КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2014 р. Справа№ 910/15636/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Жук Г.А.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання:
Білецькому Л.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Хашко О.М. (дов. №б/н від
04.03.2013 року),

від відповідача - Колтигін А.П. (дов. в
матеріалах справи),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

підприємства з 100% іноземними
інвестиціями «Білла-Україна»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 31.03.2014 року

у справі №910/15636/13 (головуючий суддя
Спичак О.М.,

судді Літвінова М.Є., Смирнова Ю.М.)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Асканія-Пак», м.
Київ,

до підприємства з 100% іноземними
інвестиціями «Білла-Україна», м. Київ,

про стягнення 33 796,88 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Асканія-Пак» (надалі
- ТОВ «Асканія-Пак», позивач у справі)
подало до Господарського суду міста
Києва позов до підприємства з 100%
іноземними інвестиціями
«Білла-Україна» (надалі - ПзІІ
«Білла-Україна», відповідач у справі)
про стягнення боргу у розмірі 33 796,88
грн., який складається із
заборгованості у розмірі 19 426,88 грн. за
договором поставки № 302400/12 від 01.01.2012
року, а також заборгованості по
накладним за період з 08.01.2013 року по
04.03.2013 року у розмірі 13 013,40 грн. Крім
того, у зв'язку із неналежним
виконанням грошового зобов'язання,
позивач просив стягнути з відповідача
пеню у розмірі 1 356,60 грн., яка
передбачена п. 11.5 договору поставки №
302400/12 від 01.01.2012 року.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 31.03.2014 року у справі №910/15636/13
позовні вимоги ТОВ «Асканія-Пак»
задоволено у повному обсязі.
Присуджено до стягнення з ПзІІ
«Білла-Україна» на користь ТОВ
«Асканія-Пак» основного боргу у
розмірі 32 440,28 грн., пені у розмірі 1 356,60
грн. та 1720,50 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що позивачем доведено,
а відповідачем належними та
допустимими доказами не спростовано
неналежне виконання останнім умов
договору поставки № 302400/12 від 01.01.2012
року, тому суд першої інстанції дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення 13 013,40 грн. за поставку згідно
накладних за період з 08.01.2013 року по
04.03.2013 року та в частині стягнення
заборгованості за договором поставки
№ 302400/12 від 01.01.2012 року нормативно та
документально доведені, а тому
підлягають задоволенню повністю в сумі
32 440,28 грн. Крім того, оскільки судом
першої інстанції встановлено факт
порушення відповідачем грошового
зобов'язання у зв'язку з цим дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині стягнення пені.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ПзІІ «Білла-Україна» подало до
Київського апеляційного
господарського суду скаргу, в якій
просить скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від
31.03.2014 року у справі №910/15636/13 і
припинити провадження у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги скаржник вказує на те, що судом
першої інстанції не було враховано те,
що відповідачем, на підставі п. 10.2
договору поставки № 302400/12 від 01.01.2012
року, було зараховано зустрічні
однорідні вимоги на суму 33 796,88 грн.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.05.2014 року у
справі №910/15636/13 апеляційну скаргу ПзІІ
«Білла-Україна» прийнято до
провадження у складі колегії суддів:
головуючий суддя Рудченко С.Г., судді
Агрикова О.В., Чорногуз М.Г. та
призначено її розгляд на 11.06.2014 року.

У відзиві на апеляційну скаргу, який
був поданий через канцелярію
Київського апеляційного
господарського суду 29.05.2014 року,
позивач просив рішення господарського
суду залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду №910/15636/13 від 05.06.2014
року змінено склад колегії суддів на
наступний: головуюча суддя Агрикова
О.В., судді Жуг Г.А. та Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.06.2014 року у
справі №910/15636/13 апеляційну скаргу
прийнято до провадження у складі
колегії суддів: головуюча суддя
Агрикова О.В., судді Жуг Г.А. та Чорногуз
М.Г.

В судовому засіданні 11.06.2014 року
представник позивача надав усні
заперечення по суті апеляційної
скарги, просив колегію суддів рішення
суду першої інстанції залишити без
змін, а скаргу без задоволення.
Представник відповідача надав усні
пояснення по суті апеляційної скарги,
просив задовольнити апеляційну скаргу
у повному обсязі.

Статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що у процесі перегляду
справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково
поданими доказами повторно розглядає
справу. Апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 01.01.2012 року між ТОВ
«Асканія-Пак» (далі - постачальник) та
ПзІІ «Білла-Україна» (далі - покупець)
було укладено договір поставки № 302400/12
(надалі - договір) (т. 1 а.с. 14-30). Предметом
цього договору є поставка товару (п. 1.1
договору).

Відповідно до п.1.2 договору,
постачальник зобов'язується
відповідно до замовлень покупця
передавати у власність (постачати)
покупцю, а покупець - приймати та
оплачувати товар на умовах,
передбачених цим договором, у тому
числі додатковими умовами поставки,
котрі погоджуються сторонами як
додаток № 1 до цього договору, що
становить його невід'ємну частину
(надалі - «додаткові умови поставки») та
додатковою угодою до договору поставки
(надалі - «додаток по РЦ»), що також
становить його невід'ємну частину та
погоджуються сторонами як додаток № 5
до цього договору.

Згідно із п. 1.3 договору, конкретний
асортимент, номенклатура та ціна
товару, який постачається за цим
договором, визначатиметься сторонами в
специфікаціях до цього договору (далі -
«специфікації») та замовленнях
покупця, що становитимуть невід'ємну
частину договору. Форма специфікації
наведена у додатку №2 до цього
договору.

Пунктом 3.12 договору встановлено, що
постачальник не пізніше, ніж за 5 (п'ять)
робочих днів до закінчення строку
відстрочки платежу (згідно додаткових
умов поставки), але не пізніше, ніж на 5
(п'ятий) календарний день місяця,
наступного за звітним, надсилає за свій
рахунок в розрахунковий відділ
головного офісу покупця за адресою: 02140,
м. Київ, вул. Гришка, 3, оригінали таких
документів щодо поставки усіх партій
товару за звітний (попередній) місяць:

1 екземпляр товарно-транспортної та/або
товарної (видаткової) накладної з
відмітками приймальника покупця про
прийняття товару та долученими до неї
актами розбіжностей (при їх складанні в
торговій точці чи РЦ) (п. 3.12.1 договору);

У випадку, визначеному п. 3.10 договору
-скореговану товарну (видаткову)
накладну, що відображає фактично
прийнятий покупцем товар (п. 3.12.2
договору);

У випадку, визначеному п. 3.11 договору -
відсутні чи виправлені
товаросупровідні документи (згідно
переліку в п. 3.5) (п. 3.12.3 договору);

Податкову накладну (п. 3.12.4 договору).

Згідно з п. 7.5 договору встановлено, що з
врахуванням п. 7.8 договору, товар
підлягає оплаті покупцем на умовах
післяплати в строки, визначені в
додаткових умовах поставки (надалі -
«відстрочка платежу»).

Пунктом 7.8 договору сторони встановили,
що покупець проводить розрахунки у
встановлений для цього день - вівторок
кожного тижня. Сторони, таким чином
погодили, що розрахунки за цим
договором здійснюватимуться покупцем
в перший вівторок, який припадає після
закінчення відстрочки платежу, а якщо
цей вівторок є вихідним, святковим чи
неробочим днем - у вівторок наступного
тижня. Вказаний порядок оплати є
погодженим сторонами, та постачальник
не пред'являтиме до покупця жодних
претензій з цього приводу.

Відповідно до додатку №1 до договору
(а.с. 163-165) відстрочка платежу складає 60
календарних днів.

Відповідно до п. 7.12 договору,
постачальник зобов'язується
здійснювати виплати покупцю інших
виплат і компенсацій, якщо такі
передбачені цим договором, зокрема
додатковими умовами поставки та
маркетинговою угодою. Сторони
погодили, що нарахування вказаних
оплат і/або компенсацій здійснюється,
на вибір покупця, щоквартально або
щомісячно. Сторони також погодили, що
покупець вправі в односторонньому
порядку зарахувати свої вимоги до
постачальника щодо сплати всіх та
будь-яких належних йому оплат і
компенсацій за договором в рахунок
оплати вартості товару. У разі поставки
підакцизного товару (алкогольних
напоїв та тютюнових виробів) покупець
здійснює оплату постачальнику суми
акцизного збору та податку на додану
вартість, включених до ціни такого
товару, включно у грошовій формі, а на
залишкову суму має право проводити
взаємозалік. Зарахування може
супроводжуватися складанням покупцем
акта про зарахування зустрічних
однорідних вимог, один примірник якого
направляється постачальнику. В
будь-якому випадку, сторони погодили
вважати положень цього пункту
письмовою заявою покупця щодо заліку
зустрічних вимог в односторонньому
порядку, згідно ч. 3 ст. 203
Господарського кодексу України та ст.
601 Цивільного кодексу України.

Як невід'ємну частину договору та
відносин поставки за ним, одночасно з
укладанням цього договору сторони
уклали угоду про надання маркетингових
послуг (додаток №3 до договору), за
умовами якої покупець за окрему
винагороду надаватиме постачальнику
маркетингові послуги щодо товару, який
постачається постачальником покупцю
за цим договором (надалі -
«Маркетингова угода»). Умови надання
маркетингових послуг щодо товару
визначаються маркетинговою угодою та
додатковими умовами поставки (п. 10.1
договору).

Згідно із п. 10.2 договору, сторони
погодили, що покупець вправі в
односторонньому порядку зарахувати
свої вимоги до постачальника щодо
сплати всіх будь-яких належних йому
виплат за маркетингові послуги в
рахунок оплати вартості товару, згідно
п. 7.12 договору.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та відповідачем у справі
виникли зобов'язання які мають ознаки
договору поставки, згідно якого в силу
вимог ст. 712 Цивільного кодексу України,
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до вимог статті 692
Цивільного кодексу України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Місцевий господарський суд правомірно,
посилаючись на норми ст.ст. 174, 193
Господарського кодексу України, ст. ст.
11, 509, 526, 626, 629 Цивільного кодексу
України зазначив, що підставою
виникнення зобов'язання є договір
укладений між сторонами, зобов'язання
мають виконуватися належним чином
відповідно до вимог закону, умов
договору. Статтею 525 Цивільного кодексу
України передбачено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Пунктом 1 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
17.07.2012 року № 01-06/928/2012 передбачено, що
відповідно до частини першої статті 692
ЦК України покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, з чим погоджується і суд
апеляційної інстанції, позивачем на
виконання умов договору та замовлень
відповідача, у період з 01.01.2012 року по
04.03.2013 року, було здійснено поставку
товару на загальну суму 185 560,54 грн.,
проте відповідачем за поставлений
товар було сплачено частково, у зв'язку
з чим сума боргу по зазначеному
договору за період з 01.01.2012 року по
28.12.2012 року складає 19 426,88 грн., що
підтверджується видатковими
накладними: № 6808 від 15.10.2012 року на суму
5327,04 грн. (товар оплачений частково на
суму 4 013,56 грн., таким чином
заборгованість складає 1 313,48 грн.); № 6808
від 15.10.2012 року (строк оплати до 16.12.2012
року); № 6966 від 22.10.2012 року на суму 2 767,68
грн. (строк оплати до 22.12.2012 року); № 7011
від 23.10.2012 року на суму 96,00 грн. (строк
оплати до 23.12.2012 року); № 7012 від 23.10.2012
року на суму 139,32 грн. (строк оплати до
23.12.2012 року); № 7084 від 25.10.2012 року на суму
235,32 грн. (строк оплати до 24.12.2012 року); №
7085 від 25.10.2012 року на суму 165,12 грн. (строк
оплати до 24.12.2012 року); № 7116 від 29.10.2012
року на суму 666,72 грн. (строк оплати до
28.12.2012 року); № 7282 від 05.11.2012 року на суму
1009,44 грн. (строк оплати до 05.01.2013 року); №
7443 від 09.11.2012 року на суму 96,00 грн. (строк
оплати до 09.01.2013 року); № 7503 від 13.11.2012
року на суму 96,00 грн. (строк оплати до
13.01.2013 року включно); № 7504 від 13.11.2012 року
на суму 139,32 грн. (строк оплати до 13.01.2013
року включно); № 7505 від 13.11.2012 року на
суму 96,00 грн. (строк оплати до 13.01.2013
року); № 7506 від 13.11.2012 року на суму 138,24
грн. (строк оплати до 13.01.2013 року); № 7625
від 19.11.2012 року на суму 828,96 грн. (строк
оплати до 21.01.2013 року); № 7745 від 22.11.2012
року на суму 209,52 грн. (строк оплати до
21.01.2013 року); № 7746 від 22.11.2012 року на суму
235,32 грн. (строк оплати до 21.01.2013 року); №
7783 від 26.11.2012 року на суму 1258,08 грн.
(строк оплати до 26.01.2013 року); № 8010 від
03.12.2012 року на суму 1582,08 грн. (строк
оплати до 03.02.2013 року); № 8185 від 10.12.2012
року на суму 1222,08 грн. (строк оплати до
10.02.2013 року); № 8343 від 14.12.2012 року на суму
165,12 грн. (строк оплати до 14.02.2013 року); №
8344 від 14.12.2012 року на суму 235,32 грн. (строк
оплати до 14.02.2013 року); № 8357 від 17.12.2012
року на суму 3018,24 грн. (строк оплати до
17.02.2013 року); № 8526 від 21.12.2012 року на суму
70,20 грн. (строк оплати до 20.02.2013 року), №
8525 від 24.12.2012 року на суму 2754,72 грн.
(строк оплати до 24.02.2013 року); № 8582 від
25.12.2012 року на суму 140,40 грн. (строк
оплати до 25.02.2013 року); № 8583 від 25.12.2012
року на суму 278,64 грн. (строк оплати до
25.02.20f3 року); № 8584 від 25.12.2012 року на суму
235,32 грн. (строк оплати до 25.02.2013 року); №
8656 від 28.12.2012 року на суму 234,24 грн. (строк
оплати до 27.02.2013 року) (т. 1 а.с. 58-85).

Крім того, за період з 08.01.2013 року по
04.03.2013 року без укладення договору,
позивачем було здійснено поставку
товару відповідачу на загальну суму 13
013,40 грн. згідно видаткових накладних №
61 від 08.01.2013 року на суму 530,88 грн.; № 154
від 14.01.2013 року на суму 920,64 грн.; № 290 від
21.01.2013 року на суму 537,60 грн.; № 428 від
28.03.2013 року на суму 799,68 грн.; № 582 від
04.02.2013 року на суму 1 849,44 грн.; № 702 від
11.02.2013 року на суму 2 209,92 грн.; № 853 від
18.02.2013 року на суму 3 547,20 грн.; № 1005 від
25.02.2013 року на суму 1 142,88 грн.; № 1106 від
27.02.2013 року на суму 192,00 грн.; № 1107 від
27.02.2013 року на суму 235,32 грн.; № 1191 від
04.03.2013 року на суму 2 084,64 грн.

Вищевказані видаткові накладні
відписані та скріплені печатками
сторін.

Відповідно до інформаційного листа
№01-06/928/2012 від 17.07.2012 року «Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права» сказано, що
при підписанні покупцем видаткової
накладної, яка є первинним обліковим
документом у розумінні Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» і яка відповідає
вимогам, зокрема, статті 9 названого
Закону і Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар. Строк виконання відповідного
грошового зобов'язання визначається за
правилами, встановленими частиною
першою статті 692 Цивільного кодексу
України.

Враховуючи факт часткової оплати
відповідачем отриманою продукції, у
останнього виникла заборгованість у
розмірі 32 440,28 грн., яка складається із
заборгованості у розмірі 19 426,88 грн.
згідно договору за період з 01.01.2012 року
по 18.07.2013 року та 13 013.40 грн.
заборгованості згідно видаткових
накладних за період з 08.01.2013 року по
04.03.2013 року.

За таких обставини, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог у розмірі 32 440,28 грн.

Також, ТОВ «Асканія-Пак» просить
стягнути з ПзІІ «Білла-Україна» пеню у
розмірі 1 356,60 грн. за порушення строків
оплати по договору.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

Згідно із положень ст.ст. 546, 548, 549
Цивільного кодексу України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, різновидом якої є пеня.

Стаття 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
передбачає, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Стаття 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
визначає, що розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону, обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до п. 11.5 договору
встановлено, що у випадку порушення
термінів оплати товару протягом строку
відстрочки платежу, покупець повинен
сплатити постачальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, котра
діяла протягом періоду прострочення,
від суми заборгованості за кожен день
прострочення оплати.

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми, які
учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі
неналежного виконання господарського
зобов'язання. Цією ж статтею визначено
види штрафних санкцій - неустойка,
штраф, пеня. При цьому, порядок
нарахування та розмір санкцій, які
можуть бути встановлені договором,
встановлені частиною 4 статті 231
Господарського процесуального кодексу
України: у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання,
в певній визначеній грошовій сумі, у
відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського процесуального кодексу
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Враховуючи, що судом встановлено факт
прострочення виконання грошового
зобов'язання, то вимоги позивача про
стягнення пені у розмірі 1 356,60 грн.
нарахованої з урахуванням ст. 3 Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» та в межах визначених ч. 6
ст. 232 Господарського кодексу України
визнаються колегією суддів
обґрунтованими. При цьому, судом
апеляційної інстанції перевірено
розрахунки пені, здійснені позивачем
та прийняті місцевим господарським
судом (т.1 а.с. 5-7), та встановлено їх
арифметичну правильність.

Колегія суддів не бере до уваги
твердження скаржника, про те, що на
підставі п. 10.2 договору поставки №
302400/12 від 01.01.2012 року, останнім було
зараховано зустрічні однорідні вимоги
на суму 33 796,88 грн.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Відповідно до п. 10.2 договору
встановлено, що покупець вправі в
односторонньому порядку зарахувати
свої вимоги до постачальника щодо
сплати всіх будь-яких належних йому
виплат за маркетингові послуги в
рахунок оплати вартості товару, згідно
п. 7.12 договору.

Постачальник зобов'язується
здійснювати виплати покупцю інших
виплат і компенсацій, якщо такі
передбачені цим договором, зокрема
додатковими умовами поставки та
маркетинговою угодою. Сторони
погодили, що нарахування вказаних
оплат і/або компенсацій здійснюється,
на вибір покупця, щоквартально або
щомісячно. Сторони також погодили, що
покупець вправі в односторонньому
порядку зарахувати свої вимоги до
постачальника щодо сплати всіх та
будь-яких належних йому оплат і
компенсацій за договором в рахунок
оплати вартості товару. У разі поставки
підакцизного товару (алкогольних
напоїв та тютюнових виробів) покупець
здійснює оплату постачальнику суми
акцизного збору та податку на додану
вартість, включених до ціни такого
товару, включно у грошовій формі, а на
залишкову суму має право проводити
взаємозалік. Зарахування може
супроводжуватися складанням покупцем
акта про зарахування зустрічних
однорідних вимог, один примірник якого
направляється постачальнику. В
будь-якому випадку, сторони погодили
вважати положень цього пункту
письмовою заявою покупця щодо заліку
зустрічних вимог в односторонньому
порядку, згідно ч. 3 ст. 203
Господарського кодексу України та ст.
601 Цивільного кодексу України. (п. 7.12
договору).

З огляду на вказане вище, колегія
суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції, з приводу того, що в
матеріалах справи відсутні докази
надання маркетингових послуг
відповідачем. Крім того, акти виконання
робіт та акти про залік взаємних вимог
(т.2 а.с. 47-134) не беруться до уваги
колегією суддів, оскільки останні не
підписані позивачем, а також
відповідачем не надано доказів
надсилання примірників вказаних актів
позивачу, що є обов'язковою умовою п. 7.12
договору та ст. 601 Цивільного кодексу
України.

Згідно зі ст.ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене вище, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
місцевий господарський суд, виконавши
всі вимоги процесуального закону і
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішив спір у відповідності з нормами
матеріального права, в рішенні
місцевого господарського суду повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Таким чином, колегія суддів встановила,
що обставини, на які посилається
скаржник, не можуть бути підставою для
зміни або скасування рішення
Господарського суду міста Києва від
31.03.2014 року у справі №910/15636/13.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу підприємства з 100%
іноземними інвестиціями
«Білла-Україна» на рішення
Господарського суду міста Києва від
31.03.2014 року у справі №910/15636/13 залишити
без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 31.03.2014 року у справі №910/15636/13
залишити без змін.

3. Справу №910/15636/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
О.В. Агрикова

Судді
Г.А. Жук

М.Г. Чорногуз