ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2014 р.
Справа № 914/1565/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Петрашко М.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Прокурора Сихівського
району міста Львова в інтересах
держави в особі Львівської міської
ради в особі Львівського міського
комунального підприємства
"Львівтеплоенерго", м.Львів

до відповідача Приватного
акціонерного товариства
"Агрокультура", м.Львів

про стягнення 144 287,68 грн.

За участю представників сторін:

від прокуратури Лука Г.В. - прокурор
(посвідчення №020328 від 06.09.2013р.);

від позивача Негря Г.Ю. - юрисконсульт
(довіреність №68 від 02.10.2013р.);

від відповідача не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Прокурором
Сихівського району міста Львова в
інтересах держави в особі Львівської
міської ради в особі Львівського
міського комунального підприємства
"Львівтеплоенерго" до відповідача
Приватного акціонерного товариства
"Агрокультура" про стягнення 144 287,68 грн.,
з яких 139 701,72 грн. - основний борг, 1 567,91
грн. - пеня, 952,86 грн. - інфляційні втрати
та 2 065,19 грн. - 3% річних.

Ухвалою суду від 30.04.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 28.05.2014р. Ухвалою
суду від 28.05.2014р. розгляд справи
відкладено на 11.06.2014р.

Представники прокуратури та позивача
позовні вимоги підтримали повністю,
просили позов задоволити з підстав
викладених у позовній заяві.

Відповідач явку повноважного
представника в судове засідання
повторно не забезпечив, вимог ухвал
суду не виконав, причин неявки
представника та невиконання вимог
ухвали суду не повідомив, хоча належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи про що свідчить
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення №79 4 від 03.06.2014р. -
вручено 03.06.2014р. Станом на 11.06.2014р. від
відповідача відзив, клопотання, заяви,
докази витребувані судом на адресу
суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, суд вважає за можливе
розглянути справу відповідно до ст. 75
ГПК України при відсутності
представника відповідача за наявними у
ній матеріалами яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, заслухавши пояснення
представників прокуратури та позивача,
суд,-

встановив:

01.10.2002р. між Відкритим акціонерним
товариством "Агрокультура"
(правонаступником якого є Приватне
акціонерне товариство "Агрокультура")
(надалі - споживач) та Львівським
міським комунальним підприємством
"Львівтеплоенерго" (енергопостачальна
організація) укладено договір №5017/Р
про постачання теплової енергії в
гарячій воді, відповідно до умов якого
енергопостачальна організація бере на
себе зобов'язання постачати споживачу
теплову енергію в гарячій воді в
потрібних йому обсягах, а споживач
зобов'язується отримувати та
оплачувати одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни передбачені цим договором.

Згідно з п.3.2.2 договору споживач
теплової енергії зобов'язується
виконувати умови та порядок оплати
спожитої теплової енергії в обсягах і в
терміни, які передбачені даним
договором.

Відповідно до п.6.1. договору розрахунки
за теплову енергію, що споживається
проводяться у грошовій формі,
відповідно до встановлених тарифів та
іншими незабороненими чинним
законодавством формами.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що
розрахунковим періодом є календарний
місяць.

Споживач до 15-го числа місяця,
наступного за звітним, сплачує
енергопостачальній організації
вартість фактично спожитої теплової
енергії (п.6.3. договору).

Згідно із п.10.1. договору, він набирає
чинності з дня його підписання та діє
до 01.10.2003р.

Відповідно до п.10.4. договір вважається
пролонгованим на кожний наступний рік,
якщо за місяць до закінчення терміну
його дії про його припинення не буде
письмово заявлено однією із сторін.

У зв'язку з несплатою відповідачем
спожитої теплової енергії в гарячій
воді, у нього наявна заборгованість в
сумі 139 701,72 грн. за період з 01.02.2013р. по
31.03.2014р. Відтак, основний борг, який
позивач просить стягнути на його
користь з відповідача за спожиту
теплову енергію становить 139 701,72 грн.

Відповідно до п.7.2.3 договору
споживач несе відповідальність за
несвоєчасне виконання розрахунків за
теплову енергію - пеня в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України. В силу
цього положення позивач за неналежне
виконання взятих на себе договірних
зобов'язань здійснив нарахування пені
відповідачу в сумі 1 567,91 грн.

Крім того, позивач згідно умов ст.625 ЦК
України нарахував відповідачу 3% річних
в розмірі 2 065,19 грн. та 952,86 грн.
інфляційних втрат.

Таким чином, загальна сума
заборгованості, становить 144 287,68 грн., з
яких 139 701,72 грн. - основний борг, 1 567,91
грн. - пеня, 952,86 грн. - інфляційні втрати
та 2 065,19 грн. - 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази та заслухавши пояснення
представників прокуратури та позивача,
суд дійшов висновку, що позов слід
задоволити в повному обсязі з
наступних підстав.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

За умовами ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. За умовами ст.629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст.714 ЦК України за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання. До договору
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, положення про договір
поставки, якщо інше не встановлено
законом або не випливає із суті
відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.275 ГК України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду споживачеві
(абоненту), який зобов'язаний оплатити
прийняту енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та відповідачем укладено
договір договір №5017/Р про постачання
теплової енергії в гарячій воді від
01.10.2002р., відповідно до умов якого
енергопостачальна організація бере на
себе зобов'язання постачати споживачу
теплову енергію в гарячій воді в
потрібних йому обсягах, а споживач
зобов'язується отримувати та
оплачувати одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни передбачені цим договором.

Відповідно до ст.24 Закону України "Про
теплопостачання" основними обов'язками
споживача теплової енергії є:
своєчасне укладання договору з
теплопостачальною організацією на
постачання теплової енергії;
додержання вимог договору та
нормативно-правових актів. Споживач
теплової енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з теплопостачальною
організацією, відповідних
нормативно-правових актів та виконання
приписів органів, уповноважених
здійснювати державний нагляд за
режимами споживання теплової енергії
згідно із законом.

Статтею 25 Закону України "Про
теплопостачання" передбачено, що
теплопостачальні, теплотранспортні і
теплогенеруючі організації
зобов'язані: забезпечувати надійне
постачання обсягів теплової енергії
відповідно до умов договору та
стандартів; здійснювати перерахунок за
спожиту теплову енергію із споживачами
з урахуванням авансового платежу та
показань приладів комерційного обліку
теплової енергії протягом місяця після
закінчення опалювального періоду.

На виконання умов вказаного договору
позивач здійснив поставку відповідачу
теплової енергії у гарячій воді.

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п.6.3 договору
споживач до 15-го числа місяця,
наступного за розрахунковим періодом,
сплачує енергопостачальній
організації вартість гарячого
водопостачання, фактично спожитої
теплової енергії для опалення та
щомісячну величину плати за приєднане
теплове навантаження.

В порушення вищенаведених положень
договору та закону, відповідач не
здійснив оплати за спожиту теплову
енергію, таким чином, у сукупності
заборгованість відповідача станом на
день розгляду справи судом становить 139
701,72 грн. за період з 01.02.2013р. по 31.03.2014р.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу
України закріплено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідачем не надано суду жодних
доказів на підтвердження погашення ним
основного боргу в сумі 139 701,72 грн. за
договором №5017/Р про постачання
теплової енергії в гарячій воді від
01.10.2002р.

З огляду на вищенаведене, суд вважає
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача основного боргу за спожиту
теплову енергію у виді гарячої води в
сумі 139 701,72 грн. обгрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відтак, здійснивши перерахунок суми
інфляційних втрат та 3% річних, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача 952,86 грн. інфляційних
втрат та 2 065,19 грн. 3% річних підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. При
цьому пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу
України кореспондують приписами,
встановленими Господарським кодексом
України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, які визначаються обліковою
ставкою НБУ за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до п.7.2.3 договору споживач
несе відповідальність за несвоєчасне
виконання розрахунків за теплову
енергію - пеня в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України.

В силу вищенаведених положень,
нарахована позивачем пеня у сумі 1 567,91
грн. є обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши представлені докази, суд
вважає позов обгрунтованим, який слід
задоволити повністю.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищенаведені норми
процесуального закону та як вбачається
з матеріалів справи, відповідачем не
спростовано доводів позовної заяви, не
надано суду належних та допустимих
доказів про наявність інших обставин
ніж ті, що досліджені в ході судових
засідань.

Відповідно до ст.49 ГПК України сплата
судового збору в розмірі 2 885,75 грн.
покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.43, 33, 34, 35, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116
ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Агрокультура" (79026, м.Львів,
вул.Чмоли, 1, ) на користь
Львівського міського комунального
підприємства „Львівтеплоенерго" (79040,
м.Львів, вул. Д.Апостола, буд.1; ) основний борг в сумі 139 701,72
грн., пеню у розмірі 1 567,91 грн.,
інфляційні втрати у розмірі 952,86 грн. та
3% річних у розмірі 2 065,19 грн.

3. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Агрокультура" (79026, м.Львів,
вул.Чмоли, 1, ) в дохід
Державного бюджету України 2 885,75 грн.
судового збору.

4. Накази видати після набрання судовим
рішення законної сили, в порядку ст.116
ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 16.06.2014р.

Суддя
Петрашко М.М.