ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" травня 2014 р.Справа № Б-39/41-08

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання
Мазуренко А.О.

за участю сторін:

представника УПФУ в
Червонозаводському районі м.Харкова -
Прищепа Є.С., дов. від 16.01.2014 р.

ліквідатора - Татіщев О.Є., свід. №
НОМЕР_1 від 27.05.2013 р.

розглянувши заяву УПФУ в
Червонозаводському районі м.Харкова з
грошовими вимогами до боржника

По справі за заявою ДП Центральне
конструкторсько-технологічне бюро, м.
Харків

до ДП Центральне
конструкторсько-технологічне бюро, м.
Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 28.11.2013 р. припинено
процедуру санації боржника, визнано
Державне підприємство "Центральне
конструкторсько-технологічне бюро"
(код 14312677), банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру, призначено
ліквідатором арбітражного керуючого
Татіщева О.Є.

Публікація оголошення про визнання
боржника банкрутом здійснена 19.12.2013 р.
в газеті "Голос України" № 241.

06.05.2014 р. до суду надійшла заява УПФУ в
Червонозаводському районі м.Харкова з
грошовими вимогами до боржника в сумі
6105,04 грн.

Розглянувши надану заяву, суд
призначив її до розгляду в судовому
засіданні 27.05.2014 р.

В судовому засіданні 27.05.2014 р.
ліквідатор повідомив, що вимоги
пенсійного фонду виникли після
визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури,
тому ним не визнані.

Представник пенсійного фонду
заперечував проти такого результату
розгляду їх вимог та просив суд їх
визнати.

В судовому засіданні 27.05.2014 р.
розглянувши вимоги УПФУ в
Червонозаводському районі м.Харкова,
суд зазначає наступне.

Згідно ч.8 ст. 23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
поточні кредитори з вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство,
можуть пред'явити такі вимоги після
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
вимоги за зобов'язаннями боржника,
визнаного банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури протягом двох
місяців з дня офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.
Кредитори, вимоги яких заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання, або не заявлені взагалі, не
є конкурсними, а їх вимоги погашаються
в шосту чергу в ліквідаційній
процедурі.

Згідно інформаційного листа ВГСУ від
28.03.2013 р., після оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом поточні вимоги (грошові
вимоги, що виникли під час проведення
процедур банкрутства), стають
конкурсними вимогами та можуть бути
заявлені згідно з частиною першою
статті 38 Закону. Заяви з такими
грошовими вимогами надсилаються
кредиторами безпосередньо до
господарського суду, який призначає їх
до розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до Закону України "Про
судовий збір" зазначені заяви
оплачуються судовим збором. Розгляд
грошових вимог кредиторів у
ліквідаційній процедурі здійснюється
господарським судом в тому ж порядку,
що і грошових вимог, заявлених на
підставі статті 23 Закону. За
результатами розгляду грошових вимог
кредиторів господарський суд заново
затверджує реєстр вимог кредиторів (з
урахуванням визнаних конкурсних вимог)
та зобов'язує ліквідатора сформувати
представницькі органи кредиторів
(збори кредиторів та комітет
кредиторів) у порядку, передбаченому
статтею 26 Закону. Подальший рух справи
в ліквідаційній процедурі має
відбуватися тільки за участю
новостворених представницьких органів
кредиторів. Зокрема, це стосується
переходу з ліквідаційної процедури до
процедури санації або затвердження
мирової угоди, прийняття рішення щодо
реалізації активів банкрута, надання
оцінки діяльності ліквідатора,
затвердження звіту ліквідатора.

Законом обмежено строк подання заяв
кредиторів, грошові вимоги яких
виникли під час проведення процедур
банкрутства, двома місяцями з дня
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.
Такі грошові вимоги включаються до
четвертої черги, за винятком грошових
вимог, черговість задоволення яких
визначена Законом [забезпечені вимоги;
вимоги щодо виплати заробітної плати;
вимоги щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів) тощо] та
грошових вимог, що становлять штрафні
санкції, які підлягають включенню у
відповідну чергу. Вимоги кредиторів,
які у встановлений строк не звернулися
до господарського суду, погашаються в
шосту чергу.

Проте, відповідно до п.4 ст.23 закону,
відповідне правило не поширюється на
вимоги кредиторів щодо виплати
заробітної плати, авторської
винагороди, аліментів, а також на
вимоги щодо відшкодування шкоди,
заподіяної життю та здоров'ю громадян,
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування.

Однак, розглянувши вимоги кредитора,
суд не вбачає підстав для визнання його
вимог виходячи з наступного.

З наданих кредитором заяв вбачається,
що вимоги кредитора в загальній сумі
6105,04 грн. по відшкодуванню наукових
пенсій.

Відповідно до розділу 3 ст.24 Закону
України "Про наукову і науково-технічну
діяльність" та п.8 "Порядку фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеної
науковим (науково-педагогічним)
працівникам державних не бюджетних
підприємств, установ і організацій та
вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації згідно із Законом України
"Про наукову і науково-технічну
діяльність" та сумою пенсії, обчисленої
відповідно до інших законодавчих
актів, на яку мають право зазначені
особи" затвердженим Постановою
Кабінету міністрів України № 372 від
24.03.2004 р. підприємство повинно внести
Пенсійному фонду України суму на
покриття сум наукових пенсій.

Статтею 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції 1999 року, далі - Закон)
визначено поняття кредитора - це
юридична або фізична особа, яка має у
встановленому порядку підтверджені
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника, щодо виплати
заборгованості із заробітної плати
працівникам боржника, а також органи
державної податкової служби та інші
державні органи, які здійснюють
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).
Конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство. До конкурсних кредиторів
відносяться також кредитори, вимоги
яких до боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство. Поточні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство, у
процедурах банкрутства боржника.

Із дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури згідно з частиною 1 статті 23
Закону закінчується технологічний
цикл із виготовлення продукції, і
підприємницька діяльність банкрута
завершується. Строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів)
вважається таким, що настав.
Припиняється нарахування неустойки
(штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій за всіма видами
заборгованості банкрута. Вимоги за
зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

У межах повноважень, визначених
частиною 1 статті 25 Закону, ліквідатор
заявляє в установленому порядку
заперечення по заявлених до боржника
вимогах поточних кредиторів за
зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про банкрутство, є
неоплаченими і заявлені кредитором у
межах строку ліквідаційної процедури,
передбаченого частиною 2 статті 22
Закону.

Отже, зазначеними нормами Закону,
законодавець чітко визначив, що
поточні вимоги кредитора - це
неоплачені боржником вимоги, які
виникли в процедурах банкрутства, за
період після порушення господарським
судом провадження у справі про
банкрутство і до винесення постанови
про визнання боржника банкрутом,
відкриття ліквідаційної процедури і
призначення ліквідатора.

Заява про визнання поточних вимог
подається кредитором ліквідатору у
ліквідаційній процедурі в межах
строків, визначених частиною 2 статті 22
Закону.

Із заяв пенсійного фонд про визнання
поточних вимог вбачається, що
заборгованість по науковій пенсії в
сумі 6105,04 грн. виникла після визнання
боржника банкрутом.

Таким чином, вимоги управління ПФУ не
мають характеру поточних у розумінні
статті 1 Закону, заявлені після
введення ліквідаційної процедури, під
час якої не виникає будь-яких нових
зобов'язань, що можуть бути заявлені в
порядку частини 1 статті 23 Закону.

Аналогічної правової позиції
дотримується Верховний Суд України у
своїй постанові від 18.03.2014 у справі №
6/108-09.

Враховуючи встановлені у справі
обставини та норми чинного
законодавства, які підлягають до
застосування у спірних
правовідносинах, суд вважає за
необхідне відхилити вимоги УПФУ в
Червонозаводському районі м.Харкова в
сумі 6105,04 грн. заборгованості по
науковій пенсії за квітень 2014 року.

Керуючись ст.ст.38,23 Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст.86 ГПК України, - суд

УХВАЛИВ:

Відхилити вимоги УПФУ в
Червонозаводському районі м.Харкова в
сумі 6105,04 грн. заборгованості по
науковій пенсії за квітень 2014 року.

Ухвалу направити ліквідатору, УПФУ в
Червонозаводському районі м.Харкова.

Суддя
Усатий В.О.