м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/5356/14 04.06.14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "С К С"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рітейл Кепітал
Україна"

про стягнення 205 398,27 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

Від позивача Зінов’єв Д.С.
за довіреністю №170 від 05.02.2014

Від відповідача не з'явився

В судовому засіданні 04.06.2014 відповідно
до положень ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "С К С" звернулось з
позовною заявою до Господарського суду
міста Києва про стягнення з Товариства
з обмеженою відповідальністю "Рітейл
Кепітал Україна" заборгованості у
розмірі 205 398,27 грн. на підставі договору
№03-12/12 від 03.12.2012.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 31.03.2014 порушено провадження у
справі №910/5356/14 та призначено розгляд
справи на 21.05.2014.

У зв'язку із тривалим лікарняним судді
Куркотової Є.Б., розпорядженням в.о.
керівника апарату Господарського суду
м. Києва, справу №910/5356/14 передано на
повторний автоматичний розподіл.

За результатами повторного
автоматичного розподілу, справу
№910/5356/14 передано для розгляду судді
Лиськову М.О.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.05.2014 справу №910/5356/14
прийнято до свого провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 21.05.2014.

В судове засідання, призначене на
21.05.2014, представник позивача з'явився.

В судове засідання, призначене на
21.05.2014, представник відповідача не
з'явився, витребувані ухвалою суду
документи не надіслав, причин не явки
суд не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був повідомлений.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.05.2014 на підставі ст.. 77
Господарського суду м. Києва розгляд
справи відкладено на 04.06.2014.

В судове засідання, призначене на
21.05.2014, представник позивача з'явився.

В судове засідання, призначене на
21.05.2014, представник відповідача не
з'явився, витребувані ухвалою суду
документи не надіслав, причин не явки
суд не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був повідомлений.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду, позовна заява надсилались
відповідачам на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України"від
18.09.1997 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2007
(2.04.2009)"передбачено, що до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувався з
урахуванням положень ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2012 між позивачем (Виконавець) та
відповідачем (Замовник), був укладений
Договір № 03-12/12 про надання
комплексних логістичних послуг (далі
по тексту - Договір)

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору
Виконавець бере на себе зобов'язання
надавати комплексі логістичні послуги,
пов'язані з обслуговуванням вантажів
Замовника, а Замовник зобов'язується
приймати та своєчасно сплачувати
надані Виконавцем послуги.

У період з 03.12.2012 по 15.08.2013 позивачем
було надано відповідачеві послуг, а
останнім прийнято їх на суму 166 714 грн. 22
коп., що підтверджується актами наданих
послуг (належним чином засвідчені
копії містяться в матеріалах справи).

Надані позивачем послуги прийнятті
відповідачем в повному обсязі та без
зауважень, що підтверджується підписом
та відбитком печатки відповідача на
Актах приймання-передачі наданих
послуг.

Згідно п. 1 статті 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно пункту 7.4. Договору, відповідач
зобов'язаний оплатити надані послуги
протягом 5 (п'яти) банківських днів з
моменту отримання оригіналів
документів, а саме рахунку, двох
примірників Акту приймання-передачі
наданих, та податкової накладної.

Пунктом 7.4. Договору також передбачено,
що Замовник протягом 5 (п'яти) робочих
днів розглядає надані Виконавцем
документи, підписує Акт та повертає
один примірник або надсилає
обґрунтовані зауваження. Враховуючи,
що за результатами розгляду документів
на адресу позивача обґрунтованих
зауважень не надходило, натомість були
повернуті підписані відповідачем Акти
наданих послуг, факт отримання
відповідачем зазначених документів
підтверджується безпосередньо
підписанням Актів наданих послуг
відповідачем.

Таким чином, відповідач повинен був
оплатити надані послуги протягом 5
(п'яти) банківських днів виходячи із
дати підписання сторонами Актів
наданих послуг.

Станом на 26.03.2014 з заборгованість
відповідача перед позивачем складає 162
314,22 грн.

Таким чином, сума основного боргу
відповідача перед позивачем на дату
подання позовної заяви становить 162 314,22
грн.

Таким чином судом встановлено факт
наявності порушень відповідачем
взятих на себе господарських
зобов'язань.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України передбачено, що за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

В силу положень ч. 1 ст. 903 Цивільного
кодексу України замовник зобов'язаний
оплатити надані йому послуги в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 ЦК України,
виникли цивільні права та обов'язки.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Статтею 626 Цивільного кодексу України
визначено поняття договору, яким є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 14 Цивільного кодексу
України цивільні обов'язки виконуються
у межах, встановлених договором. Зміст
договору становлять умови (пункти)
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства (ст. 628 Цивільного
кодексу України) Відповідно до ст.629
Цивільного кодексу України договір є
обов'язковим до виконання сторонами, а
отже умови договору, укладеного між
сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України один суб'єкт господарського
зобов'язання повинен вчинити певну дію
на користь іншого суб'єкта, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206
Цивільного кодексу України правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України,
відповідно до яких зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У відповідності до ст.610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

На підставі ст. 3 Цивільного кодексу
України, яка закріплює свободу
договору, сторони мають право як
врегулювати у договорі свої відносини,
які не врегульовані цими актами, так і
відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. Зміна ціни
після укладення договору допускається
у випадках і на умовах, встановлених
договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Крім того, позивач на підставі п. 8.6
Договору та ст. 625 Цивільного Кодексу
України просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 43 084,05 грн.
28 відсотків річних.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу
України та ст.625 Цивільного Кодексу
України, за прострочення виконання
грошового зобов'язання настає
відповідальність у вигляді сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також сплати трьох
процентів річних від простроченої
суми.

Оскільки вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача 28 % річних
ґрунтуються на п. 8.6 Договору, а
відповідач є таким що прострочив
виконання грошового зобов'язання,
позовні вимоги позивача в частині
стягнення 28 % річних на суму боргу
підлягають задоволенню відповідно до
наведеного в позовній заяві
розрахунку. При здійсненні перевірки
розрахунку 28 % річних, нарахованих
позивачем, судом встановлено, що ним
правильно здійснено вказаний
розрахунок.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рітейл Кепітал
Україна" (04070, м.Київ, ВУЛИЦЯ
НАБЕРЕЖНО-ХРЕЩАТИЦЬКА, будинок 25;
ідентифікаційний код: 37974933) з
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "С К С" (04073,
м.Київ, ВУЛИЦЯ КУРЕНІВСЬКА, будинок 14-Б;
ідентифікаційний номер 36088095) 162 314 (сто
шістдесят дві тисячі триста
чотирнадцять) грн. 22 коп. - основного
боргу, 43 084 (сорок три тисячі вісімдесят
чотири) грн. 05 коп. - 28 % річних, 4 107
(чотири тисячі сто сім) грн.97 коп. - суму
судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 10.06.2014

Суддя
М.О. Лиськов