ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.06.2014 Справа № 920/885/14

за позовом: Приватного
підприємства "Торгівельний центр
"КИЇВ", м. Полтава

до відповідача: Фізичної особи-
підприємця ОСОБА_1, м. Суми

про стягнення 10 464 грн. 18 коп.

СУДДЯ ДЖЕПА Ю.А

За участю представників сторін:

від позивача: Басов О.В.
(довіреність б/н від 02.01.2014 р.)

від відповідача: не прибув

При секретарі судового засідання
Буренку Я.В.

Суть спору: позивач просить суд
стягнути з відповідача 10 464 грн. 18 коп.
заборгованості, з яких: 9 057 грн. 23 коп.
основного боргу, відповідно до
укладеного між сторонами договору №
17-2014/Р про надання місця для розміщення
реклами від 24.01.2014 р.; 340 грн. 70 коп. пені;
66 грн. 25 коп. 3% річних; 1 000 грн. 00 коп.
штрафу, а також судові витрати,
пов'язані з розглядом справи.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, письмового
відзиву на позов чи заперечень суду не
подав, про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення
(а.с. 25).

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачу та відповідачу для підготовки
до судового засідання та подання
витребуваних судом документів,
приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п. 4
ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та
ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
йому повноважень, сторонам створені
усі належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши
надані оригінали документів, копії
яких долучені до матеріалів справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив:

24.01.2014 р. між позивачем та відповідачем
був укладений договір № 17-2014/Р про
надання місця для розміщення реклами.

Відповідно до п. 1.1 даного договору,
позивач передав місце для проведення
промо-акції відповідачем за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується актом
приймання-передачі від 24.01.2014 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що у відповідності з
пунктом 1.4 Договору щомісячна вартість
послуг позивача за надані послуги,
починаючи з 24.01.2014 р. становить 4 000 грн.
00коп. з врахуванням ПДВ.

Позивач зазначає, що п. 1.5 Договору
встановлено, що відповідач, крім
платежів по оплаті послуг позивача,
повинен протягом 3-х банківських днів з
моменту виставлення рахунку позивачем
компенсувати витрати на комунальні
послуги, якими він користується
(електроенергією).

Відповідно до п. 2.2 Договору, якщо інше
не передбачено даним Договором,
щомісячна вартість послуг позивача
сплачується відповідачем щомісяця,
попередньою оплатою, не пізніше 20-го
числа місяця, що передує оплачуваному
місяцю.

Окрім цого, позивач зазначає, що 31.03.2014
р. під час чергового обходу ВЦ
«Укрросметал», який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, було виявлено, що
фактично промо-акція відповідача не
проводиться, про що було складено
службову записку.

На підставі службової записки 31.03.2014
року комісією позивача було проведено
огляд та прийнято місце, що надавалось
відповідачу для проведення
промо-акції.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на те, що 22.04.2014
року відповідачу було направлено
претензію № 209-14/ТЦ про сплату
заборгованості по суборендій платі та
іншим платежам. Відповідь надана не
була.

Разом з тим, п. 4.5 Договору передбачено,
що при розірванні (закінченні строку)
даного Договору відповідач
зобов'язаний провести повний
розрахунок з позивачем у відповідності
до положень данного Договору. Оплата
послуг за розміщення рекламного
матеріалу проводиться по день
фактичного звільнення місця для
рекламного матеріалу. Проте, станом на
16.05.2014 р. заборгованість відповідача
перед позивачем за надані послуги
становить 9 057 грн. 23 коп.

Частиною першою ст. 759 Цивільного
кодексу України, передбачено, що
предметом договору найму може бути річ,
яка визначена індивідуальними
ознаками і яка зберігає свій первісний
вигляд при неодноразовому
використанні (неспоживна річ).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд вважає вимоги
позивача правомірними, обґрунтованими
й такими, що підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України встановлює, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і відповідно до умов
договору.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Відповідачем не подано аргументованих
заперечень проти вимог позивача, тому
позовні вимоги щодо стягнення 9 057 грн. 23
коп. основного боргу суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню на підставі ст.
ст. 526, 610, 762 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2.3 Договору, у випадку
прострочення оплати платежів за
послуги позивача більше, ніж на 1
календарний день, позивач має право
вимагати, а відповідач на вимогу
позивача зобов'язаний додатково
сплатити штраф у розмірі 200 грн., а у
випадку прострочення більше ніж на 5
календарних днів розмір штрафу
збільшується до 500 грн., а у випадку
прострочення більше ніж на 10
календарних днів розмір штрафу
збільшується до 1000 грн. Відповідач
зобов'язаний сплатити штраф протягом 3
(трьох) банківських днів з дня
отримання такого розрахунку

Таким чином, штраф за прострочення
оплати платежів за послуги позивача
більше ніж на 10 днів станом на 16.05.2014 р.
становить 1 000 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги стосовно стягнення 1 000 грн. 00
коп. штрафу, є правомірними,
обґрунтованими та підлягають
задоволенню на підставі п. 2.3 Договору
№ 17-2014/Р про надання місця для
розміщення реклами від 24.01.2014 р.

Згідно п. 5.1 вищевказаного договору при
недотриманні відповідачем строків
сплати (п. 2.2) він сплачує позивачу пеню
в розмірі подвійної залікової ставки
НБУ за кожен день прострочки від
несплаченої в строк суми.

Тому позивачем заявлені вимоги по
стягненню пені в розмірі 340 грн. 70 коп.
за період з 21.02.2014 р. по 20.05.2014 р.

Відповідно ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" №
2921-ІІІ від 10.01.2002 р., розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Враховуючи викладене, суд вважає за
необхідне стягнути пеню за період з
21.02.2014 р. по 20.05.2014 р., тому згідно ст.ст.
549-552 ЦК України з відповідача
стягується пеня у розмірі 340 грн. 70 коп.

Також, за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань по Договору №
17-2014/Р про надання місця для розміщення
реклами від 24.01.2014 р. позивач просить
стягнути з відповідача 66 грн. 25 коп. 3%
річних за період з 21.02.2014 р. по 20.05.2014 р.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимоги кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлено договором, або законом.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги стосовно стягнення 66 грн. 25 коп.
3% річних, є правомірними,
обґрунтованими та підлягають
задоволенню на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони, також
якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї державне мито
незалежно від результатів вирішення
спору. Враховуючи, що відповідач
порушив умови договірних зобов'язань, з
нього на користь позивача підлягають
стягненню 1 827 грн. 00 коп. в рахунок
відшкодування витрат останнього зі
сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.509, 526, 549-552, 610, 625, 759-786
Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи- підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на
користь Приватного підприємства
«Торгівельний центр «Київ» (36029, м.
Полтава, вул. Зіньківська, б. 6, ) 9 057 грн. 23 коп. основного
боргу, 340 грн. 70 коп. пені, 66 грн. 25 коп. 3%
річних, 1 000 грн. 00 коп. штрафу, а також 1
827 грн. 00 коп. відшкодування судових
витрат.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 18.06.2014 року.

СУДДЯ
Ю.А. ДЖЕПА