Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "17" червня 2014 р.
Справа № 906/522/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Тимошенко О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Чертков В.О. (довіреність
б/н від 01.12.13.)

від відповідача: не з'явився

розглянув у судовому засіданні в м.
Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маркет-Трейд"
(м.Житомир)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(смт. Новогуйвинське, Житомирська
область)

про стягнення 12133,66 грн.

Позивач звернувся до господарського
суду Житомирської області з позовом
про стягнення з відповідача на свою
користь 12133,66 грн. заборгованості з
орендної плати згідно договору оренди
нерухомого майна №1-2-010311 від 01.02.12., з
яких: 7736,67 грн. - основний борг, 626,99 грн. -
пеня, 3770,00 грн. - штраф.

17.06.14 до суду надійшло клопотання
позивача про розгляд справи в більш
тривалий строк, ніж передбачено ст.69
ГПК України.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач свого представника в судове
засідання не направив, про причину
неявки суд не повідомив. Ухвала , яка
направлялась на адресу відповідача
повернулася до суду.

Згідно п.3.9.1 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" №18
від 26.12.11, за змістом зазначеної статті
64 ГПК ( 1798-12 ), зокрема, в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи викладене суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача своєчасно та
належним чином про час і місце розгляду
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

У пункті 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2007
№01-8/123 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році"
зазначено, що до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Проте, відповідач своїм правом на
участь у засіданні суду та наданні
письмових або усних пояснень не
скористався, а тому, беручи до уваги те,
що неявка в засідання суду відповідача
або його представника, належним чином
та відповідно до законодавства
повідомлених про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи, суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
матеріалами, згідно із ст. 75 ГПК
України.

Клопотання позивача про продовження
строку розгляду справи не підлягає
задоволенню, оскільки вказану справу
розглянуто з прийняттям рішення в
межах строку передбаченого ст.69 ГПК
України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Маркет-Трейд" (орендодавець/позивач) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
(орендар/відповідач) укладено договір
оренди не житлового приміщення №1-2-010311,
за умовами якого орендодавець передає,
а орендар приймає в тимчасове платне
користування нежитлове приміщення, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, а
орендар сплачує орендну плату за
користування приміщення та обладнання
та інші платежі.

Згідно п.6.4 договору, вступ орендаря у
користування приміщенням, відкриття
закладу для відвідувачів та покупців,
початок нарахування орендної плати та
інших платежів настає з моменту
підписання сторонами Акту
приймання-передачі приміщення в платне
користування, але не пізніше 01.02.12.

01 лютого 2012 року сторони підписали Акт
приймання-передачі в оренду приміщення
площею 29 метрів квадратних(а.с.11).

За п.3.1 договору, цей договір діяв до
31.01.13.

Додатковим договором від 28.12.12 до
договору оренди №1-2-010311 від 01.02.12
сторони продовжили строк дії договору
оренди до 28.02.14 (а.с.12). в

За п.8.1 договору, розмір орендної плати
становить 3190,00грн. на місяць.

Листом від 30.01.13 позивач повідомив
відповідача про збільшення розміру
орендної плати з 01.03.13 до 130грн./кв.м. на
місяць (а.с.13).

Згідно п.8.3 договору, орендна плата
сплачується не пізніше першого числа
поточного місяця.

01.03.14 сторони підписали Акт
приймання-передачі приміщення, за яким
відповідач повернув, а позивач прийняв
орендоване нежиле приміщення площею
29кв.м. , яке перебувало в користуванні
відповідача згідно договору оренди
№1-2-010311 від 01.02.12 (а.с.15).

Крім того, 03.03.14, сторони підписали
договір про внесення змін до договору
оренди №1-2-010311 від 01.02.12 , в п.8.8 якого
орендар підтвердив заборгованість з
орендної плати в сумі 7736,67грн. станом на
03.03.14 та зобов'язався сплатити вказану
заборгованість протягом 2 місяців,
рівними частинами по 3868,33грн.,
починаючи з березня 2014року щомісячно
не пізніше 25 числа поточного місяця
(а.с.14).

Але відповідач всупереч умовам
договору, заборгованість по орендній
платі в розмірі 7736,67грн. не оплатив,
тому на день звернення з позовом до
суду та на час розгляду справи у суді
сума боргу не змінилась і становить
7736,67 грн.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до статті 759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. За користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму. Плата за користування майном
вноситься щомісячно, якщо інше не
встановлено договором (ст.762 ЦК
України).

Таким чином, суд вважає позовні вимоги
позивача в частині стягнення основного
боргу в сумі 7736,67 грн. обгрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, позивач на підставі п.12.1.1
просить стягнути з відповідача 626,99 грн.

За нормами статті 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно п.12.1.1 договору, у випадку
порушень орендарем термінів внесення
платежів, орендар сплачує пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми боргу за кожен день
прострочення.

Суд, перевіривши розрахунок пені,
вважає його правильним та таким, що
підлягає задоволенню.

Згідно п.12.1.7 договору, у випадку
прострочення термінів погашення
заборгованості з орендної плати
визначених п.8.8 цього договору орендар
сплачує на користь орендодавця штраф у
сумі 100% від простроченої суми за кожен
випадок прострочення.

Позивач просить стягнути з відповідача
штраф за прострочення терміну
погашення заборгованості у розмірі
місячної орендної плати в розмірі
3770,00грн.

Враховуючи те, що відповідач допустив
прострочення терміну погашення
заборгованості в більшому розмірі ніж
одна місячна орендна плата , дана
вимога позивача є обгрунтованою та
такою що підлягає задоволенню в
заявленому розмірі.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525,526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись
належним чином , відповідно до умов
договору та вимог цивільного кодексу,
інших актів цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст.193
ГК України, згідно якої об'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідач позов щодо підстав та
предмету не оспорив, доказів сплати
боргу не надав, у судове засідання не
з'явився.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, господарський
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги обгрунтовані, заявлені у
відповідності до вимог чинного
законодавства, підтверджуються
матеріалами справи і підлягають
задоволенню.

Судові витрати покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (12441, АДРЕСА_1; ідент. номер
НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Маркет-Трейд" (10003,м.Житомир,
вул.Домбровського,3; код 32121992) - 7736,67 грн.
боргу, 626,99 грн. пені, 3770,00 грн. штрафу,
1827,00грн. витрат на оплату судового
збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Суддя
Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2-відповідачу (рек. з повідом.)