м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1652/14 03.06.14
За позовом Комунального підприємства
«Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району»
До Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
Про стягнення 75 113,13 грн.
Суддя Ващенко Т.М.
Представники сторін:
Від позивача: Гутій І.В. представник
за довіреністю № 80-Д від 25.12.13.
Від відповідача: ОСОБА_1 особа
ОСОБА_3 представник за
довіреністю № б/н від 26.02.14.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» (далі -
позивач) до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилається на невиконання
відповідачем умов Договору № 20 від
02.04.07. та несплату комунальних послуг,
що зумовило звернення Комунального
підприємства «Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району» з
даним позовом до суду.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.02.14. порушено провадження у
справі № 910/1652/14 та призначено її до
розгляду на 27.02.14.
В судовому засіданні 27.02.14.
представниками відповідача було
подано письмовий відзив на позовну
заяву, в якому відповідач проти позову
заперечує з підстав, викладених в
В судовому засіданні 27.02.14. на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено
перерву до 20.03.14.
В зв'язку з перебуванням судді Ващенко
Т.М. у відпустці, справу № 910/1652/14
призначено до розгляду на 15.04.14.
В судовому засіданні 15.04.14. на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено
перерву до 15.05.14., про що сторони були
повідомлені під розписку.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.05.14. в зв'язку з частковим
невиконанням позивачем вимог
попередніх ухвал та з огляду на
необхідність надання сторонами
додаткових доказів по справі, на
підставі ст. 77 ГПК України розгляд
справи було відкладено на 03.06.14.
В судовому засіданні 03.06.14. представник
відповідача заявив усне клопотання про
залишення без розгляду клопотання про
призначення в даній справі судової
експертизи, що було подане 28.05.14. через
відділ діловодства суду. Клопотання
судом задоволено.
В судовому засіданні 03.06.14.
представником позивача було
підтримано свої позовні вимоги.
Представник відповідача в судовому
засіданні 03.06.14. проти позову
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
у справі № 910/1652/14.
В судовому засіданні 03.06.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -
Відповідно до рішення Київської
міської ради від 22.09.11. № 24/6240 "Про
питання діяльності комунальних
підприємств, що належать до
комунальної власності територіальної
громади міста Києва", Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Шевченківської районної
у м. Києві ради перейменоване на
Комунальне підприємство "Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району".
Відповідно до п. 2.1. статуту позивача
створено з метою отримання прибутку
від господарської діяльності,
спрямованої на задоволення суспільних
потреб, надання послуг населенню у
сфері житлово-комунального
господарства в якості виконавця цих
02.04.07. між позивачем (далі - Сторона-1) та
відповідачем (далі - Строна-2) було
укладено Договір № 20 про нарахування
та збір платежів з власників
(орендарів) за спожиті комунальні
послуги на користь їх виробників (далі -
Згідно з п. 1.1 Договору позивач здійснює
нарахування та збір платежів на
користь виробників послуг за спожиті
відповідачем комунальні послуги
(теплова енергія, холодне
водопостачання, водовідведення, тощо) в
обсягах та за тарифами, визначеними в
додатку 1 до Договору.
Пунктом 5.1 Договору сторони погодили,
що Договір діє з моменту укладання
(02.04.07.) до 01.04.08.
Звертаючись з даним позовом позивач
вказує на наявність підстав для
стягнення з відповідача
заборгованості за спожиті комунальні
послуги за Договором № 20 від 02.04.07. за
період з 24.09.10. по 30.08.13. в розмірі 70 685,60
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.
Отже, суд дає самостійну оцінку доказам
на підставі чинного законодавства і не
зв'язаний позицією сторін.
Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.
Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу
України договір є однією із підстав
виникнення зобов'язань та обов'язковим
для виконання сторонами.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями і громадянами в усіх
сферах господарської діяльності
здійснюються на основі договорів.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
Кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України встановлено, що в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України передбачено, що за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Положеннями п. 3.1.1 Договору визначено,
що відповідач в 3-х денний термін після
надходження платіжного доручення
(квитанції), але не пізніше 20 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
зобов`язується сплатити вартість
спожитих комунальних послуг.
Відповідно до п. 2.1.2 Договору позивач
зобов`язаний в 3-х денний термін, з
моменту надходження від виробників
послуг розрахунків, надати власнику
або орендарю платіжне доручення
(квитанцію) про суму спожитих ним
Представники відповідача, заперечуючи
проти заявлених позовних вимог,
зокрема зазначають, що платіжні
доручення (квитанції) про сплату за
отримані ними послуги від Комунального
підприємства "Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району" до
них не надходили, а тому, відповідно,
вони не мали підстав для здійснення
оплати за надані послуги.
За наявними матеріалами справи судом
встановлено, що платіжні доручення на
оплату комунальних послуг за
Договором, претензії направлялися
відповідачу на адресу: АДРЕСА_1.
Разом з тим, у відповідності до
Свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 серії
НОМЕР_1 та згідно з п. 6 Договору адресою
відповідача є: АДРЕСА_2.
Таким чином, позивачем платіжні
доручення на оплату комунальних послуг
за Договором направлялись відповідачу
на невірну адресу, що не є належним
доказом виконання Стороною-1 своїх
зобов'язань за Договором.
Представником позивача не
заперечувався той факт, що за адресою
АДРЕСА_2 відповідачу платіжні
доручення не направлялися.
Як відзначалось судом, відповідно до п.
3.1.1 Договору відповідач в 3-х денний
термін після надходження платіжного
доручення (квитанції), але не пізніше 20
числа місяця, наступного за
розрахунковим, зобов`язується сплатити
вартість спожитих комунальних послуг.
Тобто умовами Договору чітко
передбачено строк настання у
відповідача обов`язку на сплату коштів
Таким чином, оскільки момент настання
строку сплати платежів за Договором
пов'язаний з фактом отримання
Стороною-2 платіжного доручення
направленого Стороною-1, а такі
платіжні доручення направлені
відповідачу позивачем не були, то строк
сплати платежів за Договором за
спірний період є таким, що не настав.
Доведення належними засобами
доказування певних обставин по справі,
ГПК України покладається саме на особу,
яка на ці обставини посилається
(аналогічної позиції дотримується
Вищий господарський суд України в
постанові № 30/5009/2733/11 від 02.04.12.).
Враховуючи викладене суд дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову про
стягнення заборгованості за спожиті
комунальні послуги у сумі 70 685,60 грн.
Вимоги позивача про стягнення з
відповідача збитків від інфляції та 3%
річних є похідними від вимоги про
стягнення основної заборгованості за
Договором, в задоволенні якої судом
відмовлено. З огляду на зазначене та
викладене раніше, в суду відсутні
правові підстави для задоволення вимог
позивача в частині стягнення 3% річних
та збитків від інфляції.
Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.
Враховуючи вищевикладене, з наведеного
вбачається, що до господарського суду
вправі звернутися кожна особа, яка
вважає, що її право чи охоронюваний
законом інтерес порушено чи
Проте, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем належними засобами
доказування не доведено суду порушення
з боку відповідача законних та
охоронюваних інтересів позивача.
Враховуючи все викладене вище в
сукупності, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
З урахуванням зазначеного, відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, витрати по сплаті
судового збору покладаються на
На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -
В позові відмовити повністю.
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 10.06.14.

Суддя
Т.М. Ващенко