ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2014 р.Справа № 922/1832/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання
Кубах І.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дослідний завод
"ГНЦЛС", м. Харків до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробний центр "Техноцентр", м.
Харків про стягнення 350 000,00 грн. за
участю представників сторін:

позивача - Плесюк Н.С., довіреність
№01юр/601 від 05.03.2014 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Дослідний завод
"ГНЦЛС", м. Харків (позивач)
звернулося до господарського суду із
позовною заявою, в якій просить суд
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробний
центр "Техноцентр", м. Харків
(відповідач) заборгованість в розмірі
350 000,00 грн. за договором про надання
маркетингових послуг №3 від 07.03.2014 р.
Позивач також просить покласти на
відповідача понесені витрати по сплаті
судового збору в розмірі 7 000,00 грн.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просить суд
позов задовольнити. Через канцелярію
суду подав витребувані судом документи
відповідно до клопотання вх.№17546 від
27.05.2014 р., які долучено судом до
матеріалів справи.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився. Через канцелярію
суду подав відзив на позовну заяву від
26.05.2014 р. вх.№17408, в якому позовні вимоги
визнає у повному обсязі та повідомив
суду про те, що немає можливості
сплатити заборгованість в розмірі 350
000,00 грн. у зв'язку з непередбаченими
фінансовими труднощами, які склалися
на підприємстві відповідача. Водночас
відповідач просить суд розглянути
справу по суті за наявними в ній
документами за відсутності
представника відповідача.

Представник позивача проти клопотання
відповідача про розгляд справи по суті
за наявними в ній документами за
відсутності представника відповідача
не заперечує.

Розглянувши клопотання відповідача
про розгляд справи по суті за наявними
в ній документами за відсутності
представника відповідача, суд вважає
за можливе задовольнити його як таке,
що не суперечить інтересам сторін та
вимогам чинного законодавства.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, всебічно та
повно дослідивши надані сторонами
докази у їх сукупності, суд встановив
наступне.

07 березня 2014 року між позивачем
(виконавець) та відповідачем (замовник)
було укладено договір про надання
маркетингових послуг №3, за умовами
якого позивач зобов'язався надати
відповідачу маркетингові послуги з
вивчення ринку та проведення
дослідження на тему: "Світовий ринок
цукрів для фармацевтичної
промисловості" (надалі - послуги), а
відповідач зобов'язався прийняти і
оплатити позивачеві вказані послуги на
умовах цього договору.

Згідно з п. 2.1. договору оплата послуги
по виконанню умов цього договору
проводиться відповідачем на підставі
підписаних Актів приймання-передачі
робіт (надання послуг) (надалі - Акт).
Найменування і вартість наданих послуг
вказується в Акті, період підписання
яких встановлюється за домовленістю
сторін. Акт з моменту його підписання
уповноваженими представниками сторін
є невід'ємним додатком до цього
договору.

За умовами п. 7.3. договору він набирає
чинності з моменту його підписання
уповноваженими представниками сторін
і діє до 31.12.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 статті 33, статті 32 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. При цьому кожна суттєва для
справи обставина повинна
підтверджуватися належними і
допустимими доказами. Доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач свої зобов'язання за договором
виконав належним чином, передав
виконані роботи відповідачеві на
загальну суму 350 000,00 р., що
підтверджується Актом
приймання-передачі робіт (надання
послуг) від 31.03.2014 р. (а.с. 15), підписаним
уповноваженими представниками сторін
і скріпленим їх печатками.

В п.2.3. договору відповідач зобов'язався
оплатити вартість послуг в
безготівковій формі на розрахунковий
рахунок позивача протягом 30
календарних днів з моменту підписання
Акту приймання-передачі робіт (надання
послуг).

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, якщо у зобов`язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідач виконані позивачем роботи
прийняв, але за надані послуги не
розрахувався, внаслідок чого у
відповідача перед позивачем
утворилась заборгованість в розмірі 350
000,00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що у
відповідача існує заборгованість
перед позивачем в розмірі 350 000,00 грн.,
розмір якої визнається відповідачем у
відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

В силу ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші,
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193
ГК України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевказані обставини,
норми закону і те, що відповідач
позовні вимоги визнав повністю, але
доказів на підтвердження сплати ним
заборгованості в розмірі 350 000,00 грн. до
суду не надав, суд вважає позовні
вимоги позивача обґрунтованими,
підтвердженими належними доказами і
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судового
збору, суд керується ст. 49
ГПК України, відповідно до якої
судовий збір в розмірі 7 000,00 грн. має
бути покладено на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись
статтею 193 Господарського кодексу
України, статтями 509, 525, 526, 530, 629, 901
Цивільного кодексу України, статтями 1,
4, 4-3, 12, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробний
центр "Техноцентр" (вул. Докучаєва, 2-А, с.
Комуніст, Харківський район,
Харківська область, 62482, , п/р 7360 в ПАТ ПУМБ м. Донецьк,
МФО 334851) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дослідний
завод "ГНЦЛС" (вул. Воробйова, 8, м.
Харків, 61057, ,
п/р 5353 в ПАО ПУМБ м. Донецьк, МФО
334851) заборгованість в розмірі
350 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 7
000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 30.05.2014 р.

Суддя О.В. Макаренко