ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року Справа № 911/3486/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого судді:Картере
В.І.,суддів:Барицької Т.Л., Євсікова
О.О.,розглянувши касаційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю "Кузьминецький
цегляний завод"на постанову Київського
апеляційного господарського суду від
03.03.2014у справі№ 911/3486/13 господарського
суду Київської області за позовомБанку
"Чеська експортні банка,
а.с."доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Кузьминецький
цегляний завод"прозобов'язання вчинити
певні діїв судовому засіданні взяли
участь представники: - позивача ОСОБА_4,
Ткаченко Н.І.; - відповідача Лялюк І.З.;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської
області від 24.09.2013 у справі № 911/3486/13
(суддя Ярема В.А.) залишено без розгляду
позовну заяву Банку "Чеська експортні
банка, а.с." (надалі позивач/банк) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кузьминецький
цегляний завод" (надалі
відповідач/скаржник) про зобов'язання
вчинити певні дії на підставі п. 5 ч.1 ст.
81 ГПК України.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 03.03.2014 (судді:
Шевченко Е.О., Зеленін В.О., Синиця О.Ф.)
вказану ухвалу місцевого суду
скасовано, справу направлено до
господарського суду першої інстанції
для розгляду по суті.

Відповідач, не погоджуючись із
постановою суду апеляційної інстанції,
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судом
попередньої інстанції норм
процесуального права, просить
постанову скасувати, а ухвалу
місцевого суду від 24.09.2013 залишити без
змін.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм процесуального та
матеріального права при прийнятті
оскаржуваного судового акту, вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню,
враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою господарського суду Київської
області від 09.09.2013 порушено провадження
у даній справі; розгляд справи
призначено на 24.09.2013; витребувано у
позивача наступні документи:

- належним чином засвідчені копії
документів, на підставі яких діє
позивач (установчий договір, статут,
положення, свідоцтво про державну
реєстрацію, тощо);

- довідку з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців про включення
відповідача до ЄДР станом на час
винесення даної ухвали;

- належним чином засвідчену копію
довіреності на ОСОБА_4, виданої та
апостильованої 24.07.2013р. за №8317/2013;

- власне письмове підтвердження того,
що у провадженні господарських судів
України або іншого органу, який в межах
своєї компетенції вирішує спір, немає
справи зі спору між тими ж сторонами,
про той же предмет і з тих же підстав та
нема рішення цих органів з такого спору

- письмове правове обґрунтування
позовної вимоги з посиланням на норми
чинного законодавства України, які є
підставами звернення до суду із
зазначеною позовною вимогою;

- детальний та обґрунтований
розрахунок сум позовних вимог.

Крім того, попереджено позивача про
залишення позову без розгляду в
порядку п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України (п. 6
резолютивної частини ухвали
господарського суду Київської області
від 09.09.2013).

Як вбачається з матеріалів справи, а
також, підтверджується технічним
записом судового засідання від 24.09.2013 у
даній справі, відтвореним судовою
колегією при підготовці до розгляду
даної справи, представниками позивача,
присутніми у вказаному судовому
засіданні, було виконано лише одну із
вимог місцевого суду, викладених в
ухвалі останнього від 09.09.2013, а саме:
надано суду лише належним чином
засвідчену копію довіреності на
ОСОБА_4, виданої та апостильованої
24.07.2013р. за №8317/2013, решту документів не
надано. При чому, технічним записом
судового засідання від 24.09.2013
підтверджується, що представник
позивача заявив, що витребувані судом
інші документи, в даному провадженні
суду не будуть надані, оскільки позивач
не вбачає в цьому сенсу.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 81 ГПК України
господарський суд залишає позов без
розгляду, якщо позивач без поважних
причин не подав витребувані
господарським судом матеріали,
необхідні для вирішення спору, або
представник позивача не з'явився на
виклик у засідання господарського суду
і його нез'явлення перешкоджає
вирішенню спору.

Приписами п. 4.9 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" унормовано, що при
вирішенні питання щодо залишення
позову без розгляду (стаття 81 ГПК)
господарським судам слід мати на увазі,
що застосування пункту 5 частини першої
цієї статті можливо лише за наявності
таких умов:

- додаткові документи вважаються
витребуваними, тільки якщо про це
зазначено у відповідному
процесуальному документі або, в разі
оголошення перерви в судовому
засіданні, - в протоколі такого
засідання; - витребувані документи чи
явка представника позивача дійсно
необхідні для вирішення спору, тобто за
їх відсутності суд позбавлений
можливості вирішити спір по суті; -
позивач не подав документи,
витребувані судом при підготовці
справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в
порядку статті 38 названого Кодексу, чи
не направив свого представника в
засідання господарського суду без
поважних причин. Отже, перш ніж
залишити позов без розгляду
господарський суд зобов'язаний
з'ясувати причини невиконання його
вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх
поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних
обставин справи, вважаються причини,
які за об'єктивних, тобто не залежних
від позивача, обставин унеможливлювали
або істотно утруднювали вчинення ним
відповідних процесуальних дій; при
цьому береться до уваги й те, чи вживав
позивач заходів до усунення цих
обставин або послаблення їх
негативного впливу на виконання
позивачем процесуальних обов'язків,
покладених на нього судом. Відповідні
докази подаються позивачем і
оцінюються господарським судом за
загальними правилами статті 43 ГПК. У
разі неповідомлення позивачем таких
причин суд вправі, в залежності від
конкретних обставин справи, або
залишити позов без розгляду, або
розглянути справу за наявними в ній
доказами.

Виходячи з наведених норм, перш ніж
залишити позов без розгляду або
продовжити розгляд справи за наявними
в матеріалах справи документами у разі
неподання стороною витребуваних судом
документів, суд має з'ясувати наявність
поважних причин, що унеможливили
виконання вимог суду.

В даному випадку, відтворенням
технічного запису судового засідання
господарського суду Київської області
від 24.09.2013 підтверджується відсутність
таких поважних причин, що призвели до
неможливості подати витребувані судом
першої інстанції документи, а як
вказувалося вище, виключно небажання
позивача надавати документи в даному
конкретному провадженні, що жодним
чином не може розцінюватися як поважна
причина невиконання вимог суду.

Відповідно до п. 3.13. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у разі неподання
учасником судового процесу з
неповажних причин або без повідомлення
причин матеріалів та інших доказів,
витребуваних господарським судом,
останній може здійснити розгляд справи
за наявними в ній матеріалами та
доказами або, з огляду на обставини
конкретної справи, залишити позов без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК.

Отже, у зв'язку з неподанням позивачем
витребуваних судом першої інстанції
документів, останній, з урахуванням
приписів п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України,
приписів постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", правомірно залишив
позов без розгляду.

В той же час, суд апеляційної інстанції
на вищенаведене уваги не звернув, та
безпідставно скасував ухвалу
місцевого суду від 24.09.2013, що
підтверджується наступним.

Як вбачається із мотивувальної частини
постанови Київського апеляційного
господарського суду від 03.03.2014,
підставою для скасування ухвали
місцевого суду, стало, як зазначив суд
апеляційної інстанції, можливість
господарського суду розглянути
позовну заяву по суті за наявними
матеріалами справи; суд міг самостійно
отримати витяг з державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців щодо будь-якої особи,
яка є учасником судового процесу та
шляхом доступу до ЄДР та іншими
наявними засобами встановити
наявність чи відсутність рішення по
справі зі спору між тими ж сторонами,
про той же предмет і з тих же підстав.

Судова колегія не погоджується із
такими висновками суду апеляційної
інстанції, оскільки, як вказувалося
вище, місцевим господарським судом
витребувалися від позивача не тільки
витяг з ЄДР щодо відповідача та довідка
про наявність /відсутність/ рішення по
справі зі спору між тими ж сторонами,
про той же предмет і з тих же підстав, а
й, зокрема, детальний та обґрунтований
розрахунок сум позовних вимог,
враховуючи предмет даного позову, а
саме: зобов'язати відповідача в якості
виконання зобов'язань за кредитним
договором №21274 від 31.08.2007 передати у
власність позивача нерухоме майно, що
розташоване за адресою: Київська
область, Кагарлицький район, с.
Кузьминці, вул. Червоноармійська, 57.
Тобто, звертаючись із таким позовом, та
обґрунтовуючи підстави позову наявною
у відповідача заборгованістю за
кредитним договором №21274 від 31.08.2007 у
розмірі 15 235 450 євро, позивач, відповідно
до приписів ст. 54 ГПК України, мав би
надати обґрунтований розрахунок ціни
позову, за яким, місцевий господарський
суд встановлював би наявність
(відсутність) відповідної
заборгованості, і, як наслідок,
наявність (відсутність) підстав для
задоволення позову про передання у
власність позивача, в рахунок
заборгованості, спірного майна.

В даному випадку, враховуючи пояснення
представника позивача, надані в
судовому засіданні 24.09.2013, про які
вказувалося вище (щодо небажання
позивача надавати витребувані судом
документи в даному провадженні), та
встановлену місцевим судом
неможливість розгляду справи за
наявними в ній матеріалами, колегія
суддів погоджується із ухвалою
місцевого господарського суду, та
вважає, що апеляційною інстанцією
безпідставно її скасовано, наслідком
чого є скасування оскаржуваної
постанови, та залишення в силі ухвали
місцевого господарського суду.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кузьминецький цегляний завод"
задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 03.03.2014 у справі
№911/3486/13 скасувати.

Увалу господарського суду Київської
області від 24.09.2013 справі №911/3486/13
залишити без змін.

Головуючий суддя
В.І. Картере

Судді
Т.Л. Барицька

О.О. Євсіков