ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.05.14р. Справа № 904/1769/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Регул", м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "РОСТ'АГРО", м.
Кривий Ріг Дніпропетровської області

про визнання договору поставки №
26-РА2013 від 21.03.2013 року недійсним

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Губар А.Л., довіреність
від 08.07.2013 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Регул" звернулося до
господарського суду Дніпропетровської
області із позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"РОСТ'АГРО", у якому просить визнати
договір поставки № 26-РА2013 від 21.03.2013
року недійсним.

Позовні вимоги позивач мотивує тими
обставинами, що по-перше: договір
поставки №26-РА 2013 від 21.03.2013 року є
недійсним, так як вчинений без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлюються цим правочином, та
по-друге: є зловмисною домовленістю
керівників товариств позивача та
відповідача, метою якої є заволодіння
грошовими коштами позивача.

Відсутність наміру створення правових
наслідків позивач обґрунтовує, зокрема
тим, що спірний договір не має жодного
документального підтвердження щодо
виконання сторонами зобов'язань за
договором.

Позивач зазначає, що зловмисна
домовленість керівників підприємств
позивача та відповідача
підтверджується тим фактом, що грошові
кошти у сумі 150 016,37 грн. були оплачені
товариством позивача за товар згідно
спірного договору, який насправді не
був поставлений відповідачем.

Відповідач проти позову заперечує,
стверджує, що договір поставки № 26-РА2013
від 21.03.2013 року був укладений з метою
настання правових наслідків, в
підтвердження чого надав до суду
документи, які свідчать про виконання
договору поставки № 26-РА 2013 від 21.03.2013
року як позивачем, так відповідачем.

Позивач, у судове засідання, призначене
для розгляду справи не з'явився, про
день, час, та місце розгляду справи
повідомлений належним чином
відповідно до вимог частини 1 статті 64
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Розгляд справи був відкладений з 08.04.2014
року на 23.04.2014 року, з 23.04.2014 року на
15.05.2014 року та з 15.05.2014 року на 29.05.2014
року.

Ухвалою господарського суду від 15.05.2014
року строк розгляду спору продовжений
на 15 днів.

У судовому засіданні 29.05.2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Регул" звернулося до
господарського суду та просить визнати
недійсним договір поставки № 26-РА2013
від 21.03.2013 року (далі - Договір),
укладений між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Регул" (покупець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фірма "РОСТ'АГРО"
(постачальник), за умовами п. 1.1. якого
постачальник зобов'язується
передавати у власність покупця
продукцію виробничо-технічного
призначення, а покупець зобов'язується
приймати цей товар та своєчасно
здійснювати його оплату на умовах
цього договору та відповідно до
вартості, визначеної у додатках до
нього.

Згідно п. 1.2. Договору найменування
товару, асортимент, його кількість,
ціна за одиницю, загальна вартість
товару, одиниця виміру, визначені в
додатку до договору, що є невід'ємною
частиною договору.

Базисними умовами поставки товару є EXW
"Франко-Завод" (п. 2.1. Договору).

Місцем поставки товару покупцю, за п. 2.2.
Договору, є площі постачальника,
розташовані за адресою: склад ТОВ
"Нертус": Дніпропетровська область, м.
Новомосковськ, вул. Тургенєва, буд. 10.

Датою поставки вважається дата
оформлення видаткової накладної (п. 2.6.
Договору).

Ціна товару та сума Договору
визначається в додатку, який додається
до Договору (п.4.2. Договору).

Відповідно до п.п. 5.1.-5.2. Договору оплата
покупцем вартості товару відповідно до
ціни, визначеної в цьому договорі,
здійснюється шляхом внесення
попередньої оплати та подальшої оплати
основної суми договору на умовах
відстрочення платежу та згідно з
додатком до Договору. Покупець
здійснює оплату товару шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок постачальника у банківській
установі, реквізити якої зазначено в
цьому Договорі.

У наданій до суду копії Договору,
останній підписаний з боку позивача
ОСОБА_2 та з боку відповідача ОСОБА_3,
підписи зазначених осіб скріплені
печатками підприємств.

Позивач посилається на недійсність
наведеного Договору як такого, що
вчинений без наміру створення правових
наслідків, які обумовлюються цим
правочином та таким, що підлягає
визнанню недійсним у судовому порядку.

Наведене позивач обґрунтовує тим, що
спірний Договір поставки № 26-РА2013 від
21.03.2013 року, всі додатки до нього, заявки
на отримання товару, видаткові
накладні та акт взаєморозрахунків зі
сторони позивача були вчинені у той
час, коли директором Товариства з
обмеженою відповідальністю "Регул" був
ОСОБА_2, проте згідно наданого до суду
позивачем протоколу загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Регул" № 08/07/13 від
08.07.2013 року, директором позивача є
ОСОБА_4.

Також позивач наголошує на тому, що
згідно п.п. 2.1.-2.2. Договору умовою
поставки товару по спірному договору є
"Франко-Завод", а місцем поставки товару
невідомо на яких підставах є адреса:
склад ТОВ "Нертус": Дніпропетровська
область, м. Новомосковськ, вул.
Тургенєва, буд. 10, відповідно позивач
стверджує, що навіть якщо визначити за
основу, що за даною адресою у
відповідача є орендовані чи власні
виробничі потужності, то незрозумілим
те, чому в договорі не вказано, що за
даною адресою розміщено склад суб'єкту
господарювання ТОВ "Нертус".

Крім того позивач зазначає, що при
вивченні господарської та
бухгалтерської документації ТОВ
"РЕГУЛ" за період діяльності
попереднього директора ТОВ "РЕГУЛ"
ОСОБА_2 позивач не виявив жодних
документів, які слугували б
підтвердженням транспортування товару
(товаро -транспортні накладні,
відомості про особу, що надає
транспортні послуги тощо) за спірним
договором, зі складу за адресою:
Дніпропетровська область, м.
Новомосковськ, вул. Тургенєва, 10, до
юридичного (м. Дніпропетровськ, вул.
Юрія Савченка, 6-Б, прим. 3) та фактичного
місцезнаходження позивача в справі -
Дніпропетровська область, м. Кривий
Ріг, вул. Ленінського Комсомолу, буд. 33.

У зв'язку з наведеним та підсумовуючи
всі наведені обставини позивач
стверджує, що спірні договірні
відносини за договором поставки №
26-РА2013 від 21.03.2013 року є зловмисною
домовленістю попереднього директора
ТОВ "РЕГУЛ" ОСОБА_2 та директора ТОВ
"Фірма "РОСТ'АГРО", що направлена на
заволодіння грошовими коштами
позивача шляхом укладення правочину,
що не спрямований на реальне настання
правових наслідків, підтвердженням
чого є, зокрема оплата товару за
спірним договором у сумі 150 016,37 грн.,
який ніколи не надходив на адресу
позивача, що і є причиною виникнення
спору.

На противагу наведеному обґрунтуванню
позивача щодо недійсності договору
поставки № 26-РА2013 від 21.03.2013 року
відповідач заявою від 23.04.2014 року надав
до суду документи, які слугують
підтвердженням виконання сторонами
зобов'язань за спірним договором.
Зокрема відповідач надав до суду
банківські виписки за якими
відбувались платежі за спірним
договором, копії товарно-транспортних,
видаткових та податкових накладних,
копії карток складського обліку
матеріалів, копії заявок покупця, копії
журналу обліку вантажів, відповідно до
яких між позивачем та відповідачем
існували реальні правовідносини серед
яких наявне безпосереднє виконання
зобов'язань за спірним договором.

15.05.2014 року позивач також подав до суду
клопотання про зупинення провадження у
справі № 904/1768/14, аргументуючи останнє
тим, що Дніпропетровським апеляційним
господарським судом розглядається
апеляційна скарга ТОВ "Регул" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 12.03.2014
року у справі №904/354/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "РОСТ'АГРО" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Регул" про стягнення
521 193,67 грн.

Позивач зазначає, що спірні
правовідносини у справі № 904/354/14
виникли з договору поставки № 26-РА 2013
від 21.03.2013 року, недійсність якого є
предметом позовних вимог у справі №
904/1768/14. До того ж ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 12.05.2014 року у
справі № 904/354/14 призначено
почеркознавчу та технічну експертизу
документів, проведення якої доручено
експертам Дніпропетровського
науково-дослідного інституту судових
експертиз.

Відповідно до наведеної ухвали на
розгляд експертів поставлені, зокрема,
питання щодо дійсності підписів
директора ТОВ "Регул" ОСОБА_2 та
дійсності печаток ТОВ "Регул", які
знаходяться на документах, які
супроводжують поставку товару згідно
договору поставки № 26-РА 2013 від 21.03.2013
року

Господарський суд зазначає що
клопотання відповідача про зупинення
провадження у справі № 904/1769/14
задоволенню не підлягає з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 2.17 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 11
від 29.05.2013 року якщо спір про визнання
недійсним правочину (господарського
договору) вирішується одночасно з
розглядом іншим судом іншої справи,
позовні вимоги в якій ґрунтуються на
цьому ж правочині (зокрема, про
стягнення коштів, витребування майна
тощо), то наведене згідно з частиною
першою статті 79 ГПК може з урахуванням
обставин конкретної справи бути
підставою для зупинення провадження у
такій іншій справі до закінчення
розгляду справи про визнання правочину
(господарського договору) недійсним.

Таким чином, розгляд справи № 904/354/14
Дніпропетровським апеляційним
господарським судом не перешкоджає
розгляду справи № 904/1769/14 господарським
судом Дніпропетровської області,
оскільки питання виконання договору
(що є предметом розгляду
Дніпропетровським апеляційним
господарським судом) є похідним від
встановлення дійсності договору. І
навіть якщо Дніпропетровським
апеляційним господарським судом буде
встановлено факт невиконання договору,
то вказане не впливає на його
дійсність.

При цьому суд також звертає увагу на
наступне.

У судовому засіданні 29.05.2014 року
відповідач надав до суду копію
касаційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Регул" на
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
12.05.2014 року, якою призначено судову
експертизу, в частині зупинення
провадження у справі.

Тому господарський суд звертає увагу
на наявність ознак зловживання ТОВ
"Регул" своїми процесуальними правами.
Так, вказаним підприємством у справі №
904/354/14 заявляється клопотання про
призначення судової експертизи і,
після задоволення вказаного
клопотання Дніпропетровським
апеляційним господарським судом, ТОВ
"Регул" подає касаційну скаргу на
вказану ухвалу, що, звичайно, затягне
розгляд вказаної справи та набрання
рішенням по ній законної сили.

Крім цього, у даній справі № 904/354/14 ТОВ
"Регул" чітко вказує, що оспорюваний
договір та документи на його виконання
підписані директором товариства
ОСОБА_2 У той же час, при розгляді
Дніпропетровським апеляційним
господарським судом справи №904/354/14 ТОВ
"Регул" вже зазначає, що документи не
підписані ОСОБА_2

З урахуванням всіх обставин у їх
сукупності суд звертає увагу на
відсутність підстав для зупинення
провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

Вивчивши матеріали справи
господарський суд встановив, що
спірний договір поставки № 26-РА 2013 від
21.03.2013 року, з огляду на дослідження
змісту документів, наданих
відповідачем, а саме банківських
виписок, які слугують підтвердженням
часткової оплати за спірним договором
та видатковими, товарно-транспортними
накладними, де сторони передбачили
спільні зобов'язання, та які підписані
і скріплені печатками підприємств,
дійсно виконувався сторонами по
справі, тому відповідно спірний
договір поставки мав на меті створення
юридичних наслідків.

Господарський суд зазначає, що
відповідно до п. 2.18 Рекомендацій
Президії Вищого господарського суду
України № 04-5/14 від 28 грудня 2007 року «Про
практику застосування законодавства у
розгляді справ, що виникають з
корпоративних відносин»: розглядаючи
справи про визнання недійсними
правочинів, вчинених керівником
товариства з перевищенням повноважень,
господарським судам необхідно
виходити з положень частини третьої
статті 92 ЦК України, якою передбачено,
що у відносинах з третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 Цивільного
кодексу України правочин, вчинений
представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання.

При цьому, часткова оплата вартості
поставленого товару є схваленням
правочину.

Отже, у даному випадку позивач не довів
відсутності наміру створення правових
наслідків при укладенні договору
поставки № 26-РА 2013 від 21.03.2013 року.

Позивач також просить визнати
оспорюваний правочин недійсним з
підстав зловмисної домовленості
керівників товариств позивача та
відповідача.

Відповідно до ст. 232 ЦК України
правочин, який вчинено внаслідок
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною,
визнається судом недійсним.

Суд зазначає, що зловмисна
домовленість - це умисна змова
представника однієї сторони правочину
з другою стороною, внаслідок чого
настають несприятливі наслідки дія
особи, від імені якої вчинено правочин.
У визнанні правочину недійсним з
відповідної підстави доведенню
підлягає не наявність волі довірителя
на вчинення правочину, а існування
умислу представника, який усвідомлює
факт вчинення правочину всупереч
інтересам довірителя, передбачає
настання невигідних для останнього
наслідків та бажає чи свідомо допускає
їх настання. При цьому представником не
може вважатися орган юридичної особи, в
тому числі її керівник, навіть якщо він
діяв всупереч інтересам цієї особи:
представництво в даному разі
визначається за правилами глави 17
Цивільного Кодексу України (п.3.10
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
№ 11 «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними»).

Суд зазначає, що позивачем не надано
жодного доказу, що свідчив би про
наявність зловмисної домовленості
осіб, що підписали оспорюваний договір,
відповідно твердження позивача щодо
наявності зловмисної домовленості як
підстави визнання договору недійсним,
є необґрунтованими.

Отже, позовні вимоги є такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу
України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову - відмовити у
повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

Повне рішення складено - 03.06.2014 року.

Суддя
О.М. Крижний