ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.06.14р. Справа № 904/3051/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "БАЯДЕРА ЛОГІСТИК",

м. Дніпропетровськ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.
Таромське, Дніпропетровська область

про стягнення 4544 грн. 08 коп.

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача- Родюк В.О., представник,
дов.б/н від 31.12.2013р.

від відповідача- представник не
з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "БАЯДЕРА ЛОГІСТИК"
звернулось до господарського суду з
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення 4544 грн. 08 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором
поставки №1872 від 15.11.2011р., щодо оплати
за поставлений позивачем товар.

Ухвалою господарського суду від 07.05.2014
року розгляд справи призначено на
03.06.2014р.

03.06.2014р. представник позивача до
судового засідання надав клопотання
про долучення документів до матеріалів
справи та просив суд задовольнити
позов частково, а саме стягнути з
відповідача суму основного боргу у
розмірі 2705,42 грн., суму пені - 218,19 грн.,
штраф - 259,38 грн., у зв'язку з частковою
сплатою відповідачем заборгованості.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Ухвалою господарського суду від
03.06.2014р., зв'язку з неявкою представника
відповідача в судове засідання,
розгляд справи відкладено на 17.06.2014р.

17.06.2014р. представник позивача в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в призначене
судове засідання не з'явився, про час та
місце проведення судового засідання
повідомлений належним чином, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи поштовим повідомленням. (а.с.27)

Згідно з п. 3.9.1. Постанови Вищого
господарського суду України від 26.12.11р.
№ 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Суд вважає, що відповідач не
скористався своїм правом на участь у
судовому засіданні та вважає можливим
розглянути справу за відсутності
представника відповідача, оскільки
останній повідомлений про час та місце
судового засідання належним чином, а
матеріали справи містять достатньо
документів необхідних для вирішення
спору по суті та прийняття
обґрунтованого рішення.

Відзиву на позов до суду не надано, тому
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

17.06.2014р. в порядку ст. 85 ГПК України, у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «Баядера логістик»
(позивач-постачальник) та фізичною
особою підприємцем ОСОБА_1 (відповідач -
покупець) укладено договір поставки
№1872 від 15.11.2011р., відповідно до умов
якого постачальник зобов'язується
передати у власність покупця
алкогольні напої (далі - товар), а
покупець зобов'язується прийняти і
оплатити товар в порядку, визначеному
умовами цього договору. (а.с.10)

Відповідно до п. 4.1. договору,
найменування, кількість, асортимент
товару визначається покупцем у
замовленні та зазначається
постачальником у видатковій накладній
на товар.

Загальна сума договору дорівнює
загальній вартості товару, який
постачальник поставив покупцю
впродовж всього строку дії даного
договору згідно видаткових накладних
на товар. (п. 5.3. договору)

Відповідно до п. 6.1. договору,
розрахунки за товар здійснюється
покупцем протягом чотирнадцяти
календарних днів з дня отримання
товару, шляхом перерахування грошових
коштів на рахунок постачальника або в
іншому узгодженому сторонами порядку
та формі, що не суперечить чинному
законодавству України, або за
домовленістю сторін - шляхом
попередньої оплати.

На виконання вимог укладеного
договору, позивач в період з 24.05.2013 року
по 13.08.2013р. поставив відповідачу товар
на загальну суму 3705 грн. 42 коп. про що
свідчать наявні в матеріалах справи
видаткові накладні, які підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені печаткою підприємства
позивача. (а.с.11-12, 23)

Проте, в порушення своїх зобов'язань за
договором поставки відповідач, за
отриманий товар не розрахувався, у
зв'язку чим у останнього утворилась
заборгованість у розмірі 3705 грн. 42 коп.,
що підтверджується підписаним між
сторонами актом звірки
взаєморозрахунків станом на
20.05.2014р.(а.с.19-20)

Станом на час звернення позивача до
господарського суду заборгованість
відповідача залишилась неоплаченою, що
і стало підставою для звернення
позивача до господарського суду за
захистом своїх прав.

На підставі п. 7.1. договору, яким
передбачено, що у випадку порушення
покупцем строків оплати вартості
одержаного від постачальника товару,
покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми боргу за
кожен день порушення строків оплати; у
випадку порушення покупцем строків
оплати вартості одержаного від
постачальника товару більше ніж на 30
календарних днів, покупець сплачує
постачальнику штраф в розмірі сім
відсотків від суми боргу, позивач
нарахував відповідачу пеню у розмірі 218
грн. 19 коп. та штраф у розмірі 259 грн. 38
коп.

На підставі п. 9.2. договору, яким
сторонами узгоджено, що у випадку
порушення покупцем строків оплати
отриманого від постачальника товару,
покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику 20 % річних від суми боргу
за користування чужими коштами,
позивач нарахував відповідачу 20%
вічних від суми боргу за користування
чужими грошовими коштами у розмірі 361
грн. 09 коп.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши представника
позивача, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, з наступних підстав:

В судовому засіданні 03.06.2014р.
представник позивача надав клопотання,
яким зазначив, що відповідачем було
здійснено часткову оплату
заборгованості у розмірі 1000 грн., в
підтвердження чого позивачем надано до
матеріалів справи у якості доказів
оплати боргу, прибутковий касовий
ордер №21694 від 29.05.2014р. (а.с.21), у зв'язку з
чим провадження у справі в частині
основного боргу у сумі 1000 грн. 00 коп.
підлягає припиненню на підставі пункту
1-1 частини 1 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України, у
зв'язку з відсутністю предмету спору.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача основного
боргу у розмірі 2705 грн. 42 коп., судом
встановлено наступне:

Сторони є суб'єктами господарювання,
тому відповідно до положень ст.ст. 4,
173-175 і 193 ГК України до прав і обов'язків
сторін, що виникли на підставі
зазначеного договору і є
господарськими зобов'язаннями, мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Факт отримання відповідачем товару
підтверджується матеріалами справи, а
саме видатковими накладними, які
підписані уповноваженими
представниками сторін та скріплені
печаткою підприємства позивача.
(а.с.11-12, 23)

Доказів повної оплати поставленого
позивачем товару, матеріали справи не
містять.

Зобов'язання відповідача, щодо оплати
за отриманий товар передбачено умовами
договору та нормами законодавства.

Відповідачем оплату поставленого
товару не здійснено, тобто порушено
умови договору, який підписаний між
сторонами.

Відповідно до ст. 265 Господарського
кодексу України, за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином і у
встановлений договором строк, а
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Стаття 663 Цивільного
кодексу України передбачає, що
продавець зобов'язаний передати товар
покупцеві у строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо зміст
договору не дає змоги визначити цей
строк, - відповідно до положень статті
530 цього Кодексу.

Стаття 712 ЦК України зазначає, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 692
ЦК України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що відповідач неналежним
чином виконав свої зобов'язання за
вищевказаним договором, спір між
сторонами виник з його вини, тому
позовні вимоги позивача в частині
стягнення з відповідача основного
боргу у розмірі 2705 грн. 42 коп. -
доводяться матеріалами справи, є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача пені у розмірі
218 грн. 19 коп. та штрафу у розмірі 259 грн.
38 коп., суд зазначає наступне:

Відповідно до частини першої статті 216
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу
України передбачено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст.548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею),
відповідно до статті 549 цього Кодексу,
розуміється грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно до положень ч. 2 ст.551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" (надалі-Закон) встановлено,
що його норми регулюють договірні
правовідносини між платниками та
одержувачами грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань.

Відповідно до ст. 1 Закону платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3 Закону).

На підставі п. 7.1. договору, яким
передбачено, що у випадку порушення
покупцем строків оплати вартості
одержаного від постачальника товару,
покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми боргу за
кожен день порушення строків оплати; у
випадку порушення покупцем строків
оплати вартості одержаного від
постачальника товару більше ніж на 30
календарних днів, покупець сплачує
постачальнику штраф в розмірі сім
відсотків від суми боргу, позивач
нарахував відповідачу пеню у розмірі 218
грн. 19 коп. та штраф у розмірі 259 грн. 38
коп.

З огляду на зазначені обставини справи
та приписи законодавства, суд
перевіривши наданий позивачем
розрахунок штрафу та пені (а.с.8)
доходить до висновку, що позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
пені розмірі 218 грн. 19 коп. та штрафу у
розмірі 259 грн. 38 коп. підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача 20% річних від
суми боргу за користування чужими
грошовими коштами у розмірі 361 грн. 09
коп.

Відповідно ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

На підставі п. 9.2. договору, яким
сторонами узгоджено, що у випадку
порушення покупцем строків оплати
отриманого від постачальника товару,
покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику 20 % річних від суми боргу
за користування чужими коштами,
позивач нарахував відповідачу 20%
річних від суми боргу за користування
чужими грошовими коштами у розмірі 361
грн. 09 коп.

Суд перевіривши наданий позивачем
розрахунок 20% річних від суми боргу за
користування чужими грошовими коштами
доходить до висновку, що позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача 20%
річних від суми боргу за користування
чужими грошовими коштами у розмірі 361,09
грн. - є правомірними, обґрунтованими та
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Отже, факт неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за договором,
щодо своєчасної оплати за поставлений
товар встановлено судом та доведено
матеріалами справи.

Згідно зі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача у
повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 80, 82-85,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «Баядера
Логістик» (49021, м. Дніпропетровськ, вул.
Тернова, 1, ) суму
основного боргу у розмірі 2705 грн. 42 коп.,
пеню у розмірі 218 грн. 19 коп., штраф у
розмірі 259 грн. 38 коп., 20 % за
користування чужими грошовими коштами
у розмірі 361 грн. 09 коп. та суму судового
збору у розмірі 1827 грн. 00 коп.

Припинити провадження у справі в
частині стягнення з відповідача
основного боргу у розмірі 1000 грн.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскаржене протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Л.П. Кармазіна

Повне рішення складено 18.06.2014р.