ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

04 червня 2014 р.

Справа № 902/369/14

Господарський суд Вінницької області у
складі:

Головуючий суддя В.В. Білоус

Секретар судового засідання Д.Нестеров

за участю представників:

прокурор : Стецюк Н.Д. - згідно
посвідчення;

позивача : Клімішина О.М. - згідно
довіреності;

відповідача : Гончарук Ю.В. - згідно
довіреності.

Місце розгляду справи : приміщення
суду,кімн.№ 1114

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом:Прокурора міста Вінниці
(пров. Цегельний, 8, м. Вінниця, 21020) в
інтересах держави - Вінницької міської
ради в особі Комунального підприємства
Вінницької міської ради
"Вінницяміськтеплоенерго" (вул.600-річчя,
13, м. Вінниця, 21100) до:Закритого
акціонерного товариства "Вінницький
проектний інститут" (вул. Київська, 14, м.
Вінниця, 21100) про стягнення 977 612, 58 грн., з
яких: 446 761, 42 грн. - боргу за надані
послуги з теплопостачання, 13 986, 67 грн. - 3
% річних за період з грудня 2012 р. по
березень 2014 р., 446 761, 42 грн. - пені за
несвоєчасно проведені розрахунки за
період з 12.03.2013 р. по 17.03.2014 р. , 70 103, 07 грн.
- інфляційних втрат, згідно договору
купівлі - продажу теплової енергії в
гарячій воді № 5766 від 09.12.2011 р., -

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача 19.05.2014 р. подав до
суду заяву № 02/468 від 16.05.2014 р. про
збільшення позовних вимог, в якій
просить суд стягнути з відповідача на
користь позивача 1 103 792, 08 грн., з яких: 527
857, 90 грн. - заборгованості за спожиту
теплову енергію станом на 01.05.2014 р., 15 693,
72 грн. - 3 % річних за період з грудня 2012 р.
по квітень 2014 р., 32 382,56 грн. - суми втрат
від інфляції за період 31.12.2012 р. - 30.07.2014
р., 527 857, 90 грн. - пені за несвоєчасно
проведені розрахунки в межах 100 % суми
боргу за період з квітня 2013 р. по
квітень 2014 р.

Вказана заява про збільшення позовних
вимог мотивована тим, що на виконання
умов договору купівлі - продажу в
гарячій воді за № 5766 від 09.12.2011 р.
позивач в березні та квітні 2014 р. надав
відповідачу теплову енергію в сумі 81 096,
48 грн. (в т.ч.21 855, 61 грн. - плата за
приєднане теплове навантаження).
Станом на 01.05.2014 р. заборгованість
відповідача за спожиту теплову енергію
перед позивачем склала 527 857, 90 грн. (446 761,
42 + 81 096, 48). З огляду на вище викладене та
на те, що відповідач свої зобов"язання
по оплаті належним чином не виконує,
позивачем було здійснено коригування 3
% річних, суми втрат від інфляції та
пені.

Прокурор підтримав заяву № 02/468 від
16.05.2014 р. про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача не заперечив
проти заяви № 02/468 від 16.05.2014 р. про
збільшення позовних вимог.

Заява № 02/468 від 16.05.2014 р. про збільшення
позовних вимог не суперечить
матеріалам справи та законодавству, а
тому судом була задоволена.

04.06.2014 р. від позивача до суду надійшла
заява № 02/597 від 04.06.2014 р. про зменшення
позовних вимог, в якій просить стягнути
з відповідача 1 053 792, 08 грн., з яких: 477 857,
90 грн. - заборгованості за спожиту
теплову енергію станом на 03.06.2014 р., 15 693,
72 грн. - 3 % річних за період з грудня 2012 р.
по квітень 2014 р., 32 382,56 грн. - суми втрат
від інфляції за період 31.12.2012 р. - 30.07.2014
р., 527 857, 90 грн. - пені за несвоєчасно
проведені розрахунки в межах 100 % суми
боргу за період з квітня 2013 р. по
квітень 2014 р.

Вказана заява мотивована тим, що 20.05.2014
р., після пред"явлення позову до суду
відповідачем було сплачено 50 000,00 грн. в
рахунок оплати боргу за спожиту
теплову енергію.

Прокурор заяву № 02/597 від 04.06.2014 р. про
зменшення позовних вимог підтримав.

Заява № 02/597 від 04.06.2014 р. про зменшення
позовних вимог не суперечить
матеріалам справи та законодавству, а
тому судом задоволена.

Суд вважає, що позовні вимоги про
стягнення 1 053 792, 08 грн. є новою ціною
позову.

Відповідач у відзиві № 2-360/юр від 16.05.2014
р. на позовну заяву вважає, що позовні
вимоги є частково необгрунтованими та
такими , які не підлягають задоволенню
у повному обсязі, внаслідок
неправильного застосування позивачем
положень законодавства.

Зазначає, що при нарахуванні пені у
розмірі 446 761,42 грн. позивач виходив із
положень п. 7.3.4 Договору та ст.1 Закону
України «Про відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за несвоєчасне внесення плати за
спожиті комунальні послуги та
утримання прибудинкових територій».
Відповідно до неї суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують нежилі будинки і
приміщення, належні їм на праві
власності або орендовані ними на
підставі договору, для провадження
цієї діяльності за несвоєчасні
розрахунки за спожиті комунальні
послуги сплачують пеню в розмірі
одного відсотка від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення,
якщо інший розмір пені не встановлено
угодою сторін, але не більше 100
відсотків загальної суми боргу.

У преамбулі до даного Закону вказано,
що цей Закон встановлює
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій. Йдеться про
договори про надання комунальних
послуг та встановлюється типовий
договір про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення.

Відповідач, стверджує, що у даному ж
випадку правовідносини виникли із
договору постачання і жодним чином
даний договір не визначається як
договір про надання комунальних
послуг. Оскільки між сторонами даного
спору не існує правовідносин, що
виникають у сфері надання та
споживання комунальних послуг, якими є
результат господарської діяльності,
спрямованої на задоволення потреби
фізичної та юридичної особи у
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезенням побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством,
то на спірні правовідносини не
поширюються положення Закону України
«Про відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій».

До даних правовідносин, у тому числі,
підлягає застосуванню положення
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань». У його преамбулі вказано,
що цей Закон регулює договірні
правовідносини між платниками та
одержувачами грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань.
Статтею 3 даного Закону встановлено, що
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Зазначає відповідач у відзиві, що
розмір пені за договором становить 9767,
11 грн. Відповідач не заперечує факт
наявності заборгованості перед
позивачем, однак на теперішній час
сплата заборгованості у повному
розмірі та пені є надзвичайно
ускладненою для відповідача у зв"язку
із скрутним фінансовим
становищем.Покладення на відповідача
обов"язку з повернення одночасно всієї
суми боргу та пені неминуче призведе до
банкрутства підприємства.

Також відповідач просить зменшити
розмір пені до 5000 грн.

У поясненнях, викладених в листі №
2-443/юр від 04.06.2014 р., щодо заяви про
збільшення позовних вимог, відповідач
зазначив, що не оспорює суму боргу,
інфляційних втрат, 3% річних, та вважає,
що нарахування пені не відповідає
чинному законодавству. Здійснивши
перерахунок, відповідач вважає, що
розмір пені станом на 04.06.2014 р. за
договором становить 26 577, 02 грн., проте
знову просить суд зменшити розмір пені
до 5000 грн.

У поясненнях від 04.06.2014 р. відповідач не
заперечив проти задоволення позовних
вимог в частині стягнення основного
боргу у розмірі 477 857, 90 грн., нарахування
3% річних у розмірі 15 693, 72 грн. та
інфляційних втрат у розмірі 32 382,56 грн.
Проти стягнення пені у розмірі 527 857, 90
грн. відповідач заперечив.

Представник позивача, прокурор в
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача, прокурора,
повно, всебічно, об'єктивно і в
сукупності дослідивши надані в справу
докази, надавши їм юридичну оцінку, суд,
прийшов до висновку про зменшення пені
із суми 527857, 90 грн. до 60 000,00 грн. на
підставі ст. 83 ГПК України та що позовні
вимоги, на підставі ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530,
625, ЦК України, підлягають задоволенню в
сумі 585 934, 18 грн., з яких: 477 857, 90 грн. -
заборгованості за спожиту теплову
енергію станом на 03.06.2014 р., 15 693, 72 грн. - 3
% річних за період з грудня 2012 р. по
квітень 2014 р., 32 382,56 грн. - суми втрат від
інфляції за період 31.12.2012 р. - 30.07.2014 р., 60
000, 00 грн. - пені за несвоєчасно
проведені розрахунки за період з
квітня 2013 р. по квітень 2014 р.

До такого висновку суд прийшов з огляду
на таке.

09.12.2011 р. між позивачем (в договорі
"Постачальник") та відповідачем (в
договорі "Споживач") було укладено
договір № 5766 купівлі - продажу теплової
енергії в гарячій воді.

За цим договором Постачальник бере на
себе зобов'язання продавати та
постачати Споживачеві теплову енергію
в гарячій воді в договірних обсягах та
з параметрами теплоносія на вході
мереж Споживача, які відповідають
температурному графіку теплової
мережі, а Споживач зобов'язується
отримувати та оплачувати одержану
теплову енергію за встановленими
тарифами (цінами) в терміни,
передбачені цим договором.
Температурний графік теплової мережі є
невід'ємним додатком цього договору.

Згідно п. 2.1 договору теплова енергія
постачається Споживачеві в обсягах
згідно з додатком 1 до цього договору в
гарячій воді.

Згідно п. 6.1, 6.2, 6, 3, 6.4, 6.5, 6.6, 6.7 договору
розрахунки за спожиту теплову енергію
здійснюються на межі продажу, яка є
межею балансової належності,
відповідно до додатку №2 цього
Договору. Проводяться виключно в
грошовій формі згідно з діючими
тарифами, затвердженими в
установленому порядку. Споживач
щомісячно, протягом року, вносить плату
за приєднане теплове навантаження,
визначене в додатку № 1 до Договору, та
окремо сплачує за спожиту теплову
енергію на підставі показів приладів
обліку, або за їх відсутності,
розрахунково, відповідно до теплового
навантаження. У разі зміни тарифів та
порядку розрахунків нові тарифи і
порядок розрахунків є обов'язковим для
Сторін з моменту введення їх в дію.
Розрахунковим періодом є календарний
місяць.Розрахунки по Договору
виконуються в наступному порядку:
Споживач, не пізніше 25 числа
розрахункового місяця вносить плату за
приєднане теплове навантаження,
визначене в додатку № 1 до Договору та
сплачує 70 відсотків вартості від
обсягу теплової енергії, який
передбачений на наступний
розрахунковий період. Остаточні
розрахунки за спожиту теплову енергію
Споживач проводить до 10 числа місяця,
наступного за розрахунковим. По
закінченню розрахункового періоду, не
пізніше 8 числа місяця, наступного за
розрахунковим. Споживач повинен
отримати загальний рахунок на оплату
теплової енергії, спожитої у
розрахунковому місяці та плати за
приєднане теплове навантаження, акт
здачі-прийияття викопаних робіт в двох
примірниках для підписання, після чого
один примірник акту повернути
Постачальнику у 5-ти денний термін. Не
отримання Споживачем рахунку не
звільняє останнього від обов'язку
оплати по цьому Договору. У разі
непідписання акту здачі-прийияття
викопаних робіт Споживачем, без
надання Постачальнику викладених в
письмовій формі обгрунтованих
заперечень по акту або неповернення
Споживачем підписаного акту
здачі-прийнягтя виконаних робіт у 5-ти
денний термін, акт вважається визнаним
Споживачем та є доказом
кількості-спожитої Споживачем у
розрахунковому місяці теплової
енергії належної якості. За наявності
боргу у Споживача за теплову енергію
Постачальник має право зарахувати
кошти, що надійшли від Споживача у
черговості визначеній ст. 534 ЦК України.

В п.7.3.4. договору сторони передбачили,
що за несвоєчасне виконання
розрахунків за теплову енергію - пеня в
розмірі 1% від несплаченої суми за
кожний день прострочення, якщо інше не
передбачене законодавством.

На виконання умов договору позивач в
період грудень 2012 р. - квітень 2014 р.
поставив відповідачу в приміщення по
вул. Київська, 14, вул. Київська, 14/1 у м.
Вінниці теплову енергію на загальну
суму 1 228 669, 30 грн. (у т.ч. 199 218, 83 грн. -
приєднане теплове навантаження), що
стверджується копіями актів здачі -
прийняття виконаних робіт (надання
послуг), та доказами їх отримання
відповідачем - копіями реєстрів
отриманих рахунків, актів здачі -
прийняття виконаних робіт... (а.с.33-52,
142-145).

Відповідач умови договору щодо оплати
виконав частково в сумі 750 811,40 грн., що
стверджується копіями банківських
виписок, плтатіжним дорученням № 211 від
20.05.2014 р.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за спожиту
теплову енергію станом на 03.06.2014 р.
становить 477 857, 90 грн., що і стало
причиною виникнення спору.

Станом на 01.03.2014 р. сторони обопільно
підписали акт звірки розрахунків за
тепло - водопостачання по договору № 5766
від 09.12.2011 р.

З огляду на предмет і характер
зобов'язань взятих сторонами в
договорі, незважаючи на те, що договір
називається купівлі - продажу теплової
енергії в гарячій воді, між сторонами
фактично виникли правовідносини з
надання комунальних послуг з
теплопостачання, які регулюються
Законами України "Про теплопостачання",
"Про житлово - комунальні послуги", "Про
державне регулювання в сфері
комунальних послуг", Постановою КМ
України від 20.05.2009 р. № 529, якою
затверджено типовий перелік послуг з
утримання будинків, споруд,
прибудинкових територій, серед яких
вказано гаряче водопостачання та
теплопостачання.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідносини, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. Таке
ж положення містить і ст.173
Господарського кодексу України, в якій
зазначено, що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Як вбачається із ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Враховуючи викладене, суд задовольняє
вимоги позивача щодо стягнення
заборгованості у розмірі 477 857, 90 грн. за
спожиту теплову енергію, як
обґрунтовані та правомірні.

Також судом розглянуто вимогу позивача
про стягнення 15 693, 72 грн. - 3 % річних за
період з грудня 2012 р. по квітень 2014 р., 32
382,56 грн. - суми втрат від інфляції за
період 31.12.2012 р. - 30.07.2014 р., 527 857, 90 грн. -
пені за несвоєчасно проведені
розрахунки в межах 100 % суми боргу за
період з квітня 2013 р. по квітень 2014 р.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до п.7.3.4. договору за
несвоєчасне виконання розрахунків за
теплову енергію - пеня в розмірі 1% від
несплаченої суми за кожний день
прострочення, якщо інше не передбачене
законодавством.

Згідно ст.1 Закону України "Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій" суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують нежилі будинки і
приміщення, належні їм на праві
власності або орендовані ними на
підставі договору, для провадження
цієї діяльності за несвоєчасні
розрахунки за спожиті комунальні
послуги сплачують пеню в розмірі
одного відсотка від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення,
якщо інший розмір пені не встановлено
угодою сторін, але не більше 100
відсотків загальної суми боргу.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов"язання за кожен день
прострочення виконання.

В ч.2, 4 ст.231 ГК України передбачено, що
за порушення строків виконання
зобов"язання, якщо інше не передбачено
договором, законом, стягується пеня в
розмірі 0, 1% вартості товарів (робіт,
послуг), з яких допущене прострочення
виконання за кожний день прострочення,
а за прострочення понад 30 днів
додатково стягується штраф у розмірі 7%
вказаної вартості. Розмір санкцій може
бути встановлено у відсотковому
відношені до суми невиконаної частини
зобов"язання або у певній визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов"язання
незалежно від ступеня його виконання.

Таким чином, суд вважає, що вимоги щодо
стягнення інфляційних втрат, 3 % річних,
пені є правомірними, оскільки
відповідають умовам чинного
законодавства.

Беручи до уваги ступінь виконання
відповідачем грошових зобов"язань, і
те, що пред"явлена до стягнення пеня
надмірно велика, скрутний фінансовий
стан відповідача, що стверджується
фінансовим звітом за І кв.2014 р., суд на
підставі п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.13, ч.3 ст.16, ч.3
ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, п.3 ч.1
ст.83 ГПК України, прийшов до висновку
про зменшення пені підлягаючої до
стягнення із суми 527 857 грн. 90 коп. до 60 000
грн.

Так, згідно п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.13, ч.3 ст.16, ч.3
ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, п.3 ч.1
ст.83 ГПК України, загальними засадами
цивільного законодавства є
справедливість, добросовісність,
розумність. Не допускаються дії особи,
що вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах. Суд може відмовити у
захисті цивільного права та інтересу
особи у разі порушення нею положень
частин другої - п"ятої статті 13 ЦК
України. Розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. У разі якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов"язання боржником, майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов"язанні, не тільки майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов"язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій. Господарський суд
приймаючи рішення має право зменшувати
у виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони що порушила зобов"язання.

Заперечення відповідача проти
позовних вимог щодо пені в сумі 527 857, 90
грн. судом до уваги не приймається з
огляду на наступне. З огляду на предмет
і характер зобов'язань взятих
сторонами в договорі, незважаючи на те,
що договір називається купівлі -
продажу теплової енергії в гарячій
воді, між сторонами фактично виникли
правовідносини з надання комунальних
послуг з теплопостачання, які
регулюються Законами України "Про
теплопостачання", "Про житлово -
комунальні послуги", "Про державне
регулювання в сфері комунальних
послуг", Постановою КМ України від
20.05.2009 р. № 529, якою затверджено типовий
перелік послуг з утримання будинків,
споруд, прибудинкових територій, серед
яких вказано гаряче водопостачання та
теплопостачання.

Згідно ст.1 Закону України "Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій" суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують нежилі будинки і
приміщення, належні їм на праві
власності або орендовані ними на
підставі договору, для провадження
цієї діяльності за несвоєчасні
розрахунки за спожиті комунальні
послуги сплачують пеню в розмірі
одного відсотка від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення,
якщо інший розмір пені не встановлено
угодою сторін, але не більше 100
відсотків загальної суми боргу.

Таким чином, відповідач сплачує пеню в
розмірі одного відсотка від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення, але не більше 100
відсотків загальної суми боргу.

Названий Закон є спеціальним Законом,
тому Закон України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов"язань" не може
застосовуватися при вирішенні даного
спору.

Окрім того, позивач у відзиві просив
суд зменшити пеню до 5000 грн. Суд взявши
до уваги ступінь виконання
відповідачем грошових зобов"язань, і
те, що пред"явлена до стягнення пеня
надмірно велика, скрутний фінансовий
стан відповідача, зменшив пеню
підлягаючу до стягнення із суми 527 857
грн. 90 коп. до 60 000 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про законність і
обґрунтованість належними доказами
вимог позивача та про задоволення
позову в сумі 585 934, 18 грн., з яких: 477 857, 90
грн. - заборгованості за спожиту
теплову енергію станом на 03.06.2014 р., 15 693,
72 грн. - 3 % річних за період з грудня 2012 р.
по квітень 2014 р., 32 382,56 грн. - суми втрат
від інфляції за період 31.12.2012 р. - 30.07.2014
р., 60 000, 00 грн. - пені за несвоєчасно
проведені розрахунки за період з
квітня 2013 р. по квітень 2014 р.

Судовий збір підлягає обчисленню із
ціни позову 1053792, 08 грн. (в т.р. 477 857, 90 грн.
- боргу, 15 693, 72 грн. - 3 % річних, 32 382,56 грн. -
суми втрат від інфляції, 527 857, 90 грн. -
пені), які були пред"явлені згідно заяви
позивача від 04.06.2012 р. і на підставі ч.3
ст.49 підлягає стягненню з відповідача
до Державного бюджету в сумі 21075 грн. 84
коп.

Керуючись ст.4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 43, 49, п.3 ч.1
ст.83, ст. 82 - 84, 115, 116, 117 ГПК України,

ВИРІШИВ :

1. Зменшити позовні вимоги щодо пені із
суми 527 857 грн. 90 коп. до 60 000 грн.

2. Позов задовольнити частково в сумі 585
934, 18 грн., з яких: 477 857, 90 грн. -
заборгованості за спожиту теплову
енергію станом на 03.06.2014 р., 15 693, 72 грн. - 3
% річних за період з грудня 2012 р. по
квітень 2014 р., 32 382,56 грн. - суми втрат від
інфляції за період 31.12.2012 р. - 30.07.2014 р., 60
000, 00 грн. - пені за несвоєчасно
проведені розрахунки за період з
квітня 2013 р. по квітень 2014 р.

3. Судовий збір в сумі 21075 грн. 84 коп.
покласти на відповідача.

4. Стягнути з Закритого акціонерного
товариства "Вінницький проектний
інститут", (вул.
Київська, 14, м. Вінниця, 21100) на користь
Комунального підприємства Вінницької
міської ради
"Вінницяміськтеплоенерго", (вул.600-річчя, 13, м. Вінниця, 21100) 477 857,
90 грн. - заборгованості за спожиту
теплову енергію станом на 03.06.2014 р., 15 693,
72 грн. - 3 % річних за період з грудня 2012 р.
по квітень 2014 р., 32 382,56 грн. - суми втрат
від інфляції за період 31.12.2012 р. - 30.07.2014
р., 60 000, 00 грн. - пені за несвоєчасно
проведені розрахунки за період з
квітня 2013 р. по квітень 2014 р. Видати
наказ в день набрання рішенням
законної сили.

5. Стягнути з Закритого акціонерного
товариства "Вінницький проектний
інститут", (вул.
Київська, 14, м. Вінниця, 21100) в дохід
Державного бюджету 21075, 84 грн. судового
збору. Видати наказ в день набрання
рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення
оголошено 04.06.2014 р. Повний текст рішення
відповідно до ст.84 ГПК України
оформлено і підписано 06.06.2014 р. Рішення
набирає законної сили на протязі 10-ти
днів з дня повного його оформлення і
підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи