ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.06.14р. Справа № 904/3116/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "БРУК",
м.Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українсько-польське
підприємство з іноземними
інвестиціями "УПС", м. Дніпропетровськ

про стягнення 209 675,85 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: Господ Т.А., дов. від 01.05.14

Івженко Л.В., договір від
09.04.2014

від відповідача: представник не
з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "БРУК звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українсько-польське підприємство з
іноземними інвестиціями "УПС" про
стягнення заборгованості у розмірі 209
675,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням умов договору поставки № 2
від 01.06.11.

Представник позивача з'явився в судове
засідання, позовні вимоги підтримав,
надав всі необхідні документи.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у
судовому засіданні 18.06.14 оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

Розглянувши надані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника сторони, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги і заперечення, оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Позивачем (постачальник) і
Відповідачем (покупець) укладений
договір поставки № 2 від 01.06.11.

Згідно предмету цього договору,
постачальник зобов'язується поставити
(відпустити) на адресу покупця плитку
тротуарну, бордюри (товар) за цінами, в
кількості та асортименті, відповідно
до рахунків - фактур, в яких вказується
найменування, кількість і ціна товару.
Покупець зобов'язується оплатити
постачальнику у відповідності з цим
договором.

Ціна на товар встановлюється звичайна,
в національній валюті України.
Загальна сума договору становить 3 000
000,00 грн., в т.ч. ПДВ- 500 000,00 грн. (п.2.2).

Договір вступає в законну силу з
моменту його підписання сторонами та
діє до повного виконання зобов'язань,
але не пізніше 31.12.11(п.7.1).

Додатковою угодою №1 від 30.12.11 строк
договору продовжений до 31.12.12.

Додатковою угодою №2 від 28.12.12 строк
договору продовжений до 31.12.13.

Додатковою угодою №3 від 30.12.13 строк
договору продовжений до 31.12.14.

Згідно зі ст. 265 ГК України, за договором
поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону та інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Позивач виконав свої зобов'язання за
договором, і поставив Відповідачу
продукцію за період з 29.11.13 по 17.02.14 на
загальну суму 195 135,92 грн., що
підтверджується видатковими
накладними (а.с. 14-23), рахунками
-фактурами та довіреностями до них, які
містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Покупець здійснює 100 % передплату за
поставлений товар на розрахунковий
рахунок продавця, на підставі рахунку -
фактури, який виставлений
постачальником (п. 2.1).

Відповідач не оплатив поставлену
продукцію чим порушив вимоги чинного
законодавства та договору.

Пунктом 8.2 договору сторони визначили,
що всі можливі претензії за договором
повинні бути розглянуті сторонами
протягом 10 днів з моменту отримання
претензії.

Так, 10.04.14 на адресу відповідача позивач
направив претензію, але на час
винесення рішення доказів погашення
цієї заборгованості сторонами не
надано. Крім того, актом звірки
взаєморозрахунків від 11.03.14 дана
заборгованість підтверджується
відповідачем, який ним підписаний без
заперечень та скріплений печатками
сторін.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з відповідача суми основного
боргу в розмірі 195 135,92 грн. є
обґрунтованими, та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

За загальним правилом, встановленим ст.
611 ЦК України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Згідно п.5.1 Договору, у випадку
порушення строків оплати покупець
сплачує продавцю пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен день прострочення.

У зв'язку із порушенням умов договору,
відповідач зобов'язаний сплатити на
користь позивача пеню за період з 29.11.13
по 07.05.14 за всіма видатковими
накладними на загальну суму 7 524,18 грн.,
яка є обґрунтованою, та такою, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У зв'язку із порушенням умов договору,
відповідач зобов'язаний сплатити на
користь позивача 3 % річних в сумі 1563,57
грн. за період з 29.11.13 по 07.05.14 за всіма
видатковими накладними та інфляційні
втрати за період з грудня 2013 по
березень 2014 в сумі 5 452,18 грн.

Позовні вимоги по стягнення 3% річних та
сум інфляційних втрат відповідають
вимогам чинного законодавства,
обчислені правильно, а тому підлягають
задоволенню.

Згідно із ст. 44 ГПК України оплата
послуг адвоката відноситься до складу
судових витрат і згідно зі ст. 48 цього
Кодексу вони визначаються в порядку,
передбаченому Законом України "Про
адвокатуру".

Статтею 12 цього Закону передбачено, що
оплата праці адвоката здійснюється на
підставі угоди між громадянином чи
юридичною особою і адвокатським
об'єднанням чи адвокатом.

Так, договором від 09.04.14 передбачено
вартість правової допомоги в розмірі 12
600,00 грн. Суду надані платіжні доручення
у підтвердження її оплати № 1336 від
14.04.14, №1351 від 08.05.14. Отже, вимоги
позивача про стягнення з відповідача
витрат на послуги адвоката є
обґрунтованими, та такими, що
підлягають задоволенню.

Прохання Відповідача про відкладення
розгляду справи вдруге суд відхиляє,
так як, Відповідачем не доведено
неможливість розгляду справи без
участі його представника.

Так, господарський суд, з урахуванням
обставин конкретної справи, може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому, учасник судового процесу
не позбавлений права і можливості
забезпечити, за необхідності, участь у
судовому засіданні іншого
представника, згідно з частинами
першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як
своїх працівників, так і осіб, не
пов'язаних з ним трудовими відносинами.
Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК). При чому, відсутність коштів
для оплати послуг представника, не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні (п.3.9.2.
Постанови пленуму вищого
господарського суду України №18).

Клопотання про накладання арешту на
рахунок Відповідача задоволенню не
підлягає з наступного.

Відповідно до статті 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Постановою пленуму ВГСУ №16 від 26.12.11р.
роз'яснено, умовою застосування
заходів до забезпечення позову за
вимогами майнового характеру є
достатньо обґрунтоване припущення, що
майно (в тому числі грошові суми,
цінні папери тощо), яке є у
відповідача на момент пред'явлення
позову до нього, може зникнути,
зменшитись за кількістю або
погіршитись з вирішувати питання
забезпечення позову на стадії
попередньої підготовки справи до
розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
на потенційну можливість ухилення
відповідача від виконання судового
рішення без наведення відповідного
обґрунтування не є достатньою
підставою для задоволення відповідної
заяви.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення права
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову
не повинні мати наслідком повне
припинення господарської діяльності
суб'єкта господарювання, якщо така
діяльність, у свою чергу, не
призводитиме до погіршення стану
належного відповідачеві майна чи
зниження його вартості.

Позивачем не доведено доказів того, що
невжиття заходів до забезпечення
позову може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення
господарського суду.

Згідно ст. 49 ГПК України, судовий збір
покладається на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 193, 265 ГК України, ст. ст.
525, 526, 530, 611, 612 ЦК України, ст. ст. 49, 82-85
ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українсько-польське
підприємство з іноземними
інвестиціями "УПС" (49600,
м.Дніпропетровськ, вул. Ширмова,б.18,
офіс 407, код 24427542) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю "БРУК"
(49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна
перемоги, б.100, кв.19, код 32193061) суму
основного боргу в розмірі 195 135,92 грн., 7
524,18 грн. - пені, 1 563,57 грн. - 3% річних, 5452,18
грн.- інфляційних втрат, 12 600,00 грн. -
витрат на послуги адвоката, 1 827,00 грн. -
судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом. Рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
підписання повного рішення.

Повне рішення підписано 20.06.14.

Суддя
М.О.Ніколенко