Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" червня 2014 р. Справа № 906/1604/13.

Господарський суд Житомирської
області у складі:

Судді: Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання
Смиковського В.П.

Розглянувши заяву Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Житомиргаз" (м.Житомир) про визнання
наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі за позовом: Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(м.Київ)

До: Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Житомиргаз" (м.Житомир)

про стягнення 200603,06 грн.

за участю представників сторін:

від позивача (стягувача): не з'явився

від відповідача (боржника ): Кучерук
М.Г. - дов. №5883/19 від 25.10.13 р., дійсна по
25.10.14 р.

ВСТАНОВИВ:

На примусове виконання рішення
господарського суду Житомирської
області від 15 січня 2014 р. у справі №
906/1604/13 господарським судом 05 лютого 2014
р. видано наказ про стягнення з
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Житомиргаз" (м. Житомир) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (м. Київ) 57 692,11 грн.
пені, 18 610,36 грн. 3% річних, 2 295,28 грн.
судового збору.

02.06.2014 року ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Житомиргаз" звернулось до
суду із заявою про визнання наказу
таким, що не підлягає виконанню,
посилаючись на укладену з ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" додаткову угоду №10
до договору купівлі-продажу природного
газу від 16 листопада 2010р. № 14/1185/10 про
зміну договірних строків оплати
поставленого газу.

Ухвалою від 03.06.2014 р. господарський суд
заяву ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Житомиргаз" прийняв до
розгляду, призначив засідання суду на
13.06.14р; вжив заходи щодо розгляду заяви
по суті.

В судовому засіданні представником
боржника підтримано заяву про визнання
наказу таким, що не підлягає виконанню
в повному обсязі.

Позивач (стягувач) також просить заяву
боржника задовольнити ( пояснення за
№ б/н від 11.06.14р.).

Заслухавши пояснення представника
боржника, дослідивши матеріали справи,
господарський суд дійшов висновку
визнати наказ таким, що не підлягає
виконанню, виходячи з наступного.

Згідно із 115 ГПК України рішення,
ухвали, постанови господарського суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до із ч. 1 ст. 116 ГПК України
виконання рішення господарського суду
провадиться на підставі виданого ним
наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до ч.4 ст.117 ГПК України, якщо
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, господарський суд визнає наказ
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково.

Вище зазначена правова норма не
містить вичерпного переліку причин (
підстав), за наявності яких наказ
господарського суду, виданий на
примусове виконання рішення суду, що
набрало законної сили, може бути
визнаний судом таким, що не підлягає
виконанню повністю або частково.

Водночас за приписами ч. ч 1, 5 статті 11
та ч.ч.1 , 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання
боржника сплатити кредитору гроші
виникає, зокрема, з рішення суду.

Визначення поняття "грошового
зобов'язання" як нормативну дефініцію
містить лише Закон України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" (
в редакції Закону № 4212-VI від 22.12.2011).

Згідно статті 1 даного Закону, грошове
зобов'язання - це зобов'язання боржника
заплатити кредитору певну грошову
суму відповідно до цивільно-правового
договору та інших підставах,
передбачених цивільним законодавством
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється частково або в повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Зазначена правова норма поширюється
також на грошове зобов'язання, що
виникло на підставі рішення суду.

Для припинення зобов'язання необхідне
існування певної обставини, тобто
юридичного факту, з настанням якого
закон або договір пов'язує припинення
зобов'язання.

Частиною 1 статті 604 ЦК України
передбачено, що зобов'язання
припиняються за домовленістю сторін.

Припинення зобов'язання означає, що
учасники зобов'язання втратили свої
права та обов'язки за зобов'язанням,
тобто кредитор вже не має права
вимагати, а боржник не має обов'язку
його виконувати.

Натомість сторони уклали додаткову
угоду №10 до договору купівлі-продажу
природного газу від 16 листопада 2010р. №
14/1185/10 за умовами якої п.6.1 ст. 6 "Порядок
та умови проведення розрахунків" у
наступній редакції:

"6.1. Оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу .

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ з Договором здійсюється
до 31.01.14р."

Такими діями сторони спростували
встановлений рішенням суду у цій
справі юридичний факт прострочення
виконання грошового зобов'язання з
оплати поставленого газу та за який
судом застосовано до відповідача
відповідальність у вигляді сплати пені
та 3% річних.

У зв'язку з цим, господарський суд
враховує, що строк дії договору
купівлі-продажу природного газу від 16
листопада 2010р. № 14/1185/10 закінчився 29
лютого 2012року ( додаткова угода № 9 від
31.01.12р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Згідно ч. 3 цієї статті сторони можуть
встановити, що умови договору
застосовуються до відносин між ними,
які виникли до його укладення.

З викладеного випливає, що змінювати
умови договору про зміну договірних
строків оплати поставленого газу
сторони мали право виключно в межах
строку дії основного договору
купівлі-продажу природного газу від 16
листопада 2010р. № 14/1185/10.

Водночас у ст. ст. 213 та ст. 637 ЦК України
закріплено правила тлумачення умов
договору, за допомогою яких
визначається справжня воля осіб, які
вчинили правочин , мета цього правочину
та подальша поведінка сторін.

Оскільки господарський суд за законом
визнається суб'єктом тлумачення
правочину, додаткову угоду №10 до
договору купівлі-продажу природного
газу від 16 листопада 2010р. № 14/1185/10 про
зміну договірних строків оплати
поставленого газу суд розцінює як
домовленість сторін про припинення
грошового зобов'язання, що виникло з
рішення господарського суду від
15.01.14року у цій справі.

Позивач (стягувач) та відповідач (
боржник) не подали суду доказів про те,
що наказ суду від 05.02.14р. було
пред'явлено до примусового виконання
та за таким наказом відбулося
стягнення повністю або частково.

Водночас за приписами ч. 3 ст. 117 ГПК
України господарський суд має право
своєю ухвалою витребувати наказ.

Оскільки станом на 13.06.14року у
боржника відсутній обов'язок
виконання рішення суду від 15 січня 2014
р. як добровільно, так і примусово,
стягувач зобов'язаний повернути до
господарського суду оригінал наказу
№906/1604/13 від 05.02.2014 р.

Керуючись ст. ст. 86 та 117 ГПК України ,
господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Задовольнити заяву Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Житомиргаз" (м. Житомир) від 02.06.2014 р.,
вих. №2296 про визнання наказу таким, що
не підлягає виконанню.

2. Визнати таким, що не підлягає
виконанню наказ господарського суду
Житомирської області №906/1604/13 від 05.02.2014
р., виданий у справі № 906/1604/13.

3. Публічному акціонерному товариству
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (м. Київ) повернути
до господарського суду Житомирської
області оригінал наказу №906/1604/13 від
05.02.2014 р. у строк до 30.06.14року.

Ухвала про визнання наказу таким, що не
підлягає виконанню, набрала законної
сили 13.06.14р. , однак підлягає
апеляційному оскарженню.

Суддя Машевська О.П.

Друк:

1 - в справу

2 - позивачу ( рек.)

3 - відповідачу (простою)