачі позивачу об'єкта суборенди не
відповідають ні фактичним обставинам
справи, ні нормам ст.614 Цивільного
кодексу України, оскільки відповідачем
не подано доказів вжиття ним всіх
можливих заходів для передачі позивачу
об'єкта суборенди до 24.04.2013 (як
передбачено умовами договору);
по-друге, господарськими судами не
взято до уваги, що подані відповідачем
в підтвердження заперечень до
господарського суду першої інстанції
докази суперечать доказам, поданим до
апеляційного господарського суду,
оскільки в господарському суді першої
інстанції відповідач посилався на
неможливість виконати умови договору
щодо передачі позивачу об'єкта
суборенди у зв'язку з форс-мажорними
обставинами (якими відповідач вважає
відсутність технічної можливості
забезпечити пропускний ліміт
електроенергії на об'єкт суборенди до
рівня не менше 22кВт/год., про що
повідомив позивача в листі від 10.06.2013); а
до апеляційного господарського суду
(на вимогу суду) відповідачем подано
додаткову угоду до договору оренди
нерухомого майна №1 від 01.03.2013 (укладену
між громадянкою ОСОБА_5 як орендодавцем
і відповідачем у справі як орендарем
про розірвання договору оренди №1 від
01.03.2013 з 01.03.2013), що, згідно з висновками
апеляційного господарського суду
свідчить про припинення і договору
суборенди нерухомого майна б/н від
01.03.2013, і, як наслідок, відсутність у
відповідача обов'язку передавати
об'єкт суборенди позивачу; по-третє,
апеляційним господарським судом
безпідставно було витребувано
додаткові докази у відповідача і
розглянуто справу поза межами
перегляду справи, визначеними ст.101
Господарського процесуального кодексу
України.

Позивач і відповідач не скористалися
своїм процесуальним правом на участь
своїх представників у судовому
засіданні касаційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування
господарськими судами норм
матеріального та процесуального права,
повноту встановлення обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
господарськими судами першої та
апеляційної інстанцій, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Господарськими судами першої та
апеляційної інстанцій встановлено
наступне.

01.03.2013 між ФОП ОСОБА_4 (орендар) та ТОВ
"Стиль Д" (суборендар) було укладено
договір суборенди нерухомого майна,
відповідно до п.1.1 якого в порядку та на
умовах, визначених цим договором,
орендар передає суборендареві у
строкове платне користування нерухоме
майно: нежитлове приміщення на першому
поверху, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 60,9кв.м.

Згідно з п.2.2 договору (в редакції
Додаткової угоди від 01.03.2013) орендар
повинен передати об'єкт суборенди
суборендарю протягом 55 календарних
днів з моменту підписання договору.
Суборендар має право (і це не буде
вважатися порушенням умов договору зі
сторони суборендаря) не приймати об'єкт
суборенди в наступні дні тижня:
п'ятниця, субота, неділя. При цьому
орендар зобов'язується на момент
передачі за свій рахунок та своїми
засобами забезпечити пропускний ліміт
електроенергії на об'єкт суборенди до
рівня не менше 22кВт/год. У разі
невиконання орендарем цього
зобов'язання суборендар має право не
приймати об'єкт суборенди без
застосування до нього будь-яких
штрафних санкцій, а орендар
зобов'язаний повернути суборендарю
грошові кошти, сплачені останнім на
підставі п.3.11 договору.

Відповідно до п.3.11 договору (в редакції
Додаткової угоди від 01.03.2013) сторони
дійшли згоди, що суборендар
зобов'язується в строк до 22.03.2013
сплатити орендарю орендну плату за
перший, другий місяці суборенди в
розмірі 16001,00грн. без ПДВ та гарантійний
(авансовий) платіж у розмірі місячної
орендної плати, що становить 16000,00грн.
без ПДВ. Сторони домовились, що
гарантійний (авансовий) платіж
залишається незмінним та підлягає
зарахуванню в якості орендної плати за
останній місяць суборенди.

Згідно з п.8.5.1 договору орендар несе
наступну відповідальність за
договором: у випадку прострочення
передачі суборендареві об'єкта
суборенди - неустойка в розмірі
орендної плати за кожен день
прострочення (виходячи з розміру
орендної плати, зазначеного в п.3.1.2
договору).

Відповідно до п.3.1.1 договору в зв'язку з
необхідністю здійснення орендарем
підготовчих робіт для пристосування
об'єкта суборенди до стану, необхідного
для його використання згідно п.1.5 цього
договору, сторони дійшли згоди, що за
період перший місяць суборенди з
моменту підписання сторонами акту
передачі-приймання об'єкта суборенди,
орендна плата за весь об'єкт суборенди
складає 1,00грн. без ПДВ.

Відповідно до п.3.1.2 договору орендна
плата за другий місяць суборенди з
моменту підписання сторонами акту
передачі-приймання об'єкта суборенди
за весь об'єкт суборенди складає -
16000грн. без ПДВ

Згідно з п.9.1 договору він набирає
чинності з дати підписання
уповноваженими представниками сторін,
скріплення печатками сторін та діє
протягом 35 календарних місяців.

У зв'язку з порушенням відповідачем
зобов'язань за договором суборенди від
01.03.2013 щодо передачі об'єкта суборенди
позивачу у встановлений п.2.2 договору
суборенди (в редакції Додаткової угоди
від 01.03.2013) строк, ТОВ "Стиль Д"
звернулося до господарського суду
Донецької області з позовом до ФОП
ОСОБА_4 про стягнення з відповідача на
користь позивача неустойки в розмірі
51733,34грн. за період з 24.04.2013 по 31.07.2013 на
підставі п.8.5.1 договору суборенди від
01.03.2013.

Відмовляючи в задоволенні позову,
господарський суд першої інстанції
виходив з відсутності вини відповідача
у невиконанні договірних зобов'язань з
огляду на вжиття відповідачем всіх
можливих заходів для виконання умов
договору суборенди, що, за висновком
суду, звільняє відповідача від
відповідальності за невиконання
договірних зобов'язань

Залишаючи рішення господарського суду
першої інстанції без змін, а апеляційну
скаргу ТОВ "Стиль Д" без задоволення,
господарський суд апеляційної
інстанції виходив з того, що договір
оренди №1 від 01.03.2013 (укладений між
громадянкою ОСОБА_5 (орендодавцем) і
відповідачем (орендарем)) припинено за
згодою сторін з 01.03.2013, у зв'язку з чим
договір суборенди (який є похідним від
основного договору оренди і відповідно
до ч. 2 ст.774 Цивільного кодексу України
строк його дії не може перевищувати
строку договору оренди) також
припинено 01.03.2013, у зв'язку з чим у
відповідача відсутній обов'язок
передати позивачу об'єкт оренди, і
відповідач не є таким, що прострочив
виконання зобов'язання.

Однак, висновки господарських судів
першої та апеляційної інстанцій про
відсутність підстав для задоволення
позову не є такими, що ґрунтуються на
правильному застосуванні норм
матеріального та процесуального права
та всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, як це передбачено
ст. 43 Господарського процесуального
кодексу України з огляду на наступне.

Предметом позову у даній справі є
вимога про стягнення з відповідача на
користь позивача встановленої у п.8.5.1
договору неустойки в розмірі 51733,34грн.
за невиконання договірних зобов'язань,
передбачених п.2.2 договору, щодо
передачі об'єкта суборенди позивачу
протягом 55 календарних днів з моменту
підписання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, є,
зокрема, договори та інші правочини.

Договір суборенди за своєю правовою
природою є договором піднайму і
підпадає під правове регулювання норм
статей 759-786 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.774 Цивільного кодексу
України передання наймачем речі у
користування іншій особі (піднайм)
можливе лише за згодою наймодавця, якщо
інше не встановлено договором або
законом; строк договору піднайму не
може перевищувати строку договору
найму; до договору піднайму
застосовуються положення про договір
найму.

Згідно з ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 765 Цивільного кодексу
України наймодавець зобов'язаний
передати наймачеві майно у
користування негайно або у строк,
встановлений договором найму.

Господарськими судами встановлено і
матеріалами справи підтверджено, що у
п.2.2 договору суборенди (в редакції
Додаткової угоди до договору суборенди
від 01.03.2013) сторони погодили строк
передачі об'єкта суборенди суборендарю
(позивачу у справі) - протягом 55
календарних днів з моменту підписання
договору.

Відповідно до ч.1 ст.629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Господарськими судами також
встановлено, матеріалами справи
підтверджено і відповідачем не
заперечується факт невиконання
відповідачем договірних зобов'язань
щодо передачі об'єкта суборенди
суборендарю у встановлений п.2.2
договору строк.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди (ст.611
Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.614 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом;
особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання;
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Однак, господарський суд першої
інстанції, дійшовши висновку про
відсутність вини відповідача у
невиконанні договірних зобов'язань, не
надав оцінки доводам позивача про те,
що відповідач не вживав всіх залежних
від нього заходів для належного
виконання зобов'язання (а.с. 74-76).

Зокрема, господарським судом не надано
оцінки доводам позивача про те, що:
по-перше, незважаючи на взяті на себе
зобов'язання передати позивачу об'єкт
суборенди з забезпеченням пропускного
ліміту електроенергії на об'єкті до
рівня не менше 22кВт/год до 24.04.2013,
відповідач подав до суду докази, що
свідчать про несвоєчасне вжиття ним
заходів щодо забезпечення
електропостачанням об'єкту суборенди
(а.с. 48-69); по-друге, відповідач не
повідомив своєчасно позивача про
неможливість виконання договірних
зобов'язань, оскільки лише у відповідь
на лист позивача від 19.04.2013 №391 (в якому
останній нагадував про сплив строку
передачі об'єкта суборенди - а.с. 17),
відповідач листом від 03.06.2013 повідомив
про повну неможливість виконати свої
договірні зобов'язання з посиланням на
форс-мажорні обставини (а.с.20).

Крім того, слід зазначити, що
господарським судом не надано належної
оцінки поданим відповідачем в
підтвердження заперечень доказам (а.с.
48-69, 87-102), зокрема, акту виконаних робіт
№24/09 від 24.09.2013 на послуги по розробці
проекту зовнішнього електропостачання
для крамниці, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1; договору про приєднання до
електричних мереж від 12.06.2013
№26-10/1/ИС-49-04; листу ПАТ "ДТЕК
Донецьобленерго" від 02.08.2013 №12-06/468 про
погодження робочого проекту №10-05-13-ЭC
"Магазин в АДРЕСА_1" та іншим, оскільки,
пославшись на вказані докази в
підтвердження висновків про вжиття
відповідачем заходів для належного
виконання договірних зобов'язань,
господарський суд не звернув уваги, що
вказані докази суперечать позиції
відповідача, викладеній в листі від
03.06.2013, щодо неможливості ні в
теперішній час, ні в майбутньому по
технічним причинам забезпечити
пропускний ліміт електроенергії на
об'єкт суборенди до рівня не менше
22кВт/год, і у зв'язку з наведеним, щодо
неможливості передати приміщення в
суборенду (а.с. 20).

Що стосується позиції апеляційного
господарського суду, слід зазначити, що
витребувавши додаткові докази, які не є
необхідними для правильного вирішення
даного спору, апеляційний
господарський суд не надав вказаним
доказам будь-якої оцінки, зокрема, не
звернув уваги, що в наданій
відповідачем копії додаткової угоди до
договору оренди нерухомого майна №1
від 01.03.2013 йдеться про розірвання
договору оренди з 01.03.3013р. (а.с. 156); не
взяв до уваги, що додаткова угода про
розірвання договору оренди нерухомого
майна №1 від 01.03.2013, укладена в той же
день, що і договір оренди, суперечить
позиції відповідача і поданим ним
доказам вжиття заходів щодо виконання
договірних зобов'язань вже у
червні-вересні 2013.

Викладене свідчить, що судами зроблено
висновки при неповно встановлених
обставинах справи.

Відповідно до частини першої статті 4-7
ГПК судове рішення приймається за
результатами обговорення усіх
обставин справи, а частиною першою
статті 43 названого Кодексу передбачено
всебічний, повний і об'єктивний розгляд
в судовому процесі всіх обставин
справи в їх сукупності. Недодержання
судом першої або апеляційної інстанції
цих норм процесуального права, якщо
воно унеможливило встановлення
фактичних обставин, які мають значення
для правильного вирішення спору, є
підставою для скасування судового
рішення з передачею справи на новий
розгляд до відповідного суду (пункт 3
частини першої статті 111-9 ГПК), оскільки
касаційна інстанція не має права сама
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові місцевого чи
апеляційного господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

У зв'язку з наведеним та врахуванням
меж повноважень касаційної інстанції,
встановлених ч. 2 ст. 111-5 та ст. 111-7
Господарського процесуального кодексу
України, постановлені у справі судові
рішення підлягають скасуванню, а
справа - передачі на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції слід взяти до уваги
викладене у зазначеній постанові,
вжити всі передбачені чинним
законодавством засоби для всебічного,
повного та об'єктивного встановлення
обставин справи, прав та обов'язків
сторін і, в залежності від
встановленого та у відповідності з
вимогами закону вирішити спір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
111-5, 111-7, п.3 ст. 111-9, ст.ст. 111-10, 111-11
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Стиль Д" на
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 04.03.2014 у справі
№905/6438/13 задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 04.03.2014 у справі
№905/6438/13 та рішення господарського суду
Донецької області від 11.11.2013 у справі
№905/6438/13 скасувати, а справу передати на
новий розгляд до господарського суду
Донецької області.

Головуючий
К. Грейц

Судді:
С. Бакуліна

О. Глос