ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року Справа № 5015/2505/11

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,
Волковицької Н.О., Рогач Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргуДочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" на постановуЛьвівського
апеляційного господарського суду від
24.03.2014у справі№5015/2505/11 Господарського
суду Львівської областіза
позовомДочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз
України"доКомунального підприємства
"Перемишлянитеплоенерго"простягнення
боргу та штрафних санкцій за
поставлений природний газ у розмірі
41800,40грнза участю представників:
позивачаПодшебякіна О.М., дов. від
30.12.2013відповідачане з'явився (про час та
місце судового засідання повідомлений
належно)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 21.06.2011 у цій
справі задоволено позов Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" та стягнуто з Комунального
підприємства "Перемишлянитеплоенерго"
на користь позивача суму боргу 21928,45
грн., пеню у сумі 1682,88 грн., 3 % річних від
простроченого платежу у сумі 2329,19 грн.
та інфляційні втрати у сумі 15859,88 грн., а
також -державне мито у розмірі 418,00 грн
та витрати на ІТЗ судового процесу у
сумі 236 грн., рішення набрало законної
сили 05.07.2011. На виконання рішення
Господарського суду Львівської
області від 21.06.2011 видано наказ від
11.07.2011.

Вказане рішення суду прийнято у зв'язку
з неналежним виконанням відповідачем
грошових зобов'язань по оплаті
вартості природного газу, спожитого в
березні-квітні 2010р. згідно умов
договору № 06/09-1144-БО-21 від 23.09.2009р.

Комунальне підприємство
"Перемишлянитеплоенерго" звернулося до
господарського суду з заявою про
визнання таким, що не підлягає
виконанню, наказу Господарського суду
Львівської області від 11.07.2011, виданого
на виконання рішення Господарського
суду Львівської області від 21.06.2011.

Заява вмотивована нормами частини 4
статті 117 Господарського
процесуального кодексу України з
підстав відсутності грошових
зобов'язань перед позивачем зі сплати
сум боргу, пені, відсотків річних та
інфляційних втрат, оскільки 31.01.2012 ним
сплачено суму основного боргу та
проведено списання заборгованості за
сумами пені, відсотків річних й
інфляційних втрат відповідно до норм
Закону України "Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію" та Порядку
списання заборгованості за природний
газ та електричну енергію,
затвердженого Постановою КМ України №
894 від 08.08.2011.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 03.02.2014 (суддя
Шпакович О.Ф.) визнано наказ
Господарського суду Львівської
області від 11.07.2011, виданий на виконання
рішення від 21.06.2011 таким, що не підлягає
виконанню у частині стягнення сум
основного боргу (21928,45 грн.), пені (1682,88
грн.), 3% річних від простроченого
платежу (2329,19 грн.) та інфляційних втрат
(15859,88 грн.).

Ухвала суду мотивована наявністю
підстав відповідно до частини 4 статті
117 Господарського процесуального
кодексу України для визнання наказу
господарського суду Львівської
області від 11.07.2011 таким, що не підлягає
виконанню у частині стягнення сум
основного боргу, 3% річних від
простроченого платежу та інфляційних
втрат, у зв'язку з припиненням
зазначених грошових зобов'язань на
підставі норм Закону України "Про деякі
питання заборгованості за спожитий
природний газ та електричну енергію" та
Порядку списання заборгованості за
природний газ та електричну енергію,
затвердженого Постановою КМ України №
894 від 08.08.2011 (за сумами пені, відсотків
річних та інфляційних втрат) та сплатою
кредитору 31.01.2012 суми основного боргу.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 24.03.2014
(судді:Зварич О.В.- головуючий, Гриців
В.М., Скрипчук О.С.) ухвалу
господарського суду Львівської
області від 03.02.2014 залишено без змін як
законну та обґрунтовану.

Не погоджуючись з висновками
господарських судів попередніх
інстанцій, Дочірня компанія "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" подала до
Вищого господарського суду України
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу та постанову в даній
справі, прийнявши рішення про відмову у
задоволенні заяви Комунального
підприємства "Перемишлянитеплоенерго"
про визнання таким, що не підлягає
виконанню наказ Господарського суду
Львівської області від 11.07.2011.

Касаційну скаргу вмотивовано доводами
про порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
а саме, пунктів 3, 4, 5, 6 Порядку списання
заборгованості за природний газ та
електричну енергію, затвердженого
Постановою КМ України № 894 від 08.08.2011,
статей 4, 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та судами
безпідставно не взято до уваги пункт 2.2,
2.5 статті 2 Закону України "Про деякі
питання заборгованості за спожитий
природний газ та електричну енергію ",
оскільки на день набрання чинності цим
Законом не існувало судового рішення,
яке набрало законної сили зі спору про
стягнення з боржника штрафних та
фінансових санкцій. Крім того, скаржник
стверджує, що заборгованість згідно з
судовим рішенням у цій справі, на
виконання якого видано спірний наказ,
станом на 04.06.2011 в бухгалтерському
обліку суб'єктів списання відображена
не була, що жоден протокол про списання
заборгованості з штрафних та
фінансових санкцій не є підставою для
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню в цій частині. Покликається
на те, що для списання заборгованості
зі сплати пені, штрафних та фінансових
санкцій, по якій відсутнє судове
рішення, яке набрало законної сили,
передбачена спеціальна процедура -
підписання відповідних договорів між
учасниками процедури списання, однак
позивачем вказана заборгованість не
списана.

Відповідач відзив на касаційну скаргу
не надав, та не скористався правом на
участь представників у судовому
засіданні.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення представника позивача,
присутнього у судовому засіданні,
перевіривши наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в судових рішеннях,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підстав встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати чи вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду або відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або перевіряти докази.

Як встановлено господарськими судами
попередніх інстанцій та вбачається з
матеріалів справи, 27.09.2011 Відділом
державної виконавчої служби
Перемишлянського районного управління
юстиції винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження з
виконання наказу господарського суду
Львівської області від 11.07.2011 та
зобов'язано боржника добровільно
виконати наказ до 03.10.2011; 31.01.2012
відповідач перерахував на рахунок
позивача основний борг в розмірі
21928,45грн, що підтверджується платіжними
дорученнями №№ 736, 737 від 31.01.2012.

На виконання пункту 6 Порядку списання
заборгованості за природний газ та
електричну енергію, затвердженого
Постановою КМУ № 894 від 08.08.2011,
відповідач видав наказ №43 від 12.09.2011
про створення комісії з питань
списання заборгованості за природний
газ та згідно протоколу засідання
комісії від 20.09.2011, затвердженого
директором КП "Перемишлянитеплоенерго"
І.Ю. Карашкевичем, вирішив списати та
відобразити в бухгалтерському обліку
підприємства заборгованість
Комунального підприємства
"Перемишлянитеплоенерго" перед
позивачем по договору № 06/09-1144-БО-21 від
23.09.2009 в сумі 19871,95 грн та в 10-денний
термін направити його позивачу.

29.09.2011 на адресу позивача надіслано
повідомлення № 108 від 28.09.2011 про
списання 19871,95 грн заборгованості перед
ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України"
по договору № 06/09-1144-БО-21 від 23.09.2009, до
якого додано наказ про створення
комісії з питань списання
заборгованості за природний газ та
Протокол засідання комісії 20.09.2011.

В частині стягнення з відповідача на
корить позивача сум пені, 3% річних,
інфляційних втрат, державного мита та
витрат на ІТЗ судового процесу -
рішення суду не було виконане.

В липні 2012 року відповідач звернувся в
Господарський суд міста Києва з
позовом до ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" про зобов'язання
Компанії визнати заборгованість КП
"Перемишлянитеплоенерго" з пені,
штрафних та фінансових санкцій (три
процента річних та індекс інфляції) за
договором № 06/09-1144-БО-21 від 23.09.2009 у
розмірі 19871,95 грн, як таку, що підлягає
списанню відповідно до Порядку
списання заборгованості за природний
газ та електричну енергію,
затвердженого Постановою КМ України №
894 від 08.08.2011 та зобов'язання ДК "Газ
України" НАК "Нафтогаз України" списати
заборгованість КП
"Перемишлянитеплоенерго" з пені,
штрафних та фінансових санкцій (три
процента річних та індекс інфляції) за
договором №06/09-1144-БО-21 від 23.09.2009 у
розмірі 19871,95 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 16.10.2012 у справі № 5011-69/9179-2012
відмовлено в задоволенні позову КП
"Перемишлянитеплоенерго"; постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 04.12.2012
скасовано рішення господарського суду
міста Києва від 16.10.2012 та прийнято нове
рішення, яким позов КП
"Перемишлянитеплоенерго" задоволено
повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України від 06.02.2013 скасовано постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 04.12.2012р. та
залишено без змін рішення
господарського суду м. Києва від 16.10.2012
у справі № 5011-69/9179-2012 з тих підстав, що
заборгованість КП
"Перемишлянитеплоенерго" перед ДК "Газ
України" НАК "Нафтогаз України"
вважається списаною незалежно від дій
ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України",
а порядком не встановлено обов'язку
відповідача вчиняти будь-які дії, які б
підтверджували погодження списання
заборгованості позивача.

З врахуванням наведеного, 16.01.2014
відповідач звернувся до місцевого
господарського суду з заявою про
визнання наказу господарського суду
Львівської області від 21.06.2011 у справі
№ 5015/2505/11 таким, що не підлягає
виконанню.

Колегія суддів зазначає, що 04.06.2011 набув
чинності Закон України "Про деякі
питання заборгованості за спожитий
природний газ та електричну енергію",
статтею 1 якого передбачено що дія
цього Закону поширюється на
підприємства незалежно від їхніх форм
власності, що виробляють,
транспортують і постачають теплову та
електричну енергію, надають послуги з
диспетчерського управління об'єднаною
енергетичною системою України,
суб'єктів господарювання, що
здійснюють постачання природного газу
та електричної енергії за регульованим
тарифом, Національну акціонерну
компанію "Нафтогаз України" та її
дочірні підприємства ДК "Газ України",
ДК "Укртрансгаз", ДК
"Укргазвидобування", ДАТ
"Чорноморнафтогаз" та ДП "Енергоринок".

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 статті 2
Закону України "Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію" на умовах,
визначених цим Законом, підлягає
списанню заборгованість (у тому числі
встановлена судовими рішеннями) з пені,
штрафних та фінансових санкцій (три
відсотки річних та індекс інфляції),
які нараховані підприємствам,
визначеним у статті 1 цього Закону, на
заборгованість за природний газ,
спожитий ними у період з 01.01.1997 року по
01.01.2011, та не сплачена станом на дату
набрання чинності цим Законом.

В пункті 2.5 Закону України "Про деякі
питання заборгованості за спожитий
природний газ та електричну енергію"
зазначено, що списання заборгованості
відповідно до цього Закону
здійснюється у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 894 від 08.08.2011р. затверджено Порядок
списання заборгованості за природний
газ та електричну енергію (надалі
Порядок), який визначає механізм
списання заборгованості (у тому числі
реструктуризованої) за природний газ
та електричну енергію, зокрема із
сплати пені, штрафних та фінансових
санкцій, що нараховані на
заборгованість за природний газ, а
також за кам'яне і буре вугілля, газ
нафтопереробки, нафтопродукти і
природний газ підприємств, що
виробляють електричну енергію, перед
Держрезервом, яку реструктуризовано
відповідно до рішень Кабінету
Міністрів України, відповідно до
Закону України "Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію" (далі -
заборгованість).

Згідно з пунктом 6 Порядку для списання
заборгованості кожен учасник
процедури списання утворює комісію з
питань списання заборгованості, до
складу якої обов'язково входить
керівник такого учасника як голова
комісії та головний бухгалтер і яка
визначає обсяг заборгованості, що
підлягає списанню, у розрізі
контрагентів. Списання заборгованості
проводиться на підставі протоколів
зазначеної комісії, затверджених її
головою. Датою списання заборгованості
є дата затвердження протоколу.

З урахуванням наведеного, суди
попередніх інстанцій дійшли
обгрунтованого висновку, що протокол
комісії є достатньою підставою для
списання заборгованості з пені,
штрафних та фінансових санкцій КП
"Перемишлянитеплоенерго" перед ДК "Газ
України" НАК "Нафтогаз України" по
договору № 06/09-1144-БО-21 від 23.09.2009 в сумі
19871,95 грн. на підставі п. 2.2 Закону
України "Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію".

Відповідно до статті 117 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, який видав наказ,
може за заявою стягувача або боржника
визнати наказ таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за наказом. Господарський
суд ухвалою вносить виправлення до
наказу, а у разі якщо його було видано
помилково або якщо обов'язок боржника
відсутній повністю чи частково у
зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин,
господарський суд визнає наказ таким,
що не підлягає виконанню повністю або
частково.

Отже, місцевим та апеляційним
господарськими судами правомірно
визнано наказ господарського суду
Львівської області від 11.07.2011 у справі
№ 5015/2505/11 таким, що не підлягає
виконанню, в частині стягнення з
відповідача на користь позивача сум
основного боргу (21928,45 грн.), пені (1682,88
грн.), 3% річних від простроченого
платежу (2329,19 грн.) та інфляційних втрат
(15859,88 грн.) у зв'язку з припиненням
вказаних грошових зобов'язань, а в
частині стягнення судових витрат: сум
державного мита (418,00грн.) та витрат на
ІТЗ судового процесу - таким, що
підлягає виконанню з підстав
неприпинення зазначених грошових
зобов'язань.

Посилання скаржника на те, що дана
заборгованість не підлягає списанню у
зв'язку із тим, що станом на 04.06.2011 не
була відображена у бухгалтерському
обліку суб'єктів списання та не
існувала взагалі (за відсутності
відповідного судового рішення, яке
набрало законної сили), колегія суддів
касаційної інстанції відхиляє,
оскільки нарахування штрафних санкцій
та компенсаційних втрат починається з
моменту порушення виконання
зобов'язання щодо оплати спожитого
природного газу. Тому помилковою є
позиція скаржника, що для списання
пені, інфляційних втрат та 3% річних
необхідною умовою є існування судового
рішення про стягнення таких сум, яке
набрало законної сили до 04.06.2011. Отже,
відображення фінансових та штрафних
санкцій у бухгалтерському обліку
підприємств є внутрішнім питанням
відповідного товариства.

Окрім цього, доводи позивача на
те, що списання заборгованості зі
сплати пені, штрафних та фінансових
санкцій, по якій відсутнє судове
рішення, яке набрало законної сили
передбачає спеціальну процедуру -
підписання відповідних договорів між
учасниками процедури списання не
заслуговує на увагу, оскільки станом на
час списання вказаної заборгованості
згідно із Протоколом від 20.09.2011 суми
пені, інфляційних втрат та 3% річних
були визначені рішенням
Господарського суду Львівської
області від 21.06.2011, яке набрало законної
сили 05.07.2011. Отже такі суми не підлягали
узгодженню сторонами, шляхом укладення
договору згідно з пунктом 7 Постанови
Кабінету Міністрів України № 894 від
08.08.2011, яким встановлено не порядок
списання заборгованості, а спосіб
визначення розміру заборгованості зі
сплати штрафних та фінансових санкцій
на підставі договорів про поставку
природного газу.

Таким чином, враховуючи вище наведене,
колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що відповідачем дотримано вимоги
законодавства щодо процедури списання
заборгованості, а тому задоволення
заяви про визнання наказу таким, що не
підлягає виконанню є обґрунтованим та
законним.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин. Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, які мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини
2 статті 1115 Господарського
процесуального кодексу України
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення у рішенні
місцевого та постанові апеляційного
господарського суду, колегія суддів
дійшла висновків про те, що
господарські суди в порядку статей 43, 99,
101 Господарського процесуального
кодексу України всебічно, повно та
об'єктивно розглянули у судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності; дослідили подані сторонами
в обґрунтування своїх вимог та
заперечень докази; належним чином
проаналізували спірні правовідносини,
правильно застосували норми
матеріального та процесуального права,
що їх регулюють.

Доводи скаржника про порушення
господарськими судами норм
матеріального та процесуального права
суперечать дійсним обставинам справи
та приписам чинного законодавства, не
спростовують обґрунтованих висновків
судів, фактично зводяться до
переоцінки обставин, належно та повно
встановлених судами та не приймаються
колегією суддів до уваги з огляду на
положення статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України;
підстав для скасування законних та
обґрунтованих судових рішень не
вбачається.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 1
статті 1119, статтями 11110, 11111
Господарського процесуального кодексу
України Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" залишити
без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 24.03.2014 у справі
№ 5015/2505/11 Господарського суду
Львівської області та ухвалу
Господарського суду Львівської
області від 03.02.2014 залишити без змін.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді
Н. Волковицька

Л. Рогач