ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р. Справа № 926/646/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Галтехнопарк»

до відповідача фізичної особи
підприємця ОСОБА_1

про стягнення боргу в сумі 75 000 грн.

Суддя С.О. Миронюк

Представники:

від позивача - Слівінська В.М. -
представник. Довіреність від 01.03.2014 р. №
24.

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: товариство з обмеженою
відповідальністю «Галтехнопарк» м.
Галич Івано-Франківська область
звернулося з позовом до фізичної особи
підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1, про
стягнення боргу згідно накладної № 13
від 23.01.2013 р. в сумі 75 000 грн.

Ухвалою суду від 24.04.2014 р. порушено
провадження по даній справі, судове
засідання призначено на 15.05.2014 р.

Ухвалами суду від 15.05.2014 та 28.05.2014 р.
розгляд справи відкладено на 12.06.2014 р.,
позивача зобов'язано надати докази
направлення вимоги № 421/13 відповідачу.

Відповідач належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи, явку свого
представника у судове засідання не
забезпечив, про причини їх неявки суд
не повідомив.

Відсутність представника відповідача
та письмового відзиву на позовну заяву
не перешкоджають розглядові справи по
суті.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини у
справі, якими позивач обґрунтовує свої
вимоги, дослідивши та оцінивши в
сукупності надані докази,
проаналізувавши законодавство, що
регулює спірні правовідносини між
сторонами, суд встановив.

На підставі видаткової накладної № 13
від 23.01.2013 р. позивач поставив, а
відповідач прийняв продукцію ( вапно
мелене негашене) на загальну суму 119 252,00
грн.

Отримане майно відповідачем оплачене
частково в розмірі 44 252 грн., що
спричинило виникненню боргу на
загальну суму 75000 грн.

Статтею 181 Господарського кодексу
України встановлено, що господарський
договір за загальним правилом
викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Аналогічні норми містяться і в статтях
205, 207 Цивільного кодексу України, в яких
визначено, що правочин може вчинятися
усно або в письмовій формі. Сторони
мають право обирати форму правочину,
якщо інше не встановлено законом.
Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків. Правочин вважається таким,
що вчинений у письмовій формі, якщо
його зміст зафіксований в одному або
кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язаннями є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

23.01.2014 р. позивачем на адресу
відповідача надіслано претензію за
номером 421/13 з вимогою оплатити борг в
розмірі 75000 грн., яка відповідачем була
отримана 14.02.2014 р. та залишена без
задоволення.

Стаття 526 даного Кодексу передбачає, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 530
Цивільного кодексу України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Наведена норма матеріального права
розміщена у главі 48 даного Кодексу
"Виконання зобов'язань" і носить
загальний характер, тобто, може бути
застосована до будь-яких видів
договірних зобов'язань, які виникають в
цивільному обороті.

Як встановлено судом під час
дослідження доказів, наявних у
матеріалах справи, дії сторін, а саме:
передача позивачем відповідачу товару
за видатковою накладною, прийняття
товару, свідчать про виникнення між
ними правовідносин поставки.

Відповідно до частини 2 статті 712
Цивільного кодексу України до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно із частиною 1 статті 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Оскільки стаття 692 Цивільного кодексу
України є спеціальною нормою права,
якою встановлений термін виконання
зобов'язання, що випливає з
правовідносин поставки
(купівлі-продажу), а тому загальні
положення частини 2 статті 530 даного
Кодексу не можуть бути застосовані до
спірних правовідносин сторін.

Крім того, відповідно до частини 1
статті 222 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин, що порушили майнові права або
законні інтереси інших суб'єктів,
зобов'язані поновити їх, не чекаючи
пред'явлення їм претензії чи звернення
до суду.

Судом встановлено, що відповідачем
30.04.2014 р. (після порушення провадження
по справі) частково оплачено
заборгованість розмірі 10 000 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 29, а тому в цій частині провадження по
справі підлягає припиненню.

Отже, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача суми основного
боргу в розмірі 65000 грн. підлягають
задоволенню.

У процесі розгляду справи не виявлено
інших фактичних обставин, що мають
суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин.

Судові витрати слід віднести на
відповідача, з вини якого спір
безпідставно доведено до розгляду
судом.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 АДРЕСА_1 код НОМЕР_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Галтехнопарк»» вул.
Вітовського, 32,в м. Галич
Івано-Франківська область, борг в сумі 65 000 грн. та 1827,00 грн.
судового збору.

3. Провадження по справі в частині
стягнення 10 000 грн. припинити.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги або
апеляційного подання до Львівського
апеляційного суду через Господарський
суд Чернівецької області, рішення якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційною
інстанцією.

Повне рішення складено 17.06.2014 р.

Суддя
С.О. Миронюк