ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" червня 2014 р.Справа № 916/1648/14

За позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю "Одеський торговий
дім";

до відповідача Публічне акціонерне
товариство "Енергопостачальна
компанія "Одесаобленерго"

3-тя особа відповідача: Товариство з
обмеженою відповідальністю "ГРУПА
УПРАВЛІННЯ БІЗНЕСОМ"; 3-тя особа
відповідача: Публічне акціонерне
товариство "Чорноморська транспортна
компанія";

про визнання неправомірними дій,
визнання недійсним та таким, що не
відповідає вимогам діючого
законодавства акту, зобов'язання
вчинити певні дії

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: Ющенко Н.М. - за
дорученням;

Від відповідача: Паскаль Т.В. - за
дорученням;

Від третьої особи: Чубко І. А.- за
дорученням;

Від третьої особи: Макаров В.П. - за
дорученням

СУТЬ СПОРУ: ТОВ «Одеський торговий дім»
звернулось із позовом до публічного
акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
Одесаобленерго» (надалі - відповідач,
Компанія) в якому просить визнати
неправомірними дії щодо приєднання до
електромереж ТОВ «Одеський торговий
дім» субспоживачів: ТОВ «Група
управління бізнесом», ПАТ
«Чорноморська транспортна компанія»;
визнати недійсним та таким, що не
відповідає вимогам діючого
законодавства акт №613 Ц від 12.02.2009 року
погодження дозволеної потужності
точки обліку споживача, який став
підставою для укладання договору № 613 Ц
від 26.08.09 р.; зобов'язати ПАТ
«Одесаобленерго» відключити від
електромереж ТОВ «Одеський торговий
дім» субспоживачів ТОВ «Група
управління бізнесом», ПАТ
«Чорноморська транспортна компанія»,
як такі що підключені з порушенням умов
діючого законодавства; зобов'язати ПАТ
«Одесаобленерго» викласти договір на
постачання електричної енергії у новій
редакції.

У судове засідання представник
позивача з'явився, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав,
скориставшись процесуальним правом,
передбаченим ст. 59 ГПК України, надав
відзив на позов, в якому вказує, що прав
та інтересів позивача не порушував,
електроустановки субспоживачів до
електричних мереж ТОВ «Одеський
торговий дім» не приєднував, правових
підстав для припинення постачання
субспоживачів не має, в зв'язку із чим
просить відмовити у задоволені
позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа ПАТ „Чорноморська
транспортна компанія" 04.06.2014 року
надала письмові пояснення на позовну
заяву ТОВ «Одеський торговий дім», в
яких вимоги позивача не визнає просить
суд у задоволенні позову відмовити з
підстав викладених у поясненнях, які
залучено до матеріалів справи.

Третя особа ТОВ "ГРУПА УПРАВЛІННЯ
БІЗНЕСОМ" 06.06.2014 року надала письмові
пояснення на позовну заяву ТОВ
«Одеський торговий дім», в яких вимоги
позивача не визнає просить суд у
задоволенні позову відмовити з підстав
викладених у поясненнях, які залучено
до матеріалів справи.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін та
третьої особи, суд встановив:

Між ПАТ «Одесаобленерго" (який є
правонаступником згідно установчих
документів ВАТ «Одесаобленерго»)
(постачальник) та відкритим
акціонерним товариством «Одеський
торговий дім» ( правонаступником якого
є ТОВ «Одеський торговий дім»)
(споживач) був укладений договір про
постачання електричної енергії № 613
від 26.08.2009 року (далі - договір). Пунктом
8.1.2 вказаного договору передбачено, що
«споживач передає електричну енергію
субспоживачам, перелік яких визначений
у додатку "Дані про відпуск
електроенергії субспоживачам", у межах
договірної величини потужності та в
обсягах, визначених відповідно до
розділу 5, та з урахуванням умов розділу
6 цього Договору (додаток "Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу та субспоживачу").

Зокрема до договору укладені додатки,
які є його невід'ємною частиною:
додаток №2 «Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії»,
додаток 10.1 «Перелік об'єктів що
живляться від високовольтних мереж»,
додаток №11 «Данні про відпуск
електроенергії субспоживачам», згідно
з якими до технологічних електричних
мереж Споживача яким є позивач,
приєднані електроустановки інших
споживачів (субспоживачів), якими є ТОВ
«Група управління бізнесом», ПАТ
«Чорноморська транспортна компанія»,
філія ЗАТ «Київстар ДЖ.ЕС.ЕМ», ТОВ
«Синема».

Як встановлено п. 8.1.1 договору
відносини між ТОВ «Одеський торговий
дім» та його субспоживачами
регулюються договором про спільне
використання технологічних мереж
основного споживача.

Так, у відповідності до договору про
спільне використання технологічних
мереж № 1/613 від 01.06.2006 р. укладеного між
позивачем та ЗАТ «Чорноморська
транспортна компанія», ТОВ «Одеський
торговий дім» прийняв на себе
зобов'язання забезпечувати технічну
можливість для передачі субспоживачу
електричної енергії в межах 265 кВт
потужності. За договором про спільне
використання технологічних мереж № 9044
від 01.01.2009 р. з ТОВ «Група управління
бізнесом» позивач гарантував
субспоживачу 440 кВт потужності. В
матеріалах справи містяться також
договір про спільне використання
технологічних мереж № 108-9248 від 20.07.2007 р.
з ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем.» та договір
про спільне використання
технологічних мереж № б/н , б/д з ТОВ
«Синема», які є як вбачається з
додатків № 2, 10.1, 11 до договору про
постачання електричної енергії № 613
від 26.08.2009 р., укладеного між позивачем
та відповідачем, субспоживачами ТОВ
«Одеський торговий дім».

Проаналізувавши наявні в матеріалах
справи документи, подані позивачем
докази та викладені сторонами правові
позиції, суд, дійшов висновку, що
заявлені позивачем позовні вимоги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Засадами чинного Цивільного кодексу
України в редакції від 16.01.03 р.
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства. (ст. 15 ЦК
України).

Статтею ст. 275 Господарського кодексу
України встановлено, що за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно до ч. 6 ст. 276 Господарського
кодексу України, розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених відповідно до вимог
закону. Абоненти користуються енергією
з додержанням правил користування
енергією відповідного виду, що
затверджуються Кабінетом міністрів
України (ч. 1 ст. 277 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного
кодексу України, зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Взаємовідносини, які виникають в
процесі продажу і купівлі електричної
енергії між виробниками або
постачальниками електричної енергії
та споживачами (на роздрібному ринку
електричної енергії) регулюються
Правилами користування електричною
енергією (ПКЕЕ), затверджених
Національною комісією з регулювання
електроенергетики України №28 від
31.07.1996р.

За п. 1.6. ПКЕЕ договір про постачання
електричної енергії на основі
типового договору (додаток 3)
укладається постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом з усіма споживачами та
субспоживачами (крім населення),
об'єкти яких розташовані на території
здійснення ліцензованої діяльності
постачальником електричної енергії за
регульованим тарифом.

Відповідно до підпункту 14 п. 10.1 ПКЕЕ
споживачі електричної енергії мають
право на приєднання нових
субспоживачів до власних
технологічних електричних мереж у
межах дозволеної потужності.

Як вбачається з договору про
постачання електричної енергії № 613
від 26.08.2009 року, зокрема додатків №2
«Графік зняття показів засобів обліку
електричної енергії», № 10.1
«Перелік об'єктів що живляться від
високовольтних мереж», №11 «Данні про
відпуск електроенергії
субспоживачам», до технологічних
електричних мереж позивача приєднані
електроустановки інших споживачів
(субспоживачів), якими є ТОВ «Група
управління бізнесом», ПАТ
«Чорноморська транспортна компанія»,
філія ЗАТ «Київстар ДЖ.ЕС.ЕМ», ТОВ
«Синема».

Аналізуючи умови укладених між
відповідачем та позивачем договору про
постачання електричної енергії № 613
від 26.08.2009 року, договорів про спільне
використання між позивачем та його
субспоживачами суд дійшов висновку, що
електроустановки субспоживачів
приєднані безпосередньо до
електричних мереж основного споживача
- ЦРП «Торговий дім», та не мають
спільної балансової межі з ПАТ
«Одесаобленерго». Тоді як межа
балансової належності та
експлуатаційної відповідальності між
позивачем та відповідачем встановлена
на наконечниках кабельних вводів в ПС
35/6 кВ «Ювілейна» та РП «Кіровський»
згідно з додатком 3 до договору №613.

Отже, доказів неправомірного
приєднання ПАТ «Одесаобленерго»
електроустановок субспоживачів,
зокрема ТОВ «Група управління
бізнесом», ПАТ «Чорноморська
транспортна компанія» до електричних
мереж ТОВ «Одеський торговий дім»,
зокрема ЦРП «Торговий дім», позивач не
надав.

Твердження позивача щодо
неправомірних дій відповідача з
приєднання до його мереж субспоживачів
спростовуються укладеними між ним та
його субспоживачами договорами про
спільне використання технологічних
мереж, які є чинними по теперішній час
та в яких позивач погодив
субспоживачам дозволену до
використання потужність.

Крім того, позивач, заявляючи позовні
вимоги про визнання дій відповідача
неправомірними, не обґрунтував обраний
ним такий спосіб захисту.

В статті 16 Цивільного кодексу України
встановлено, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. В частині 2 вказаної
статті передбачені способи захисту
цивільних прав та інтересів, якими
можуть бути: 1) визнання права; 2)
визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Оскільки такий спосіб захисту як
визнання неправомірними дій
відповідача не передбачений статтею 16
Цивільного кодексу України, іншими
нормами права позивач позовні вимоги
про визнання неправомірними дій не
обґрунтовував, при цьому, визнання дій
неправомірними само по собі не
направлено на відновлення порушеного
права, а з'ясування правомірності дій
відбувається в рамках вирішення
питання про підставність вимог
позивача про відключення
субспоживачів, тому суд вважає, що
позивач обрав не відповідний
законодавству спосіб захисту, що є
підставою для відмови у позові в цій
частині.

Щодо вимог про визнання недійсним та
таким, що не відповідає вимогам діючого
законодавства акт №613 Ц від 212.02.2009 року
погодження дозволеної потужності
точки обліку споживача.

У відповідності до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Ст. 203 ЦК України встановлені вимоги до
чинності правочину зокрема: зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

За ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору.

У відповідності до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

У якості основного аргументу, який на
думку позивача свідчить про наявність
підстав для визнання недійсним акту
погодження дозволеної потужності №613 Ц
від 12.02.2009 року, ТОВ
«Одеський торговий дім» наводить те, що
акт погодження дозволеної потужності
не має юридичної сили, тому що не
передбачений ПКЕЕ та не має
використовуватись в роботі. Поряд з цим
позивач вимагає визнати вказаний акт
недійсним, як такий, що суперечить
вимогам законодавства, тобто є
правочином, який порушує інтереси ТОВ
«Одеський торговий дім».

Втім суд не може погодиться з доводами
позивача з огляду на наступне.

Відповідно до роз'яснень президії
Вищого Арбітражного суду України від
26.01.2000р. № 02-5/53 „ Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням недійсними актів державних
чи інших органів" (з наступними змінами
і доповненнями) акт державного чи
іншого органу це юридична форма рішень
цих органів, тобто офіційний письмовий
документ, який породжує певні правові
наслідки, спрямований на регулювання
тих чи інших суспільних відносин і має
обов'язків характер для суб'єктів цих
відносин. Залежно від компетенції
органу, який прийняв такий документ, і
характер та обсягу відносин, що
врегульовано ним, акти поділяються на
нормативні і такі, що не мають
нормативного характеру, тобто
індивідуальні.

Нормативний акт це прийнятий
уповноваженим державним чи іншим
органом у межах його компетенції
офіційний письмовий документ, який
встановлює, змінює чи скасовує норми
права, носить загальний чи локальний
характер та застосовується
неодноразово. Що ж до актів
ненормативного характеру
(індивідуальних актів), то вони
породжують права і обов'язки тільки у
того суб'єкту (чи визначеного ними
певного кола суб'єктів), якому вони
адресовані.

Згідно з пунктом 6.2 Роз'яснень не можуть
оспорюватися в господарському суді
акти ревізій, документальних
перевірок, різного роду листи,
інформації, роз'яснення тощо, у зв'язку
з тим, що не мають обов'язкового
характеру для виконання.

У відповідності до п. 5.1 ПКЕЕ
взаємовідносини між постачальником
електричної енергії та споживачем
регулюються укладеним між ними
договором про постачання
електроенергії, до істотних умов якого
відноситься визначення величин
приєднаної та дозволеної потужності.
Зокрема згідно з п. 1.2 ПКЕЕ дозволена
потужність - максимальна величина
потужності, яку електропередавальна
організація дозволила споживачу для
одночасного використання (одночасного
ввімкнення струмоприймачів) за кожним
об'єктом споживача на підставі
нормативно-технічних документів
відповідно до умов договору.

За змістом статті 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Способи
захисту цивільних прав та інтересів
судом передбачені у статті 16 ЦК
України.

Одним із таких способів, як вказано у
пункті 10 частини 2 названої вище статті,
є визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Цією нормою також
встановлено, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Частина 2 статті 20 Господарського
кодексу України серед актів, визнання
незаконними яких передбачено статтею 16
Цивільного кодексу України, як спосіб
захисту прав і законних інтересів
суб'єктів господарювання та споживачів
встановлює, що права та законні
інтереси зазначених суб'єктів
захищаються, зокрема, шляхом визнання
повністю або частково недійсними актів
інших суб'єктів, що суперечать
законодавству, ущемляють права та
законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживача. Тобто, за
змістом вказаної норми господарські
суди розглядають на загальних
підставах справи у спорах про визнання
недійсними актів, прийнятих іншими
органами, у тому числі, актів
господарських товариств, які
відповідно до закону чи установчих
документів мають обов'язковий характер
для учасників правовідносин, що
виникають чи припиняються з прийняттям
такого акту.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, ніж
встановлений договором або Законом,
але обраний позивачем спосіб захисту
свого права, а саме визнання недійсним
акту погодження дозволеної потужності
ПАТ «Одесаобленерго» не передбачений
законом або договором. За своїми
ознаками вищевказаний акт не є актом
ненормативного характеру в розумінні
статті 12 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки він не має обов'язкового
характеру і, таким чином, не
підвідомчий господарським судам, а
тому не може бути предметом розгляду
господарським судом.

Таким чином провадження у справі в
частині позовних вимог щодо визнання
недійсним акту погодження дозволеної
потужності №613 Ц від 1 2.02.2009 року
підлягає припиненню на підставі пункту
1 частини 1 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Не підлягають задоволенню також вимоги
позивача щодо зобов'язання
ПАТ «Одесаобленерго»
відключити від електромереж ТОВ
«Одеський торговий дім» субспоживачів
ТОВ «Група управління бізнесом», ПАТ
«Чорноморська транспортна компанія»
та викласти договір про постачання
електричної енергії у новій редакції.

Так, у відповідності до вимог п. 7.1 ПКЕЕ
електрична енергія постачається
споживачу безперервно, крім випадків,
передбачених договором та
нормативно-правовими актами, у тому
числі цими Правилами. Обмеження в
споживанні електричної енергії, а
також вживання заходів щодо
регулювання постачання електричної
енергії споживачам здійснюється в
порядку, встановленому законодавством
України. У п. 7.5 та п. 7.6 ПКЕЕ викладений
перелік підстав, за наявності яких
постачальник електричної енергії
зобов'язаний припинити постачання
електричної енергії споживачу. Пунктом
7.7 ПКЕЕ встановлено, що відключення
електроустановок споживача
здійснюється персоналом власника
електричних мереж, до яких приєднані
ці електроустановки, у разі
виявлення порушень, зазначених у
пунктах 7.5 та 7.6 цих Правил, та/або на
виконання вимоги постачальника
електричної енергії чи на виконання
припису відповідного центрального
органу виконавчої влади, на який
покладено відповідні обов'язки згідно
із законодавством України. Відключення
здійснюється в зазначений у вимозі або
приписі термін із дотриманням
процедури, передбаченої цими
Правилами.

У відповідності до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Втім, оскільки позивачем не доведено на
підставі яких умов договору про
постачання електричної енергії № 613
від 26.08.2009 р. або положень ПКЕЕ
відповідач зобов'язаний відключити
електроустановки його субспоживачів, а
саме ТОВ «Група управління бізнесом»,
ПАТ «Чорноморська транспортна
компанія», у суду відсутні підстави для
задоволення цих позовних вимог.

Крім того, слід звернути увагу, що
позивач вимагає у позові припинення
електропостачання лише двом з
чотирьох субспоживачів, будь-яким
чином не аргументуючи таку вибіркову
позицію у відношенні до приєднаних до
його мереж субспоживачів.

З заявлених позовних вимог, та наданих
на їх обґрунтування доказів, суд не
вбачає підстав для зобов'язання ПАТ
«Одесаобленерго» викласти договір
про постачання електричної енергії у
новій редакції, тобто внести до нього
зміни.

За приписами ч.1 ст. 651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

За ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу
України, у разі істотної зміни
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору, договір може бути
змінений або розірваний за згодою
сторін.

Згідно з п. 5.23 ПКЕЕ зміна або
розірвання договору у зв'язку з
істотною зміною обставин, якими
сторони керувались при укладенні
договору здійснюється у порядку,
визначеному законодавством України.

Втім позивачем не доведено, які
істотні порушення умов договору про
постачання електричної енергії
допустив відповідач, або які істотні
зміни відбулись в правовідносинах
сторін після укладання вказаного
договору, що зумовлює його зміну.

Керуючись ст. ст. 44, 49, п. 1 ст. 80, ст.ст.
82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині
позовних вимог щодо визнання недійсним
акту погодження дозволеної потужності
№613 Ц від 12.02.2009 року - припинити.

2. У решті вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили згідно зі ст. 85 ГПК
України.

Повний текст рішення складено та
підписано 13 червня 2014 року .

Суддя
Гуляк Г.І.