ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2014 р.Справа № 923/135/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

головуючого судді:
В.В. Лашина

суддів:
Г.А. Єрмілова

О.Л. Воронюка

при секретарі
Т.М. Філончук

За участю представників сторін:

Від Приватного підприємства
"Поліекспо" - Чумаченко М.М.,
довіреність № 21/11-13, від 21.11.13;

Від Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
профзахворювань у м.Херсоні -
Дикаленко Н.М., довіреність № 02-80-523-1/8,
від 08.01.14;

Від Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
профзахворювань у м.Херсоні - Чепурний
В.О., довіреність № 02-24-701-654/1832, від
06.06.14;

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
приватного підприємства "Поліекспо"

на рішення господарського суду
Херсонської області від 10.04.2014 р.

по справі № 923/135/14

за позовом приватного підприємства
"Поліекспо"

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Херсоні

про стягнення 16603,75 грн. збитків

встановила:

10.02.2014 р. приватне підприємство
"Поліекспо" (в подальшому за текстом - ПП
"Поліекспо") звернулося до
господарського Херсонської області з
позовом до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Херсоні (далі -
ВВД ФССНВПЗ України у м. Херсоні) про
стягнення 6662,65 грн. збитків, а також
судових витрат, обґрунтовуючи позовні
вимоги порушенням відповідачем своїх
зобов'язань за договором оренди
нежитлового приміщення № 1 від 02.01.2013 р.,
викликані поверненням відповідачем
об'єкту оренди в стані, непридатному
для використання та здійснення
господарської діяльності чи передачі в
оренду іншому орендарю.

В подальшому позивач збільшив свої
позовні вимоги та просив стягнути з
відповідача 16603,75 грн.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 10.04.2014 р. (суддя
Нікітенко С.В.) у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням, ПП "Поліекспо" в апеляційній
скарзі просить його скасувати і
постановити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
місцевим господарським судом обставин,
що мають значення для справи та
порушення норм матеріального та
процесуального права.

В відзиві на апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Херсоні
просить залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення без змін, з мотивів викладених
у відзиві.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
правильність застосування
господарським судом норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає апеляційну
скаргу не підлягаючою задоволенню, з
огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
02.01.2013 р. між ПП "Поліекспо" та ВВД
ФССНВПЗ України у м. Херсоні був
укладений договір № 1 оренди
нежитлового приміщення, відповідно до
умов якого позивач передає, а
відповідач приймає у платне
користування нежитлове приміщення по
вул. Перекопській, 19 у м. Херсоні,
загальною площею 479,1 кв.м.

На виконання умов договору, 02 січня 2013
року сторонами підписаний акт
приймання-передачі приміщення з
переліком майна, що передається за
договором. Претензій щодо стану
приміщення на момент передачі сторони
одна до одної не мали.

Пунктом 7.1 договору оренди
передбачений строк дії договору до
31.01.2013 р. включно.

На протязі 2013 року сторонами було
укладено 8 додаткових угод до
зазначеного договору оренди, якими
сторони змінювали його умови в частині
вартості орендної плати та строку дії.

Відповідно до умов останньої
додаткової угоди № 8 від 21.11.2013 р.,
сторони змінили п.7.1. договору та
продовжили строк дії договору до 30.11.2013
р. включно. Однак після закінчення
вказаного строку ВВД ФССНВПЗ України у
м. Херсоні продовжило користуватися
орендованим приміщенням.

19 грудня 2013 року відповідач направив
позивачу лист за № 02-78-503-407/3598, в якому
просив останнього надати остаточні
розрахунки по орендній платі, витратам
на його утримання та по сплаті
комунальних платежів по день
фактичного звільнення приміщення -
20.12.2013 р.

20.12.2013 р. представником ПП "Поліекспо"
здійснено огляд орендованого
приміщення в присутності
представників ВВД ФССНВПЗ України у м.
Херсоні та висловлено зауваження щодо
стану приміщення та майна.

23.12.2013 р. та 25.12.2013 р. позивачем на адресу
ВВД ФССНВПЗ України у м. Херсоні було
направлено листи з проханням привести
в технічно робочий стан орендоване
приміщення та майно, яке в ньому
знаходилось. Зазначені листи залишені
відповідачем без задоволення.

16.01.2014 р. позивач звернувся до
відповідача з претензією про
відшкодування завданих неналежним
виконанням умов договору збитків у
розмірі 6349,46 грн.

Вказана претензія залишена
відповідачем також без задоволення,
про що він письмово повідомив позивача
листом від 17.02.2014 р., що й стало
предметом цієї судової справи.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позовних вимог, місцевий господарський
суд виходив з того, що позивачем не
надано суду належних та допустимих
доказів в підтвердження своїх позовних
вимог, оскільки не обґрунтовано
належним чином та не доведено ні факту
виникнення збитків, ні їх розміру.

Аналізуючи матеріали справи, судова
колегія вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи та ним дана належна
юридична оцінка.

Посилання ПП "Поліекспо" на неповне
з'ясування господарським судом всіх
обставин справи, колегія суддів вважає
неспроможними.

Так, підстави виникнення цивільних
прав та обов'язків визначені у статті 11
Цивільного кодексу України, зокрема,
ними є: договори та інші правочини;
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі.

Водночас, статтею 14 ЦК України
передбачено, що цивільні обов'язки
виконуються у межах, встановлених
договором або актом цивільного
законодавства. Особа не може бути
примушена до дій, вчинення яких не є
обов'язковим для неї.

Такий принцип закріплений й у ст. 19
Конституції України.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
відшкодування збитків.

Частиною 2 ст. 224 ГК України встановлено,
що під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки, збитків, причинного зв'язку
між протиправною поведінкою боржника
та збитками, вини. За відсутності хоча б
одного з цих елементів
цивільно-правова відповідальність не
настає. (Така ж правова позиція
викладена в постанові Верховного Суду
України від 20.06.2011 у справі № 2/121-30/118).

Як правильно було встановлено судом
першої інстанції, вимоги позивача не
засновані на умовах договору, а
визначені в якості обов'язкових дії, -
не були для відповідача передбачені
укладеним між сторонами договором.

Так, за договором оренди від 02.01.2013 р.
відповідачу було передано частину
приміщення, що належить до внутрішньої
частини адміністративної будівлі по
вул. Перекопська, 19 у м. Херсона.
Зовнішні конструкції будівлі, крім
балкону, відповідачу не передавалися,
про що безпосередньо свідчить сам акт
приймання-передачі.

Умовами договору не передбачено
обов'язку орендаря контролювати та
відповідати за технічний стан
зовнішніх конструкцій будівлі, що
виключає можливість відшкодування на
користь позивача збитків у зв'язку із
установкою козирка на фасаді будівлі.
До того ж, як правильно зазначено
місцевим господарським судом,
рахунок-фактура не є належним доказом,
які б підтверджував дійсно зроблені
витрата на монтаж козирка на фасаді.

З акту приймання-передачі від 02.01.2013 р.
вбачається, що орендодавець передав
разом з приміщенням майно, у тому числі
2-х секційні жалюзі у кількості 6 шт.
вартістю 1200 грн. та 13 шт. вартістю 2600
грн. Згідно до зауважень до акту
прийому-передачі від 20.12.2013 р., на момент
повернення приміщення орендодавцеві
всі жалюзі були в наявності, хоча деякі
з них були зняті. Застереження щодо їх
пошкодження відсутні.

Також позивачем не було належним чином
доведено та обгрунтовано суми збитків
внаслідок пошкодження ковроліну.
Докази, які б свідчили у якому стані
знаходився ковролін під час
передавання приміщення орендарю (новий
чи який термін його використання до
його передачі орендарю), матеріали
справи не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 779 ЦК України
наймач не відповідає за погіршення
речі, якщо це сталося внаслідок
нормального її зношення або упущень
наймодавця.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що пошкодження ковроліну сталося
саме внаслідок дій відповідача, а не
внаслідок природного зносу речі.

Щодо відшкодування витрат на
відновлення охоронної сигналізації, то
відповідно до п. 5 акта
приймання-передачі приміщення та майна
до договору оренди нежитлового
приміщення № 1 від 02.01.2013 р., факт
передачі у користування обладнання
охоронної сигналізації відсутній.

Враховуючи викладене, надані позивачем
документи, зокрема, звіт про незалежну
оцінку об'єкту нерухомості та фото
фіксація не впливають на суть спірних
правовідносин, а відтак не можуть бути
прийнятними для доказової сили.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи, а
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Всупереч зазначеним вимогам,
скаржником не було доведено належним
чином обставини, викладені у позовній
заяві.

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують правильного
висновку господарського суду щодо
відсутності підстав для задоволення
позову.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про те, що оскільки
господарським судом обставини справи
встановлені з достатньою повнотою,
доказам, що надані учасниками справи,
дана відповідна правова оцінка, яка не
суперечить фактичним обставинам
справи і нормам матеріального права,
тому достатніх правових підстав для
скасування оскаржуваного рішення
господарського суду Херсонської
області не має.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства "Поліекспо" залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Херсонської області від 10.04.2014 р. у
справі № 923/135/14 - без змін.

Повний текст постанови складено та
підписано 16.06.2014р.

Головуючий суддя
В.В. Лашин

Суддя
Г.А. Єрмілов

Суддя
О.Л. Воронюк