ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 р. Справа № 909/499/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Кавлак І.П., при
секретарі судового засідання:
Манів-Головецькій О.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕГА"

вул. Мазепи, 83, кв. 1, м.
Івано-Франківськ, 76018

до відповідача:Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рембудкомінвест"

вул. Шухевичів, 42/1, м.
Івано-Франківськ, 76018

про стягнення 14444 грн. 76 коп.,
з яких: 13 783 грн. 21 коп. - основний борг,

174 грн. 46коп. - 3% річних, 487
грн. 09 коп. - інфляційні втрати

За участю представників сторін:

від позивача: Вінтоняк Н.Д. -
представник, довіреність (№ 2013/12-09-1 від
09.12.13);

від відповідача представники не
з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТЕГА" звернулось до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рембудкомінвест" про
стягнення 15 252 грн. 88 коп., з яких: 13 783
грн. 22 коп. - основний борг, 174 грн. 46коп. -
3% річних, 808 грн. 11 коп. - пеня, 487 грн. 09
коп. інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 15.05.14
порушено провадження у справі та
призначено розгляд справи в судовому
засіданні на 27.05.14.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 27.05.14, в
зв»язку з неявкою представника
відповідача, розгляд справи відкладено
на 12.06.14.

Відповідач в судове засідання
жодного разу не з"явився, відзиву на
позов не надав, своїм правом на участь у
судовому розгляді не скористався, хоча
належним чином повідомлений про місце
і час розгляду справи ухвалами суду від
15.05.14 та від 27.05.14; отримання
вищезазначених ухвал відповідачем
підтверджується наявними в матеріалах
справи повідомленнями про вручення
поштового відправлення; письмових
заяв, повідомлень щодо поважності
причин відсутності відповідача в
судовому засіданні до суду не
надходило.

Відповідно до пункту 2.6.15.
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженою наказом Державної
судової адміністрації України від
20.02.2013 № 28 на звороті у лівому нижньому
куті оригіналу процесуального
документа, який виготовляється судом
та залишається у справі,
проставляється відповідний штамп суду
з відміткою про відправлення
документа, що містить вихідний
реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправлення, підпис
працівника, який її здійснив. Дана
відмітка, за умови, що її оформлено
відповідно до наведених вимог названої
Інструкції, є підтвердженням належного
надсилання копій процесуального
документа сторонам та іншим учасникам
судового процесу.

Вищезазначені обставини свідчать
про належне виконання господарським
судом обов»язку щодо повідомлення
відповідача про вчинення судом певних
процесуальних дій по даній справі.

Частиною 3 ст. 22 ГПК України
встановлено, що сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходи до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод від 04.11.1950 року,
ратифікованої Законом України від
17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до
Конвенції»визначено, що кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов»язків цивільного характеру.

За таких обставин, суд, дослідивши
матеріали справи, враховуючи те, що
відповідач належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, зважаючи на обмеженість
строками розгляду справи,
встановленими ст. 69 ГПК України, вважає
за можливе розглянути справу без
участі представника відповідача за
наявними в ній матеріалами, відповідно
до ст. 75 ГПК України.

12.06.14 представник позивача в
судовому засіданні подав заяву про
зменшення розміру позовних вимог (вх. №
1261/14); просить суд стягнути з
відповідача основний борг в сумі 13783
грн. 21 коп., 3% річних в сумі 174 грн. 46коп.
та 487 грн. 09 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК
України, позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог, а тому
заява позивача (вх. № 1261/14 від 12.06.2014)
прийнята до розгляду по суті,
відповідно до зменшених позовних
вимог. При цьому суд виходить з того, що
зменшення розміру позовних вимог не
порушує процесуальних прав
відповідача.

Присутнім в судовому засіданні
представником позивача підтримано
позовні вимоги, відповідно до заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
вважаючи їх обгрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню з підстав,
викладених у позові.

Обгрунтовуючи позовні вимоги
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем зобов»язань з
оплати отриманих товарно-матеріальних
цінностей на суму 13 787 грн. 21 коп. З
огляду на наявність зазначеної
заборгованості позивачем нараховано 174
грн. 46коп. - 3% річних та 487 грн. 09 коп.
інфляційних втрат.

Згідно вимог ч. 3 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом у нарадчій кімнаті
за результатами оцінки доказів.
Відповідно до
ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши доводи представника
позивача, всебічно і повно з»ясувавши
фактичні обставини, на яких
грунтується позов, об»єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, за період з 21.12.11
по 20.08.12 ТзОВ "Рембудкомінвест"
(відповідачем) було отримано від ТзОВ
"ТЕГА" (позивача) товар на загальну суму
13 783 грн. 21 коп. Даний факт
підтверджується наявними в матеріалах
справи видатковими накладними, а саме:

№ РН-000685 від 21 грудня 2011 року на
суму 2218 грн. 12 коп.;

№ РН-000692 від 22 грудня 2011 року на
суму 7235 грн. 08 коп.;

№ РН-000696 від 22 грудня 2011 року на
суму 1284 грн. 16 коп.;

№ РН-000702 від 26 грудня 2011 року на
суму 358 грн. 48 коп.;

№ РН-0000395 від 15 серпня 2012 року на
суму 1106 грн. 54 коп.;

№ РН-0000428 від 20 серпня 2012 року на
суму 1580 грн. 83 коп.

Зазначені вище видаткові
накладні підписані представниками
сторін та скріплені печатками
юридичних осіб.

В силу частини 8 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
відповідальність за несвоєчасне
складання первинних документів і
регістрів бухгалтерського обліку та
недостовірність відображених у них
даних несуть особи, які склали та
підписали ці документи.

Статтею 1 цього Закону
передбачено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

У відповідності до частини другої
статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", пункту 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну № 88 від 24.05.1995 первинні
документи повинні мати обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Наявні в матеріалах справи
видаткові накладні досліджені судом та
відповідають вимогам зазначених вище
нормативних актів.

Оскільки накладна є первинним
документом, фіксує факт здійснення
господарської операції та факт
встановлення договірних відносин, є
всі підстави для покладення на
відповідача обов'язку по проведенню
розрахунків за отриманий товар.
Зазначені вище видаткові накладні суд
вважає належними доказами, що
підтверджують домовленість двох
сторін про передачу товару.

З огляду на вищевикладене,
позивач шляхом відпуску товару за
наявними в матеріалах справи
видатковими накладними, а відповідач
шляхом одержання товару, вказаного у
видаткових накладних, створили певні
права та обов'язки, які аналогічні
цивільним правам та обов'язкам сторін
за договором поставки продукції,
встановленим статтями 655, 691, 692
Цивільного кодексу України та статтею
265 Господарського кодексу України.
Зокрема, у позивача виникло право
вимагати оплати поставленого товару, а
у відповідача виник обов'язок по оплаті
вартості отриманого товару.

Відповідач свої грошові
зобов'язання перед позивачем з оплати
отриманого товару не виконав,
внаслідок чого у нього виникла
заборгованість у сумі 13 783 грн. 21 коп.
основного боргу.

Враховуючи, що у даному
зобов'язанні строк виконання боржником
обов'язку не встановлений, момент
виникнення у нього такого обов'язку
з'являється відповідно з вимогами ст.
530 Цивільного кодексу України.

З метою досудового врегулювання
спору, 23.01.13 позивачем на адресу
відповідача направлено претензію (вих.
№ 09 від 15.01.13) про оплату у 7-ми денний
строк заборгованості в сумі 13 783 грн. 21
коп.; докази направлення відповідачеві
претензії наявні в матеріалах справи.

27.11.13 позивачем на адресу
відповідача повторно направлено
претензію (вих. № 134 від
25.11.13) про оплату у 7-ми денний строк
заборгованості в сумі 13 783 грн. 21 коп.;
докази направлення відповідачеві
претензії наявні в матеріалах справи.

Проте, вимога щодо сплати
заборгованості залишена без відповіді
та задоволення.

Майнові зобов'язання, які
виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються ЦК
України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України, що визначено
ст.175 ГК України.

Згідно до п.1 ст.193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ч.2 ст.530 ЦК України,
якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.4-3
Господарського процесуального кодексу
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності.
Приписами ст. 33 ГПК
України встановлено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.
Положеннями ч. 2 ст. 193
Господарського кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Заборгованість відповідача перед
позивачем за отриманий товар в сумі 13
783 грн. 21 коп., на час прийняття рішення
не сплачена, розмір вказаної
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, відповідачем не
спростований, отже вимога про
стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 13 783 грн. 21 коп.
обгрунтована та підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається,
що сума основного боргу відповідачем
своєчасно не сплачена, тобто має місце
прострочення виконання грошового
зобов»язання.

Статтею 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачена цією
статтею сплата суми боргу за грошовим
зобов»язанням з урахуванням
встановленого індексу інфляції, а так
само трьох процентів річних з
простроченої суми, здійснюється
незалежно від тієї обставини, чи був
передбачений договором відповідний
захід відповідальності.

Право кредитора вимагати сплату
боргу з урахуванням індексу інфляції
та процентів річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредитору (ст.ст. 612, 625 ЦК України).

Судом перевірено правильність
нарахування позивачем 3 % річних;
наявний в матеріалах справи розрахунок
позивача є арифметично вірним.

Щодо нарахування позивачем
інфляційних втрат слід зазначити
наступне.

Індекс інфляції розраховується
не на кожну дату місяця, а в середньому
на місяць і здійснюється шляхом
множення суми заборгованості на момент
її виникнення на сукупний індекс
інфляції за період прострочення
платежу. При цьому сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день відповідного
місяця, індексується з врахуванням
цього місяця, а якщо сума боргу
сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуваням даного місяця.

Позивачем нараховані інфляційні
втрати в сумі 487 грн. 09 коп. за період з
05.12.13 по 07.05.14. При перевірці розрахунку
позивача, судом встановлено, що
позивачем допущено арифметичну
помилку.

Господарським судом здійснено
належний перерахунок інфляційних
втрат (розрахунок додається). Згідно з
вірним арифметичним розрахунком
проведеним судом з відповідача на
користь позивача підлягають стягненню
інфляційні втрати в сумі 937 грн. 27 коп.,
яка перевищує заявлену до стягнення
позивачем, отже, суд задовольняє
інфляційні втрати в межах заявлених
позовних вимог в сумі 487 грн. 09 коп.

Зважаючи на те, що факт прострочки
виконання зобов»язання
підтверджується матеріалами справи,
вимога позивача щодо стягнення 3%
річних в сумі 174 грн. 46 коп., інфляційних
втрат в сумі 487 грн. 09 коп.
обґрунтована та підлягає задоволенню.

Судовий збір за правилами ст. 49
ГПК України слід покласти на
відповідача.

На підставі вищевикладеного, у
відповідності до ст. 124 Конституції
України, ст.ст. 175, 193 ГК
України, ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України,
керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 49, 75, ст. 82, ст.ст.
83-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕГА" до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Рембудкомінвест" про стягнення 14444 грн.
76 коп., з яких: 13 783 грн. 21 коп. -
основний борг, 174 грн. 46коп. - 3% річних та
інфляційні втрати в сумі 487 грн. 09 коп.
задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рембудкомінвест"
( вул. Шухевичів, 42/1, м.
Івано-Франківськ, 76018; код 33426468) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕГА" (вул. Мазепи, 83,
кв. 1, м. Івано-Франківськ, 76018; код 32606198) -
13 783 (тринадцять тисяч сімсот
вісімдесят три)грн. 21 коп. основного
боргу, 174 (сто сімдесят чотири)грн. 46коп.
3% річних, 487(чотириста вісімдесят сім)
грн. 09 коп. інфляційних втрат та
1827(одну тисячу вісімсот двадцять сім)
грн. судового збору.

Наказ видати позивачу після
набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 17.06.2014 року

Суддя
І.П. Кавлак

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Кавлак І. П. 17.06.14