РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р.
Справа № 918/350/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Демянчук Ю.Г.

судді
Крейбух О.Г. ,

судді Юрчук
М.І.

при секретарі судового засідання Лелех
І.Ю.

за участю представників сторін:

позивача - Дяденчук А.І. за довіреністю
№ 7 від 03.03.2014 р.

відповідача - не з'явився

третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" в особі відділення
"Рівненське" ПАТ "ВТБ Банк"на рішення
господарського суду Рівненської
області від 23.04.2014 року у справі № 918/350/14
(суддя Корсун В.Я.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма Амур Сервіс"

до відповідача Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" в
особі відділення "Рівненське" ПАТ "ВТБ
Банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Реєстраційна служба
Рівненського міського управління
юстиції

про визнання таким, що припинилося
правовідношення за договором іпотеки,
та скасування іпотечного обтяження.

Судом роз'яснено представнику позивача
права та обов'язки, передбачені ст.ст.
20, 22 ГПК України. Клопотання про
технічну фіксацію судового процесу не
поступало, заяв про відвід суддів не
надходило.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення господарського
суду Рівненського області від 23.04.2014 р.
у справі №918/350/14 (суддя Корсун В.Я.)
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма Амур Сервіс" до
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" в особі відділення
"Рівненське" ПАТ "ВТБ Банк" задоволено
повністю. Визнано правовідношення за
іпотечним договором № 17.08-03/07-ДП01 від
03.10.2007 року, укладеним між Публічним
акціонерним товариством "ВТБ Банк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фірма Амур Сервіс" та
посвідчений приватним нотаріусом
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 і зареєстрований в
реєстрі за № 5873 припиненими. Скасовано
іпотечне обтяження нерухомого майна
приміщення більярдного залу та
закусочної-піцерії, нежитлових
приміщень загальною площею 1004,4 кв.м.,
номер за РПВН 288310, адреса: Рівненська
область, м. Рівне, вул. Соборна, 246,
зареєстроване в Державному реєстрі
іпотек за №5774093 та виключено запис про
іпотеку за №5774093 з Державного реєстру
іпотек. Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма Амур Сервіс" 2
436 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового
збору.

Не погоджуючись з прийнятим судом
першої інстанції рішенням, відповідач
Публічне акціонерне товариство "ВТБ
Банк" в особі відділення "Рівненське"
ПАТ "ВТБ Банк" звернувся до
Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить прийняти
апеляційну скаргу до розгляду, рішення
місцевого господарського суду
скасувати та прийняти нове рішення,
яким в позові відмовити.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт
посилається на порушення
господарським судом Рівненської
області норм матеріального та
процесуального права, а також вважає що
судом першої інстанції не було
досліджено та спростовано того, що
іпотечним договором забезпечувалось
зобов'язання за кредитними договорами,
які є чинними та не визнані недійсними
у встановленому законом порядку та
зобов'язання за якими не припинилися та
не виконані з боку позивача у справі.

Скаржник вважає, що позивачем було
обрано неналежний спосіб захисту та
пред'явлено вимогу до суб'єкта
правовідносин, який не може бути
відповідачем із зазначених обставин, а
тому рішення господарського суду
підлягає скасуванню з постановленням
нового рішення про відмову в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
заперечує її доводи, вважає
оскаржуване рішення законним та
обґрунтованим і просить залишити його
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Реєстраційна служба Рівненського
міського управління юстиції відзиву на
апеляційну скаргу не надіслала.

У судовому засіданні представник
позивача заперечив проти доводів
апеляційної скарги та надав пояснення
в обґрунтування своєї позиції. Вважає,
що рішення господарського суду
Рівненської області від 23.04.2014 р. у
справі № 918/350/14 є законним та
обґрунтованим, а тому просить дане
рішення залишити без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

12.06.2014 року до канцелярії суду
апеляційної інстанції відповідачем
нарочно здано клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку
із необхідністю заміни повноважного
представника та ознайомлення з
матеріалами справи.

Клопотання Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк" в особі
відділення "Рівненське" ПАТ "ВТБ Банк"
про відкладення розгляду справи не
задовольняється колегією суддів з
врахуванням такого.

Викладені у клопотанні обставини нічим
не підтверджені. Разом з тим, можлива
заміна представника сторони -
юридичної особи не може слугувати
підставою для відкладення розгляду
справи, оскільки коло представників
сторін в господарському судочинстві не
обмежено нормами чинного
законодавства.

В матеріалах справи знаходиться
довіреність, якою уповноважено
головного юристконсульта юридичного
відділу відділення "Львівська
регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ Банк"
Юдіна С.В., який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 представляти інтереси
банку в судах. Строк дії довіреності до
23.12.2016 року /а.с. 26/.

Ухвала від 19.05.2014 року колегії
Рівненського апеляційного
господарського суду про прийняття
апеляційної скарги до провадження і
призначення до розгляду апеляційної
скарги на 12.06.2014 року, отримана
Публічним акціонерним товариством "ВТБ
Банк" 01004, м. Київ, бульвар Тараса
Шевченка/вулиця Пушкінська, 8/26 та
Відділенням "Львівська регіональна
дирекція" ПАТ "ВТБ Банк" 79000, м. Львів,
вул. Стрийська, буд. 33, згідно
зазначених адрес в апеляційній скарзі
/а.с. 96, 97/.

Разом з тим, сторонам надавалась
можливість в розумні терміни довести
до відома суду свої доводи і міркування
стосовно обставин спору. Суд не визнав
явку представників сторін в судове
засідання обов'язковою, додаткові
докази судом не витребовувались.

Також, в матеріалах справи є
довіреність, якою Публічне акціонерне
товариство "ВТБ Банк" м.Київ, в особі
Голови Правління, уповноважує
Гончарову У.І. представляти інтереси
банку в судах. Строк дії довіреності до
13.05.2014 року, тобто відповідач володів
достатнім часом для забезпечення
представника в судове засідання на
12.06.2014 року.

Таким чином, відповідач не був
позбавлений можливості своєчасно
забезпечити свої інтереси шляхом
участі в судовому засіданні іншого
представника.

Публічне акціонерне товариство "ВТБ
Банк" в особі відділення "Рівненське"
ПАТ "ВТБ Банк" та Реєстраційна служба
Рівненського міського управління
юстиції не забезпечили явку
представників у судове засідання, хоча
були належним чином повідомлені про
час і місце розгляду справи, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштових відправлень /а.с.96-98/.

Зважаючи, що судом вжито необхідних
заходів для завчасного повідомлення
сторін про час і місце розгляду справи,
явка представників сторін в судове
засідання обов'язковою не визнавалась
та додаткові докази судом не
витребовувались, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги без участі
представників Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк" в особі
відділення "Рівненське" ПАТ "ВТБ Банк"
та Реєстраційної служби Рівненського
міського управління юстиції за
наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, перевіривши
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення місцевим господарським
судом, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
при винесенні оскаржуваного рішення
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню. При цьому
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи
03.10.2007 року між Відкритим акціонерним
товариством "ВТБ Банк" в особі
Відділення "Рівненської регіональної
дирекції" ВАТ "ВТБ Банк",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "ВТБ Банк" та
ОСОБА_8 було укладено генеральну угоду
№ 03.

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. даної
генеральної угоди банк на положеннях
та умовах цієї угоди зобов'язується
надати клієнту кредитні кошти у
порядку і на умовах визначених в
кредитних договорах, договорах про
відкриття мультивалютної кредитної
лінії, договорах про відкриття
кредитної лінії, договорах про
відкриття валютної кредитної лінії
(далі за текстом кредитні договори),
укладених в рамках цієї угоди і які є її
невід'ємними частинами.

Загальний розмір позичкової
заборгованості клієнта за наданими в
рамках даної угоди кредитами не
повинен перевищувати суми,
еквівалентної 500 000,00 доларів США 00
центів за офіційним курсом НБУ на дату
надання кредиту.

Згідно пункту 2.1. генеральної угоди,
банк надає клієнту кредитні кошти на
умовах його забезпечення, строковості,
повернення, плати за користування та
цільового характеру використання.

Матеріалами справи підтверджено, що в
межах вказаної генеральної угоди були
укладені кредитні договори № 17.08-03/07-СК
від 03.10.2007 року, № 17.11-03/07-СК від 16.10.2007
року, № 19.23-03/08-СК від 21.01.2008 року, №
19.27-03/08-СК від 13.02.2008 року.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за генеральною угодою від
03.10.2007 року та кредитними договорами що
укладені на її підставі між Відкритим
акціонерним товариством "ВТБ Банк" в
особі Відділення "Рівненської
регіональної дирекції"ВАТ "ВТБ Банк",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "ВТБ Банк"(надалі
-відповідач, іпотекодержатель) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Фірма Амур Сервіс"
(позивач, іпотекодавець) укладено
іпотечний договір № 17.08-03/07-ДІ01. Згідно
пункту 1.3. іпотечного договору,
іпотекодавець передає
іпотекодержателю в іпотеку нежитлові
приміщення магазину продуктової групи
товарів, гриль-бар та закусочна піцерія
напівфабрикатів що знаходиться за
адресою м. Рівне, вул. Соборна, 264, яка
належить йому на праві власності, і на
які відповідно до законодавства може
бути звернуто стягнення. Загальна
площа нежитлових приміщень складає 852,3
кв.м. Предмет іпотеки розташований на
земельній ділянці розміром 446,0 кв.м.
Нерухоме майно передається в іпотеку з
усіма його приналежностями.

03.11.2008 року між позивачем та
відповідачем було укладено додатковий
договір № 3 до договору іпотеки №
17.08-03/07-ДІ01 від 03.10.2007 року, відповідно до
пункту 1 якого сторони домовились
викласти пункти 1.2. та 1.3. в наступній
редакції, зокрема, іпотекодавець
передає іпотекодержателю в іпотеку
нежитлові приміщення більярдного залу
та закусочної піцерії, що знаходиться
за адресою м. Рівне, вул. Соборна, 264, яке
належить йому на праві власності, і на
які, відповідно до законодавства може
бути звернено стягнення. Загальна
площа нежитлових приміщень складає 1004,4
кв.м.. Предмет іпотеки розташований на
земельній ділянці розміром 446,0 кв.м.
Нерухоме майно передається в іпотеку з
усіма його приналежностями.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
іпотеку" іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом;
основне зобов'язання - зобов'язання
боржника за договорами позики, кредиту,
купівлі-продажу, лізингу, а також
зобов'язання, яке виникає з інших
підстав, виконання якого забезпечене
іпотекою.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
"Про іпотеку", основне зобов'язання -
зобов'язання боржника за договорами
позики, кредиту, купівлі-продажу,
лізингу, а також зобов'язання, яке
виникає з інших підстав, виконання
якого забезпечене іпотекою. Згідно ч. 1
ст. 3 вказаного Закону, іпотека виникає
на підставі договору, закону або
рішення суду. До іпотеки, яка виникає на
підставі закону або рішення суду,
застосовуються правила щодо іпотеки,
яка виникає на підставі договору, якщо
інше не встановлено законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про
іпотеку" передбачається, що іпотечний
договір укладається між одним або
декількома іпотекодавцями та
іпотекодержателем у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.
Іпотечний договір повинен містити такі
істотні умови, зокрема зміст та розмір
основного зобов'язання, строк і порядок
його виконання та/або посилання на
правочин, у якому встановлено основне
зобов'язання. Сторонами іпотечного
договору визначено основне
зобов'язання, зокрема відповідно до
пунктів 1.1., 1.2. іпотечного договору,
іпотекодавець передав
іпотекодержателю нерухоме майно
зазначене в пункті 1.3. договору - надалі
предмет іпотеки, для забезпечення
виконання в повному обсязі зобов'язань
позичальника перед іпотекодержателем
за генеральною угодою № 03 від 03.10.2007
року та кредитними договорами, що
укладені та або будуть укладені на її
підставі. Згідно генеральної угоди
іпотекодержатель відкриває
позичальнику кредитний ліміт (надає
кредит) на строк до 02 (другого) жовтня 2017
року з максимальним загальним розміром
заборгованості в 500 000,00 (пятсот тисяч)
доларів США 00 центів, порахованої з
використанням курсу НБУ для
відповідних валют на дату надання
відповідного кредиту на умовах сплати
процентів за користування кредитом та
будь-яких інших платежів, комісій, пені,
штрафних санкцій та збитків, розмір,
термін та умови повернення та сплати
яких встановлюється кредитними
договорами.

Матеріалами справи стверджено, що
рішенням Рівненського міського суду
від 27.01.2014 року у справі № 569/6793/13-ц,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Рівненської області
від 19.03.2014 року було розірвано
генеральну угоду № 03 від 03.10.2007 року.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
іпотеку" іпотека має похідний характер
від основного зобов'язання і є дійсною
до припинення основного зобов'язання
або до закінчення строку дії
іпотечного договору.

Згідно із ст. 593 Цивільного кодексу
України, ст. 17 Закону України "Про
іпотеку" право застави припиняється у
разі, зокрема, припинення зобов'язання,
забезпеченого заставою.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Згідно ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України, у разі
розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни. Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Враховуючи ту обставину, що рішення
суду про розірвання генеральної угоди
№ 03 від 03.10.2007 року набрало законної
сили, колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції що основне зобов'язання в
забезпечення якого було укладено
іпотечний договір № 17.08-03/07-ДІ01 від
03.10.2007 року припинилося на підставі
рішення суду. За таких обставин, є
вірними висновки суду першої інстанції
що правовідношення сторін за умовами
іпотечного договору припинилося у
зв'язку з припиненням забезпеченого
ним зобов'язання.

Доводи скаржника, що основними
зобов'язаннями в забезпечення яких
було укладено іпотечний договір є саме
кредитні договори, а не генеральна
угода не заслуговують на увагу,
оскільки спростовується наявними в
матеріалах справи доказами, зокрема
пунктом 1.2. іпотечного договору, де
визначено сторонами основне
зобов'язання. Також, відповідно до
пункту 2.2. генеральної угоди від 03.10.2007
року № 03, умови надання, термін
погашення та розмір кожного кредиту
оформлюється кредитними договорами
які є невід'ємними частинами цієї
угоди.

Колегія суддів додатково зауважує, що в
такому разі кредитні договори є
невід'ємною частиною генеральної угоди
та виходять з її умов, а в пункті 5.1.
генеральної угоди додатково зазначено,
що усі додатки, зміни та доповнення до
цього договору мають бути вчинені в
письмовій формі та підписані належним
чином уповноваженими на те
представниками сторін, з обов'язковим
посиланням на цей договір та є його
невід'ємною частиною. Припинення
договору є наслідком припинення усіх
його додатків та похідних від нього
зобов'язань.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
цілком законного та правомірного
висновку щодо обґрунтованості позову
та достатності підстав для визнання
таким, що припинилось правовідношення
за іпотечним договором № 17.08-03/07-ДІ01 від
03.10.2007 р.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
іпотеку", обтяження нерухомого майна
іпотекою підлягає державній
реєстрації відповідно до закону.
Державна реєстрація застави
повітряних та морських суден, суден
внутрішнього плавання, космічних
об'єктів проводиться у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно наявної в матеріалах справи
інформації з державного реєстру іпотек
вбачається, що 18.06.2010 року приватним
нотаріусом ОСОБА_4 було внесено
відомості про іпотечне обтяження за
реєстраційним номером 5774093 відповідно
до якого визначено об'єкт обтяження
приміщення більярдного залу та
закусочної-піцерії, нежитлових
приміщень загальною площею 1004,4 кв.м.,
номер за РПВН 288310, адреса: Рівненська
область, м. Рівне, вул. Соборна, 246.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України
"Про іпотеку" відомості про припинення
іпотеки підлягають державній
реєстрації у встановленому
законодавством порядку.

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" відомості про
припинення обтяження реєструються
держателем або реєстратором
Державного реєстру на підставі рішення
суду або заяви обтяжувача, в якій
зазначаються реєстраційний номер
запису, найменування боржника,
ідентифікаційний код боржника в
Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України чи
індивідуальний ідентифікаційний номер
боржника в Державному реєстрі фізичних
осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів та інформація
про припинення обтяження. Записи щодо
обтяжень, які втратили свою чинність,
підлягають вилученню з Державного
реєстру через шість місяців після
реєстрації відомостей про припинення
обтяження.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає законним висновок суду про те,
що оскільки зобов'язання за іпотечним
договором № 17.08-03/07-ДІ01 від 03.10.2007 р. у
забезпечення виконання генеральної
угоди № 03 від 03.10.2007р., є припиненими у
зв'язку з припиненням основного
зобов'язання, з цього моменту
припиняється і заборона на відчуження
іпотечного майна накладена приватним
нотаріусом ОСОБА_4 по іпотечному
договору № 7.08-03/07-ДІ01 від 03.10.2007 р., а
відтак реєстраційний запис № 5774093,
внесений до державного реєстру іпотек
щодо нерухомого майнаприміщення
більярдного залу та
закусочної-піцерії, нежитлових
приміщень загальною площею 1004,4 кв.м.,
номер за РПВН 288310, адреса: Рівненська
область, м. Рівне, вул. Соборна, 246,
підлягає скасуванню.

Доводи скаржника про неправильно
обраний позивачем спосіб захисту також
не заслуговує на увагу та не може бути
підставою для скасування рішення
господарського суду з огляду на
наступне.

Згідно із ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
За приписом ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Статтями 16 Цивільного кодексу України,
ст. 20 Господарського кодексу України
встановлені способи захисту цивільних
прав та інтересів. Зокрема, права та
законні інтереси захищаються шляхом:
визнання права; визнання правочину
недійсним; припинення дії, яка порушує
право; відновлення становища, яке
існувало до порушення; примусове
виконання обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного
кодексу України суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом. Аналогічний припис
містить ч. 2 ст. 20 Господарського
кодексу України про те, що права
суб'єктів господарювання захищаються,
зокрема, іншими способами,
передбаченими законом.

Позивач звернувся до суду з позовом з
підстав невизнання банком його права
на припинення іпотеки у відповідності
до приписів ст. 17 Закону України "Про
іпотеку", а тому таке право підлягає
захисту судом за позовом іпотекодавця
шляхом визнання його права на підставі
ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

Крім того, колегія суддів апеляційного
суду враховуює, що законодавчі
обмеження матеріально-правових
способів захисту цивільного права чи
інтересу підлягають застосуванню з
дотриманням положень ст. ст. 55, 124
Конституції України та ст. 13 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), відповідно до яких кожна
особа має право на ефективний засіб
правового захисту, не заборонений
законом.

Оскільки положення Конституції
України та Конвенції мають вищу
юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції
України), а обмеження матеріального
права суперечать цим положенням,
порушення цивільного права чи
цивільного інтересу підлягають
судовому захисту і у спосіб, не
передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК
України та ст. 20 ГК України, але який є
ефективним засобом захисту, тобто
таким, що відповідає змісту порушеного
права, характеру його порушення та
наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення
господарського суду Рівненської
області від 24.02.2014 р. у справі № 918/350/14
прийняте на підставі матеріалів
справи, відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Доводи скаржника, викладені ним в
апеляційній скарзі, висновків
місцевого господарського суду не
спростовують, а відтак, не є такими, що
можуть бути підставою згідно зі ст. 104
ГПК України для скасування чи зміни
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105,
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Рівненської області від 23.04.2014 року у
справі №918/350/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" в
особі відділення "Рівненське" ПАТ "ВТБ
Банк" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання постановою
апеляційного господарського суду
законної сили.

3. Справу № 918/350/14 повернути до
господарського суду Рівненської
області.

Головуючий суддя
Демянчук Ю.Г.

Суддя
Крейбух О.Г.

Суддя
Юрчук М.І.