КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2014 р. Справа№ 48/290

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Зубець Л.П.

Смірнової Л.Г.

при секретарі Дмитрина Д.О.

за участю представників сторін: від
позивача - Ротар І.В. (представник за
довіреністю); від відповідача 1. - не
з'явився; від відповідача 2. - Рубель І.В.
(представник за довіреністю); від
відповідача 3. - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
державного підприємства «Одеська
залізниця» на ухвалу господарського
суду міста Києва від 11.04.2014 р.

по справі № 48/290 (суддя - Бондаренко Г.П.)

за позовом державного підприємства
«Одеська залізниця»

до 1. відділу державної виконавчої
служби Шевченківського районного
управління юстиції, 2. відділу
примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби, 3. Державного казначейства
України

про стягнення 202 038,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 11.04.2014 р. відмовлено
державному підприємству «Одеська
залізниця» у прийняті до розгляду
скарги на дії Головного управління
Державної казначейської служби
України у місті Києві.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою,
державне підприємство «Одеська
залізниця» звернулось до Київського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
міста Києва від 11.04.2014 р. по справі № 48/290
та передати справу на розгляд
господарському суду міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014р.
апеляційну скаргу державного
підприємства «Одеська залізниця»
прийнято до провадження.

Представник відповідача 2 заперечує
проти апеляційної скарги та просить
залишити ухвалу господарського суду
міста Києва від 11.04.2014 р. без змін.

Відділ державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції та Державне казначейство
України своїх представників в судове
засідання не направили, про причини
неявки суд не повідомили, про час та
місце розгляду справи належним чином
повідомлені.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що
законодавство України, в тому числі
Господарський процесуальний кодекс
України, не зобов'язує й сторону у
справі, зокрема позивача, з'ясовувати
фактичне місцезнаходження іншої
сторони (сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно зі статтею 93
Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 102
Господарського процесуального кодексу
України апеляційна скарга на ухвалу
місцевого господарського суду
розглядається протягом п'ятнадцяти
днів з дня постановлення ухвали про
прийняття апеляційної скарги до
провадження.

В силу частини 3 статті 69
Господарського процесуального кодексу
України у виняткових випадках за
клопотанням сторони, з урахуванням
особливостей розгляду спору,
господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи обмежений процесуальний
строк розгляду апеляційної скарги по
даній справі та відсутність клопотання
про його продовження, Київський
апеляційний господарський суд
розглядає дану справу у встановлений
Господарським процесуальним кодексом
строк.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються доводи та заперечення
сторін, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно частини 5 ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 31.05.2010 р. у справі №48/290 позов
задоволено повністю та на його
виконання 25.06.2010 р. судом видано наказ.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.01.2014р., за заявою державного
підприємства «Одеська залізниця»,
поновлено строк для пред'явлення
наказу господарського суду міста Києва
від 25.06.2010 р. №48/290 до виконання та
видано дублікат названого наказу про
стягнення з відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
на користь Одеської залізниці 202.038,65
грн - безпідставно збереженого майна;
2.020,39 грн - витрат по оплаті державного
мита та 118,00 грн - витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

03 квітня 2014 року до господарського суду
міста Києва надійшла скарга державного
підприємства «Одеська залізниця» на
дії Головного управління Державної
казначейської служби України у місті
Києві.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 11.04.2014 р. відмовлено
державному підприємству «Одеська
залізниця» у прийняті до розгляду
скарги на дії Головного управління
Державної казначейської служби
України у місті Києві.

Ухвала мотивована тим, що стаття 121-2
Господарського процесуального кодексу
України передбачає оскарження дій чи
бездіяльності виключно Державної
виконавчої служби; Господарський
процесуальний кодекс України не
містить норми, яка дає право
господарським судам застосовувати
закон, що регулює подібні за змістом
відносини, тобто застосовувати
аналогію закону; якщо розцінювати
скаргу як позовну заяву, то остання
підсудна адміністративному суду.

Київський апеляційний господарський
суд не погоджується із такими
висновками з огляду на наступне.

25.06.2010 р. на виконання рішення суду
міста Києва від 31.05.2010р., яким
задоволено позовні вимоги у повному
обсязі, видано наказ.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.01.2014р., за заявою державного
підприємства «Одеська залізниця»,
поновлено строк для пред'явлення
наказу господарського суду міста Києва
від 25.06.2010 р. №48/290 до виконання та
видано дублікат названого наказу про
стягнення з відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
на користь Одеської залізниці 202.038,65
грн - безпідставно збереженого майна;
2.020,39 грн - витрат по оплаті державного
мита та 118,00 грн - витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Відповідно до статті 119 Господарського
процесуального кодексу України у разі
пропуску строку для пред'явлення
наказу до виконання з причин, визнаних
господарським судом поважними,
пропущений строк може бути відновлено.

Відповідно до статті 120 Господарського
процесуального кодексу України у разі
втрати наказу господарський суд може
видати його дублікат, якщо стягувач або
державний виконавець звернувся із
заявою про це до закінчення строку,
встановленого для пред'явлення наказу
до виконання.

Відповідно до статті 115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
«Про виконавче провадження».

За статтею 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до статті 2 зазначеного
Закону примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Разом з цим, Законом України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Як свідчать матеріали справи, 04.06.2013р.
державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві постановою відмовив
у відкритті виконавчого провадження за
підвідомчістю його виконання, оскільки
виконання рішень суду про стягнення
коштів,боржником за якими є державний
орган, здійснюється Державною
казначейською службою України.

Позивач звернувся до управління
Державного казначейства України у
Шевченківському районі міста Києва із
заявою від 25.02.2014р. № НЗЕ-02/319 про
виконання судового наказу.

Головне управління державної
казначейської служби України у м.Києві
листом від 17.03.2014 р. №05-08/751-3452 повернуло
без виконання матеріали стосовно
наказу господарського суду м. Києва від
25.06.2010р. у справі №48/290.

Не погоджуючись із зазначеним позивач
звернувся до господарського суду міста
Києва із скаргою на дії органів
державного казначейства в порядку
статті 121-2 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 121-2
Господарського процесуального кодексу
України скарги на дії чи бездіяльність
органів Державної виконавчої служби
щодо виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідні скарги подаються до суду,
який видав виконавчий документ.
Зазначене знайшло своє відображення
постанови Пленуму Верховного суду
України від 26.12.2003р. № 14 «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження»

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України у справі №12/203.

За таких обставин, ухвала
господарського суду міста Києва від
11.04.2014 р. по справі № 48/290 підлягає
скасуванню, а справа повертається до
господарського суду міста Києва для
розгляду скарги в порядку статті 121-2
Господарського процесуального кодексу
України по суті.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу державного
підприємства «Одеська залізниця»
задовольнити, ухвалу господарського
суду міста Києва від 11.04.2014 р. по справі
№ 48/290 скасувати.

2. Матеріали справи № 48/290
повернути до господарського суду міста
Києва для розгляду скарги по суті.

3. Копію постанови надіслати сторонам у
справі.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Л.В. Чорна

Судді
Л.П. Зубець

Л.Г. Смірнова