ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.06.14р. Справа № 904/2460/14

За позовом Державного вищого
навчального закладу "Національний
гірничий університет", м.
Дніпропетровськ

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
м. Дніпропетровськ

третя особа без самостійних вимог на
стороні позивача Регіональне
відділення Фонду державного майна
України у Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ

про зобов'язання звільнити орендоване
приміщення

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: Гришина О.В., довіреність
№18-13/06 від 03.01.2014р.

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність
№21 від 01.01.2012р.

від третьої особи: Стрельцова Г.О.,
довіреність №71 від 02.08.2013р.

Суть спору:

Державний вищий навчальний заклад
"Національний гірничий університет"
(далі - позивач) звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), у
якому просить зобов'язати Фізичну
особу - підприємця ОСОБА_1 звільнити та
повернути за актом приймання-передачі
орендоване приміщення площею 126,8 кв.м.,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
балансоутримувачу - Державному вищому
навчальному закладу "Національний
гірничий університет".

Справа розглядається за участю третьої
особи без самостійних вимог на стороні
позивача - Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Дніпропетровській області.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що договір оренди № 12/02-982-ОД
припинив дію 01.12.2013 р., однак, до цього
часу відповідач орендоване приміщення
Університету не повернув, акт
приймання - передачі не оформив,
внаслідок чого позивач звернувся з
вимогою до суду про зобов'язання
відповідача звільнити орендоване
приміщення.

Представник позивача у судовому
засіданні наполягав на задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву і
у поясненнях, заперечував з тих
підстав, що 04.12.2013 р. відповідач
фактично звільнив об'єкт оренди -
нежитлове приміщення розміщене за
адресою: АДРЕСА_1 та в будь який час
готовий передати його уповноваженій
особі позивача.

Третя особа надала письмові пояснення,
в яких зазначила, що листом від 10.01.2014 р.
№ 18-03-00058 відповідача повідомлено про
необхідність повернення орендованого
майна за актом приймання-передачі. Але
станом на 22.05.2014 р. майно за договором
оренди від 01.05.2004 № 12/02-982-ОД не
повернуто. Окрім того, у поясненнях
вказала, що у відповідача по справі
існує заборгованість з орендної плати
у розмірі 2712,20 грн., позовні вимоги
позивача підтримує у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 29.04.2014 р.
розгляд справи відкладено на 22.05.2014 р.

В судових засіданнях 22.05.2014 р., 12.06.2014 р.
оголошено перерву до 03.06.2014 р. та до
12.06.2014 р.

В порядку ст. 85 ГПК України, в судовому
засіданні 12.06.2014 р. оголошені вступна та
резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін та третьої особи, оцінивши
надані докази в їх сукупності,
господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

01.05.2004 р. між третьою особою
(орендодавець) та відповідачем
(орендар) укладений договір № 12/02-982-ОД
(надалі - Договір), відповідно до умов п.
1 якого, орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
нерухоме майно вбудоване нежитлове
приміщення (гуртожитку № 2) /надалі -
майно/, площею 126,8 кв.м., розміщене за
адресою: АДРЕСА_1, приміщення, будівлі/,
що знаходиться на балансі
Національного гірничого університету
вартість якого, згідно експертної
оцінки становить 160168,0 грн. Майно
передається в оренду з метою
розміщення кафе "Бістро" без права
продажу підакцизної продукції.

Відповідно до п. 10.1 Договору, цей
Договір діє з 01.05.2004 р. до 01.04.2005 р.
включно.

Строк дії Договору неодноразово
продовжувався. Останній строк дії
Договору було продовжено рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 12.03.2012 р. у справі №
17/5005/282/2012 - до 01 грудня 2013 року.

Відповідно до п. 5.23. Додаткової угоди
від 25.12.2008 р. про внесення змін до
Договору орендар, у разі наміру
продовжити строк дії договору оренди,
зобов'язаний за два місяця до
закінчення терміну дії договору оренди
подати Орендодавцю про це заяву з
документами щодо виконання умов
договору (дозвіл пожежників, копія
договору страхування державного майна,
платіжні доручення про сплату
страхового платежу та ін.)

На виконання п. 5.23. Додаткової угоди від
25.12.2008 р. про внесення змін до Договору
відповідач, 10.09.2013 року, направив на
адресу третьої особи заяву про
продовження терміну дії договору
оренди разом з копією договору
страхування СТД № 2809028, квитанції по
сплаті страхових платежів: від 05.09.2013 р.,
від 03.10.2013 р. та дозвіл ДН № 080811 від
13.04.2004 р. Головного управління МНС
України в Дніпропетровській області,
яка залишена без розгляду.

08.10.2013 року позивач листом № 04-05/376 не
дав згоди відповідачу ОСОБА_1 на
пролонгацію Договору оренди № 12/02-982-ОД
від 01.05.2004р., при цьому посилаючись на
лист МОН від 30.08.2011 р. № 1/11-8171.

31.10.2013 року відповідач повторно
направляв до третьої особи заяву про
продовження терміну дії договору
оренди разом з копією договору
страхування СТД № 2809028, квитанції по
сплаті страхових платежів: від 05.09.2013,
від 03.10.2013 та дозвіл ДН № 080811 від 13.04.2004
р. Головного управління МНС України в
Дніпропетровській області.

12.11.2013 року відповідач надав позивачу
заяву про проведення перерахунку
орендних платежів разом із актом
звірки орендних розрахунків, в якому
просить позивача повернути переплату
за оренду в розмірі 6 890,00 грн.

18.11.2013 р. позивач надав відповідь
відповідачу на заяву від 18.11.2013 р. №
04-05/398, якою повідомив, що Національний
гірничий університет, який є лише
балансоутримувачем, не має законного
права вносити зміни до діючого
договору оренди, орендодавцем по якому
є Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області.

20.11.2013 р. Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області листом №
18-03-06772 повідомило ФОП ОСОБА_1 про те, що
Договір оренди від 01.05.2004 р. № 12/02-982-ОД
не може бути пролонгований на новий
термін і буде вважатися таким, що
втратив свою чинність з 01.12.2013 р. Також,
ФОП ОСОБА_1 було запропоновано
повернути балансоутримувачу
орендоване майно по акту
приймання-передачі 01.12.2013 року та один
екземпляр такого акту разом із заявою
щодо розірвання договору оренди надати
до Регіонального відділення.

04.12.2013 р. відповідач надіслав поштою,
цінним листом з описом вкладення та
поштовим повідомленням, на адресу
позивача лист щодо прибуття
уповноважених представників позивача
в орендоване приміщення для його
огляду та фактичного приймання
орендованого приміщення. Разом з
листом позивачеві направлено акт
приймання - передачі нежитлового
приміщення в двох примірниках,
підписані з боку відповідача та
завірені його печаткою.

Також, 04.12.2013 року, відповідачем на
адресу третьої особи - Регіонального
відділення ФДМ України по
Дніпропетровській області поштою
направлено лист про закінчення строку
дії договору оренди № 12/02-982-ОД від
01.05.2004 р. та повернення орендованого
приміщення балансоутримувачу.

10.12.2013 року відповідачем на адресу
позивача та третьої особи було
направлено письмову відповідь на лист
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області від 20.11.2013р.
№ 18-03-06772, про повне та своєчасне
виконання ФОП ОСОБА_1 умов договору
оренди № 12/02-982-ОД від 01.05.2004р.

Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області листом від
10.01.2014 року № 18-03-00058 повідомило ФОП
ОСОБА_1 про необхідність терміново
повернути балансоутримувачу
орендоване майно.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Як свідчать матеріали справи, укладені
сторонами договори, за своєю правовою
природою відноситься до договорів
найму, різновидом якого є оренда.
Приймаючи до уваги, що майно, яке
виступає предметом договору, належить
до комунальної власності, до спірних
правовідносин застосовуються також
норми Закону України "Про оренду
державного та комунального майна".

Відповідно до ст. 763 Цивільного кодексу
України договір найму укладається на
строк, встановлений договором. При
цьому, згідно зі ст. 284 Господарського
кодексу України, строк оренди є
істотною умовою договору оренди.
Згідно до ч.2 ст. 291 Господарського
кодексу України договір оренди
припиняється, зокрема, у разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Згідно ст. 785 Цивільного кодексу
України у разі припинення договору
найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в
якому вона була держана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, якій
було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" у разі розірвання договору
оренди, закінчення строку його дії та
відмови від його продовження або
банкрутства орендаря, він зобов'язаний
повернути орендодавцеві об'єкт оренди
на умовах, зазначених у договорі
оренди.

Із наданих сторонами документів
вбачається, що відповідачем повністю
звільнено спірне орендоване
приміщення, про що складено акт
приймання-передачі від 01.12.2013 р. в двох
примірниках, який разом з листом від
04.12.2013 р. надіслано на адресу позивача
та третьої особи з описом вкладення до
цінного листа (а.с. 96, 97, 98, 100) та який
залишено без розгляду.

Таким чином, позовні вимоги позивача
про зобов'язання відповідача звільнити
орендоване приміщення, у зв'язку з
припиненням Договору оренди № 1202-982-ОД
від 01.05.2004 р., є безпідставними, а тому
такими, що не підлягають задоволенню.

Статтею 15 Цивільного кодексу України
встановлено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, скориставшись при
цьому належним способом захисту,
зокрема, наведеними статтею 16
Цивільного кодексу України : визнання
права, визнання правочину недійсним,
припинення дії, яка порушує право та ін.

Матеріали справи не містять посилань
на фактичне порушення прав позивача з
боку відповідача та доказів на
підтвердження фактів порушення права.

Відповідно до ст. 1 та ст. 2
Господарського процесуального кодексу
України правом на звернення до
господарського суду за захистом
порушеного права або охоронюваного
законом інтересу наділені
підприємства та організації, права та
інтереси яких дійсно порушені.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги поданими суду доказами.
Обов'язок доказування згідно зі ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України покладено на сторони, кожна з
яких повинна довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позовні вимоги необґрунтовані,
безпідставні та такі, що до задоволення
не підлягають.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір по справі слід віднести на
позивача, оскільки в позові відмовлено.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Суддя І.А. Рудовська Дата
підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України "16 " червня 2014 р.