КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р. Справа№ 5011-71/2636-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Новікова М.М.

при секретарі: Фесенко
А.В.

за участю представників:

позивача: Желінська Т.М.;

відповідача: не з'явились;

третіх осіб: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Центренерго"
в особі

відокремленого
структурного підрозділу Трипільської

теплової
електростанції

на ухвалу Господарського
суду міста Києва

від 27.03.2014р.

за заявою Публічного
акціонерного товариства "Центренерго"
в

особі відокремленого
структурного підрозділу Трипільської

теплової
електростанції

про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення

Господарського суду
міста Києва від 16.05.2012р.

у справі №5011-71/2636-2012 (суддя
Полякова К.В.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства "Центренерго"
в

особі відокремленого
структурного підрозділу Трипільської

теплової
електростанції

до Державного
підприємства "Вугілля України"

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: 1) Публічне
акціонерне товариство
"Шахтоуправління

"Донбас"

2) Державне підприємство
"Орджонікідзевугілля"

3) Публічне акціонерне
товариство ЦЗФ "Вуглегірська"

про відшкодування
збитків в розмірі 14 911,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.03.2014р. було повернуто без
розгляду заяву позивача про перегляд
за нововиявленими обставинами рішення
Господарського суду міста Києва від
16.05.2012р. у справі №5011-71/2636-2012.

Не погодившись з винесеною ухвалою
суду, позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу Господарського суду
міста Києва від 27.03.2014р. у справі
№5011-71/2636-2012.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що при винесенні
оскаржуваної ухвали судом першої
інстанції було невірно застосовано
норми процесуального права, зокрема,
ст. ст. 112, 113 Господарського
процесуального кодексу України, що
призвело до безпідставного повернення
заяви позивача без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.04.2014р.
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження та призначено до розгляду
в судовому засіданні на 12.05.2014р.

В судове засідання 12.05.2014р. з'явився
лише представник позивача.
Представники відповідача та третіх
осіб не з'явилися, про поважність
причин нез'явлення суд не повідомили,
будь-яких заяв або клопотань з цього
приводу до суду не надходило.

В судовому засіданні 12.05.2014р.
представник позивача подав клопотання
про продовження строку розгляду справи
відповідно до ст. ст. 69, 102
Господарського процесуального кодексу
України.

Вказане клопотання було задоволено
судом.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.05.2014р., на
підставі ст. ст. 69, 77, 102 Господарського
процесуального кодексу України, строк
розгляду апеляційної скарги було
продовжено на 15 днів, розгляд справи
відкладено на 26.05.2014р.

В судовому засіданні 26.05.2014р.
представник позивача підтримав
апеляційну скаргу з викладених у ній
підстав, просив суд скаргу
задовольнити та скасувати ухвалу
Господарського суду міста Києва від
27.03.2014р. у справі №5011-71/2636-2012.

Представники відповідача та третіх
осіб в судове засідання 26.05.2014р. не
з'явилися, про поважність причин
нез'явлення суд не повідомили,
будь-яких заяв або клопотань з цього
приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін та
третіх осіб не була визнана судом
обов'язковою, зважаючи на обмеженість
строку розгляду апеляційної скарги на
ухвали суду, а також приймаючи до уваги
наявні у справі докази належного
повідомлення представників сторін та
третіх осіб про місце, дату та час
судового розгляду, апеляційний суд
визнав можливим розглядати справу у
відсутність представників відповідача
та третіх осіб за наявними у справі
матеріалами.

В судовому засіданні 26.05.2014р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані докази,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія встановила
наступне.

Публічне акціонерне товариство
„Центренерго" в особі Відокремленого
структурного підрозділу Трипільської
теплової електростанції (далі -
позивач) звернулося до Господарського
суду міста Києва з позовом про
стягнення з Державного підприємства
„Вугілля України" (далі - відповідач)
збитків в розмірі 14 911,96 грн., завданих
внаслідок порушення позивачем умов
договору поставки вугілля №01-10/1-ЕН від
01.02.2010р.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.03.2012р., на підставі ст. 27
Господарського процесуального кодексу
України, до участі у справі як третіх
осіб без самостійних вимог на стороні
відповідача було залучено Публічне
акціонерне товариство
"Шахтоуправління "Донбас" (далі - третя
особа-1), Державне підприємство
"Орджонікідзевугілля" (далі - третя
особа-2) та Публічне акціонерне
товариство ЦЗФ "Вуглегірська" (далі -
третя особа-3) (том справи - 1, аркуші
справи - 72-73).

Рішенням Господарського суду міста
Києва у справі №5011-71/2636-2012 від 16.05.2012р. у
задоволенні позовних вимог було
відмовлено повністю (том справи - 1,
аркуші справи - 112-117).

Постановами Київського апеляційного
господарського суду від 03.07.2012р. та
Вищого господарського суду України від
11.09.2012р. вищевказане рішення місцевого
господарського суду було залишено без
змін (том справи - 1, аркуші справи - 152-156,
181-185).

У березні 2014 року позивач звернувся до
Господарського суду міста Києва із
заявою про перегляд рішення
Господарського суду міста Києва від
16.05.2012р. у справі №5011-71/2636-2012 за
нововиявленими обставинами (том справи
- 1, аркуші справи - 187-190).

Публічне акціонерне товариство
„Центренерго" в особі Відокремленого
структурного підрозділу Трипільської
теплової електростанції (далі -
позивач) звернулося до Господарського
суду міста Києва з позовом про
стягнення з Державного підприємства
„Вугілля України" (далі - відповідач)
збитків в розмірі 14 911,96 грн., завданих
внаслідок порушення позивачем умов
договору поставки вугілля №01-10/1-ЕН від
01.02.2010р.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.03.2012р., на підставі ст. 27
Господарського процесуального кодексу
України, до участі у справі як третіх
осіб без самостійних вимог на стороні
відповідача було залучено Публічне
акціонерне товариство
"Шахтоуправління "Донбас" (далі - третя
особа-1), Державне підприємство
"Орджонікідзевугілля" (далі - третя
особа-2) та Публічне акціонерне
товариство ЦЗФ "Вуглегірська" (далі -
третя особа-3) (том справи - 1, аркуші
справи - 72-73).

Рішенням Господарського суду міста
Києва у справі №5011-71/2636-2012 від 16.05.2012р. у
задоволенні позовних вимог було
відмовлено повністю (том справи - 1,
аркуші справи - 112-117).

Постановами Київського апеляційного
господарського суду від 03.07.2012р. та
Вищого господарського суду України від
11.09.2012р. вищевказане рішення місцевого
господарського суду було залишено без
змін (том справи - 1, аркуші справи - 152-156,
181-185).

У березні 2014 року позивач звернувся до
Господарського суду міста Києва із
заявою про перегляд рішення
Господарського суду міста Києва від
16.05.2012р. у справі №5011-71/2636-2012 за
нововиявленими обставинами (том справи
- 1, аркуші справи - 187-190). В своїй заяві
позивач наголошував на обставинах,
встановлених Господарським судом
Донецької області у справі №905/749/13-г,
зокрема, щодо оплати коштів
вантажовідправником на користь
третьої особи-2. На запит позивача,
28.02.2014р. надійшли документи, які
підтверджують проведену оплату
третьою особою-2 на користь відповідача
збитків, завданих відправником - ПАТ
„ЦЗФ „Нагольчанська".

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.03.2014р. заяву позивача про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Господарського
суду міста Києва від 16.05.2012р. у справі
№5011-71/2636-2012 було повернуто без розгляду
на підставі п.1 ч.6 ст. 113 Господарського
процесуального кодексу України (том
справи - 1, аркуш справи - 192). При цьому
суд зазначив наступне:

- нововиявленою обставиною позивач
вважає рішення Господарського суду
Донецької області у справі №905/749/13-г
від 26.03.2013р., а тому процесуальний строк
для звернення із заявою про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами, встановлений в ст. 113
Господарського процесуального кодексу
України, на день подання заяви був
пропущений;

- зважаючи на те, що позивач не подав із
заявою про перегляд судового рішення
за нововиявленими обставинами
клопотання про відновлення строку на
звернення із такою заявою, суд дійшов
висновку, що заява позивача про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Господарського
суду міста Києва від 16.05.2012р. у справі
№5011-71/2636-2012 не може бути прийнята до
розгляду і має бути повернута
заявникові.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
викладеними в оскаржуваній ухвалі,
вважає їх обґрунтованими, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 112 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових
рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав
законної сили, завідомо неправильний
висновок експерта, завідомо
неправильний переклад, фальшивість
документів або речових доказів, що
потягли за собою ухвалення незаконного
або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, вини судді у вчиненні
злочину, внаслідок якого було ухвалено
незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке
стало підставою для ухвалення рішення
чи постановлення ухвали, що підлягають
перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом
України неконституційність закону,
іншого правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

Як вбачається з матеріалів справи,
заява позивача була подана на підставі
п.1 ч.2 ст. 112 Господарського
процесуального кодексу України.

В оскаржуваній ухвалі місцевий
господарський суд послався на те, що
нововиявленою обставиною для
перегляду рішення Господарського суду
міста Києва у справі №5011-71/2636-2012 від
16.05.2012р. позивач вважає рішення
Господарського суду Донецької області
у справі №905/749/13-г.

В апеляційній скарзі позивач зазначав
про те, що підставою для перегляду
рішення місцевого господарського суду
є визнання відправником скоєного
порушення та оплата коштів третіми
особами на користь відповідача. На
думку позивача, висновок місцевого
господарського суду про те, що
підставою для перегляду судового
рішення за нововиявленими обставинами
стало рішення Господарського суду
Донецької області у справі №905/749/13-г
від 26.03.2013р. є помилковим, оскільки у
справі №905/749/13-г було встановлено факт
оплати коштів ПАТ „ЦЗФ
„Нагольчанська" на користь третьої
особи-2, а не відповідача. Натомість
документи про перерахування коштів
відповідачу були отримані на запит
позивача лише 28.02.2014р.

З цього приводу колегія суддів вважає
за необхідне зазначити наступне.
Насамперед, в тексті вищевказаного
рішення Господарського суду Донецької
області взагалі не згадується ПАТ „ЦЗФ
„Нагольчанська", як вантажовідправник
за договором з третьою особою-2.
Договір, який досліджувався
Господарським судом Донецької області
під час розгляду справи №905/749/13-г було
укладено між третьою особою-2
(Державним підприємством
"Орджонікідзевугілля") та третьою
особою-3 (Публічним акціонерним
товариством ЦЗФ „Вуглегірська").

З апеляційної скарги та заяви позивача
про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Господарського
суду міста Києва від 16.05.2012р. у справі
№5011-71/2636-2012 вбачається, що передумовою
для звернення позивача із запитом до
третьої особи-2 (Державного
підприємства "Орджонікідзевугілля")
слугували обставини, встановлені
рішенням Господарського суду
Донецької області у справі №905/749/13-г
від 26.03.2013р., а саме:

- визнання Публічним акціонерним
товариством ЦЗФ „Вуглегірська"
претензії Державного підприємства
"Орджонікідзевугілля" №01/04-87 від
26.04.2011р. щодо перерахування 5 086,32 грн.,
нарахованих залізницею за проведення
дій, пов'язаних з виправленням
комерційного браку (нерівномірне
завантаження) у вагоні №63318687,
відправленому Публічним акціонерним
товариством ЦЗФ „Вуглегірська" на
адресу Трипільської теплової
електростанції Відкритого
акціонерного товариства
„Центренерго";

- перерахування Публічним акціонерним
товариством ЦЗФ „Вуглегірська" згідно
з платіжним дорученням №681 від 30.06.2011р.
на користь Державного підприємства
"Орджонікідзевугілля" грошових коштів
у сумі 19 001,20 грн. з призначенням платежу
„відшкодування збитків згідно з
претензіями №01/4-31 від 24.02.2011р., №01/4-87
від 26.04.2011р., №01/4-25 від 08.02.2011р., №01/4-23 від
08.02.2011р.;

- відсутність у Державного
підприємства „Вугілля України"
доказів, які б підтверджували сплату
Державним підприємством
"Орджонікідзевугілля" 5 086,32 грн. за
претензією №0786/10 від 08.04.2011р. на користь
Державного підприємства „Вугілля
України".

Саме вищевказані обставини й зумовили
надіслання позивачем запиту до третьої
особи-2 щодо перерахування відповідачу
коштів у сумі 5 086,32 грн.

В заяві від 17.03.2014р. №10-1519 про перегляд
рішення Господарського суду міста
Києва у справі №5011-71/2636-2012 від 16.05.2012р.
за нововиявленими обставинами позивач
не вказує, які саме обставини він
вважає нововиявленими. Натомість він
посилається на пояснення та обставини,
встановлені рішенням Господарського
суду Донецької області у справі
№905/749/13-г від 26.03.2013р., про які вже
зазначалось вище.

Тобто, наявність нововиявлених
обставин, які на думку позивача
зумовлюють необхідність у перегляді
рішення Господарського суду міста
Києва у справі №5011-71/2636-2012 від 16.05.2012р.,
випливає безпосередньо з рішення
Господарського суду Донецької області
у справі №905/749/13-г від 26.03.2013р.,
отриманого позивачем 23.07.2013р. (про дату
отримання судового рішення позивач
зазначає у своїй заяві від 17.03.2014р.
№10-1519).

Заява про перегляд рішення
Господарського суду міста Києва у
справі №5011-71/2636-2012 від 16.05.2012р. за
нововиявленими обставинами була
подана позивачем до суду 20.03.2014р., про що
свідчить відбиток календарного штампу
відділення поштового зв'язку на
конверті, в якому надійшла заява, тобто
майже через 8 місяців після отримання
рішення Господарського суду Донецької
області у справі №905/749/13-г від 26.03.2013р.

Окрім того, запит до третьої особи-2
позивач надіслав лише 04.02.2014р. - через
півроку після отримання рішення
Господарського суду Донецької області
у справі №905/749/13-г від 26.03.2013р.

В ч.1 ст. 113 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що судове рішення
господарського суду може бути
переглянуто за нововиявленими
обставинами за заявою сторони,
прокурора, третіх осіб, поданою
протягом одного місяця з дня
встановлення обставин, що стали
підставою для перегляду судового
рішення. При цьому заява про перегляд
судового рішення господарського суду з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини другої статті 112 цього Кодексу,
може бути подана не пізніше трьох років
з дня набрання судовим рішенням
господарського суду законної сили.

Відповідно до п.1 ч.2 названої статті
строк для подання заяви про перегляд
судових рішень господарського суду у
зв'язку з нововиявленими обставинами у
випадку, встановленому пунктом 1
частини другої статті 112 цього Кодексу,
обчислюється з дня встановлення
обставин, що мають істотне значення для
справи.

Колегія суддів погоджується з місцевим
господарським судом в тому, що в даному
випадку обставинами, які мають істотне
значення для справи відповідно до
заяви позивача про перегляд рішення
Господарського суду міста Києва у
справі №5011-71/2636-2012 від 16.05.2012р. за
нововиявленими обставинами є
обставини, встановлені рішенням
Господарського суду Донецької області
у справі №905/749/13-г від 26.03.2013р. і строк
для звернення з вищевказаною заявою,
передбачений в ст. 113 Господарського
процесуального кодексу України,
позивачем було пропущено. Відповідне
клопотання про відновлення цього
строку в заяві позивача та додатках до
нього було відсутнє.

Згідно з п.1 ч.6 ст. 113 Господарського
процесуального кодексу України заява
про перегляд судового рішення
господарського суду за нововиявленими
обставинами до розгляду не приймається
і повертається заявникові у разі
подання заяви після закінчення
встановленого строку без клопотання
про його відновлення або відхилення
такого клопотання господарським судом.

З урахуванням наведених обставин,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що в даному випадку місцевим
господарським судом було правомірно
застосовано положення п.1 ч.6 ст. 113
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно зі ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В ст. 4-3 Господарського процесуального
кодексу України передбачено, що
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

З вищенаведеного слідує, що закон
встановлює рівні можливості сторін і
гарантує їм право на захист своїх
інтересів. Принцип рівності учасників
судового процесу перед законом і судом
є важливим засобом захисту їх прав і
законних інтересів, що унеможливлює
ущемлення будь-чиїх процесуальних
прав. Це дає змогу сторонам вчиняти
передбачені законодавством
процесуальні дії, реалізовувати надані
їм законом права і виконувати
покладені на них обов'язки. Особи, які
беруть участь у справі, вправі вільно
розпоряджатися своїми матеріальними і
процесуальними правами, в тому числі
подавати докази на підтвердження
обставин, на які вони посилаються.

Позивачем не надано належних та
допустимих доказів на спростування
висновків місцевого господарського
суду.

Доводи апеляційної скарги не знайшли
свого підтвердження під час розгляду
даної справи.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З урахуванням вищенаведених обставин в
їх сукупності, колегія суддів дійшла
висновку про те, що ухвала
Господарського суду міста Києва від
27.03.2014р. у справі №5011-71/2636-2012 прийнята з
дотриманням норм процесуального права,
у зв'язку з чим апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання покладаються на
позивача (апелянта).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 75, 77, 99, 101-106, 112-114
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Центренерго"
в особі відокремленого структурного
підрозділу Трипільської теплової
електростанції залишити без
задоволення, а ухвалу Господарського
суду міста Києва від 27.03.2014р. у справі
№5011-71/2636-2012 - без змін.

2. Матеріали справи №5011-71/2636-2012
повернути до Господарського суду міста
Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановленому законом порядку та
строки.

Головуючий суддя
Л.П. Зубець

Судді
А.І. Мартюк

М.М. Новіков