Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "20" травня 2014 р.
Справа № 906/569/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Ваховський П.С. -
довіреність за вих. №969 від 12.05.14р.;

від відповідача: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Альба Україна" (м.
Бориспіль)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фалбі-Житомир" (м.
Житомир)

про стягнення 126821,09 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 126821,09 грн.
заборгованості, з яких: 120709,62 грн. -
основний борг, 1145,91 грн. - 3% річних, 4965,56
грн. - пеня.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених у позовній заяві,
просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач уповноваженого
представника в судове засідання не
направив. тобто не скористався своїм
правом надання письмового відзиву на
позовну заяву та правом на участь в
судових засіданнях. Ухвала
господарського суду від 07.05.14р.,
направлена на юридичну адресу
відповідача (що зазначена в позовній
заяві та в Свідоцтві про державну
реєстрацію юридичної особи: 10001, м.
Житомир, майдан Згоди, 2/98), повернута
поштовим відділення з відміткою:
"вибули".

У пункті 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2007
N01-8/123 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році"
зазначено, що до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу. У даному випадку
позивач у позовній заяві вказав адресу
відповідача: 10001, м. Житомир, майдан
Згоди, 2/98, на цю адресу господарським
судом направлялись всі поштові
відправлення, інші адреси
господарському суду не повідомлялися.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
11.10.12р. між Приватним акціонерним
товариством "Альба Україна"
(продавець/позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Фалбі-Житомир" (покупець/відповідач)
було укладено договір купівлі--продажу
№175-12 (а.с. 12-13), відповідно до якого,
продавець зобов'язується передавати
(поставляти) лікарські засоби і вироби
медичного призначення (товар) у
власність покупця, а покупець
зобов'язується приймати товар та
сплачувати за нього грошові кошти
відповідно до умов цього договору (п.п.
1.1. договору).

Товар передається по найменуваннях та
в кількості, з зазначенням ціни митної
і ціни відпускної, що будуть описані в
кожному окремому випадку у видаткових
накладних (п.п. 1.2. договору).

Відповідно до п.п. 5.1. договору покупець
проводить оплату товару у формі
безготівкового розрахунку шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок продавця,

Згідно п.п. 5.2. оплата кожної товарної
партії проводиться в повному обсязі на
умовах, що вказуються в видатковій
накладній на поставку товарної партії.

У випадку порушення Покупцем п. 5.2.
договору, він виплачує продавцю пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
на день розрахунку за кожний день
заборгованості.

Також п.п. 7.6. договору передбачено, що
сплата штрафних санкцій, передбачених
цим договором не звільняє винну
сторону від виконання зобов'язання в
натурі.

Відповідно до п.п. 10.2. договору останній
вступає в силу з моменту його
підписання сторонами і діє до 31 грудня
2015 року, але у будь-якому випадку до
повного виконання своїх зобов'язань та
взаєморозрахунків.

На виконання умов договору позивач
передав відповідачу у власність товар
на суму 120709,62 грн., що підтверджується
видатковими накладними, що містяться в
матеріалах справи (а.с. 14-252).

Відповідач свої зобов'язання по оплаті
переданої йому продукції не виконав,
внаслідок чого позивач звернувся до
суду з даним позовом.

Крім основної суми боргу, позивач
просить стягнути з відповідача 1145,91грн.
- 3% річних та 4965,56 грн. - пені.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку (ст. 173 ГК України).

Так, за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК
України).

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК
України).

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст. 193
ГК України, згідно якої об'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд приходить до
висновку про задоволення позову в
частині стягнення основного боргу в
сумі 120709,62 грн.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.3
ст.549 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та
пеня є одними з видів штрафних санкцій,
які визнаються як господарські санкції
у вигляді грошової суми, котру учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до розрахунку позивача (а.с.
7-11) розмір пені складає 4965,56 грн.

Перевіривши розрахунки позивача, суд
вважає дану вимогу такою, що підлягає
до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунки 3% річних, що
подані позивачем (а.с. 7-11), суд вважає їх
вірними, а вимогу про стягнення 1145,91грн.
- 3% річних обґрунтованою.

Як визначає ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного
доказу на спростування позовних вимог,
в тому числі доказів проведення
розрахунків (платіжні доручення,
виписки банківських установ щодо руху
коштів, квитанції до прибуткових
касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, заявлені у відповідності
до вимог чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами,
які є в матеріалах справи, та
підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,75,82-85 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фалбі-Житомир" (10001, м.
Житомир, майдан Згоди, 2/98, ід. код 36489562)

- на користь Приватного акціонерного
товариства "Альба Україна" (08300,
Київська область, м. Бориспіль, вул.
Шевченка, 100, ід. код 22946976) 126821,09 грн.
заборгованості, з яких: 120709,62 грн. -
основний борг, 1145,91 грн. - 3% річних, 4965,56
грн. - пеня, а також 2536,42 грн. сплаченого
судового зору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26.05.14

Суддя
Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - відповідачу (рек. з повід.)