ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.06.2014 Справа № 920/1979/13

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Сумитеплоенерго",
м. Суми,

до відповідача: публічного
акціонерного товариства "Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе", м. Суми,

про стягнення 4 787 878 грн. 56 коп.,

Суддя Жерьобкіна Є.А.

Представники:

Від позивача - Пилипенко О.В.

Від відповідача - Сафронов М.А.

При секретарі судового засідання Чижик
С.Ю.,

В судовому засіданні 22.05.2014року судом
було оголошено перерву до 05.06.2014року о 10
год. 30 хв.

Суть спору: позивач подав позовну
заяву, в якій просить суд стягнути з
відповідача 4 888 300 грн. 85 коп., в тому
числі 4 623 930 грн. 00 коп. заборгованості
відповідно до укладеного між сторонами
договору № 2/10 від 01.09.2005року
перевезення вантажу (теплової енергії)
за період з січня по жовтень 2013 року, 216
952 грн. 75 коп. пені відповідно до п.
6.2.договору, 47 418 грн. 10 коп. 3% річних.

До початку розгляду судом справи по
суті, відповідач звернувся з
зустрічним позовом № 18-7/996 від
14.05.2014року про стягнення з товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сумитеплоенерго" збитків в сумі 12 239
грн. 84 коп.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 05.06.2014року зустрічну
позовну заяву № 18-7/996 від 14.05.2014року
повернуто ПАТ "Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе" відповідно до п. 3 ст. 63, ст. 60
Господарського процесуального кодексу
України.

02.06.2014року позивач подав додаткові
пояснення в обґрунтування позовних
вимог з урахуванням позиції
відповідача, а також додаткові докази,
в тому числі акти приймання-передачі
теплової енергії за січень-квітень та
жовтень 2013 року.

02.06.2014року позивач подав заяву про
зміну позовних вимог № 1559 від
29.05.2014року, в якій у зв'язку з тим, що при
розрахунку пені позивачем було
допущено помилку, просить суд стягнути
з відповідача 4 623 930 грн. 00 коп.
заборгованості відповідно до
укладеного між сторонами договору № 2/10
від 01.09.2005року перевезення вантажу
(теплової енергії) за період з січня по
жовтень 2013 року, 116 467 грн. 46 коп. пені
відповідно до п. 6.2.договору, 47 481 грн. 10
коп. 3% річних.

Судом розпочато розгляд справи по суті.

Відповідач подав відзив на позовну
заяву № 18-7/2905 від 06.12.2013року, в якому
просить суд відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.
Відповідач зазначає, що
транспортування теплової енергії у
період з 18.04.2013року по 30.09.2013року не
відбувалось. Крім того, надані
позивачем акти виконаних робіт
(наданих послуг) щодо передачі теплової
енергії за січень-жовтень 2013року не є
достатніми доказами для стягнення
заборгованості, оскільки відповідно до
п. 3.13 договору, підтвердженням
виконання позивачем своїх зобов'язань
(здійснення перевезення теплової
енергії) є, окрім актів
приймання-передачі виконаних робіт,
підписані сторонами акти
приймання-передачі теплової енергії,
яких позивачем не надано.

15.05.2014року відповідач подав додаткові
письмові пояснення в обґрунтування
своїх заперечень проти позовних вимог.

З поданої позивачем заяви про зміну
позовних вимог, вбачається, що остання
фактично є заявою про зменшення
розміру позовних вимог.

Враховуючи передбачене ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України право позивача до прийняття
рішення по справі зменшити розмір
позовних вимог, суд приймає подану
заяву до розгляду.

В судовому засіданні 05.06.2014року
відповідач заявив усне клопотання про
зобов'язання сторін провести звірку
взаєморозрахунків.

Згідно з частиною другою статті 43 ГПК
та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Якщо подані сторонами та
іншими учасниками судового процесу
докази є недостатніми, господарський
суд може за їх клопотанням чи за
власною ініціативою витребувати в
порядку підготовки справи до розгляду
необхідні для цього письмові і речові
докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11
статті 65 ГПК)

Разом з цим, відповідно до правової
позиції, викладеної у п. 3.14 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції», під
затягуванням судового процесу
розуміються дії або бездіяльність
учасника судового процесу, спрямовані
на: неможливість початку розгляду
судом порушеної провадженням справи;
неможливість прийняття судом рішення в
даному судовому засіданні; створення
інших перешкод у вирішенні спору по
суті з метою недосягнення результатів
такого вирішення протягом
установлених законом процесуальних
строків.

Оскільки відповідне усне клопотання
відповідачем не обґрунтовано належним
чином, враховуючи позицію останнього
по справі, суд не вбачає підстав для
зобов'язання сторін проводити звірку
взаєморозрахунків, та вважає, що такі
дії відповідача спрямовані на
неможливість прийняття судом рішення в
даному судовому засіданні.

На підставі викладеного, враховуючи
визначений ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України строк
вирішення спору, достатність часу,
наданого сторонам для подачі доказів в
обґрунтування своїх позиції по справі,
приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, господарським
судом, в межах наданих йому
повноважень, сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, оцінивши надані
докази, суд встановив:

01.09.2005року між сторонами було укладено
договір № 2/10 перевезення вантажу
(теплової енергії) відповідно до умов
якого, в редакції протоколу
розбіжностей, позивач зобов'язується
доставляти ввірений йому відповідачем
вантаж - теплову енергію в теплоносії -
гарячої мережної води в пункти
призначення, на вказані у п. 3.9 договору
об'єкти юридичних та фізичних осіб -
споживачів житлово-комунальних послуг
з централізованого опалення та
гарячого водопостачання, видавати
відправнику (відповідачу) теплову
енергію, а останній, в свою чергу,
зобов'язується сплачувати позивачу за
перевезення теплової енергії
встановлену п. 2.2. договору плату на
умовах, в порядку та строки,
встановлені договором.

Порядок приймання - передачі теплової
енергії, визначений сторонами у
розділі 3 договору № 2/10
перевезення вантажу (теплової енергії),
зокрема у пунктах 3.10., 3.11., 3.12., 3.13.

Відповідно до п. 3.10. договору, приймання
- передача теплової енергії
здійснюється щомісячно повноважними
представниками сторін.

При прийманні - передачі теплової
енергії відповідач до 5-го числа місяця,
наступного за розрахунковим,
зобов'язаний передати позивачу акт
приймання-передачі теплової енергії, у
двох примірниках, підписаних з боку
відповідача (пункт 3.11).

Протягом 3-х календарних днів після
закінчення розрахункового місяця,
позивач зобов'язаний підписати зі
свого боку та передати відповідачу з
рук - в руки один примірник акту
приймання - передачі теплової енергії
разом із податковою накладною та актом
виконаних робіт підписаним зі свого
боку, у двох примірниках. (пункт 3.12.)

Відповідач протягом 3-х днів з дня
отримання вказаних у п.3.12 договору
документів зобов'язаний прийняти
результати робіт з перевезення
теплової енергії, підписати акт
приймання - передачі виконаних робіт та
один його примірник передати позивачу
або мотивовано відмовитися від
прийняття результатів робіт з
перевезення теплової енергії.

У випадку мотивованої відмови від
прийому результатів робіт з
перевезення теплової енергії,
сторонами протягом 2-х днів з моменту
відмови укладається акт з переліком
порушень (недоліків) результатів робіт
з перевезення теплової енергії та
строків на їх усунення. Після усунення
порушень (недоліків), вказаних в акті,
відповідач зобов'язаний прийняти
результати робіт з перевезення
теплової енергії у вищенаведеному
порядку.

Підписані сторонами акт приймання -
передачі теплової енергії та акт
приймання-передачі виконаних робіт є
підтвердженням того, що перевезення
теплової енергії є здійсненим і
позивач передав відповідачу теплову
енергію після її перевезення (п. 3.13.)

Загальна вартість договору, провізна
плата та умови оплати визначені
сторонами у розділі 2 договору № 2/10
перевезення вантажу (теплової енергії),
зокрема у пунктах 2.1., 2.2., 2.3., 2.4., 2.5., 2.6.

Додатковою угодою № 2/1 від 31.08.2007року
сторонами внесено зміни до договору №
2/10 перевезення вантажу (теплової
енергії), в тому числі до п. 2.1. - стосовно
загальної вартості договору та до п. 2.4.
- стосовно порядку оплати вартості
договору.

Згідно з п. 2.1. у редакції додаткової
угоди, загальна вартість договору
включає до себе провізну плату
відповідача позивачу за перевезення
останнім теплової енергії за цим
договором, яка визначається сумуванням
всіх провізних плат і складає за
12 календарних місяців з моменту
підписання додаткової угоди 4 640 760 грн.,
без врахування ПДВ ( з ПДВ 5 568 912 грн.).
Розмір грошових коштів, які повинен
сплатити відповідач позивачу за кожен
календарний місяць визначено у таблиці
№ 1.

Як вбачається зі змісту зазначеної
таблиці № 1, сторонами визначено розмір
щомісячної вартості перевезення
теплової енергії у таких розмірах, у
вересні в сумі 482 970 грн., у жовтні - 481 140
грн., у листопаді 479 780 грн., у грудні 465 200
грн., у січні 472 560 грн., у лютому 462 060 грн.,
у березні 471 690 грн., у квітні 457 090 грн., у
травні 414 970 грн., у червні 483 140 грн., у
липні 483 030 грн., у серпні 415 280 грн.

Згідно з п. 2.2. договору, розмір
провізної плати з урахуванням ПДВ за
один місяць перевезення теплової
енергії вказаний в акті
приймання-передачі виконаних робіт,
які сторони зобов'язані скласти та
підписати в порядку, встановленому
розділом 3 договору.

Відповідно до п. 2.4. договору у редакції
додаткової угоди, відповідач здійснює
оплату в розмірі 100% загальної вартості
договору на банківський рахунок
позивача щомісячними протягом
календарного року платежами,
пропорційними відносно платежів,
одержаних від споживачів теплової
енергії (населення, бюджетні
організації, інші) до сум, нарахованих
споживачам відповідачем за спожиту
теплову енергію.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач не
виконав належним чином договірних
зобов'язань щодо своєчасної та в
повному обсязі оплати наданих у
січні-жовтні 2013 року послуг
перевезення, у зв'язку з чим у
останнього виник борг перед позивачем
в сумі 4 623 930 грн. 00 коп.

В обґрунтування своїх заперечень проти
позовних вимог відповідач посилається
на те, що транспортування теплової
енергії у період з 18.04.2013року по
30.09.2013року не відбувалось. Зокрема у
відповідності до п. 3.3. договору,
сторони домовилися, що перевезення
теплової енергії здійснюється у період
з 00 годин 00 хвилин дня початку
опалювального періоду, а закінчується
у 24 години 00 хвилин дня закінчення
опалювального періоду. При цьому,
позивач намагається стягнути з
відповідача, крім заборгованості за
місяці, що входять в опалювальний
період (січень-квітень та жовтень 2013),
ще і плату за транспортування теплової
енергії в травні-вересні 2013 року.

Також відповідач вказує, що акти
виконаних робіт (наданих послуг) щодо
передачі теплової енергії за
січень-жовтень 2013року не є достатніми
доказами для стягнення заборгованості,
оскільки відповідно до п. 3.13 договору,
підтвердженням виконання позивачем
своїх зобов'язань (здійснення
перевезення теплової енергії) є, окрім
актів приймання-передачі виконаних
робіт, підписані сторонами акти
приймання-передачі теплової енергії.
Акти виконаних робіт (надання послуг)
за січень-жовтень 2013 року та акти
приймання-передачі теплової енергії за
січень-квітень та жовтень 2013 року з
боку відповідача підписані особами, що
не уповноважені на такі дії. Несплата
відповідачем провізної плати за
транспортування теплової енергії
позивачем у жовтні 2013 року є наслідком
односторонньої відмови позивача у
наданні послуг в обсязі, передбаченому
договором, внаслідок чого відповідач
зупинив виконання свого обов'язку з
оплати до узгодження з позивачем
розміру провізної плати за
транспортування теплової енергії у
жовтні 2013 року, з урахуванням
фактичного обсягу наданих послуг.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Дослідивши надані сторонами докази,
судом встановлено наступне.

Статтею 307 Господарського кодексу
України встановлено, що за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату. Норма аналогічного
змісту міститься в статті 909 Цивільного
кодексу України.

Статтею 920 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язань, що випливають із договору
перевезення, сторони несуть
відповідальність, встановлену за
домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами).

Згідно зі ст. ст. 610, 611, 612 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, як
сплата неустойки так і відшкодування
збитків.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно з актами виконаних робіт
(надання послуг) за січень-жовтень 2013
року позивачем надано відповідачу, а
останнім прийнято послуги з
транспортування теплової енергії на
загальну суму 4 623 930 грн. 00 коп., в тому
числі згідно з актом № 13 від 31.01.2013року
на суму 472 560 грн. 00 коп., згідно з
актом № 69 від 28.02.2013року на суму 462
060грн. 00 коп., згідно з актом № 116 від
31.03.2013року на суму 471 690 грн. 00 коп.,
згідно з актом № 151 від 30.04.2013року на
суму 457 090 грн. 00 коп., згідно з актом № 204
від 31.05.2013року на суму 414 970 грн. 00 коп.,
згідно з актом № 249 від 30.06.2013року на
суму 483 140 грн. 00 коп., згідно з актом № 301
від 31.07.2013року на суму 483 030 грн. 00
коп., згідно з актом № 355 від 31.08.2013року
на суму 415 280 грн. 00 коп., згідно з
актом № 398 від 30.09.2013року на суму 482 970
грн. 00 коп., згідно з актом № 462 від
31.10.2013року на суму 481 140 грн. 00 коп.

В матеріалах справи також містяться
акти приймання-передачі теплової
енергії за січень-квітень та жовтень 2013
року.

З боку відповідача акти підписані
директором Дирекції «Котельня
Північного промвузла» Жовтобрюхом М.В.
та затверджені головним інженером
публічного акціонерного товариства
"Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе" Козюлею О.Д.

Згідно з довіреністю від 14.01.2013року №
18-49/1056, директора дирекції «Котельня
Північного промвузла» Жовтобрюха М.В.
уповноважено підписувати документи
пов'язані з укладенням та виконанням
договорів (в тому числі документи
бухгалтерської та фінансової
звітності). Довіреність дійсна до
31.12.2013року включно. (а.с. 31, том II).

Згідно з довіреністю від 19.12.2012року №
18-49/998, головного інженера
Козюлю О.Д. уповноважено підписувати
документи стосовно укладення та
виконання договорів від імені
відповідача. Довіреність дійсна до
31.12.2013року.

Те, що у довіреностях на вищевказаних
осіб не визначено конкретно права цих
осіб підписувати акти виконаних робіт
(наданих послуг) та акти
приймання-передачі теплової енергії за
договором перевезення вантажу не
спростовує факту прийняття
відповідачем послуг транспортування
теплової енергії від позивача.

Підписи вищевказаних осіб скріплені
печатками публічного акціонерного
товариства "Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання
ім. М.В. Фрунзе".

Згідно зі ст. 92 Цивільного кодексу
України, юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та
закону. Орган або особа, яка відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень.

У відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Відповідачем не доведено належними та
допустимими доказами того факту, що
акти виконаних робіт (надання послуг)
за січень-жовтень 2013 року та акти
приймання-передачі теплової енергії за
січень-квітень та жовтень 2013 року з
боку відповідача підписані особами, що
не уповноважені на такі дії.

Факт надання позивачем та прийняття
відповідачем послуг транспортування
теплової енергії за січень-жовтень 2013
року підтверджується скріпленими
печатками та підписаними
представниками сторін актами
виконаних робіт (надання послуг), які є
належними доказами в розумінні ст.34
Господарського процесуального кодексу
України з огляду на умови укладеного
між сторонами договору.

Стосовно тверджень відповідача про те,
що позивач намагається стягнути з
відповідача, крім заборгованості за
місяці, що входять в опалювальний
період (січень-квітень та жовтень 2013),
ще і плату за транспортування теплової
енергії в травні-вересні 2013 року,
останні також не приймаються судом до
уваги.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 2.4.
договору, відповідач здійснює оплату в
розмірі 100% загальної вартості договору
на банківський рахунок позивача
щомісячними протягом календарного
року платежами, пропорційними відносно
платежів, одержаних від споживачів
теплової енергії (населення, бюджетні
організації, інші) до сум, нарахованих
споживачам відповідачем за спожиту
теплову енергію.

Згідно з п. 2.1. договору, загальна
вартість договору включає до себе
провізну плату відповідача позивачу за
перевезення останнім теплової енергії
за цим договором, яка визначається
сумуванням всіх провізних плат і
складає за 12 календарних місяців з
моменту підписання додаткової угоди 4
640 760 грн., без врахування ПДВ ( з ПДВ 5 568
912 грн.) Розмір грошових коштів, які
повинен сплатити відповідач позивачу
за кожен календарний місяць визначено
у таблиці № 1.

Разом з цим, пунктом 2.2. передбачено, що
розмір провізної плати з урахуванням
ПДВ за один місяць перевезення
теплової енергії вказаний в акті
приймання-передачі виконаних робіт.

Таким чином умовами договору
визначено, що відповідач оплачує
надані послуги протягом календарного
року, але щомісячно у розмірі,
визначеному у таблиці № 1 та вказаному
в акті приймання-передачі виконаних
робіт.

Розмір вартості перевезення теплової
енергії зазначений у актах виконаних
робіт (надання послуг) за
січень-жовтень 2013 року є тотожним
визначеному сторонами у таблиці № 1
щомісячному розміру вартості цих
послуг.

При цьому, строк оплати послуг
транспортування теплової енергії не
ставиться сторонами в залежність від
моменту підписання сторонами актів
приймання-передачі теплової енергії та
актів виконаних робіт (надання послуг).

Згідно з умовами договору, та
враховуючи норми Цивільного кодексу
України, строк виконання зобов'язання
щодо оплати наданих послуг за кожний
місяць у розмірі, визначеному у таблиці
№ 1 та вказаному в акті
приймання-передачі виконаних робіт,
спливає у відповідне останнє число
кожного місяця, тому прострочення
виконання грошового зобов'язання
починається з першого числа наступного
місяця.

Таким чином посилання відповідача на
те, що строк оплати послуг згідно з п. 2.4.
договору не настав є необґрунтованими
та безпідставними.

Як зазначає сам відповідач за змістом
п. 2.1. договору, підставою для
калькуляції плати за перевезення є
витрати перевізника на
транспортування теплової енергії, які
обраховані з урахуванням довжини
теплових мереж, якими здійснюється
транспортування теплової енергії за
договором.

За умовами договору відповідач
зобов'язаний прийняти результати робіт
з перевезення теплової енергії,
підписати акт приймання - передачі
виконаних робіт або мотивовано
відмовитися від прийняття результатів
робіт з перевезення теплової енергії.

Докази наявності мотивованої відмови
від прийому результатів робіт з
перевезення теплової енергії
відповідачем не надано, акти приймання
- передачі виконаних робіт при цьому
підписані.

Будь-які докази того, що підписуючи
акти виконання робіт (надання послуг)
за спірний період відповідач
повідомляв позивача про отримання від
споживачів в конкретному місяці коштів
менше від суми, що підлягає оплаті
згідно з актами, а також того, що
споживачами в подальшому не буде
сплачено даних сум, матеріали справи не
містять.

Тим більше, відповідне не звільняє
відповідача від правомірного обов'язку
оплатити фактично спожиті послуги, а
укладеним між сторонами договором не
передбачено, що позивач зобов'язаний
безоплатно надавати відповідачу
послуги, в тому числі вартістю більшою
від сум, сплачених споживачами
теплової енергії відповідачу.

Обов'язок по оплаті вартості наданих
послуг відповідно до договору № 2/10 від
01.09.2005року перевезення вантажу
(теплової енергії) покладено саме на
відповідача.

Разом з цим, заперечення відповідача
стосовно обсягів наданих послуг
стосуються тільки жовтня 2013 року.

Судом встановлено, що факт надання
позивачем та прийняття відповідачем
послуг транспортування теплової
енергії за січень-жовтень 2013 року
підтверджується скріпленими печатками
та підписаними представниками сторін
актами виконаних робіт (надання
послуг).

З огляду на викладене, враховуючи
встановлений судом факт неналежного
виконання відповідачем договірних
зобов'язань щодо оплати наданих послуг
з транспортування теплової енергії,
господарський суд вважає правомірними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню позовні вимоги
щодо стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованості за
послуги транспортування теплової
енергії за січень-вересень 2013 року в
сумі 4 142 790 грн. 00 коп.

Стосовно вартості послуг
транспортування теплової енергії,
наданих у жовтні 2013 року слід зазначити
наступне.

Розмір вартості перевезення теплової
енергії зазначений у акті виконаних
робіт (надання послуг) за жовтень 2013
року № 462 від 31.10.2013року становить
481 140 грн. 00 коп. та є тотожним
визначеному сторонами у таблиці № 1
місячному розміру вартості цих послуг
за жовтень.

При цьому, з матеріалів справи
вбачається, що листом від 13.12.2013року
№ 21/397 відповідач звернувся до
позивача щодо перегляду вартості
послуг з транспортування теплової
енергії за жовтень 2013 року, у зв'язку зі
зменшенням обсягів теплової енергії,
яка постачається відповідачем та
транспортується позивачем згідно з
договором № 2/10 від 01.09.2005року, в
результаті перерозподілу меж
обслуговування (рішення виконавчого
комітету Сумської міської ради від
18.06.2013року № 317). Згідно з розрахунком
відповідача вартість транспортних
послуг за жовтень 2013 року становить 376
639 грн. 45 коп. без ПДВ (а.с. 169-170, Iтом).

У відповідь на лист відповідача,
позивач листом від 16.12.2013року № 4676, у
зв'язку з переглядом меж
обслуговування згідно з рішенням
виконавчого комітету Сумської міської
ради від 18.06.2013року № 317, направив
відповідачу розрахунок коригування
вартості транспортування теплової
енергії, встановленої договором № 2/10
від 01.09.2005року за жовтень 2013 року.
Згідно з зазначеним розрахунком
коригування, вартість транспортування
теплової енергії з урахуванням
перегляду меж за жовтень 2013 року
становить 455 639 грн. 58 коп. (з ПДВ) (а.с. 171,
Iтом).

Лист товариства з обмеженою
відповідальністю "Сумитеплоенерго" №
4676 від 16.12.2013року підписаний директором
товариства Пляцуком Л.Д.

Таким чином, у зв'язку зі зменшенням
обсягів теплової енергії, яка
постачається відповідачем та
транспортується позивачем згідно з
договором № 2/10 від 01.09.2005року, в
результаті перерозподілу меж
обслуговування, що підтверджують
сторони, шляхом обміну листами останні
скоригували вартість послуг
транспортування теплової енергії за
жовтень 2013року, яка становить 455 639 грн.
58 коп. (з ПДВ).

Докази наявності заперечень з боку
відповідача стосовно скоригованої
(зменшеної) вартості послуг, матеріали
справи не містять.

З урахуванням зазначеного, оскільки,
незважаючи на підписання сторонами
акту виконаних робіт (надання послуг)
за жовтень 2013 року № 462 від 31.10.2013року на
суму вартості послуг в розмірі 481 140 грн.
00 коп., в наступному відповідна
вартість була сторонами зменшена за
об'єктивних причин шляхом обміну
листами, позивачем фактично визнано
надання послуг з транспортування
природного газу меншою вартістю, суд
вважає обґрунтованими, правомірними та
такими, що підлягають задоволенню
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача заборгованості за послуги
транспортування теплової енергії за
жовтень 2013 року в сумі 455 639 грн. 58 коп.

За цих же обставин, суд відмовляє в
іншій частині позовних вимог щодо
стягнення заборгованості за послуги
транспортування теплової енергії за
жовтень 2013 року в сумі 25 500 грн. 42 коп.

Частиною 1 ст. 530 цього ж Кодексу
визначено, якщо у зобов'язанні
встановлено строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Відповідно до статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) визначена грошова сума
або інше майно, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Штраф є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК
України, якщо предметом неустойки
(штрафу, пені) є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» №
2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України,
визначено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 6.2 договору перевезення
вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005р.
№ 2/10, у випадку несвоєчасної оплати
провізної плати перевізнику,
відправник сплачує пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період прострочення оплати, від
суми боргу за кожен день
заборгованості.

Відповідно до правової позиції,
викладеної у п. 1.12 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» з огляду на
вимоги частини першої статті 47 і статті
43 Господарського процесуального
кодексу України (далі - ГПК)
господарський суд має з'ясовувати
обставини, пов'язані з правильністю
здійснення позивачем розрахунку, та
здійснити оцінку доказів, на яких цей
розрахунок ґрунтується. У разі якщо
відповідний розрахунок позивачем
здійснено неправильно, то
господарський суд з урахуванням
конкретних обставин справи самостійно
визначає суми пені та інших нарахувань
у зв'язку з порушенням грошового
зобов'язання, не виходячи при цьому за
межі визначеного позивачем періоду
часу, протягом якого, на думку позивача,
мало місце невиконання такого
зобов'язання, та зазначеного позивачем
максимального розміру відповідних
пені та інших нарахувань. Якщо з
поданого позивачем розрахунку
неможливо з'ясувати, як саме обчислено
заявлену до стягнення суму, суд може
зобов'язати позивача подати більш
повний та детальний розрахунок.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 29.04.2014року позивачу було
запропоновано подати обґрунтований
розрахунок пені з урахуванням умов п.
6.2. договору № 2/10 від 01.09.2005року та
положень ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України. Також у судовому
засіданні 22.05.2014року, в процесі
підготовки справи до розгляду
відповідно до ст. 65 Господарського
процесуального кодексу України,
позивачу запропоновано подати
обґрунтований розрахунок позовних
вимог з урахуванням умов договору № 2/10
від 01.09.2005року перевезення вантажу
(теплової енергії) щодо порядку та
строків розрахунків.

Згідно з поданим уточненим
розрахунком, позивачем відповідачу
нарахована пеня в сумі 116 467 грн. 46 коп.
за період з 16.06.2013року по 01.11.2013року,
виходячи з суми боргу в розмірі 2 279 390
грн.

При цьому, з зазначеного розрахунку
неможливо встановити як саме позивачем
обчислено заявлену до стягнення суму
пені.

Загальна заборгованість за надані
послуги, заявлена позивачем до
стягнення складає 4 623 930 грн. 00 коп. за
період з січня по жовтень 2013року.

Пеня розрахована позивачем виходячи з
суми боргу в розмірі 2 279 390 грн., при
цьому останнім не вказано за які саме
періоди визначено борг, з огляду на те,
що згідно з умовами договору оплата
послуг транспортування здійснюється
щомісячно.

В судовому засіданні 05.06.2014року
представник позивача зазначив, що пеня
нарахована за останні шість місяців з
квітня 2013 року.

При цьому, суд вважає відповідні
твердження представника позивача
незрозумілими.

Навіть якщо припустити, що пеня
розрахована виходячи з суми боргу за
транспортні послуги за період з січня
по травень 2013року, з огляду на те, що
період нарахування пені починається з
16.06.2013року, то сума основного боргу за
вказаний період складає 2 278 370 грн.

Крім того, як зазначено вище, згідно з
частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Позивачем не обґрунтовано періоду за
який нараховано пеню, в тому числі з
урахуванням положень ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України та умов
договору № 2/10 від 01.09.2005року
перевезення вантажу (теплової енергії)
щодо порядку та строків розрахунків.

У суду при цьому відсутня можливість
самостійно визначити суму пені у
зв'язку з порушенням грошового
зобов'язання, не виходячи при цьому за
межі визначеного позивачем періоду
часу та зазначеного позивачем
максимального розміру пені, оскільки з
наданого розрахунку неможливо
встановити як саме позивачем обчислено
заявлену до стягнення суму (виходячи з
якої суми боргу, за який період такий
борг виник, початок прострочення
виконання грошового зобов'язання щодо
сплати боргу, з урахуванням тієї
обставини, що оплата послуг
транспортування згідно з умовами п.п.
2.1., 2.2., 2.4. договору здійснюється
щомісячно).

Відповідно до правової позиції,
викладеної у п. 2.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

За викладених обставин, суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення з відповідача пені в сумі 116
467 грн. 46 коп. за період з 16.06.2013року по
01.11.2013року, виходячи з суми боргу в
розмірі 2 279 390 грн., за їх
необґрунтованістю.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
визначено, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до заяви про зміну позовних
вимог № 1559 від 29.05.2014року, позивач
просить стягнути з відповідача 3%
річних в сумі 47 481 грн. 10 коп. на підставі
наданого розрахунку.

Разом з цим, згідно з поданим
розрахунком, за несвоєчасну оплату
послуг з транспортування теплової
енергії відповідачеві нараховано 3 %
річних в загальній сумі 47 418 грн.10 коп., в
числі в сумі 10059 грн. 70 коп. за
несвоєчасну оплату послуг наданих у
січні 2013 року за період з 16.02.2013року по
01.11.2013року; в сумі 8772 грн. 81 коп. за
несвоєчасну оплату послуг наданих у
лютому 2013 року за період з 16.03.2013року по
01.11.2013року; в сумі 7753 грн. 81 коп. за
несвоєчасну оплату послуг наданих у
березні 2013 року за період з 16.04.2013року
по 01.11.2013року; в сумі 6386 грн. 74 коп. за
несвоєчасну оплату послуг наданих у
квітні 2013 року за період з 16.05.2013року по
01.11.2013року; в сумі 4740 грн. 89 коп. за
несвоєчасну оплату послуг наданих у
травні 2013 року за період з 16.06.2013року по
01.11.2013року; в сумі 4328 грн. 40 коп. за
несвоєчасну оплату послуг наданих у
червні 2013 року за період з 16.07.2013року по
01.11.2013року; в сумі 3096 грн. 69 коп. за
несвоєчасну оплату послуг наданих у
липні 2013 року за період з 16.08.2013року по
01.11.2013року; в сумі 1604 грн. 23 коп. за
несвоєчасну оплату послуг наданих у
серпні 2013 року за період з 16.09.2013року по
01.11.2013року; в сумі 674 грн. 83 коп. за
несвоєчасну оплату послуг наданих у
вересні 2013 року за період з 16.10.2013року
по 01.11.2013року.

Згідно з умовами договору, строк
виконання зобов'язання щодо оплати
послуг наданих у січні-вересні 2013 року,
спливає у відповідне останнє число
кожного місяця, тому прострочення
виконання грошового зобов'язання
починається з першого числа наступного
місяця щодо кожного періоду окремо.

Річні відсотки і інфляційні втрати на
суму боргу входять до складу грошового
зобов'язання і на відміну від пені не є
санкцією за порушення грошового
зобов'язання, а є способом захисту
майнового права та інтересу, що полягає
у відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів унаслідок інфляційних
відсотків і отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
отриманими ним грошовими коштами, що
належить сплатити кредиторові. Тому ці
кошти нараховуються незалежно від вини
боржника та сплати ним неустойки (пені)
за порушення виконання зобов'язання.
Таким чином, інфляційні нарахування на
суму боргу та 3 % річних є наслідком
невиконання грошового зобов'язання.

З огляду на зазначене, враховуючи
встановлений судом факт неналежного
виконання відповідачем зобов'язань
стосовно оплати наданих послуг, факт
прострочення грошового зобов'язання, а
також те, що право позивача щодо
стягнення 3% річних передбачене ст. 625
Цивільного кодексу України, суд вважає
правомірними, обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача 3 %
річних в загальній сумі 47 418 грн. 10 коп.

В іншій частині позовних вимог щодо
стягнення 3% річних в сумі 63 грн. 00 коп.
суд відмовляє, оскільки відповідна
сума є необгрунтованою.

Виходячи з фактичних обставин даної
справи, враховуючи, що спір між
сторонами виник в результаті
неправомірних дій відповідача,
відповідно до ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір пропорційно розміру задоволених
позовних вимог в обмеженій
максимальним розміром судового збору
за позовну заяву майнового характеру
згідно з Законом України «Про судовий
збір» сумі - 68 820 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного
акціонерного товариства "Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе" (вул.
Горького, 58, м. Суми, код 05747991) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Сумитеплоенерго"
(вул. 2-га Залізнична, 10, м. Суми, код 33698892)
4 598 429 грн. 58 коп.
заборгованості, 47 418 грн. 10 коп. 3% річних,
68 820 грн. 00 коп. судового
збору.

3. У задоволенні позовних вимог в
іншій частині - в позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.06.2014 року

Суддя
Є.А. Жерьобкіна