ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
235-24-26_______________________________________________________________
________________________________________________________________________
______________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"26" травня 2014 р.
Справа № 911/971/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія «Ніко -
Тайс», м. Київ,

до відповідачів: 1) товариства з
обмеженою відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп», с. Мархалівка
Васильківського району Київської
області,

2) фермерське господарство
«Прибужське», с. Себатинівка
Ульянівського району Кіровоградської
області,

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: 1) товариства з
обмеженою відповідальністю
«Тридента-Агро», м. Київ,

2) фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, смт. Саврань Одеської області,

про стягнення 9 366,20 грн.

Суддя О.В. Конюх;

представники учасників судового
процесу:

від позивача: ОСОБА_1,
уповноважений, довіреність від 25.03.2013р.
б/н;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: Мельник Л.В.,
уповноважена, довіреність від
18.10.2013р.б/н;

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: ОСОБА_1,
паспорт серії НОМЕР_1;

СУТЬ СПОРУ :

позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Ніко -
Тайс", м. Київ, звернувся до
господарського суду Київської області
з позовною заявою від 24.03.2014р. №24-1/03 до
відповідачів: 1) товариства з обмеженою
відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп",
с. Мархалівка Васильківського району
Київської області, 2) фермерського
господарства "Прибужське", с.
Сабатинівка Ульянівського району
Кіровоградської області, в якій
просить суд:

1) солідарно стягнути з
фермерського господарства
«Прибужське» та товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
9 366,20 грн. заборгованості (дооцінки
вартості товару, курсової різниці) за
договором від 30.03.2009р. №3-УФ
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу,

2) солідарно стягнути з
фермерського господарства
«Прибужське» та товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
адвокатські витрати у розмірі 700,00 грн.
згідно договору від 25.03.2013р. №25-51/03 про
надання адвокатських послуг (правової
допомоги),

3) солідарно стягнути з
фермерського господарства
«Прибужське» та товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
витрати, пов'язані з сплатою судового
збору.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
відповідно до угоди про заміну
кредитора у зобов'язанні від 26.01.2011р.
первісний кредитор - товариство з
обмеженою відповідальністю
"Тридента-Агро" відступило фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_1 право вимоги
виконання зобов'язання фермерським
господарством "Прибужське" за основним
договором купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу від
30.03.2009р. №3-УФ.

Позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю "Ніко-Тайс" отримав
від фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
за угодою про заміну кредитора у
зобов'язанні від 24.01.2013р. №24/01-13 право
вимоги виконання зобов'язання
фермерським господарством "Прибужське"
за основним договором купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
від 30.03.2009р. №3-УФ.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за угодою про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК
України) від 24.01.2013р. № 21/01-13, між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Ніко-Тайс" та
товариством з обмеженою
відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"
було укладено договір поруки від
11.03.2013р. №11-03-2013-57, за умовами якого
поручитель поручається перед
кредитором за виконання обов'язку
фермерським господарством "Прибужське"
щодо виконання грошового зобов'язання
щодо сплати 9366,20 грн. курсової різниці.

Відповідно до умов договору
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 30.03.2009р. №3-УФ
покупець взяв на себе обов'язок
здійснювати оплату вартості товару,
виходячи з вартості товару на момент
підписання договору з урахуванням
курсу долару США на день такої оплати.
Оскільки грошове зобов'язання з оплати
товару згідно договору купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
від 30.03.2009р. №3-УФ фермерським
господарством «Прибужське» виконано з
великим запізненням, і курс долара США
на день оплати суттєво відрізнівся від
курсу долара на момент укладення
договору, позивач просить суд
солідарно стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп» та фермерського
господарства «Пибужське» 9 366,20 грн.
дооцінки вартості товару -
розрахованої як різниця вартості
відносно курсу долару США на момент
укладення договору та на момент сплати
основної заборгованості.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 27.03.2014р. позовну заяву
товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
до товариства з обмеженою
відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"
та фермерського господарства
"Прибужське" про стягнення 9 366,20 грн.
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено
розгляд справи в засіданні
господарського суду Київської області
на 15.04.2014р. Цією ж ухвалою суд залучив до
участі у справі в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача,
товариство з обмеженою
відповідальністю "Тридента-Агро" та
фізичну особу-підприємця ОСОБА_1.

02.04.2014р. до господарського суду
Київської області від відповідача 1 -
товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
надійшов відзив на позов, в якому
відповідач 1 в частині позовних вимог,
які стосуються ТОВ "ПК Трейдсервісгруп"
позов визнає та просить суд розглядати
дану справу без участі представника.

23.05.2014р. до господарського суду
Київської області від фермерського
господарства «Прибужське» надійшов
відзив на позовну заяву від 23.05.2014р., в
якому відповідач 2 заперечує проти
позову, у зв'язку із закінченням 31.07.2013р.
строку позовної давності щодо
стягнення заборгованості, в тому числі
курсової різниці, за договором
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 30.03.2009р. №3-УФ,
у зв'язку із здійсненням 30.07.2010р.
остаточного розрахунку за вказаним
договором.

В судове засідання 26.05.2014р. з'явились
повноважні представники позивача,
відповідача 2 та третьої особи 2. Від
відповідача 2 із супровідним листом від
26.05.2014р. надійшли додаткові документи,
які витребовував суд. Відповідач 1 та
третя особа 1 своїх представників у
судове засідання не направили,
витребувані судом документи суду не
подали та про причини нез'явлення у
судове засідання 26.05.2014р. належним
чином не повідомили.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі
питання практики застосування
господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що всі особи, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлялися про дату, час та місце
судового розгляду, те, що матеріалів
справи достатньо для вирішення спору
по суті, відповідно до права суду,
наданого його ст. 75 ГПК України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши позов товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Ніко - Тайс", м. Київ (далі по тексту - ТОВ
"Компанія "Ніко - Тайс"), до відповідачів:
1) товариства з обмеженою
відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп",
с. Мархалівка Васильківського району
Київської області (далі по тексту - ТОВ
"ПК Трейдсервісгруп"), 2) фермерського
господарства "Прибужське", с.
Сабатинівка Ульянівського району
Кіровоградської області (далі по
тексту - ФГ "Прибужське"), за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: 1) товариства з
обмеженою відповідальністю
"Тридента-Агро", м. Київ (далі по тексту -
ТОВ "Тридента-Агро") та фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, смт. Саврань
Одеської області (далі по тексту - ФОП
ОСОБА_1), вислухавши пояснення
представників учасників судового
процесу, всебічно та повно вивчивши
зібрані у справі докази, господарський
суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, зокрема, з
правочинів.

30.03.2009р. між ТОВ "Тридента Агро"
(продавець) та ФГ "Прибужське" (покупець)
було укладено договір купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
від 30.03.2009р. №3-УФ (далі по тексту -
Основний договір), згідно якого
продавець зобов'язується поставити
покупцю засоби захисту рослин (товар), а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити поставлений товар на умовах
даного Договору. Відповідно до умов
Основного договору:

- асортимент товару, кількість,
ціна визначаються в додатках до
договору які є його невід'ємною
частиною, та/або в накладних (пункт 2.1
Основного договору);

- підписання видаткових накладних,
що виписані в період дії договору,
засвідчує факт передачі з товаром
всієї необхідної документації, що його
стосується, в тому числі сертифікату
якості інструкції щодо використання та
застосування даного товару (пункт 2.4
Основного договору);

- товар вважається переданим
покупцю з моменту підписання
видаткових накладних (пункт 3.2.
Основного договору);

- покупець здійснює оплату партії
товару за ціною, вказаною в додатках, що
є невід'ємною частиною договору.
Відповідно до частини 2 ст. 524 ЦК України
сторони дійшли згоди, що ціна на товар
та загальна сума договору зазначені в
додатках і визначені у національній
валюті України в сумі, еквівалентній
доларам США за офіційним курсом НБУ на
день оплати. Товар оплачується в
національній валюті, згідно цін,
вказаних у відповідних додатках до
договору, скоригованих пропорційно
зміні офіційного курсу долару США до
гривні на дату оплати товару (пункти 5.1,
5.2 Договору)

- сторони, відповідно до ст. 259 ЦК
України, домовились про те, що строк
позовної давності щодо стягнення
штрафних санкцій становить п'ять років
з моменту підписання даного договору.
Крім того, сторони, відповідно до п. 6 ст.
232 ГК України, домовились про те, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань за
даним договором, здійснюється протягом
п'яти років (пункт 8.3. Основного
договору);

- даний договір діє з моменту його
підписання і скріплення печатками обох
сторін до повного виконання сторонами
обов'язків по договору (пункт 11.1.
Основного договору).

Укладений між сторонами договір за
правовою природою є договором
поставки. Згідно положень статті 712 ЦК
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 694 ЦК України встановлює
особливості продажу товару в кредит.
Договором купівлі-продажу може бути
передбачений продаж товару в кредит з
відстроченням або з розстроченням
платежу. Товар продається в кредит за
цінами, що діють на день продажу. Зміна
ціни на товар, проданий в кредит, не є
підставою для проведення перерахунку,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно умов Основного договору оплата
товару проводиться наступним чином: 20%
від вартості товару оплачується
покупцем протягом трьох робочих днів з
моменту підписання даного договору. 40%
від загальної вартості товару
оплачується покупцем в строк до 01.08.2009р.
40% від вартості товару оплачується
покупцем в строк до 15.09.2009р. без
виставлення рахунку-фактури (пункт 5.3
Основного договору).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 632 ЦК
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Частина 2 ст. 524 ЦК України передбачає,
що сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

Згідно частини 2 ст. 533 ЦК України якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Отже положення чинного законодавства
хоч і визначають національну валюту
України як єдиний законний платіжний
засіб на території України, однак не
містять заборони на визначення
грошового еквівалента зобов'язання в
іноземній валюті, а також на здійснення
перерахунку грошового зобов'язання у
випаду зміни курсу національної валюти
України по відношенню до іноземної
валюти. Аналогічної правова позиція
викладена у постанові Верховного Суду
України від 26.12.2011р. у справі №16/23пд/2011.

30.03.2009р. сторонами Основного договору
(ТОВ «Тридента Агро» та ФГ
«Прибужське») укладено Додаток №1 до
Основного договору, яким погоджено
поставку товару всього в національній
валюті на суму 282893,88 грн., що
еквівалентно 34083,60 доларів США за
курсом міжбанківського валютного
ринку на день підписання додатку, та
зазначили, що в тому випадку, якщо курс
долара США на день оплати вище, ніж курс
долара США на день підписання договору,
сторони для визначення суми, яка
підлягає оплаті, використовують
формулу S=(A1/A2)*В, де S - ціна товару на
момент оплати, В - ціна товару на момент
підписання договору, А1 - курс долару
США на міжбанківському валютному ринку
до гривні на день підписання договору,
А2 - курс долару США на міжбанківському
валютному ринку до гривні на день
перерахування грошей.

08.04.2009р. сторонами договору укладено
Додаток №2 до Основного договору, яким
погоджено поставку товару всього в
національній валюті на суму 105406,08 грн.,
що еквівалентно 12854,40 доларів США за
курсом міжбанківського валютного
ринку на день підписання додатку, та
зазначили, що в тому випадку, якщо курс
долара США на день оплати вище, ніж курс
долара США на день підписання договору,
сторони для визначення суми, яка
підлягає оплаті, використовують
формулу S=(A1/A2)*В, де S - ціна товару на
момент оплати, В - ціна товару на момент
підписання договору, А1 - курс долару
США на міжбанківському валютному ринку
до гривні на день підписання договору,
А2 - курс долару США на міжбанківському
валютному ринку до гривні на день
перерахування грошей.

14.04.2009р. сторонами договору укладено
Додаток №3 до Основного договору, яким
погоджено поставку товару всього в
національній валюті на суму 37501,02 грн.,
що еквівалентно 4629,66 доларів США за
курсом міжбанківського валютного
ринку на день підписання додатку, та
зазначили, що в тому випадку, якщо курс
долара США на день оплати вище, ніж курс
долара США на день підписання договору,
сторони для визначення суми, яка
підлягає оплаті, використовують
формулу S=(A1/A2)*В, де S - ціна товару на
момент оплати, В - ціна товару на момент
підписання договору, А1 - курс долару
США на міжбанківському валютному ринку
до гривні на день підписання договору,
А2 - курс долару США на міжбанківському
валютному ринку до гривні на день
перерахування грошей.

17.04.2009р. сторонами договору укладено
Додаток №4 до Основного договору, яким
погоджено поставку товару всього в
національній валюті на суму 56453,76 грн.,
що еквівалентно 6969,60 доларів США за
курсом міжбанківського валютного
ринку на день підписання додатку, та
зазначили, що в тому випадку, якщо курс
долара США на день оплати вище, ніж курс
долара США на день підписання договору,
сторони для визначення суми, яка
підлягає оплаті, використовують
формулу S=(A1/A2)*В, де S - ціна товару на
момент оплати, В - ціна товару на момент
підписання договору, А1 - курс долару
США на міжбанківському валютному ринку
до гривні на день підписання договору,
А2 - курс долару США на міжбанківському
валютному ринку до гривні на день
перерахування грошей.

24.04.2009р. сторонами укладено Додаток №5
до Основного договору, яким погоджено
поставку товару всього в національній
валюті на суму 95353,20 грн., що
еквівалентно 11772,00 доларів США за
курсом міжбанківського валютного
ринку на день підписання додатку, та
зазначили, що в тому випадку, якщо курс
долара США на день оплати вище, ніж курс
долара США на день підписання договору,
сторони для визначення суми, яка
підлягає оплаті, використовують
формулу S=(A1/A2)*В, де S - ціна товару на
момент оплати, В - ціна товару на момент
підписання договору, А1 - курс долару
США на міжбанківському валютному ринку
до гривні на день підписання договору,
А2 - курс долару США на міжбанківському
валютному ринку до гривні на день
перерахування грошей.

Так, сторонами погоджено, що станом на
день підписання:

Додатку №1 від 30.03.2009р. курс долара США
становив 8,3 грн./дол. США,

Додатку №2 від 08.04.2009р. курс долара США
становив 8,2 грн./дол. США,

Додатку №3 від 14.04.2009р. курс долара США
становив 8,1 грн./дол. США,

Додатку №4 від 17.04.2009р. курс долара США
становив 8,1 грн./дол. США,

Додатку №5 від 24.04.2009р. курс долара США
становив 8,1 грн./дол. США.

Всього сума поставки згідно укладених
додатків сторонами Основного договору
визначена в сумі 282893,88 грн. (додаток №1) +
105406,08 грн. (додаток №2) + 37501,02 грн.
(додаток №3) + 56453,76 грн. (додаток №4) +
95353,20 грн. (додаток № 5) = 577607,94 грн., що
еквівалентно 34083,60 + 12854,40 + 4629,66 + 6969,60 +
11772,00 = 70309,26 доларів США.

Таким чином, сторони дійшли згоди, що
ціна товару та загальна сума договору
зазначені у додатках №№1-5 до нього і
визначені у національній валюті
України, перераховуються на суму
еквівалентну долару США за офіційним
курсом НБУ на день оплати.

Разом із тим, суду подано копії
видаткових накладних, згідно яких
товариством «Тридента-Агро»
поставлено, а ФГ «Прибужське» прийнято
товар всього на суму 415 893,54 грн., а саме:

від 08.04.2009р. № РН-УЯ00002 на суму 37470,60 грн.;

від 14.04.2009р. № РН-УЯ00003 на суму 87275,10 грн.;

від 15.04.2009р. № РН-УЯ00004 на суму 55756,08 грн.;

від 17.04.2009р. № РН-УЯ00007 на суму 93206,16 грн.;

від 28.04.2009р. № РН-УЯ00013 на суму 83088,00 грн.;

від 18.05.2009р. № РН-УЯ00021 на суму 43351,20 грн.;

від 19.05.2009р. № РН-УЯ00024 на суму 15746,40 грн.,
тобто на суму, меншу, ніж було
передбачено укладеними Додатками.

Як стверджує позивач, підтверджується
банківськими документами (копії
банківських виписок та платіжного
доручення знаходиться в матеріалах
справи), вартість отриманого товару в
розмірі 415 893,54 грн. за Основним
договором відповідачем 2 була сплачена
наступним чином: 07.04.2009р. - 56 578,60 грн.
(платіжний документ від 07.04.2009р. №57596),
13.05.2009р. - 5 000,00 грн. (платіжний документ
від 13.05.2009р. №15), 07.10.2009р. - 40 000,00 грн.
(платіжний документ від 07.10.2009р. №147),
30.07.2010р. - 446 723,12 грн. (платіжне доручення
від 30.07.2010р. №254968001).

Таким чином, остаточно вартість
поставленого товару була сплачена
відповідачем 2 лише 30.07.2010р.

В подальшому між ТОВ «Тридента-Агро»
(первісний кредитор) та третьою особою 2
- ФОП ОСОБА_1 (новий кредитор) 26.01.2011р. з
дотриманням вимог закону та з належним
повідомленням боржника укладено угоду
про заміну кредитора у зобов'язанні від
26.01.2011р. б/н, з додатковою угодою від
28.01.2011р. №1, згідно якої первісний
кредитор відступає новому кредитору
право вимоги до ФГ «Прибужське» за
основним купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу від
30.03.2009р. №3-УФ, з моменту підписання
угоди новий кредитор наділяється всіма
правами первісного кредитора.

Крім того, між ФОП ОСОБА_1 (первісний
кредитор) та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»
(новий кредитор) 24.01.2013р. з дотриманням
вимог закону та з належним
повідомленням боржника укладено угоду
про заміну кредитора у зобов'язанні від
24.01.2013р. № 24/01-13, з додатковою угодою від
30.01.2013р. №1, згідно якої первісний
кредитор відступає новому кредитору
право вимоги до ФГ «Прибужське» за
договором купівлі-продажу на умовах
відстрочення платежу від 30.03.2009р. № 3-УФ
та угодою про заміну кредитора у
зобов'язанні від 26.01.2011р., з моменту
підписання угоди новий кредитор
наділяється всіма правами первісного
кредитора.

За таких обставин було здійснено
заміну в основному зобов'язанні
первісного кредитора - ТОВ
«Тридента-Агро» спочатку на ФОП ОСОБА_1,
а потім на нового кредитора - ТОВ
«Компанія «Ніко-Тайс», яке здійснено
шляхом укладення в належній формі, з
погодженням всіх необхідних умов угод
про заміну кредитора у зобов'язанні від
26.01.2011р. б/н та угоди про заміну
кредитора у зобов'язанні від 24.01.2013р. №
24/01-13, про які боржник - ФГ «Прибужське»
був належно повідомлений цінним листом
з описом, з наданням доказів прав
нового кредитора.

В результаті новий кредитор - ТОВ
«Компанія «Ніко-Тайс» отримав право
вимоги до боржника - ФГ «Прибужське»
щодо сплати визначених основним
договором купівлі-продажу на умовах
відстрочення платежу від 30.03.2009р. № 3-УФ
платежів в тій самій мірі, що і
первісний кредитор - ТОВ
«Тридента-Агро».

Крім того, 11.03.2013р. між ТОВ «Компанія
«Ніко-Тайс» (кредитор), та ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп» (поручитель) укладено
Договір поруки від 11.03.2013р. №11-03-2013-57
(далі - Договір поруки), згідно якого
поручитель поручається перед
кредитором за виконання обов'язку
фермерським господарством
«Прибужське» (боржник) щодо виконання
грошового зобов'язання щодо сплати
дооцінки вартості товару (курсової
різниці) в сумі 9366,20 грн. за договором
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 30.03.2009р. № 3-УФ
та угодою про заміну кредитора у
зобов'язанні від 24.01.2013р. №24/01-13.

На підставі вищевикладеного позивач -
ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» просить суд
стягнути з відповідачів ФГ
«Прибужське» (боржник) та ТОВ «ПК
«Трейдсервісгруп» (поручитель)
солідарно дооцінку вартості товару
(курсову різницю) в розмірі 9366,20 грн. (як
різницю вартості товару в доларах США
на день укладення договору та на день
фактичної оплати), а тапкож 700,00 грн.
витрат на послуги адвоката та 1827,00 грн.
витрат на сплату судового збору.

Зазначені вимоги задоволенню не
підлягають з огляду на таке.

Так, при дослідженні дат поставок,
асортименту та кількості товару, які
були зазначені в додатках та в
накладних, судом встановлено, що
по-перше, дати фактичних поставок не
відповідають датам підписання
додатків. Так, наприклад товар,
зазначений в додатку №1 від 30.03.2009р. був
поставлений лише частково згідно
видаткової накладної від 08.04.2009р. №
РН-УЯ00002. А по-друге фактична кількість
та асортимент товару, який був
поставлений ТОВ «Тридента-Агро» та
прийнятий ФГ «Прибужське» за
накладними, не відповідають повністю
зазначеному в додатках асортименту та
кількості.

За таких обставин позивач помилково
розраховує курсову різницю, приймаючи
показник А1 як курс долара на день
укладення договору, а не на день
фактичної поставки товару.

Крім того, Згідно частини 2 ст. 533 ЦК
України якщо у зобов'язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Інше сторонами основного договору
встановлено в Додатках №№1-5 до
Договору, які визначають порядок
визначення ціни товару на день оплати
та наводять для цього формулу
розрахунку, яку використовує позивач в
розрахунку курсової різниці, заявленої
до стягнення. Так, сторонами погоджено
керуватися курсом долара США на
міжбанківському валютному ринку, а не
офіційним курсом НБУ, який
використовує позивач при розрахунку
позовних вимог.

Поняття курсу долара на
міжбанківському валютному ринку та
офіційного курсу долара НБУ не є
тотожними. Різними є механізми
формування зазначених курсів і
відповідно їх розмір між собою не
співпадає.

Так, відповідно до ст.ст. 6, 8 Декрету КМУ
від 19.02.1993, № 15-93 "Про систему валютного
регулювання і валютного контролю"
Торгівля іноземною валютою на
території України резидентами і
нерезидентами - юридичними особами
здійснюється через уповноважені банки
та інші фінансові установи, що одержали
ліцензію на торгівлю іноземною валютою
Національного банку України, виключно
на міжбанківському валютному ринку
України. Структура міжбанківського
валютного ринку, а також порядок та
умови торгівлі іноземною валютою на
міжбанківському валютному ринку
визначаються Національним банком
України.

Для валютних операцій
використовуються валютні (обмінні)
курси іноземних валют, виражені у
валюті України, курси валютних
цінностей в іноземних валютах, а також
у розрахункових (клірингових) одиницях.
Національний банк України може
встановлювати граничні розміри маржі
за операціями на міжбанківському
валютному ринку України уповноважених
банків та інших фінансових установ, що
одержали ліцензію Національного банку
України, за винятком операцій,
пов'язаних із строковими (ф'ючерсними)
угодами.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку
встановлення і використання
офіційного обмінного курсу гривні до
іноземних валют, затвердженого
Постановою НБУ від 18.03.1999, № 129 "Про
затвердження Порядку встановлення і
використання офіційного обмінного
курсу гривні до іноземних валют",
Національний банк України встановлює
офіційний обмінний курс гривні до
долара США як середньозважений курс
між курсами за операціями
уповноважених комерційних банків на
міжбанківському валютному ринку. Крім
того, може враховуватися
співвідношення попиту та пропозиції на
іноземну валюту на валютному ринку
України, стан міжнародних ринків
іноземних валют та платіжного балансу
країни, зміна обсягу валютних резервів
Національного банку України та
динаміка основних макроекономічних
чинників.

За таких обставин, курс долара на
міжбанківському валютному ринку
формується в результаті
співвідношення попиту та пропозиції
торгуючих банків і НБУ може лише
встановлювати граничні розміри маржі
між курсами купівлі та продажу, тоді як
офіційний обмінний курс гривні до
іноземних валют встановлює
Національний банк України як
середньозважений курс між курсами за
операціями уповноважених комерційних
банків на міжбанківському валютному
ринку з врахуванням інших передбачених
законом чинників.

За таких обставин, позивач невірно
розраховує ціну позову, виходячи з
офіційного курсу НБУ, а не з курсу на
міжбанківському валютному ринку, як
передбачено Додатками №№ 1-5 до
Основного договору, а також невірно
визначає дату, на яку слід визначати
курс долара, як дату підписання
договору, а не як дату фактичної
поставки товару.

Відповідно до пункту 1.12 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» з
огляду на вимоги частини першої статті
47 і статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд має з'ясовувати
обставини, пов'язані з правильністю
здійснення позивачем розрахунку, та
здійснити оцінку доказів, на яких цей
розрахунок ґрунтується. У разі якщо
відповідний розрахунок позивачем
здійснено неправильно, то
господарський суд з урахуванням
конкретних обставин справи самостійно
визначає суми пені та інших нарахувань
у зв'язку з порушенням грошового
зобов'язання, не виходячи при цьому за
межі визначеного позивачем періоду
часу, протягом якого, на думку позивача,
мало місце невиконання такого
зобов'язання, та зазначеного позивачем
максимального розміру відповідних
пені та інших нарахувань.

Разом із тим, суд позбавлений
можливості самостійно здійснити
вірний розрахунок курсової різниці,
оскільки в порушення свого
процесуального обов'язку довести ті
обставини, на які він посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень,
належними та допустимими доказами,
передбаченого ст. ст. 32, 33 ГПК України,
позивач не надав суду достовірних
вихідних даних для такого розрахунку а
саме: документальних доказів рівня
курсу долара на міжбанківському
валютному ринку станом на день
фактичної поставки товару (а не на дату
підписання додатків), а також на дату
фактичної оплати товару відповідачем 2
ФГ «Прибужське».

Крім того, згідно з частиною 3 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Відповідач у відзиві на позов від
23.05.2014р. письмово заявив про
застосування у справі позовної
давності.

Згідно визначення статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до положень частини 1 ст. 259
ЦК України позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Так, згідно пункту 8.3. Основного
договору сторони, відповідно до ст. 259
ЦК України, домовились про те, що строк
позовної давності щодо стягнення
штрафних санкцій становить п'ять років
з моменту підписання даного договору.
Крім того, сторони, відповідно до п. 6 ст.
232 ГК України, домовились про те, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань за
даним договором, здійснюється протягом
п'яти років.

Однак, курсова різниця, яку заявляє до
стягнення позивач, не є штрафною
санкцією а є складовою частиною ціни
товару, тобто основною заборгованістю,
відповідно встановлення сторонами
Основного договору збільшеного строку
позовної давності 5 років до стягнення
штрафних санкцій на вимоги позивача у
даній справі не розповсюджується.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено,
що перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. Оскільки остаточний
розрахунок за поставлений товар
відповідач 2 здійснив 30.07.2010р., тим самим
визначивши дату, на яку при розрахунку
ціни мав враховуватися курс долара на
міжбанківському валютному ринку, то з
31.07.2010р. первісний кредитор - ТОВ
«Тридента-агро» мав змогу розрахувати
курсову різницю та сформувати та
повністю сформувати обсяг своїх вимог
до ФГ «Прибужське» щодо стягнення
дооцінки вартості товару (курсової
різниці), відповідно з цієї дати
починає перебіг позовна давність щодо
цієї вимоги.

Згідно статті 262 ЦК України заміна
сторін у зобов'язанні не змінює порядку
обчислення та перебігу позовної
давності.

За таких обставин новий кредитор ТОВ
Компанія «Ніко-Тайс» пропустив строк
позовної давності щодо вимог про
стягнення з відповідача курсової
різниці.

Частинами 2 та 3 ст. 264 ЦК України
визначено, що перебіг позовної
давності переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач. Після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Позивач твердить, що його звернення з
позовом до відповідачів у справі
господарського суду Київської області
№ 911/2421/13 про стягнення пені,
інфляційних втрат та процентів річних
в червні 2013р. в порядку частини 2 ст. 264
ЦК України свідчить про переривання
позовної давності і щодо вимог про
стягнення курсової різниці.

З даним твердженням суд не
погоджується, оскільки у справу №
911/2421/13 позивач звернувся не з частиною
позовної вимоги щодо основної
заборгованості (курсова різниця є
частиною ціни товару, тобто частиною
основної заборгованості), а з іншими
додатковими позовними вимогами про
стягнення пені, інфляційних та річних,
що не може бути розцінено як
переривання позовної давності щодо
основної вимоги (пункти 4.4.1, 4.4.2
Постанови Пленуму ВГСУ від 29 травня 2013
року N 10 «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів»).

Позовна давність не є інститутом
процесуального права та не може бути
відновлена (поновлена) в разі її спливу,
але за приписом частини п'ятої статті 267
ЦК України позивач вправі отримати
судовий захист у разі визнання
поважними причин пропуску строку
позовної давності.

Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту (частина 5 ст. 267
ЦК України). Позивач із відповідною
заявою до суду не звертався та не навів
причин поважності пропуску позовної
давності.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України зазначено,
що сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, повно та ґрунтовно
дослідивши матеріали справи,
перевіривши на відповідність закону та
дійсним обставинам справи твердження
сторін, суд дійшов висновку про відмову
товариству з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» в позові, з мотивів спливу
строку позовної давності. У зв'язку із
відмовою в позові, судові витрати, в
тому числі судовий збір та витрати на
послуги адвоката, покладаються на
позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
частиною 1 ст. 11, частиною 3 ст. 6, ст. ст.
256, 257, частиною 1 ст. 259, частиною 1 ст. 261,
ст. 262, частинами 1, 3 ст. 264, частинами 3, 4, 5
ст. 267, пунктом 1 частини 1 ст. 512, частиною
1 ст. 513, ст. ст. 516, 517, частиною 2 ст. 524, ст.
ст. 525, 526, частиною 2 ст. 533, ст. 541,
частиною 1 ст. 543, частиною 1 ст. 546, ст. ст.
547, 553, 554, частиною 1 ст. 559, частиною 1 ст.
598, ст. 599, 610, частиною 1 ст. 612, частиною 2
ст. 614, ст. 629, частинами 1, 2 ст. 632, ст. 712
Цивільного кодексу України, частинами
3, 4, ст. 181 Господарського кодексу
України, Постановою НБУ від 18.03.1999р. № 129
"Про затвердження Порядку встановлення
і використання офіційного обмінного
курсу гривні до іноземних валют", ст.ст.
6, 8 Декрету КМУ від 19.02.1993, № 15-93 "Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю", ст. ст. 32, 33, 49, 69, 75,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові товариству з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» до товариства з обмеженою
відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"
та фермерського господарства
"Прибужське" відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 ГПК України.

Суддя
Конюх О.В.

Повний текст рішення підписано 16.06.2014р.