ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2014 р.
Справа № 914/1408/14

За позовом: Приватне акціонерне
товариство «Елопак-Фастів», м.Фастів
Київська область

до відповідача: Приватне акціонерне
товариство «Галичина», м.Радехів
Львівської області

про стягнення 38646,34грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - адвокат,
представник за договором

від відповідача: не з'явився

Суть спору: позов заявлено Приватним
акціонерним товариством
«Елопак-Фастів», м.Фастів Київської
області до Приватного акціонерного
товариства «Галичина», м.Радехів
Львівської області про стягнення
заборгованості в сумі 38646,34грн., з яких
основного боргу в сумі 37482,00грн., 645,15грн.
індексу інфляції та 519,19грн. 3 % річних.

Ухвалою суду від 18.04.2014р. порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду в судовому засіданні на 30.04.2014
року. Ухвалою суду від 30.04.2014р. розгляд
справи відкладено на 11.06.2014р. у зв'язку
з неявкою відповідача та враховуючи
подане ним клопотання.

Представнику позивача роз'яснено
права, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК
України.

Представник позивача в судовому
засіданні 11.06.2014р. позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
зазначених у позовній заяві та
письмових поясненнях (вх.№25155/14 від
11.06.2014р.). Ствердив, зокрема, що
внаслідок неналежного виконання
відповідачем - ПрАТ «Галичина»
зобов'язань, взятих на себе за
договором, укладеним між сторонами в
листопаді 2011 року, у нього утворилась
заборгованість в розмірі 37482,00грн. за
товар, поставлений протягом
липня-вересня 2013 року. Окрім суми
основного боргу, позивачем заявлено до
стягнення 645,15грн. індексу інфляції та
519,19грн. 3% річних. Просив позов
задоволити.

Відповідач явки повноважного
представника в судове засідання
11.06.2014р. повторно не забезпечив, відзиву
на позовну заяву не подав, поважності
причин неявки суду не повідомив, хоча
про час місце проведення судового
засідання повідомлений належним чином,
що підтверджується повідомленням про
вручення рекомендованого поштового
відправлення (знаходиться в матеріалах
справи).

Суд вважає за можливе розглянути
справу за наявними в ній матеріалами, в
яких достатньо доказів для прийняття
рішення по суті спору, у відповідності
до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом
створювались сторонам необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, у зв'язку із чим
передбачені у ст.77 ГПК України підстави
для відкладення розгляду справи не
вбачаються.

Розглянувши матеріали справи та
оцінивши подані докази в їх сукупності,
заслухавши пояснення представника
позивача, судом встановлено наступне.

Між Відкритим акціонерним товариством
«Елопак-Фастів» (після зміни
найменування - Приватне акціонерне
товариство «Елопак-Фастів»; позивач по
справі, компанія Елопак за договором)
та Закритим акціонерним товариством
«Галичина» (після зміни найменування -
Приватне акціонерне товариство
«Галичина»; відповідач по справі,
покупець за договором) укладено
договір №149/10-SC-UKR/FST-DYA від 08.11.2010р., за
яким компанія Елопак зобов'язалась
поставити покупцю в обумовлені строки
кришки ELO-CAP XE, а покупець - прийняти та
оплатити їх (п.1.1).

На виконання умов договору позивачем
протягом липня-вересня 2013 року
поставлено відповідачу товар на суму
49109,04грн. Зокрема, 11.07.2013р. поставлено
товар на суму 15853,68грн., що
підтверджується видатковою
накладною№1252 від 11.07.2013р. за підписом
повноважного представника ПрАТ
«Галичина», довіреністю №ГАЛД0001133 від
11.07.2013р. та рахунком на оплату №1087 від
11.07.2013р.; 19.08.2013р. поставлено товар на
суму 16506,00грн., що підтверджується
видатковою накладною №1512 від 19.08.2013р.
за підписом повноважного представника
ПрАТ «Галичина», довіреністю №ГАЛД0001344
від 19.08.2013р. та рахунком на оплату №1308
від 19.08.2013р.; 30.09.2013р. поставлено товар на
суму 16749,36грн., що підтверджується
видатковою накладною №1791 від 30.09.2013р.
за підписом повноважного представника
ПрАТ «Галичина», довіреністю №ГАЛД0001524
від 30.09.2013р. та рахунком на оплату №1557
від 30.09.2013р.

Відповідно до п.7.5 договору, всі платежі
здійснюються покупцем на основі
відповідних рахунків, що виставляються
компанією Елопак, шляхом
безготівкового банківського
перерахунку грошових коштів в
українських гривнях на розрахунковий
рахунок компанії Елопак. Згідно з п.7.5.1
договору, оплата за кришку ELO-CAP XE
здійснюється покупцем протягом 30
календарних днів з моменту
відвантаження та дати видаткової
накладної.

Проте, відповідачем отриманий товар
оплачено лише частково, а саме на суму
11627,04грн. за товар поставлений 11.07.2013р.,
що підтверджується банківською
випискою про рух коштів по рахунку ПрАТ
«Елопак-Фастів» за 28.08.2013р. та копіями
платіжних доручень №26697 від 15.08.2013р.
(проведено банком 15.08.2013р.) та №27467 від
23.08.2013р. (проведено банком 27.08.2013р.). У
поданих позивачем поясненнях (вх.№25155/14
від 11.06.2014р.) зазначено, що незважаючи на
вказане у платіжних дорученнях
призначення платежу «Оплата за корок
згідно накладн. №904 від 27.05.2013», за
даними бухгалтерського обліку ПрАТ
«Елопак-Фастів» зазначені платежі
зараховані в рахунок оплати за товар
поставлений 11.07.2013р.

Відтак, неналежне виконання взятих на
себе за договором зобов'язань зумовило
звернення позивача із претензією
№0912/2013-1 (вих..№1732 від 10.12.2013р.) до ПрАТ
«Галичина», у п.3 якої вимагав в строк до
20.12.2013р. погасити заборгованітсть за
договором №149/10-SC-UKR/FST-DYA від 08.11.2010р. в
повному обсязі - в сумі 37482,00грн. з ПДВ.
Зазначена претензія отримана
адресатом 12.12.2013р., що підтверджується
довідкою ТзОВ «Аеро-Експрес»
вих.№9-11124/13 від 24.12.2013р. (копію долучено
до матеріалів справи), однак залишена
ним без відповіді та задоволення, що
зумовило звернення ПрАТ
«Елопак-Фастів» до суду із позовною
заявою про стягнення з ПрАТ «Галичина»
37482,00грн. боргу за поставлений товар..

Окрім суми основного боргу, до
стягнення заявлено 645,15грн. індексу
інфляції та 519,19грн. 3% річних,
нарахованих в порядку ст.625 ЦК України.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є
зокрема договори та інші правочини.

Як передбачено ч.1 ст.712 ЦК України та ч.1
ст.265 ГК України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст.193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Щодо відсутності в матеріалах справи
замовлень на поставку товару за
видатковими накладними №1512 від 19.08.2013р.
та №1791 від 30.09.2013р., суд зазначає
наступне.

Відповідно до п.3.1 договору, прийом
товару за кількістю, асортименту
товару та зовнішньому вигляду його
упаковки здійснюється момент передачі
товару від компанії Елопак покупцю чи
його повноважному представнику. В
момент приймання товару покупець
зобов'язаний здійснити перевірку
товару за кількістю та зовнішнім
виглядом його упаковки. По факту
приймання покупець чи його
уповноважений представник підписує
товаросупровідні та документи на
відвантаження, що підтверджують факт
приймання.

Окрім того, п.7.6 договору визначено, що
жоден платіж не може бути відкладений
чи зменшений на будь-яку суму за
рахунок чи у зв'язку з виставленими
покупцем рекламації чи претензії, яка
не була письмово прийнята компанією
Елопак.

Суд звертає увагу, що відповідно до
норм ч.1 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Відповідно до норм ч.2 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відтак, до первинних документів, якими
підтверджується виконання
господарського договору належать
видаткові накладні, які складені у
період дії договору, на виконання якого
така накладна складається для
підтвердження господарської операції,
та містить інформацію, згідно якої
ідентифікується здійснення
господарської операції на виконання
певного господарського договору.

У відповідності до Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих
і використаних довіреностей на
одержання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
№ 99 від 16.05.1996р., при виписуванні
довіреності перелік цінностей, які
належить отримати по ній (графа
«Найменування цінностей» у бланку
довіреності), наводиться обов'язково із
зазначенням назви і кількості
цінностей для одержання, незалежно від
того, чи є такі відомості у документах
на відпуск (наряді, рахунку, договорі,
замовленні, угоді тощо) цінностей.
Незаповнені рядки довіреності
прокреслюються.

Суд, зважаючи на відсутність письмово
прийнятих позивачем претензій чи
заперечень щодо поставленого товару,
приходить до висновку, що факт поставки
товару й наявність заборгованості в
розмірі 37482,00грн. підтверджено
належними й допустимими доказами,
відповідачем не спростований, а відтак
позовна вимога про їх стягнення
підлягає до задоволення.

Щодо стягнення з відповідача 645,15грн.
індексу інфляції та 519,19грн. 3% річних,
суд зазначає наступне.

Порушенням зобов'язання, відповідно до
ст.610 ЦК України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Правова норма ч.1 ст.612 ЦК України
визначає, що боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив
до виконання зобов'язання або не
виконав його у строк, встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Проаналізувавши долучені до
матеріалів справи розрахунки суми
боргу, суд приходить до висновку, що
позивачем вірно визначено дату початку
прострочення оплати за відповідні
партії товару, враховано встановлений
п.п.7.5, 7.5.1 договору порядок оплати,
нарахування 3% річних та індексу
інфляції проведено у відповідності до
вимог закону, відтак, позовні вимоги
щодо стягнення з відповідача 645,15грн.
індексу інфляції та 519,19грн. 3% річних
підлягають до задоволення в повному
обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України,
судовий збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог,
відтак, витрати зі сплати судового
збору слід покласти на відповідача в
повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 116 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Галичина» (Львівська
область, м.Радехів, вул.Б.Хмельницького,
буд.120; ) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Елопак-Фастів» (Київська область,
м.Фастів, вул.Великоснітинська, буд.67;
) 37482,00грн. основного
боргу, 645,15грн. індексу інфляції, 519,19грн.
3% річних та 1827,00грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. Строк і порядок оскарження рішення
суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 16.06.2014р.

Суддя
Щигельська О.І.