ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" червня 2014 р. Справа № 916/1270/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Насолода";

до відповідача: Підприємства у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю "Джерело";

про стягнення 68 839,05 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився.

від відповідача: Єфімов Р.В. -
довіреність від 06.06.2014р.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Насолода" звернулося
до господарського суду Одеської
області з позовною заявою до
Підприємства у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю "Джерело", в
якій просить стягнути з відповідача
суму основного боргу за договором
дистрибуції №203 дст/03-13 від 26.03.2013р. у
розмірі 52 369,54 грн., пеню у розмірі 4 086,66
грн., штраф у розмірі 4 576,95 грн., 25% річних
у розмірі 7 805,90 грн., а також витрати по
сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на невиконання
відповідачем прийнятих на себе за
договором дистрибуції №203 дст/03-13 від
26.03.2013р. зобов'язань в частині повної та
своєчасної сплати поставленої
продукції, у зв'язку з чим крім основної
заборгованості також були нараховані
пеня, штраф та відсотки річних.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 03.04.2014р. було порушено
провадження у справі №916/1270/14 із
призначенням її до розгляду в судовому
засіданні на 23.04.2014р. Вказаною ухвалою
позивача було зобов'язано надати
оригінали доданих до позовної заяви
документів для огляду суду;
обґрунтування вимог про стягнення 6 600
грн. вартості тари; докази направлення
повідомлень про повернення тари; акти
звірки кількості тари (п. 4.2 договору);
обґрунтований розрахунок суми боргу із
розшифруванням дати порушення
грошового зобов'язання для нарахування
штрафних санкцій, а також провести
звірення розрахунків. Явка
представників сторін була визнана
обов'язковою.

У судове засідання 23.04.2014р. з'явився
представник відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 23.04.2014р., приймаючи до уваги
нез'явлення в судове засідання
представника позивача, від якого не
надходило клопотання про розгляд
справи за його відсутності, а також
неподання сторонами витребуваних
ухвалою про порушення провадження у
справі доказів, розгляд справи було
відкладено на 12.05.2014р. Одночасно
вказаною ухвалою позивача було
повторно зобов'язано надати оригінали
доданих до позовної заяви документів
для огляду суду; обґрунтування вимог
про стягнення 6 600 грн. вартості тари;
докази направлення повідомлень про
повернення тари; акти звірки кількості
тари (п. 4.2 договору); обґрунтований
розрахунок суми боргу із
розшифруванням дати порушення
грошового зобов'язання для нарахування
штрафних санкцій, а також зобов'язано
провести звірення розрахунків.

У судове засідання 12.05.2014р. представник
позивача не з'явився про поважність
причин відсутності не повідомив,
витребуваних судом документів не
надав.

Представник відповідача у судовому
засіданні 12.05.2014р. надав суду відзив на
позовну заяву (а.с.103-104), відповідно до
якого Підприємство у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю "Джерело" проти
позову заперечує, просить суд
відмовити у його задоволенні.

В обґрунтування своїх заперечень
відповідач зазначає, що договір між
сторонами дійсно укладався, однак у
зв'язку із закриттям деяких філіалів та
відсутності попиту продукції 05.08.2013р.
Підприємство у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю "Джерело"
звернулось до позивача з пропозицією
повернення товару.

Враховуючи згоду позивача на прийом
нереалізованої продукції, остання
Підприємством у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю "Джерело"
була направлена на склад Товариства з
обмеженою відповідальністю "Насолода".

Однак повернення лише частини
продукції було оформлено позивачем
належним чином. На продукцію, загальною
вартістю 44 022,07 грн., була повернута
тільки накладна №ВТП-000843 від 30.10.2013р.
При цьому піддони, як зазначає
відповідач, позивач відмовився
прийняти.

Крім того, відповідач у своєму відзиві
на позовну заяву звертає увагу суду на
те, що ним в порядку досудового
врегулювання спору платіжними
дорученнями №10729 від 17.10.2013р. та №10609
від 04.10.2013р. було перераховано позивачу
8 000 грн.

Також відповідач звертає увагу суду на
те, що за вимогою позивача
Підприємством у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю "Джерело"
було проведено акційну компанію
вартістю 12 664 грн. Разом з тим, ТОВ
"Насолода" було сплачено лише частину
вказаної суми у розмірі 7 263,36 грн. На
думку відповідача, залишок
недоплаченої суми у розмірі 5 401 грн.
повинен був бути врахований позивачем
при взаєморозрахунках.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 12.05.2014р., приймаючи до уваги
нез'явлення в судове засідання
представника позивача, від якого не
надходило клопотання про розгляд
справи за його відсутності, неподання
витребуваних ухвалою суду доказів, а
також у зв'язку із необхідністю
витребування нових доказів, розгляд
справи було відкладено на 11.06.2014р.
Одночасно вказаною ухвалою судом було
задоволено клопотання відповідача та
продовжено розгляд справи до 17.06.2014р., а
також зобов'язано надати позивача
оригінали доданих до позовної заяви
документів для огляду суду;
обґрунтування вимог про стягнення 6 600
грн. вартості тари; докази направлення
повідомлень про повернення тари; акти
звірки кількості тари (п. 4.2 договору);
обґрунтований розрахунок суми боргу із
розшифруванням дати порушення
грошового зобов'язання для нарахування
штрафних санкцій; заперечення на
відзив; оригінали накладних, на які є
посилання в актах приймання продукції
за якістю та кількістю від 20.05.2013 року,
від 28.05.2013 року, в акті приймання товару
№48 від 02.11.2013 року суду, оригінал
накладної №РЦ-3180 від 06.06.2013 року для
огляду та завірені належним чином
копії вказаних документів для
залучення до матеріалів справи;
письмові пояснення щодо вартості
прийнятого товару по накладній №
ВТП-000843 від 30.10.2013 року, з урахуванням
розбіжностей у сумах, зазначених у
вказаній накладній та сумах, що
містяться в розрахунках коригування,
та зобов'язано провести звірення
розрахунків.

У судове засідання 11.06.2014р. представник
позивача не з'явився, про поважність
причин відсутності не повідомив,
витребуваних судом документів не
надав.

Відповідача у судовому засіданні
11.06.2014р. проти позову заперечував з
підстав, викладених у відзиві на
позовну заяву.

Згідно до ст.69 ГПК України спір має бути
вирішено судом у двохмісячний строк. У
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду спору, господарський суд
ухвалою може продовжити строк розгляду
спору, але не більш як на п'ятнадцять
днів. При цьому, строк розгляду справи,
продовжений ухвалою суду від 12.05.2014р. за
клопотанням представника відповідача,
спливає 17.06.2014р., що унеможливлює
повторне відкладення судового
розгляду.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК
України господарський суд залишає
позов без розгляду, якщо позивач без
поважних причин не подав витребувані
господарським судом матеріали,
необхідні для вирішення спору, або
представник позивача не з'явився на
виклик у засідання господарського суду
і його нез'явлення перешкоджає
вирішенню спору.

Вирішуючи питання про можливість
застосування положень п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК
України до позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Насолода",
заявленого в межах даної справи,
господарський суд виходить з
наступного.

Відповідно до п.4.8. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", залишення позову без
розгляду - це форма закінчення розгляду
господарським судом справи без
прийняття рішення суду в зв'язку з
виявленням обставин, які перешкоджають
розглядові справи, але можуть бути
усунуті в майбутньому.

Згідно до п. 4.9. цієї ж Постанови № 18 від
26.12.2011р., при вирішенні питання щодо
залишення позову без розгляду (ст.81 ГПК
України), господарським судам слід мати
на увазі, що застосування п. 5 ч. 1 цієї
статті можливо лише за наявності таких
умов:

- додаткові документи вважаються
витребуваними, тільки якщо про це
зазначено у відповідному
процесуальному документі або, в разі
оголошення перерви в судовому
засіданні, - в протоколі такого
засідання;

- витребувані документи чи явка
представника позивача дійсно
необхідні для вирішення спору, тобто за
їх відсутності суд позбавлений
можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи,
витребувані судом, чи не направив свого
представника в засідання
господарського суду без поважних
причин.

Як свідчать матеріали справи, вимоги
про надання витребуваних документів
містилися в ухвалах господарського
суду Одеської області про порушення
провадження у справі від 03.04.2014р., про
відкладення розгляду справі від
23.04.2014р., 12.05.2014р., які відповідно до
чинного законодавства було надіслано
на адресу позивача, зазначену у
позовній заяві.

Згідно з п.3.9. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з частиною третьою статті 22 ГПК
України, сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Таким чином, судом було ретельно
дотримано вимоги закону щодо
надсилання судової кореспонденції.

Доказів, що підтверджують поважність
причин неявки та неподання
витребуваних документів, позивач суду
в порядку ст.33 ГПК України не надав.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
вважає, що неявка позивача та ненадання
ним без поважних причин доказів, про
витребування яких було зазначено у
відповідних процесуальних документах,
перешкоджає вирішенню справи по суті,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Частиною 2 ст. 36 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що письмові докази
подаються в оригіналі або належним
чином засвідченій копії.

Відповідно до ч. 6 п. 2.2., п.2.3. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", якщо
подані копії документів, у тому числі
виготовлені з використанням технічних
засобів, викликають сумніви,
господарський суд може витребувати
оригінали цих документів, у тому числі
для огляду в судовому засіданні з
наступним поверненням цих оригіналів
особі, яка їх подала.

Як встановлено судом, підставою
звернення позивача з відповідним
позовом є невиконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором
дистрибуції №203 дст/03-13 від 26.03.2013р. щодо
оплати товару, поставленого по
видатковим накладним, копії яких було
додано до позовної заяви.

Судом було витребувано оригінали
вказаних документів для встановлення
факту відсутності чи наявності
правовідносин між сторонами, а також з
метою встановлення розміру
заборгованості, підтвердженого
первісними документами
бухгалтерського обліку.

Як вбачається з умов договору, копія
якого надана до позовної заяви в якості
додатку, а саме з пункту 4.2., повернення
тари здійснюється за рахунок та силами
постачальника в день, вказаний в
повідомленні постачальника на
повернення тари, яке направляється
дистриб'ютору любим зручним для сторін
способом. Тара багаторазового
використання повертається у стані,
придатному для повторного
використання. Не дозволяється без
згоди постачальника використання тари
не за призначенням або ж для інших
відправлень. При пошкодженні тари
багаторазового використання в період
знаходження її у дистриб'ютора, останні
проводить ремонт її за власний рахунок
або ж відшкодовує постачальнику
вартість такого ремонту чи заставної
вартості тари. Сторони щоквартально
проводять звірку кількості тари.

Враховуючи зазначене положення
договору, ухвалами суду було
зобов'язано позивача надати акти
звірки кількості тари та обґрунтування
вимог про стягнення 6 600 грн. вартості
тари, з метою встановлення дійсної
кількості переданої та повернутої
відповідачу тари, з подальшою
можливістю вирішити питання щодо
стягнення з відповідача вартості тари
у розмірі 6 600 грн.

Судом також було зобов'язано позивача
надати обґрунтований розрахунок суми
боргу із розшифруванням дати порушення
грошового зобов'язання для нарахування
штрафних санкцій, з огляду на те, що
відповідно до чинного законодавства
нарахування штрафних санкцій фактично
починається з наступного дня, в який
повинно було бути виконане грошове
зобов'язання.

Разом з тим, приймаючи до уваги
положення п. 6.3. договору щодо оплати
партії продукції з відстрочкою платежу
на строк не більше 45 календарних днів з
моменту переходу права власності, а
також те, що поставка товару
відбувалася у різні дні, що
підтверджується наданими позивачем
накладними, та те, що частина товару
була повернута позивачу, суд
позбавлений можливості зробити
висновок щодо правильності
нарахування позивачем розмірі
штрафних санкцій.

Крім того, як встановлено судом,
заперечення відповідача з посиланням
на накладну №ВТП-000843 від 30.10.2013р.
ґрунтуються на тому, що уся продукція
була повернута позивачу.

З урахуванням зазначеного, ухвалою
суду від 12.05.2014р. позивача зобов'язано
надати письмові пояснення щодо
вартості прийнятого товару по
накладній № ВТП-000843 від 30.10.2013 року, з
урахуванням розбіжностей у сумах,
зазначених у вказаній накладній та
сумах, що містяться в розрахунках
коригування, з огляду на те, що,
фактично, позивачем факт повернення за
вказаною накладною продукції не
заперечується, про що свідчить акт
приймання товару № 48 від 02.11.2013р. (а.с.63).

Разом з тим, суд позбавлений можливості
зробити висновок щодо кількості та
ціни товару, який було прийнято чи
повернуто позивачем, згідно вказаного
акту приймання товару № 48 від 02.11.2013р.

При цьому, суд зазначає, що якщо
стороною (або іншим учасником судового
процесу) у вирішенні спору не подано
суду в обґрунтування її вимог або
заперечень належні і допустимі докази,
в тому числі на вимогу суду, або якщо в
разі неможливості самостійно надати
докази нею не подавалося клопотання
про витребування їх судом (частина
перша статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи;
крім того, неподання позивачем
витребуваних господарським судом
матеріалів, необхідних для вирішення
спору, тягне за собою правові наслідки
у вигляді залишення позову без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК.

При цьому, залишення позову без
розгляду не позбавляє позивача права
повторного звернення до суду.

Вирішуючи питання щодо необхідності
залишення позову без розгляду, суд
виходить із того, що неподання
витребуваних документів, перш за все,
зумовлено суспільно-політичною
ситуацією, яка склалася на сході
країни. Таким чином, після стабілізації
ситуації в регіоні, відновлення
конституційного ладу та правопорядку,
забезпечення миру та спокою в районі
проведення операції зі знищення
незаконних озброєних формувань, які
загрожують життю і безпеці жителів
регіону, позивач, враховуючи наявність
строку позовної давності, матиме
можливість повторно звернутися до суду
усунувши вказані недоліки.

З урахуванням викладеного, з огляду на
встановлені законом строки судового
розгляду та неприпустимість його
затягування, встановивши наявність
умов, сукупність яких є підставою для
застосування п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України,
суд доходить висновку про необхідність
залишення позову без розгляду.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Насолода" залишити
без розгляду.

Суддя
Щавинська Ю.М.