м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/6276/14 30.05.14
За позовом Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «ГАРАНТ - АВТО», в
особі Центральної філії ПАТ «УСК
До Приватного акціонерного
товариства «Український страховий
Про відшкодування шкоди в
порядку регресу 1 489,70 грн.
Суддя Прокопенко Л.В.
Від позивача Костенко А.О. -
представник (дов. № 104-1-4/37-Ю від 20.12.2014)
Від відповідача не з'явився
Публічне акціонерне товариство
«Українська страхова компанія «ГАРАНТ
- АВТО», в особі Центральної філії ПАТ
«УСК «Гарант Авто» звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Приватного
акціонерного товариства «Український
страховий Дім» про відшкодування шкоди
в порядку регресу 1 489, 70 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.04.2014 було порушено
провадження у справі № 910/6276/14 та
призначено розгляд справи на 09.04.2014.
Проте, в ухвалі суду від 09.04.2014
допущено описку, а саме помилково
зазначено дату слухання 09.04.2014 замість
Відповідно до ст. 89 ГПК України суддя за
заявою сторони або за своєю
ініціативою виправляє допущені в
рішенні, ухвалі описки чи арифметичні
помилки, не зачіпаючи суті рішення.
Ухвалою суду від 11.04.2014 виправлено
описку в ухвалі суду від 09.04.2014, а саме
ч. 2 резолютивної частини викладено
наступним чином: розгляд справи
призначено на 30.05.2014.
В судове засідання 30.05.2014 представник
позивача з'явився, підтримав позовні
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, вимоги ухвали
суду не виконав, про причини неявки суд
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду її судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(Роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.07.97 №
02-5/289 із змінами "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України").
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, справа
розглядається за наявними в ній
В судовому засіданні 30.05.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані матеріали справи,
та заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.04.2012 між позивачем та ОСОБА_2, було
укладено договір добровільного
страхування транспортного засобу №
35-09/00005245/1.1.2.00, відповідно до умов якого
страховиком було застраховано майнові
інтереси страхувальника, пов'язані з
експлуатацією автомобіля Шкода, д.р.н.
НОМЕР_1.

Як вбачається з Довідки ВДАІ ГУМВС
України Дніпровського району м. Києва
№ 9178990, 31.03.2013 в м. Києві на вул.
Дарницький б-р сталась ДТП за участю
застрахованого автомобіля Шкода, д.р.н.
НОМЕР_1., під керуванням ОСОБА_3 та
автомобіля Хюндай, д.р.н. НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_4

Відповідно до постанови Дніпровського
районного суду м. Києва від 24.04.2013 гр.
ОСОБА_4 було визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Відповідно до страхового акту № 000008755,
пошкодження транспортного засобу
марки Шкода, д.р.н. НОМЕР_1, внаслідок
ДТП, яка сталася 31.03.2013 в м. Києві за
участю застрахованого автомобіля,
визнано позивачем страховим випадком
та прийнято рішення про сплату
страхового відшкодування у розмірі 1989,7
грн.

Позивач здійснив виплату страхового
відшкодування на виконання своїх
зобов'язань за договором, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією платіжного доручення №
4613 від 24.05.13 на суму 1989,7 грн.

Як вбачається з матеріалів справи на
момент ДТП цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4, застраховано
у відповідача що підтверджується.
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АЕ/2453287, за умовами якого
відповідач прийняв на себе
зобов'язання по відшкодуванню збитків,
завданих майну третіх осіб
транспортним засобом автомобіль
Хюндай, д.р.н. НОМЕР_2, ліміт за шкоду
майну - 50 000,00 грн., франшиза - 500 грн.

12.07.2013 позивач направив на адресу
відповідача заяву № 8755/22 від 10.07.2013 про
виплату страхового відшкодування на
суму 1989,70 грн.

Проте, за твердженням позивача, станом
на момент вирішення спору, страхове
відшкодування сплачено не було.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Стаття 22 Цивільного кодексу України
встановлює, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Стаття 979 ЦК України визначає, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно статті 990 ЦК України страховик
здійснює страхову виплату відповідно
до умов договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта (аварійного
сертифіката).

Відповідно до п.1 ст.1166 ЦК України шкода,
завдана майну юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Таким чином, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Право вимоги страховик отримує тільки
в разі, якщо він виплатив страхове
відшкодування, тобто вимога до винної
особи по суті має регресний характер.

Відповідно до ч.2 статті 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями Закону «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів» (п. 37.1)
виплата страхового відшкодування
здійснюється протягом одного місяця з
дня отримання страховиком визначених у
статті 35 цього Закону документів або в
строки та в обсягах, визначених
рішенням суду.

Таким чином, підставою вважати
порушеними права позивача
відповідачем при невиплаті суми
страхового відшкодування на користь
позивача є саме неотримання коштів від
відповідача протягом місяця від дня
отримання страховою компанією
регресної вимоги.

У відповідності до абз. 2 п. 12.1 ст. 12
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

Розмір франшизи, тобто суми, на яку
зменшується страхове відшкодування за
шкоду, заподіяну майну потерпілих,
встановленої полісом № АЕ/2453287 складає
500 грн. Як вбачається із матеріалів
справи, позивачем вирахувано суму
франшизи.

Таким чином, оцінивши подані докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
щодо стягнення з відповідача
страхового відшкодування в порядку
регресу підлягають задоволенню
повністю у розмірі 1489,70 грн.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідачем не наведено обставин, з
якими чинне законодавство пов'язує
можливість звільнення його від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК
України, покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 34, 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Український страховий дім"
(01023, м. Київ, пл. Спортивна, 3, ) з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення, на користь Публічного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО", в
особі Центральної філії ПАТ "УСК
"ГАРАНТ-АВТО" (01042, м. Київ, пров.
Ново-Печерський, 19/3, ) 1489
( одну тисячу чотириста вісімдесят
дев'ять ) грн.. 70 коп страхового
відшкодування, 1827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 04.06.2014

Суддя

Л.В.
Прокопенко