ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2014 р.
Справа № 922/3002/13

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Пелипенко Н.М., суддя Россолов В.В.
, суддя Тихий П.В.,

при секретарі Соколовій Ю.І.,

за участю представників:

позивача - Танчик Н.А. (довіреність №
38-2072/470 від 10.05.2012 р.);

відповідача - ОСОБА_2 (особисто), ОСОБА_3
(договір від 27.05.2014 р.);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх. №
1055Х/1-28) на рішення Господарського суду
Харківської області від "13" березня 2014
року у справі № 922/3002/13

за позовом Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі", м. Харків;

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.
Харків;

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 р. позивач (КП "Харківські
теплові мережі") звернувся до
Господарського суду Харківської
області з позовом до ФОП ОСОБА_2 про
стягнення 32474,51 грн., що складаються з
вартості безпідставно спожитої
відповідачем енергії у нежитлових
приміщеннях по АДРЕСА_1, за період з
жовтня 2008 р. по грудень 2011 р. в сумі 19159,83
грн. та заборгованості по Тимчасовому
договору про постачання теплової
енергії від 01.11.2004 р. № 10447 за період з
січня 2012 р. по квітень 2013 р. в сумі 13314,68
грн.

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 18.09.2013 р. у
справі № 922/3002/13, залишеним без змін
Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 05.11.2013 р. у
справі № 922/3002/13, стягнуто з відповідача
на користь позивача заборгованість за
неналежне виконання договірних
зобов'язань в сумі 13314,68 грн. за період з
січня 2012 р. по квітень 2013 р., в частині
стягнення заборгованості в сумі 19159,83
грн., як безпідставно спожитої теплової
енергії, провадження у справі
припинено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Постановою Вищого Господарського Суду
України від 21.01.2014 р. рішення
Господарського суду Харківської
області від 18.09.2013 р. та постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 05.11.2013 р. у
справі № 922/3002/13 в частині позовних
вимог про стягнення з відповідача
вартості безпідставно спожитої
енергії за період з жовтня 2008 р. по
грудень 2011 р. в сумі 19159,83 грн. скасовано.
Справу в цій частині передано на новий
розгляд до суду першої інстанції в
іншому складі суду. В решті рішення
суду першої інстанції та постанову
суду апеляційної інстанції залишено
без змін.

За результатом нового розгляду справи
рішенням Господарського суду
Харківської області від 13.03.2014 р. у
справі № 922/3002/13 (суддя Аріт К.В.) позов
задоволено повністю. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 19159,83
грн. вартості безпідставно спожитої
теплової енергії, 1015,09 грн. судового
збору за подання позовної заяви, 860,25
грн. судового збору за подання
апеляційної скарги та 860,25 грн. судового
збору за подання касаційної скарги.

Відповідач звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення місцевого господарського суду
від 13.03.2014 р. скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову. Посилається на те, що на момент
звернення позивача з позовною заявою
Тимчасовий договір про постачання
теплової енергії від 01.11.2004 р. № 10447
втратив чинність на підставі п. 1
Прикінцевих положень Закону України
«Про житлово-комунальні послуги», а
новий договір на постачання теплової
енергії з відповідачем не укладався.
Зазначає, що нежитлові приміщення по
АДРЕСА_1, орендуються ФОП ОСОБА_4 з 01.08.2012
р., тому провадження у справі в частині
стягнення з відповідача - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 вартості
безпідставно спожитої енергії за
період з жовтня 2008 р. по грудень 2011 р.
в сумі 19159,83 грн. підлягає припиненню на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 23.04.2014 р.
апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 27.05.2014 р.

Апелянт та його представник в судовому
засіданні підтримали апеляційну
скаргу в повному обсязі.

Представник позивача у відзиві на
апеляційну скаргу (вх. № 4124 від 26.05.2014 р.)
та в судовому засіданні не погодився з
доводами апелянта, викладеними в
апеляційній скарзі, просить залишити
скаргу без задоволення, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.
Зазначає, що право власності
відповідача на нежитлові приміщення,
які знаходяться у житловому будинку по
АДРЕСА_1, визнано рішенням
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 01.10.2008 р. у справі № 2-7958/2008
рік, тому відповідач, як власник цих
приміщень, має оплатити отриману
теплову енергію за період з жовтня 2008 р.
по листопад 2011 р. на суму 19159,83 грн.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін в судовому засіданні,
дослідивши доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, а також правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
прийшла до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
рішенням Дзержинського районного суду
міста Харкова від 01.10.2008 р. у справі №
2-7958/2008 рік за ОСОБА_2 було визнано право
власності на нежитлові приміщення
площею 115,6 кв.м. в житловому будинку по
АДРЕСА_1, а саме: літ. 3-1 підвал загальною
площею 16 кв.м., літ. 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6, 3-7, 3-8,
3-9, 3-10 загальною площею 99,6 кв.м. (т. 1 а.с.
9).

На підставі цього рішення 25.12.2008 р. КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» за реєстраційним
номером 15462438 зареєстровано право
власності ОСОБА_2 на нежитлові
приміщення підвалу № 3-1 та цокольного
поверху № 3-2, 3-10 загальною площею 115,6
м.кв., в літ. «А-2» по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 11 -
зворотний бік аркушу).

Виконавчим комітетом Дзержинської
районної ради м. Харкова 14.08.2003 р. за №
04058835Ф0100856 зареєстровано ОСОБА_2
суб'єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою (т. 1 а.с. 63).

Між КП "Харківські теплові мережі"
(енергопостачальною організацією) та
СПД ФО ОСОБА_2 (споживачем) укладено
Тимчасовий договір про постачання
теплової енергії № 10447 від 01.11.2004 р. (а.с.
12-14), за умовами якого
енергопостачальна організація
зобов'язалась постачати споживачеві
теплову енергію в гарячій воді в
потрібних йому обсягах, а споживач
зобов'язався оплачувати одержану
енергію за встановленими тарифами
(цінами) в терміни, передбачені цим
договором.

Згідно п. 6.1 Тимчасового договору про
постачання теплової енергії № 10447 від
01.11.2004 р., розрахунки за спожиту теплову
енергію проводяться виключно в
грошовій формі відповідно до
встановлених тарифів.

Відповідно до п. 6.3 цього договору,
споживач за три дні до початку
розрахункового періоду сплачує
енергопостачальній організації
вартість зазначеної в додатку № 1 до
договору кількості теплової енергії,
що і є заявкою на наступний
розрахунковий період, з урахуванням
залишкової суми (сальдо) розрахунків на
початок розрахункового періоду.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 16 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
комунальні послуги надаються
споживачам безперебійно, виключно за
винятком часу перерв на
міжопалювальний період для систем
опалення, рішення про початок та
закінчення якого приймається
виконавчими органами відповідних
місцевих рад або місцевими державними
адміністраціями виходячи з
кліматичних умов згідно з правилами та
іншими нормативними документами.

Позивач (КП "Харківські теплові мережі")
здійснював постачання теплової
енергії в житловий будинок по АДРЕСА_1,
на підставі Розпорядження про початок
опалювального сезону 2008-2009 р.р., 2009-2010
р.р., 2010-2011 р.р., 2011-2012 рр.

Факт постачання теплової енергії в
житловий будинок по АДРЕСА_1,
підтверджується Актами підключення та
відключення до джерела теплової
енергії, які підписані скріплені
печатками енергопостачальної
організації та балансоутримувача (т. 1
а.с. 37-43).

Перевіркою матеріалів справи
встановлено, що система опалення в
нежитлових приміщеннях відповідача є
невід'ємною частиною централізованого
опалення будинку, в якому ці приміщення
знаходяться, окремий тепловий ввід в
приміщення відповідача відсутній.

В додатках до Тимчасового договору про
постачання теплової енергії № 10447 від
01.11.2004 р., які є його невід'ємною
частиною, сторонами були узгоджені
умови постачання теплової енергії
споживачу.

В Додатку № 1 від 01.11.2004 р. до
Тимчасового договору про постачання
теплової енергії № 10447 від 01.11.2004 р.
сторони домовились про постачання
теплової енергії споживачу - ОСОБА_2 по
особистому рахунку НОМЕР_1 у нежитлове
приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с.
15).

У Додатку № 2 від 01.11.2004 р. до цього
договору сторони визначили схему
теплотраси, що перебуває на балансі
споживача за адресою АДРЕСА_2,
засвідчена підписами (т. 1 а.с. 16).

01.01.2012 р. між сторонами було укладено
додаток № 1 до Тимчасового договору про
постачання теплової енергії № 10447 від
01.11.2004 р., згідно з яким, постачання
теплової енергії здійснюється
споживачу - суб'єкту підприємницької
діяльності-фізичній особі ОСОБА_2 за
особовим рахунком № 17300-3360-10 у
нежитлове приміщення (кафе) загальною
площею 97,70 кв.м. по АДРЕСА_1, кв. 3 (т. 1 а.с.
14 - зворотний бік аркушу).

В п. 6 Додатку № 1 від 01.01.2012 р. до
Тимчасового договору про постачання
теплової енергії № 10447 від 01.11.2004 р.
теплопостачальна організація та
споживач - суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_2
узгодили вартість фактично спожитої
відповідачем теплової енергії до
укладення цього додатку до договору №
10447 від 01.11.2004 р. в розмірі 32.473 Гкал. на
суму 19159,83 грн.

Тобто цим додатком до Тимчасового
договору про постачання теплової
енергії № 10447 від 01.11.2004 р. сторони
схвалили дійсність цього договору та
визначили вартість вже спожитої
відповідачем теплової енергії на суму
19159,83 грн.

В матеріалах справи відсутні докази
визнання недійсним додатку № 1 до
Тимчасового договору про постачання
теплової енергії № 10447 від 01.11.2004 р.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що додатком № 1 до Тимчасового
договору про постачання теплової
енергії № 10447 від 01.11.2004 р. сторони
визначили обов'язок споживача по
сплаті вартості спожитої ним теплової
енергії на суму 19159,83 грн.

В п. п. 10.1 Тимчасового договору про
постачання теплової енергії № 10447 від
01.11.2004 р. сторони визначили термін цього
договору з дня його підписання до 31.12.2005
р.

В п. 10.4 Тимчасового договору про
постачання теплової енергії № 10447 від
01.11.2004 р. сторони визначили можливість
пролонгації договору на кожний
наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії про його
припинення не буде письмово заявлено
однією із сторін.

Тимчасовий договір про постачання
теплової енергії № 10447 від 01.11.2004 р. був
пролонгований на наступні роки.

Колегія суддів апеляційної інстанції
зазначає, що апелянт безпідставно
стверджує, що Тимчасовий договір про
постачання теплової енергії від
01.11.2004 р. № 10447 на момент звернення
позивача з позовною заявою втратив
чинність на підставі п. 1 Прикінцевих
положень Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», виходячи
з наступного.

Згідно ст. 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

Стаття 26 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» містить
перелік істотних умов договору на
надання житлово-комунальних послуг.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що крім істотних договір
може містити інші умови за згодою
сторін.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих положень
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» Цей Закон набирає чинності з
дня його опублікування, крім частин
четвертої, п'ятої, сьомої і восьмої
статті 31 цього Закону, які набирають
чинності з 1 січня 2005 року.

Договори про надання
житлово-комунальних послуг, укладені
до набрання чинності цим законом,
мають бути приведені у
відповідність із ним до 1 січня 2006
року. Договори, що не приведені у
відповідність із цим законом у
зазначений строк, втрачають чинність.

Як вбачається з п. 6 Додатку № 1 від
01.01.2012 р. до основного договору,
підписаного з одного боку КП
«Харківські теплові мережі»
(теплопостачальною організацією) та з
іншого боку суб'єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою ОСОБА_2
(споживачем), сторони схвалили
наявність неоплаченої фактично
спожитої суб'єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою ОСОБА_2
теплової енергії в розмірі 32.473 Гкал. на
суму 19159,83 гривень. станом на 01.01.2012 р.

Отже, відповідач безпідставно
посилається на те, що саме з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 договір на
постачання теплової енергії не
укладався, оскільки саме Суб'єктом
підприємницької діяльності-фізичною
особою ОСОБА_2 було укладено з
теплопостачальною організацією
Додаток № 1 від 01.01.2012 р. до Тимчасового
договору про постачання теплової
енергії № 10447 від 01.11.2004 р., який також
був укладений з Суб'єктом
підприємницької діяльності-фізичною
особою ОСОБА_2

Крім того, згідно п. 10.3 Тимчасового
договору про постачання теплової
енергії № 10447 від 01.11.2004 р., припинення
дії договору не звільняє споживача від
обов'язку повної сплати спожитої
теплової енергії.

Також безпідставним є посилання
відповідача на те, що нежитлові
приміщення по АДРЕСА_1, орендуються ФОП
ОСОБА_4, оскільки договір оренди з ФОП
ОСОБА_4 був укладений 01.08.2012 р., а вимоги
позивача, які визначені в Додатку № 1
від 01.01.2012 р. до Тимчасового договору
про постачання теплової енергії № 10447
від 01.11.2004 р., стосуються періоду, який
передував укладанню зазначеного
Додатку № 1 від 01.01.2012 р., тобто до 01.01.2012
р.

За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини, інші
юридичні факти. Підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків є дії осіб,
що передбачені актами цивільного
законодавства, а також дії, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські
договори укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Позивач 03.12.2012 р. направив відповідачу
лист-вимогу № 36/т-2116 (т. 1 а.с. 19), в якому
просив сплатити у семиденний строк
вартість безпідставно придбаної
теплової енергії в нежитлових
приміщеннях відповідача по АДРЕСА_1, в
сумі 19159,83 гривень, яка утворилась за
період з жовтня 2008 р. по листопад 2011 р.

Проте відповідачем борг сплачено не
було.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про стягнення з відповідача
на користь позивача 19159,83 грн. вартості
безпідставно спожитої теплової
енергії.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції прийняте з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права,
всебічною та вичерпною перевіркою
обставин справи та підтверджується
дослідженими доказами, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відповідача та скасування рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду
Харківської області від "13" березня 2014
року у справі № 922/3002/13 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України через
Харківський апеляційний господарський
суд.

Повний текст постанови складений та
підписаний 02.06.2014 р.

Головуючий суддя
Пелипенко Н.М.

Суддя
Россолов В.В.

Суддя
Тихий П.В.