ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2014 р.
Справа № 926/1334/13

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії

головуючого судді
Хабіб М.І.

суддів
Зварич
О.В.

Юрченка
Я.О.

при секретарі судового засідання
Бараняк Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2, б/н від 07.03.2014
року

на рішення Господарського суду
Чернівецької області від 24.02.2014р.

у справі № 926/1334/13

за позовом: фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, м. Чернівці

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3, м. Чернівці

про витребування майна з чужого
незаконного володіння

За участю представників:

від позивача - не з'явився (належно
повідомлений);

від відповідача -не з'явився (належно
повідомлений);

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2 звернувся до Господарського
суду Чернівецької області з позовом до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про
витребування майна на суму 32 603,50 грн з
чужого незаконного володіння та
зобов'язання відповідача повернути
майно на загальну суму 32 603,50 грн, а
саме:

1) DVD фільми - 395 штук загальною
вартістю 12 180, 00 грн,

2) комп'ютерні ігри - 75 штук
загальною вартістю 2 400 грн,

3) DVD - R Datex диски - 20 штук загальною
вартістю 38 грн,

4) CD - R Datex диски - 20 штук загальною
вартістю 28 грн,

5) DVD - RW Verbation диски - 10 штук
загальною вартістю 41 грн,

6) CD - RW Titanium диски - 10 штук
загальною вартістю 25 грн,

7) DVD - R Datex диски на 8,5 Гб. - 15 штук
загальною вартістю 76,50 грн,

8) телефон Nokia X2` - 1 штука вартістю
215 грн,

9) флеш-карта з обсягом пам'яті 4 Гб.
- 2 штуки загальною вартістю 124 грн,

10) чохол для окулярів - 1 штука
вартістю 25 грн,

11) навушники Sony - 4 штуки загальною
вартістю 192 грн,

12) батарейки Kodak - 50 штук загальною
вартістю 100 грн,

13) шкіряні ремені - 12 штук
загальною вартістю 584 грн,

14) шарфи - 30 штук загальною
вартістю 1 310 грн,

15) брелки - 52 штуки загальною
вартістю 936 грн,

16) брелки - 10 штук загальною
вартістю 100 грн,

17) кулони "Перламутр" - 9 штук
загальною вартістю 360 грн,

18) кулони з агата - 48 штук
загальною вартістю 2400 грн,

19) кулони з сердоліком - 20 штук
загальною вартістю 600 грн,

20) великі намиста (сердолік,
аметист, яшма, бірюза) - 11 штук загальною
вартістю 330 грн,

21) намисто з агату - 20 штук
загальною вартістю 600 грн,

22) браслети - 97 штук загальною
вартістю 3 686 грн,

23) сережки - 20 штук загальною
вартістю 200 грн,

24) каміння зріз - 11 штук загальною
вартістю 330 грн,

25) телевізор - 1 штука вартістю1 200
грн,

26) DVD програвач Panasonik - 1 штука
вартістю 1 233 грн,

27) торгівельна вітрина зі скла
"Сталініт" - 1 комплект вартістю 1 850 грн,

28) торгівельне обладнання (сітки) -
3 штуки загальною вартістю 360 грн,

29) підставка на окуляри - 1 штука
вартістю 250 грн,

30) двері металеві - 1 штука вартістю
200 грн,

31) стілець - 1 штука вартістю 70 грн,

32) грошові кошти у сумі 560,00 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з
відповідач 6 000грн витрат на послуги
адвоката та судовий збір

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за
договором оренди №2 від 16.12.2001 він
орендував у відповідача 5 кв.м. торгової
площі в приміщенні магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться у
АДРЕСА_1, для розміщення пункту продажу
непродовольчих товарів та надання
платних послуг. Орендна плата
встановлена в сумі 100грн в місяць,
термін дії договору - 2 роки. Дія
договору постійно продовжувалася на
наступні 2 роки.

24.05.2011 сторони уклали на новому бланку
аналогічний за змістом договір оренди
тієї ж торгової площі. Проте, 23.02.2012
позивачу стало відомо, що відповідач не
визнає договір оренди від 24.05.2011,
оскільки він 23.02.2012 отримав від
відповідача попередження про
переукладення договору оренди від
16.12.2001 на нових умовах, зокрема, щодо
орендної плати, яка складає 1500грн., а
термін оренди - 1 рік. Позивач вважає, що
не було жодних підстав для
переукладення договору, оскільки на
момент отримання попередження дія
договору оренди від 16.12.2001 фактично
була пролонгована на новий термін.
Незважаючи на це, представником
відповідача ОСОБА_4 13.03.2012 було повністю
розібрано торгові полиці позивача
вилучено товар і грошові кошти, які на
даний час зберігаються на складах
магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1», що
підтверджується поясненнями ОСОБА_4,
наданими нею 17.03.2012 лейтенанту міліції
Панчуку В.І .в приміщенні
Першотравневого РВ УМВС України в
Чернівецькій області.

Рішенням Господарського суду
Чернівецької області від 24.02.2014 у
справі № 926/1334/13 (суддя Бутирський А.А.)
позов задоволено частково.

Витребувано з незаконного володіння
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 та
зобов'язано її передати фізичній особі
- підприємцю ОСОБА_2 таке майно:

1) DVD фільми - 8 штук (вартістю 246,68
грн),

2) комп'ютерні ігри - 8 штук
(вартістю 256, грн),

3) DVD - R Datex диски - 20 штук (вартістю
38,00 грн),

4) CD - R Datex диски - 20 штук (вартістю
28,00 грн),

5) CD - RW Titanium диски - 9 штук (вартістю
22,50 грн),

6) DVD - R Datex диски на 8,5 Гб. - 11 штук
(вартістю 56,10 грн),

7) телефон Nokia X2` - 1 штука (вартістю
215,00 грн),

8) флеш-карта з обсягом пам'яті 4 Гб.
- 2 штуки (вартістю 124,00 грн),

9) чохол для окулярів - 1 штука
(вартістю 25,00 грн),

10) навушники Sony - 4 штуки (вартістю
192,00 грн),

11) батарейки Kodak - 15 штук (вартістю
30,00 грн),

12) шкіряні ремені - 12 штук
(вартістю 684,00 грн),

13) шарфи - 30 штук (вартістю 1310,00
грн),

14) брелки - 42 штуки (вартістю 756,00
грн),

15) брелки - 8 штук (вартістю 80,00 грн),

16) великі намиста (сердолік,
аметист, яшма, бірюза) - 11 штук (вартістю
330,00 грн),

17) намисто з агату - 20 штук
(вартістю 600,00 грн),

18) браслети - 68 штук (вартістю 2584,00
грн),

19) сережки - 15 штук (вартістю 150,00
грн),

20) телевізор - 1 штука (вартістю
1200,00 грн),

21) DVD програвач Panasonik - 1 штука
(вартістю 1233,00 грн),

22) торгівельна вітрина зі скла
"Сталініт" - 1 комплект (вартістю 1850,00
грн),

23) торгівельне обладнання (сітки) -
3 штуки (вартістю 360,00 грн),

24) грошові кошти у сумі 546,00 грн.

Присуджено до стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - 576,37
грн судового збору та 2000,00 грн витрат на
послуги адвоката. У решті вимог
відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване положеннями ст.ст. 321, 387 ЦК
України. При прийнятті рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач без правових підстав
утримує майно позивача. Відтак,
місцевий суд дійшов висновку про
задоволення позову в частині
витребування майна, яке заявлене до
витребування та яке вказане в акті
опису товару від 13.03.2012.. . В решті вимог
відмовлено, оскільки позивач не довів,
що майно, яке не включене відповідачем
до акту опису від 13.03.2012 , перебуває в
останнього.

З огляду на часткове задоволення
позову, судові витрати, зокрема,
витрати на оплату послуг адвоката,
розподілено пропорційно до
задоволених вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в
частині відмови в задоволенні позову
щодо повернення майна, загальна
вартість якого складає 19757,60грн,
позивач подав апеляційну скаргу,
вважає рішення таким, що прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
просить рішення суду першої інстанції
в цій частині скасувати та прийняти
нове рішення, яким задоволити позовні
вимоги в повному обсязі. Скаржник
стверджує, що відповідач у відзиві від
27.01.2013 на позовну заяву підтвердив, що
весь перелік майна, щодо якого
заявлений позов, знаходиться у нього.
Проте, в подальшому відповідач подав
акт опису від 13.03.2012, який, на думку
скаржника, не може бути належним
доказом, оскільки він складений
невстановленими особами,
інвентаризація матеріальних цінностей
здійснена хаотично та без застосування
належної термінології найменування
вилученого товару. Крім того, вважає, що
судом першої інстанції допущено
помилки при ідентифікації спірного
товару з даними, вказаними в акті від
13.03.2012, внаслідок чого не була стягнута
з відповідача значна кількість
матеріальних цінностей, які позивач
просив повернути та які повністю
співпадають з даними, вказаними в акті
від 13.03.2012. Відповідач також
посилається на накладні від 13.03.2012, які
підписувались вкінці кожного робочого
дня разом з продавцем ОСОБА_6 з метою
документального підтвердження
кількості та асортименту товару, що
залишається в приміщенні магазину.

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу (вх.01-04/1944/14 від 07.04.14) спростовує
доводи скаржника та стверджує, що дія
договору оренди від 16.12.2001 останній раз
була продовжена до 16.12.2011, що договір
від 24.05.2011 з позивачем не укладав і йому
не відомо ким він підписаний. Вважає, що
позивачем не подано належних доказів
на підтвердження факту перебування
спірного товару саме у відповідача.
Звертає увагу колегії на те, що судом
першої інстанції не застосовано всіх
можливостей для встановлення дійсних
обставин справи, зокрема, не
зобов'язано сторони здійснити
інвентаризацію та взаємну звірку для
визначення складу майна. Просить
колегію суддів відмовити в задоволенні
апеляційної скарги та відмовити в
прийняті доданих до неї додаткових
доказів - 2-х прибутково-видаткових
накладних від 13.03.2012.

Ухвалами від 08.04.2014 та від 13.05.2014
апеляційний суд зобов'язав сторони
провести інвентаризацію (звірку)
матеріальних цінностей, які описані
відповідачем згідно з актом опису від
13.03.2012, та знаходяться в 9-ти коробках на
зберіганні у приміщенні магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», для чого погодити час та
дату проведення інвентаризації(
звірки) та забезпечити участь своїх
представників в її проведенні,
результати якої оформити двостороннім
актом, в акті вказати назву кожної з
матеріальних цінностей (товару), що
знаходиться в 9-ти коробках, із
застосуванням належної термінології,
їх кількість та вартість. Акт
інвентаризації( звірки) подати суду.
Сторони вимог суду не виконали,
посилаючись на ухилення іншої сторони
від проведення такої інвентаризації(
звірки).

Ухвалою від 13.05.2014 було продовжено на 15
днів строк розгляду апеляційної
скарги, розгляд справи відкладено на
10.06.2014.

У судове засідання 10..06..2014 сторони явки
повноважних представників не
забезпечили, причини неявки суду не
повідомили.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, Львівський
апеляційний господарський суд
встановив таке.

Матеріалами справи підтверджено, що
16.12.2001 позивачем та відповідачем
укладено договір № 2 оренди приміщення,
за умовами якого відповідач надає в
оренду позивачеві 5 кв.м. торгової площі
у приміщенні магазину по АДРЕСА_1 для
розміщення пункту продажу
непродовольчих товарів та надання
платних послуг..

Пунктом 2.1 даного договору передбачено,
що термін оренди складає 2 роки з
моменту прийняття об'єкта і вважається
пролонгованим на новий 2-х річний строк,
якщо жодна із сторін не заявить про
його анулювання за 30 днів до закінчення
терміну оренди.

Орендна плата встановлено в сумі 100грн
в місяць (п.3.1 договору).

Дія даного договору неодноразово
пролонговувалась.

Посилаючись на листи від 11.11.2011 та 23.01.2012
відповідач стверджує, що у зв'язку із
закінченням 16.12.2011 терміну дії договору
оренди від 16.12.2001 він звертався до
позивача з вимогою переукласти договір
оренди на нових умовах ( на термін
оренди - 1 рік, орендна плата - 150грн в
місяць тощо), які залишені без
відповіді. Доказів надсилання цих
листів позивачу суду не надано, а
позивач заперечує факт їх отримання.

Відповідач надіслав позивачу
лист-попередження від 16.02.2012 .про
добровільне розібрання торгівельного
ларька до 22.02.2012, в іншому випадку
торгівельна точка буде розібрана
комісійно, товар описаний. У своїй
відповіді від 25.02.2012 на це попередження
позивач заперечив проти вимог
відповідача, посилаючись на те, що
листів від 11.11.2011 та 23.01.2012 не отримував ,
що є чинними два договори оренди від
16.12.2001 №2 та від 24.05.2011.

На підтвердження своїх заперечень
позивач надав суду договір оренди від
24.05.2011 (копія в матеріалах
справи),згідно з яким предметом оренди
є ті ж самі 5 кв.м торгової площі у
приміщенні магазину по АДРЕСА_1, з такою
ж орендною платою - 100грн в місяць,
строком дії 2 роки.

Відповідач не визнає договору від
24.05.2011 та стверджує, що останній
підписаний невстановленою особою.

Договори оренди від 16.12.2001 №2 та від
24.05.2011 в судовому порядку не
оспорювались.

Як вбачається з матеріалів справи
(відзиву відповідача від 27.01.2013р.на
позовну заяву (а.с. 59,60), акту опису
товару від 13.03.2012 (а.с.61,62), відповідач
розібрав торгівельне місце позивача,
товар описав, склав у 9 коробок і поклав
на зберігання у підсобне приміщення
магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1». Довірена
особа відповідача ОСОБА_4, яка діє на
підставі довіреності відповідача Б 036937
від 12.03.2012 р. надіслала позивачу
попередження від 20.03.2012( а.с. 63), в якому
просила оплатити борг за оренду в сумі
1500грн., а взамін забрати свій товар, а
також 6 шт. паспортів , які були взяті
від громадян у заставу, та 540 грн
грошових коштів.

20.03.2012 по акту (а.с. 65) 6 шт. паспортів
були передані позивачу.

27.04.2012. позивач звернувся до
відповідача з претензією про
повернення товару, яка залишена без
задоволення з посиланням на існування
боргу позивача по орендній платі.

Дослідивши обставини справи, доводи
апеляційної скарги, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Згідно з ч.1 ст. 759 ЦК України ч.1 ст.283 ГК
України за договором оренди одна
сторона (орендодавець) передає другій
стороні (орендареві) за плату на певний
строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Одним із обов'язків орендаря є
використання орендованого майна за
його цільовим призначенням відповідно
до умов договору оренди (смт.773 ЦК
України, ст.285 ГК України).

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач користувався торгівельною
площею 5 кв.м в приміщенні магазину по
АДРЕСА_1 на підставі договору оренди,
яка була надана йому відповідачем для
розміщення пункту продажу
непродовольчих товарів та надання
платних послуг

Відтак позивач правомірно облаштував
на цій площі торгівельне місце та
здійснював підприємницьку діяльність,
зокрема, з продажу товару.

Вважаючи договір оренди припиненим,
відповідач 13.03.2012 розібрав торгівельне
місце позивача, описав належний
позивачу товар, який знаходився на
цьому місці, склав у 9 коробок і поклав
на зберігання у підсобне приміщення
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», вимагаючи від
позивача сплатити заборгованість за
оренду, а взамін забрати товар.

В силу ст. 398 ЦК України право володіння
виникає на підставі договору з
власником або особою, якій майно було
передане власником, а також на інших
підставах, встановлених законом.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідач самовільно заволодів
товаром позивача без жодних правових
підстав. Апеляційний суд не бере до
уваги посилання відповідача на
закінчення терміну дії договору
оренди, як доказ того, що позивач
незаконно займає торгову площу в
магазині, оскільки відповідач вправі
захистити своє право орендодавця у
разі його порушення у встановленому
законом порядку та у встановлений
законом спосіб. Той факт, що
відповідачу належать орендовані
позивачем площі, не може бути підставою
для заволодіння майном позивача, що
знаходиться на цих площах.

Отже, дії відповідача щодо заволодіння
майном позивача є неправомірними,
відтак володіння відповідачем майном
позивача також є неправомірним, а
відповідач є недобросовісним
володільцем.

За приписами статті 319 Цивільного
кодексу України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 321 Цивільного
кодексу України право власності є
непорушним; ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Статтею 387 Цивільного кодексу України
унормовано, що власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

Статтею 400 ЦК встановлено, що
недобросовісний володілець
зобов'язаний негайно повернути майно
особі, яка має на нього право власності
або інше право відповідно до договору
або закону, або яка є добросовісним
володільцем цього майна. У разі
невиконання недобросовісним
володільцем цього обов'язку
заінтересована особа має право
пред'явити позов про витребування
цього майна.

Витребування власником свого майна із
чужого незаконного володіння
здійснюється шляхом подання до суду
віндикаційного позову. У позовній
заяві позивачем вказаний перелік
майна, яке він просить витребувати у
відповідача. В силу приписів ст.ст.32,33,34
ГПК позивач повинен довести належними
і допустимими доказами вилучення
відповідачем того майна, яке заявлене
до витребування. З відзиву на позовну
заяву вбачається, що відповідач не
заперечує вилучення майна позивача,
яке вказане в акті опису товару від
13.03.2012. Однак перелік майна згідно з
актом опису від 13.03.2012, та перелік майна,
яке позивач просить витребувати у
відповідача, не є тотожними, вони
відрізняються, зокрема, щодо
найменування, кількості та вартості
окремих видів товару, частина майна,
вказана в акті опису ( касети, хрестики,
вертушка тощо), не заявлена до
витребування позивачем

Крім названого акту жодних інших
належних і допустимих доказів на
підтвердження вилучення відповідачем
товару суду не подано

Накладні, на які покликається позивач,
не можуть братися до уваги, оскільки
вони не підтверджують наявність
вказаного в них товару на торговому
місці позивача на момент його опису та
вилучення відповідачем.

Таким чином, апеляційний суд
погоджується з висновком місцевого
суду про часткове задоволення позову,
виходячи з відповідності майна,
заявленого до витребування позивачем,
майну, вказаному в акті опису від 13.03.2012.
Водночас, апеляційний погоджується з
доводами скаржника про те, що судом
першої інстанції допущено помилки при
ідентифікації спірного товару з
даними, вказаними в акті від 13.03.2012,
внаслідок чого не було витребувано у
відповідача значну кількість
матеріальних цінностей, які позивач
просив повернути та які повністю
співпадають з даними, вказаними в акті
від 13.03.2012., а саме:

- DVD - R Datex диски на 8,5 Гб, заявлені до
витребування в кількості 15 штук,
вартістю 76,50грн, в акті опису вказана
їх кількість 14шт, позовні вимоги
задоволено в кількості 11 шт.;

- брелки, заявлені до витребування в
кількості 62 штуки, вартістю 1036грн, в
акті опису вказана кількість брелків 74
штуки, судом задоволені вимоги щодо 50
штук;

- браслети заявлені до витребування в
кількості 97 штук, вартістю3686грн, в
акті опису вказана їх кількість 107штук,
позовні вимоги задоволено в кількості
68 штук;

- каміння зріз, заявлене до
витребування в кількості 11 штук ,
вартістю 330грн, в акті опису вказана
кількість 11штук, позовні вимоги в цій
частині не задоволено.

Таким чином, щодо названого товару
рішення місцевого суду належить
змінити, вимоги задоволити , виходячи з
кількості товару, заявленого до
витребування та вказаного в акті опису.
від 13.03.2012..

Щодо іншого майна ( товару), у
витребуванні якого відмовлено
місцевим судом, то з огляду на те, що на
вимогу суду сторони не провели
інвентаризацію ( звірку) матеріальних
цінностей, які описані відповідачем
згідно з актом опису від 13.03.2012, та
знаходяться в 9-ти коробках на
зберіганні у приміщенні магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що за матеріалами
справи не вбачається можливим суду
самостійно встановити чи саме той
товар, який заявлений до витребування,
описаний та вилучений відповідачем,
оскільки не співпадає назва, кількість,
вартість, що частина майна, вказана в
акті опису, не заявлена до витребування
позивачем, апеляційний суд вважає
відмову у задоволенні позову в цій
частині правомірною.

Інші доводи сторін відхиляються за
необґрунтованістю. Зокрема,
апеляційний суд відхиляє доводи
відповідача про недоведеність факту
перебування товару саме у відповідача
як такі, що суперечать фактичним
обставинам справи.

Відповідно до ст.32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу вимог ст.ст. 33,34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є: неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий господарський суд визнав
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного апеляційний
суд дійшов висновку, що місцевий
господарський суд не повно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, та дійшов помилкового висновку
про задоволення позову в частині вимог
про витребування DVD - R Datex дисків на 8,5
Гб. в кількості 11шт, брелків в кількості
50шт., браслетів в кількості 68шт., та
відмову у витребуванні каменів в
кількості 11шт. В цій частині рішення
належить змінити, вимоги щодо брелків,
браслетів та каменів задоволити
повністю, а щодо DVD - R Datex дисків на 8,5 Гб.
задоволити в кількості 14 на суму 71,40грн.

З огляду на викладене судовий збір та
витрати на послуги адвоката покласти
на сторони пропорційно до задоволених
позовних та апеляційних вимог.

В решті рішення належить залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу задоволити
частково.

Рішення господарського суду
Чернівецької області від 24.02.2014р. у
справі № 926/1334/13 змінити, виклавши
резолютивну частину рішення в
наступній редакції:

Пункт 2. Витребувати з незаконного
володіння фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3, ідент. № НОМЕР_1,
місцезнаходження: 58 000, АДРЕСА_2 та
зобов'язати її передати фізичній особі
- підприємцю ОСОБА_2, ідент. № НОМЕР_2,
місцезнаходження: 58000, АДРЕСА_3 таке
майно:

1) DVD фільми - 8 штук вартістю 246,68 грн,

2) комп'ютерні ігри - 8 штук вартістю
256, 00 грн,

3) DVD - R Datex диски - 20 штук вартістю
38,00 грн,

4) CD - R Datex диски - 20 штук вартістю 28,00
грн,

5) CD - RW Titanium диски - 9 штук вартістю
22,50 грн,

6) DVD - R Datex диски на 8,5 Гб. - 14 штук
вартістю 71,40 грн,

7) телефон Nokia X2` - 1 штука вартістю
215,00 грн,

8) флеш-карта з обсягом пам'яті 4 Гб.
- 2 штуки(вартістю 124,00 грн,

9) чохол для окулярів - 1 штука
вартістю 25,00 грн,

10) навушники Sony - 4 штуки вартістю
192,00 грн,

11) батарейки Kodak - 15 штук вартістю
30,00 грн,

12) шкіряні ремені - 12 штук вартістю
684,00 грн,

13) шарфи - 30 штук вартістю 1310,00 грн,

14) брелки - 52 штуки вартістю 936,00
грн,

15) брелки - 10 штук вартістю 100,00 грн,

16) великі намиста (сердолік,
аметист, яшма, бірюза) - 11 штук вартістю
330,00 грн,

17) намисто з агату - 20 штук
вартістю 600,00 грн,

18) браслети - 97 штук вартістю 3686,00
грн,

19) сережки - 15 штук вартістю 150,00
грн,

20) каміння зріз - 11штук вартістю
330грн.

21) телевізор - 1 штука вартістю 1200,00
грн,

22) DVD програвач Panasonik - 1 штука
вартістю 1233,00 грн,

23) торгівельна вітрина зі скла
"Сталініт" - 1 комплект вартістю 1850,00 грн,

24) торгівельне обладнання (сітки) -
3 штуки вартістю 360,00 грн,

25) грошові кошти у сумі 546,00 грн.

Пункт. 3 Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, ідент. №
НОМЕР_1, місцезнаходження: 58 000, АДРЕСА_2
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 ідент. № НОМЕР_2,
місцезнаходження: 58000, АДРЕСА_3,- 781.50 грн.
судового збору та 2725,20 грн. витрат на
послуги адвоката.

В іншій частині рішення залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, ідент. № НОМЕР_1,
місцезнаходження: 58 000, АДРЕСА_2 на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 ідент. № НОМЕР_2,
місцезнаходження: 58000, АДРЕСА_3,- 90,79 грн
судового збору за розгляд апеляційної
скарги.

3.Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

4.Справу повернути до місцевого
господарського суду.

Постанова підписана 13.06.2014

Головуючий-суддя М.І. Хабіб

суддя
О.В. Зварич

суддя
Я.О. Юрченко