КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2014 р.
Справа№ 925/182/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Кропивної Л.В.

при секретарі Драчук
Р.А.

за участю представників:

від позивача Михайловської К.А. -
дов. №103Д-163/2013 від 30.10.2013р.

від відповідача ОСОБА_3 - дов. №372 від
18.03.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ДПЗКУ-МТС»

на рішення

господарського суду Черкаської
області

від 20.03.2014р. (суддя
Скиба Г.М.)

у справі №925/182/14

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю

«ДПЗКУ-МТС» (далі -
ТОВ «ДПЗКУ-МТС»)

до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

Володимировича
(далі - ФОП ОСОБА_4)

про стягнення 47 711,30
грн. заборгованості та санкцій

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 20.03.2014р. у справі
№925/182/14 в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із згаданим рішенням,
позивач оскаржив його в апеляційному
порядку, просив скасувати та прийняти
нове, яким задовольнити позов в повному
обсязі, стягнути з ФОП ОСОБА_4 на
користь ТОВ «ДПЗКУ-МТС» 44 590,00 грн.
основного боргу, 850,38 грн. пені, 3 121,30грн.
штрафу та 196,24 грн. 3% річних. В
обґрунтування своїх вимог зазначив, що
висновки суду першої інстанції про
відсутність договірних зобов'язань між
сторонами спростовується наявністю
підписаних та скріплених печатками
сторін договору про надання послуг
№КО-ЧРК-17/13 від 11.09.2013р. (далі - Договір),
додатків та додаткової угоди до нього,
актів здачі-приймання робіт (надання
послуг) тощо.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.04.2014р.
апеляційну скаргу позивача прийнято до
провадження в складі колегії суддів:
головуючий суддя Дикунська С.Я., судді:
Алданова С.О., Коршун Н.М. та призначено
її розгляд на 28.04.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.04.2014р., з
огляду на нез'явлення в судове
засідання представника позивача,
розгляд справи відкладено на 20.05.2014
року.

16.05.2014р. до Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшло клопотання про зупинення
провадження у даній справі, яке
мотивоване порушенням Придніпровським
РВ УМВС України в Черкаській області
кримінального провадження №0000864
та внесенням його до ЄРДР 23.04.2014р. за ч.1
ст.358 КК України за фактом підроблення
актів приймання виконаних робіт за
Договором.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 20.05.2014р., в
зв'язку з перебуванням судді Коршун Н.М.
на лікарняному, змінено склад суду та
визначено судову колегію в складі:
головуючий суддя Дикунська С.Я., судді:
Алданова С.О., Кропивна Л.В.

В судовому засіданні 20.05.2014р. на
підставі ст.77 ГПК України було
оголошено перерву до 10.06.2014 року.

Представник апелянта в судовому
засіданні клопотання про зупинення
провадження у справі та доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
клопотання задовольнити, а в разі
відмови в цьому, задовольнити
апеляційну скаргу, оскаржене рішення
за наведених в скарзі підстав
скасувати та прийняти нове, яким позов
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти
клопотання про зупинення провадження у
справі та проти доводів апеляційної
скарги заперечив, просив не брати їх до
уваги, а відтак рішення місцевого суду
як законне та обґрунтоване просив
залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши доводи апеляційної
скарги, дослідивши долучені до
матеріалів справи письмові докази,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що в
задоволенні клопотання про зупинення
провадження у справі слід відмовити, а
скаргу задовольнити за таких обставин.

Так, ТОВ «ДПЗКУ-МТС» звернулося до
господарського суду Черкаської
області з позовом до ФОП ОСОБА_4 про
стягнення, з урахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог,
заборгованості за надані послуги зі
збирання врожаю сільськогосподарських
культур за Договором в розмірі 48 757,92
грн., з яких: 44 590,00 грн. - основний борг,
850,38 грн. - пеня, 196,24 грн. - 3% річних, 3 121,30
грн. - 7% штрафу.

Суд першої інстанції, заслухавши
пояснення представників сторін,
розглянувши подані ними документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, що мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог,
відтак відмовив в їх задоволенні.

Так, відмовляючи в позові, суд першої
інстанції критично оцінив доводи
позивача про те, що між сторонами
виникли договірні відносини надання і
споживання послуг, які регламентовано
гл.63 ЦК України та зазначив, що
наявність договірних відносин
заперечується відповідачем. За
висновками місцевого суду сторони не
зазначили місце укладання Договору, як
і місце підписання додаткової угоди та
додатків, відповідач заперечив
замовлення у позивача виконання робіт
на площі 340 га. в с. Софіївка та
збільшення площ збору врожаю до 890 га.,
адже в його користуванні всього 42 га
сільгоспугідь, ні сою, ні соняшник він в
2013 році не вирощував, посередником чи
замовником робіт для третіх осіб не
виступав. Крім цього, місцевий суд
посилався на відсутність
обґрунтованих пояснень представника
позивача та підтвердження первинними
доказами місця проведення робіт по
збиранню врожаю на замовлення
відповідача, доводи його представника
з посиланням на дані GPS-навігації
комбайнів та викопіювання з
топографічної карти до уваги не взяв
вважаючи, що ці документи складено
позивачем в односторонньому порядку,
без посилання на джерело інформації,
ідентифікацію навігаційної системи,
координати полів, площі полів, об'єми
зібраного врожаю тощо.

Апеляційний господарський суд не
погоджується з такими висновками
місцевого суду.

Так, позивачем до матеріалів справи
додано укладений між ТОВ «ДПЗКУ-МТС»
(виконавцем) та ФОП ОСОБА_4 (замовником)
Договір,за умовами п.1.1 якого
виконавець зобов'язався в порядку та на
умовах цього договору на території
сільськогосподарських угідь замовника
власною технікою надати останньому
послуги по збиранню врожаю
сільськогосподарських культур на
пальному замовника, а замовник
зобов'язався прийняти та оплатити
надані йому послуги. Договір підписано
зі сторони позивача Заудальським В.В., а
зі сторони відповідача - ОСОБА_4 та
скріплено печатками сторін.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
не заперечував, що підписав згаданий
Договір, проте зазначав, що цей Договір
був іншого змісту ніж наданий в якості
доказу до позовної заяви, одночасно
заперечував підписання ним актів
здачі-прийняття робіт та скріплення їх
печатками.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України
обов'язок доказування і подання
доказів покладається на сторони. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. В даному
випадку, саме відповідач повинен був
надати суду докази недійсності
укладеного правочину.

Правочином на підставі ст.202 ЦК України
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент його вчинення
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою ст.203 ЦК України (ст.215
ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою ( ч.2 ст.207 ЦК
України).

Аналогічні приписи містяться й в ч.1
ст.181 ГК України, згідно якої
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками.

Як встановлено матеріалами справи,
відповідач жодним чином не посилався
на незаконне використання його печатки
сторонніми особами, на наявність
службового розслідування за фактом
незаконного використання цієї печатки,
її втрати тощо, будь-яких доказів з
цього приводу матеріали справи не
містять, а відтак апеляційний
господарський суд вважає, що фактично
між сторонами по справі виникли
договірні відносини надання послуг, що
регулюються положеннями глави 63 ЦК
України.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Зобов'язанням на підставі ч.1 ст.509 ЦК
України є правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ст.ст.525, 526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Порушенням зобов'язання на підставі
ст.610 ЦК України є його невиконання або
виконання з порушенням визначених
змістом зобов'язання умов (неналежне
виконання).

Як вбачається з підписаних сторонами
та скріплених їх печатками актів
здачі-приймання робіт (надання послуг):
від 04.11.2013р. № 8142 на суму 23 190,00 грн.; від
08.11.2013р. № 8475 на суму 13 200,00 грн.; від
22.11.2013р. № 9243 на суму 8 200,00 грн.;
позивачем у період з 04.11.2013р. по 22.11.2013р.
надано послуги по збиранню врожаю
сільськогосподарських культур на
загальну суму 44 590,00 грн.

Відповідно до п.3.4 Договору оплата
послуг здійснюється шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок виконавця на підставі
актів передачі-приймання наданих
послуг в строк не пізніше, ніж через 5
робочих днів з дати підписання
відповідного акту.

Доказів оплати відповідачем наданих
позивачем згідно наведених вище актів
здачі-приймання робіт послуг матеріали
справи не містять, а відтак на момент
прийняття рішення сума заборгованості
відповідача перед позивачем становить
44 590,00 грн.

Оскільки факт наявного боргу
відповідача перед позивачем належним
чином доведено, документально
підтверджено й відповідачем жодним
чином не спростовано, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача про стягнення
з відповідача боргу в розмірі 44 590,00 грн.
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
встановлений договором або законом
строк.

Приписами ст.611 ЦК України встановлено,
що у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові в разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(ст.549 ЦК України).

За прострочення оплати наданих послуг
на підставі п.5.2 Договору, замовник
сплачує виконавцю пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми заборгованості за кожен день
прострочення оплати, а у випадку
непогашення заборгованості протягом
більш як 30 календарних днів з моменту
виникнення такої заборгованості,
замовник зобов'язаний додатково, крім
пені, сплатити на користь виконавця
штраф в розмірі 7% від суми
заборгованості.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК
України).

Оскільки вимоги позивача про стягнення
з відповідача пені в розмірі 850,38 грн., 3%
річних в розмірі 196,24 грн. та штрафу в
розмірі 3 121,30 грн. обґрунтовано умовами
Договору, відповідають приписам
чинного законодавства, їх розрахунок
згідно заяви про збільшення розміру
позовних вимог є арифметично вірним,
позовні вимоги про їх стягнення
підлягають задоволенню.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд вважає сукупність
наданих позивачем доказів на
підтвердження позовних вимог
достатньою для прийняття рішення про
задоволення цих вимог, тим більше, що їх
жодним чином не спростовано
відповідачем. Наявність лише
порушеного за фактом підробки
вищезгаданих актів кримінального
провадження не дає підстав для
визнання судом їх неналежними доказами
у справі тощо, відтак підстав для
задоволення клопотання позивача про
зупинення провадження у справі до
закінчення цього кримінального
провадження апеляційний суд не
знаходить. Тому апеляційну скаргу слід
задовольнити, оскаржене рішення
скасувати з прийняттям нового про
задоволення позову в повному обсязі.

З огляду на задоволення апеляційної
скарги, витрати зі сплати судового
збору за подання позовної заяви та
розгляд апеляційної скарги на підставі
ст.49 ГПК України належить покласти на
відповідача.

Керуючись ст.ст.99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ДПЗКУ-МТС» задовольнити, рішення
господарського суду Черкаської
області від 20.03.2014р. у справі №925/182/14
скасувати.

Постановити нове рішення: Позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДПЗКУ-МТС» до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про
стягнення 48 757,92 грн. задовольнити
повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ДПЗКУ-МТС» (01024, м. Київ, Печерський
район, вул. Лютеранська, 15, літ. А, Н/П 17,
ідентифікаційний код 37702357) 44 590 (сорок
чотири тисячі п'ятсот дев'яносто) грн. 00
коп. основного боргу, 850 (вісімсот
п'ятдесят) грн. 38 коп. пені, 196 (сто
дев'яносто шість) грн. 24 коп. 3% річних, 3
121 (три тисячі сто двадцять одну) грн. 30
коп. штрафу, 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. витрат зі
сплати судового збору за подання
позовної заяви, 913 (дев'ятсот
тринадцять) грн. 50 коп. витрат зі сплати
судового збору за подання апеляційної
скарги.

Видачу наказу доручити господарському
суду Черкаської області.

Матеріали справи №925/182/14 повернути до
господарського суду Черкаської
області.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
С.Я. Дикунська

Судді
С.О. Алданова

Л.В. Кропивна