ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року Справа № 905/5959/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого: Полянського
А.Г.

суддів: Кравчука
Г.А., Мачульського Г.М.

розглянувши

касаційну скаргутовариства з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
Високовольтні мережі" напостанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 17.12.2013 року у
справі№ 905/5959/13 Господарського суду
Донецької області за
позовомпублічного акціонерного
товариства "Краматорський завод
важкого верстатобудування"
дотовариства з обмеженою
відповідальністю "Сервіс-Інвест"
провизнання недійсним додатку №1/2013 до
договору №3 0200 002 від 21.06.2004 року;
зобов'язання встановити договірну
величину споживання електричної
енергії на 2013 рік у розмірі 19655 тис. кВт.
рік.за участю представників сторін:

позивача - не з"явились, відповідача -
не з"явились,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Донецької області від 04.11.2013 р. (суддя -
Малікова Е.І.) позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Краматорський завод важкого
верстатобудування" до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сервіс-Інвест" про визнання недійсним
додатку №1/2013 до договору № 30200002 від
21.06.2004 р.; зобов'язання встановити
договірну величину споживання
електричної енергії на 2013 рік у розмірі
19655тис. кВт.г рік. задоволено повністю.
"Визнано недійсним додаток № 1/2013 до
договору № 30200 002 від 21.06.2004 р. укладений
між Публічним акціонерним товариством
"Краматорський завод важкого
верстатобудування" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Сервіс-Інвест" з моменту його
укладення. Зобов`язано Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Сервіс-Інвест" встановити Публічному
акціонерному товариству
"Краматорський завод важкого
верстатобудування" договірну величину
споживання електричної енергії на 2013
рік у розмірі 19655тис. кВт.г рік. Стягнуто
з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сервіс-Інвест" на
користь судовий збір у розмірі 1 147 грн."

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 17.12.2013 р. (судді
- Принцевська Н.М., Колядко Т.М.,
Ломовцева Н.В.) рішення Господарського
Донецької області від 04.11.2013 р. залишено
без змін.

Не погоджуючиcь з рішенням та
постановою апеляційного
господарського суду, товариство з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
Високовольтні мережі" звернулось до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, мотивуючи скаргу доводами
про порушення судами норм
матеріального та процесуального права
та прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 14.05.2014 р. здійснено заміну
відповідача ТОВ "Сервіс-Інвест" на
товариство з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК Високовольтні
мережі".

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України прийшла до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право
залишити постанову апеляційного
господарського суду без змін, а скаргу
без задоволення.

Касаційна скарга залишається без
задоволення, коли суд визнає, що
постанова апеляційного господарського
суду прийнята з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та відповідачем укладено
договір про постачання електричної
енергії № 30200002 від 21.06.2004 р. про
постачання електричної енергії
(договір), відповідно до умов якого
постачальник електричної енергії - ТОВ
"Сервіс-Інвест", постачає електричну
енергію споживачу - ПАТ "Краматорський
завод важкого верстатобудування", а
споживач оплачує постачальнику
електричної енергії її вартість та
здійснює інші платежі згідно з умовами
цього договору та додатками до нього,
що є його невід'ємними частинами
(Договір).

Відповідно до п. 5.1 договору, для
визначення договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності на наступний календарний
рік споживач не пізніше 15 листопада
поточного року надає постачальнику
електричної енергії відомості про
розмір очікуваних обсягів споживання
електричної енергії. Сторони
узгоджують порядок визначення обсягів
постачання електричної енергії та/або
потужності згідно додатку "Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу та субспоживачам". У разі
ненадання споживачем зазначених
відомостей у встановлений термін
розмір очікуваного споживання
електричної енергії (потужності) на
наступний рік установлюється
постачальником на рівні відповідних
періодів поточного року. Якщо споживач
має на своєму балансі генеруючи
потужності, він не пізніше 15 листопада
поточного року надає постачальнику
електричної енергії відомості про
розмір очікуваного обсягу генерації
електричної енергії.

Судами встановлено, що листом №
2251-1569 від 08.11.2012 р. позивач направив на
адресу відповідача "Відомості про
очікуваний обсяг споживання
електроенергії на 2013 р." де зазначено
загальний очікуваний обсяг споживання
електричної енергії на 2013 рік - 19655
тис.кВт.г., в тому числі: січень 2013р.- 1915
тис.кВт.г., лютий 2013р.- 1995 тис.кВт.г.,
березень 2013р.- 2025 тис.кВт.г., квітень
2013р.- 1645 тис.кВт.г., травень 2013р.- 1430
тис.кВт.г., червень 2013р.- 1255 тис.кВт.г.,
липень 2013р.- 1305 тис.кВт.г., серпень 2013р.-
1325 тис.кВт.г., вересень 2013р.- 1350
тис.кВт.г., жовтень 2013р.- 1525 тис.кВт.г.,
листопад 2013р.- 1935 тис.кВт.г., грудень
2013р.- 1950 тис.кВт.г. (а.с. 35-37).

ТОВ "Сервіс-Інвест" листом № 08-04/5034
від 10.12.2012 р., відмовило позивачу у
прийнятті пропозиції щодо обсягів
споживання електроенергії на 2013 рік
через заборгованість позивача перед
відповідачем та зазначило про розгляд
заявлених обсягів лише у разі
погашення позивачем існуючої
заборгованості

Позивач повторно звернувся до
відповідача з проханням узгодити
об'єми споживання електричної енергії
на 2013 рік. Листом № 08-04/5290 від 29.12.2012 р.,
ТОВ "Сервіс-Інвест" відмовило у
затвердженні наданих позивачем
обсягів споживання на 2013 рік, та з
урахуванням існуючої заборгованості
позивача за спожиту електричну енергію
запропонував йому знизити
електроспоживання до нульового рівня,
узгодити договірні величини
електроспоживання на 2013 рік на
нульовому рівні.

Листом № 08-04/0131 від 11.01.2013 р.
відповідач знову звернувся до позивача
з вимогою сплатити заборгованість та
зауважив, що у разі несплати у
визначений термін споживачем рахунків,
виставлених відповідно до умов
договору, постачальник зобов'язаний
повністю або частково припинити
постачання споживачу електричної
енергії.

На адресу ПАТ "Краматорський
завод важкого верстатобудування"
відповідачем були також надіслані
вимоги № 101 від 27.11.2012 р., № 109 від 25.12.2012
р., № 7 від 25.01.2013 р. щодо відключення
позивача від електропостачання.

26.02.2013 р. позивачем був
направлений на адресу відповідача
додаток № 1/2013 до договору про
постачання електричної енергії № 30200002
від 21.06.2004 р., згідно з яким обсяги
споживання електричної енергії та
величини споживання електричної
потужності на 2013 рік встановлені на
нульовому рівні, за виключенням січня -
1915тис. кВт.г.

Листом № 01-04/1018 від 04.03.2013 р.
позивачу було відмовлено у корегуванні
договірних величин через існуючу
заборгованість перед відповідачем.

Позивачем було зазначено, що
додаток до договору № 1/2013 укладений
ним під впливом тяжкої обставини, під
загрозою банкрутства та на вкрай
невигідних умовах, тому має бути
визнаний судом недійсним, про що з
даним позовом і звернувся позивач до
суду.

Згідно ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику", споживання енергії
можливе лише на підставі договору з
енергопостачальником.

Згідно з пунктом 1.3 Правил користування
електричною енергією, затвердженими
постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України від 31.07.1996 р. № 28 (ПКЕЕ), для
забезпечення потреб електроустановки
здійснюється на підставі договору про
постачання електричної енергії, що
укладається між власником цієї
електроустановки (уповноваженою
власником особою) та постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, або договору про
купівлю-продаж електричної енергії, що
укладається між власником цієї
електроустановки (уповноваженою
власником особою) та постачальником
електричної енергії за нерегульованим
тарифом.

Пунктом 5.1 Правил передбачено, що
відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається. Договір про постачання
електричної енергії є основним
документом, який регулює відносини між
постачальником електричної енергії за
регульованим тарифом, що здійснює свою
діяльність на закріпленій території, і
споживачем та визначає зміст правових
відносин, прав та обов'язків сторін.
Споживання електричної енергії без
договору не допускається.

Додаток до договору № 1/2013 до договору
№ 3 0200 002 від 21.06.2004 р., укладений між
сторонами, є його невід'ємною частиною.

Згідно п. 3 ст. 179 Господарського кодексу
України, укладення господарського
договору є обов'язковим для сторін,
якщо він заснований на державному
замовленні, виконання якого є
обов'язком для суб'єкта господарювання
у випадках, передбачених законом, або
існує пряма вказівка закону щодо
обов'язковості укладення договору для
певних категорій суб'єктів
господарювання чи органів державної
влади або органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Статтею 652 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі істотної зміни
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору, договір може бути
змінений або розірваний за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
зобов'язання. Зміна обставин є
істотною, якщо вони змінилися
настільки, що, якби сторони могли це
передбачити, вони не уклали б договір
або уклали б його на інших умовах. Якщо
сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: 1) в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Ч. 4 ст. 652 ЦК України передбачено, що
зміна договору у зв'язку з істотною
зміною обставин допускається за
рішенням суду у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Як обґрунтовано відзначено
попередніми судовими інстанціями,
наявність заборгованості за договором
про постачання електроенергії не є
істотною зміною обставин в розумінні
ст. 652 Цивільного кодексу України.

Зміна договору у зв'язку з істотними
змінами обставин є самостійним
випадком зміни договірних зобов'язань,
метою якого є необхідність відновлення
балансу інтересів сторін договору,
істотно порушеного внаслідок не
передбачуваної зміни зовнішніх
обставин, що не залежить від волі
сторін. При наявності істотної зміни
обставин, зміна договору за рішенням
суду допускається лише як виняток.

Чинним законодавством та укладеним між
сторонами договором врегульовано
правові наслідки порушення
зобов'язань, у тому числі грошових, а
також способи захисту порушених прав
та законних інтересів.

Відповідачем було зазначено, що
позивачем порушено умови договору в
частині оплати спожитої електричної
енергії, у зв'язку з чим відповідач
направив додаткову угоду про
встановлення на 2013 рік договірних
величин електроспоживання та
потужності на нульовому рівні.

Відповідно до частини другої статті 24
Закону України "Про електроенергетику"
енергопостачальники мають право за
умови неповної оплати споживачем
спожитої електричної енергії обмежити
його електроспоживання до рівня
екологічної броні електропостачання
або за відсутності такої повністю
припинити електропостачання
споживачу.

У пункті 7 додатку 1 "Обсяги постачання
електричної енергії споживачу та
субспоживачам" сторони обумовили, що
постачальник має право в
односторонньому порядку з
повідомленням про це споживача
зменшити договірний обсяг споживання
електроенергії та потужності до
нульового рівня у разі застосування до
споживача заходів по припиненню
електропостачання.

Відповідно до п. 4.2. Правил ПКЕЕ та п. 5.1
Договору, у разі ненадання споживачем
відомостей про очікуване споживання
електроенергії у встановлений
договором термін розмір очікуваного
споживання електричної енергії на
наступний рік установлюється
постачальником електричної енергії за
фактичними обсягами споживання у
відповідних періодах поточного року,
що минули, та у відповідних періодах
минулого року, які відповідають
майбутнім періодам поточного року.

За таких обставин, несплата споживачем
вартості спожитої електроенергії у
терміни, встановлені договором, може
бути підставою для розірвання
договору, підставою для обмеження чи
припинення електропостачання
споживачу з боку постачальника у
встановленому порядку, а також
стягнення у судовому порядку
заборгованості.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу
України, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Згідно статті 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 233 Цивільного кодексу
України передбачено, що правочин, який
вчинено особою під впливом тяжкої
обставини і на вкрай невигідних умовах,
може бути визнаний судом недійсним
незалежно від того, хто був ініціатором
такого правочину.

Відповідно до п. 3.10 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 р. № 11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорі)
недійсними", ознаками правочину, що
підпадає під дію статті 233 ЦК України, є
вчинення правочину на вкрай невигідних
для себе умовах, під впливом тяжкої для
неї обставини і добровільно, тобто за
відсутності насильства, обману чи
помилки, можливо, навіть з ініціативи
самого позивача.

З матеріалів справи вбачається, що
спірний додаток був надісланий
позивачем після листів відповідача про
відключення позивача від
електропостачання, та після листа №
08-04/5290 від 29.12.2012 р. в якому містилась
вимога знизити електроспоживання до
нульового рівня, узгодити договірні
величини електроспоживання на 2013 рік
на нульовому рівні.

Згідно ч. 5 статті 26 Закону України
"Про електроенергетику", споживачі
(крім населення, професійно-технічних
навчальних закладів та вищих
навчальних закладів I-IV рівнів
акредитації державної і комунальної
форм власності) у випадку споживання
електричної енергії понад договірну
величину за розрахунковий період
сплачують енергопостачальникам
двократну вартість різниці фактично
спожитої і договірної величини.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що укладення додатку № 1/2013
до договору про постачання електричної
енергії № 30200002 від 21.06.2004 р. з нульовою
договірною величиною безперечно тягне
за собою оплату спожитої електричної
енергії у двократному розмірі, що
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 276 Цивільного
кодексу України пропозиції абонента
щодо кількості та видів енергії,
строків її відпуску є пріоритетними за
наявності виробничих можливостей у
енергопостачальника.

З листів № 08-04/1086 від 07.03.2013 р. та №
08-04/1487 від 05.04.2013 р. вбачається, що у
електропостачальника була виробнича
можливість надати споживачу зазначені
у пропозиції обсяги електроенергії.

Враховуючи викладені обставини справа,
попередні судові інстанції дійшли
обґрунтованого висновку про те, що
підписання позивачем додатку № 1/2013 до
договору про постачання електричної
енергії № 30200002 від 21.06.2004 р. було
здійснено на вкрай невигідних для
нього умовах, що є підставою для
визнання додатку № 1/2013 до договору
про постачання електричної енергії №
30200002 від 21.06.2004 р. недійсним, а
встановлення споживачу обсягів
споживання електричної енергії на 2013
рік на нульовому рівні є фактично
відмовою енергопостачальника від
надання електричної енергії
споживачеві за допомогою технічних
засобів передачі та розподілу
електричної енергії на підставі
договору (припинення обов'язків з
енергопостачання у певний період часу),
що є порушенням приписів Закону
України "Про електроенергетику" щодо
права споживача на отримання
електричної енергії.

Позивачем також заявлена вимога
щодо зобов'язання відповідача
встановити договірну величину
споживання електричної енергії на 2013
рік у розмірі 19655тис.кВт.г. рік. Оскільки
відомість про очікуваний обсяг
споживання електроенергії на 2013 рік
позивачем була надісланий своєчасно -
08.11.2012 р., у відповідності до п. 5.1
укладеного між сторонами договору, то
вимоги позивача щодо встановлення
договірної величини споживання
електричної енергії на 2013 рік у розмірі
19655тис.кВт.г. рік є правомірною.

Посилання скаржника на те що
попередні судові інстанції послались
на норми Закону України "Про обмеження
монополізму та недопущення
недобросовісної конкуренції у
підприємницькій діяльності" який
втратив чинність, (згідно із Законом
України від 11 січня 2001 року N 2210-III) є
обґрунтованими.

Однак, помилкове посилання на вказану
норму матеріального права не призвело
до прийняття невірного рішення,
оскільки не спростовує висновків
місцевого та апеляційного
господарського суду про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст.
1115 ГПК України юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення у постанові апеляційного
господарського суду, колегія суддів
вважає, що суд в порядку ст. ст. 43, 47, 43, 99,
101 ГПК України всебічно, повно і
об'єктивно розглянув в судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності, дослідив подані сторонами
в обґрунтування своїх вимог і
заперечень докази; належним чином
проаналізував відносини сторін та
дійшов обґрунтованих висновків.

Висновки суду апеляційної інстанції
відповідають встановленим обставинам
справи, доводи касаційної скарги їх не
спростовують, а тому підстав для зміни
чи скасування оскаржуваного судового
рішення у справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, 11111
ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
Високовольтні мережі" залишити без
задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької
області від 04.11.2013 та постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 07.12.2013 у справі
№ 905/5959/13 залишити без змін.

Головуючий суддя
Полянський А.Г.

Судді
Кравчук Г.А.

Мачульський Г.М.