Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/8574/14 17.06.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "СЕК"

до Публічного акціонерного товариства
"БАНК ПЕРШИЙ"

про стягнення пені та зобов'язання
вчинити дії

Суддя Якименко М.М.

представники сторін:

від позивача: Войтов О.А. - довіреність
б/н від 10.04.2014 року; Колісніченко А.А. -
директор;

від відповідача: Іскра І.Ю. -
довіреність №109 від 16.06.2014 року;

Обставини справи :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "СЕК"
звернулося до господарського суд м.
Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства "БАНК ПЕРШИЙ"
про стягнення пені та зобов'язання
вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання щодо строків виконання
відповідачем переказу коштів за
розрахунковими документами позивача
згідно умов Договору №2396 банківського
рахунку від 19.05.2008 року.

З цих підстав, позивач просив
задовольнити позов, стягнувши з
відповідача на свою користь 5 745,21 грн. -
пені, та зобов'язавши відповідача
виконати платіжне доручення позивача
за №303 від 10.04.2014 року на суму 373 625,98 грн.

Ухвалою суду від 12.05.2014 року порушено
провадження по справі та призначено її
розгляд на 10.06.2013 року.

В судовому засіданні 10.06.2014 року
відкладено розгляд справи на 17.06.2014
року.

13.06.2014 року через канцелярію суду
представник позивача подав заяву про
забезпечення позову, в якій просив суд
накласти арешт на грошові кошти, що
знаходяться на всіх поточних рахунках
Публічного акціонерного товариства
"БАНК ПЕРШИЙ" (відповідач) в сумі 388 785,62
грн.

В судовому засіданні 17.06.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, а також
просив суд задовольнити заяву про
забезпечення позову.

В судовому засіданні 17.06.2014 року
представник відповідача проти
задоволення позовних вимог та заяви
про забезпечення позову заперечував.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 17.06.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в
їх сукупності, та заслухавши пояснення
представника позивача, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.05.2008 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "СЕК"
(далі по тексту - Клієнт, позивач) та
Відкритим акціонерним товариством
«Універсальний Банк Розвитку та
Партнерства» (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство "БАНК
ПЕРШИЙ"; далі по тексту - Банк,
відповідач) укладено Договір №2396
банківського рахунку (далі по тексту -
Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору на умовах
та в порядку і строки, що передбачені
цим Договором, Банк відкриває Клієнту
поточний рахунок в національній валюті
України (гривнях) № 414 (далі -
Рахунок), на який зобов'язується
приймати та зараховувати грошові
кошти, що надходять Клієнту, для
зберігання і здійснення
розрахунково-касових операцій за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов цього Договору та
вимог законодавства України.

Згідно з п. 1.2. Договору Банк надає
Клієнту послуги, передбачені Додатком
№1 до цього Договору, (далі - Послуги), а
Клієнт здійснює оплату наданих Банком
Послуг у розмірі, визначеному Додатком
№ 1 до цього Договору, (далі - Тарифи).

Відповідно до п. 2.6. Договору Банк
виконує операції по Рахунку за
розрахунковими документами, в т.ч. в
іноземній валюті, які надійшли від
Клієнта протягом операційного часу, в
день їх надходження, в межах залишків
коштів на Рахунку на початок
операційного дня, при умові належного
оформлення документів, необхідних для
здійснення зазначених операцій
відповідно до законодавства України та
вимог Банку, і наявності достатніх
коштів на Рахунку.

Однак, як слідує з матеріалів справи,
внаслідок порушення відповідачем
зобов'язання щодо виконання
розпорядження (доручення) позивача по
перерахування грошових коштів з
рахунку позивача, відповідно до умов
Договору, у зв'язку з чим позивач
просить суд стягнути з відповідача на
свою користь 5 745,21 грн. - пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань, та
зобов'язати відповідача виконати
платіжне доручення позивача за №303 від
10.04.2014 року на суму 373 625,98 грн.

Листом №38 від 10.04.2014 року позивач
звернувся до відповідача з проханням
відхилити платіжні доручення, у зв'язку
з їх невиконанням:

- № 282 від 02.04.2014 року на суму 20 000,00грн.;

- № 281 від 02.04.2014 року на суму 21 286,00
грн.;

- №295 від 07.04.2014 року на суму 1 700,40
грн.;

- №294 від 07.04.2014 року на суму 13 865,51
грн.;

- №298 від 08.04.2014 року на суму 15 871,20 грн.;

- №300 від 08.04.2014 року на суму 25 000,00 грн.;

- №297 від 08.04.2014 року на суму 35 312,40
грн.;

- №299 від 08.04.2014 року на суму 30 000,00
грн.;

- №296 від 08.04.2014 року на суму 3 519,48 грн.;

- №301 від 08.04.2014 року на суму 1 100,00 грн.;

- №302 від 10.04.2014 року на суму 3 192,00 грн.

На підтвердження свої позовних вимог
позивач надав суду платіжне доручення
№303 від 10.04.2014 року на суму 373 625,98 грн.
про переведення коштів між власними
рахунками, яке відповідачем не було
виконане, на підтвердження іншого суду
не надано жодних доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 1068 ЦК України
встановлено, що Банк зобов'язаний
вчиняти для клієнта операції, які
передбачені для рахунків даного виду
законом, банківськими правилами та
звичаями ділового обороту, якщо інше не
встановлено договором банківського
рахунка.

Згідно з ч. 2 ст. 1068 ЦК України Банк
зобов'язаний зарахувати грошові кошти,
що надійшли на рахунок клієнта, в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не встановлений договором
банківського рахунка або законом.

Відповідно до ч. 3. ст. 1068 ЦК України Банк
зобов'язаний за розпорядженням клієнта
видати або перерахувати з його рахунка
грошові кошти в день надходження до
банку відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом.

Пунктом 8.1. ст. 8 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» встановлено, що Банк
зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в розрахунковому
документі, який надійшов протягом
операційного часу банку, в день його
надходження. У разі надходження
розрахункового документа клієнта до
обслуговуючого банку після закінчення
операційного часу банк зобов'язаний
виконати доручення клієнта, що
міститься в цьому розрахунковому
документі, не пізніше наступного
робочого дня.

Відповідно до п. 2.19. Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року №22
«Про затвердження Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті», Розрахункові
документи, що надійшли до банку
протягом операційного часу, банк
виконує в день їх надходження.
Розрахункові документи, що надійшли
після операційного часу, банк виконує
наступного операційного дня. Банк і
клієнт мають право, ураховуючи
встановлені законодавством строки
проведення переказу, передбачити в
договорі банківського рахунку інші,
ніж встановлені в абзаці першому цього
пункту, строки виконання розрахункових
документів клієнта. Порядок виконання
таких документів визначається
договором між банком і клієнтом та
внутрішніми правилами банку.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України встановлено,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

З наданих позивачем доказів
вбачається, що позивач звернувся до
відповідача з платіжним дорученням №303
від 10.04.2014 року на суму 373 625,98 грн. про
переведення коштів між власними
рахунками позивача, згідно умов
Договору, а відповідач в порушення умов
Договору не виконав платіжне доручення
позивача №303 від 10.04.2014 року на суму 373
625,98 грн. про переведення коштів між
власними рахунками.

Відзив відповідача на позовну заяву не
приймається судом в якості належного
та допустимого доказу, та
спростовується наявними в матеріалах
справи документами та нормами чинного
законодавства.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги правових норм
викладених вище, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині зобов'язання
відповідача виконати платіжне
доручення позивача за №303 від 10.04.2014
року на суму 373 625,98 грн. нормативно та
документально доведені, а тому
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача 5 745,21 грн. пені,
суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі
несвоєчасного зарахування на рахунок
грошових коштів, що надійшли клієнтові,
їх безпідставного списання банком з
рахунка клієнта або порушення банком
розпорядження клієнта про
перерахування грошових коштів з його
рахунка банк повинен негайно після
виявлення порушення зарахувати
відповідну суму на рахунок клієнта або
належного отримувача, сплатити
проценти та відшкодувати завдані
збитки, якщо інше не встановлено
законом.

Згідно з ч. 3 ст. 343 ГК України у разі
затримки зарахування грошових
надходжень на рахунок клієнта банки
сплачують на користь одержувачів
грошових коштів пеню у розмірі, що
передбачається угодою про проведення
касово-розрахункових операцій, а за
відсутності угоди про розмір пені - в
розмірі, встановленому законом.

Відповідно до п. 6.2. Договору у випадку
несвоєчасного списання з вини Банку
коштів з Рахунку, а також несвоєчасного
зарахування з вини Банку на Рахунок
сум, що належать Клієнту, Клієнт має
право вимагати, а Банк зобов'язаний
сплатити пеню у розмірі 0,1 % від
несписаної/незарахованої суми за
кожний день прострочки.

Згідно з абз. 1 п. 32.2. ст. 32 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» у разі порушення
банком, що обслуговує платника,
встановлених цим Законом строків
виконання доручення клієнта на переказ
цей банк зобов'язаний сплатити
платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення, що не може
перевищувати 10 відсотків суми
переказу, якщо інший розмір пені не
обумовлений договором між ними.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 ЦК
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Враховуючи вищевикладене, а також той
факт що відповідачем не були виконані
зобов'язання щодо своєчасності
виконання доручень відповідача про
перерахування грошових коштів, суд
дійшов висновку, що вимоги позивача в
частині стягнення пені в розмірі 5 745,21
грн., є обґрунтованими, нараховані
відповідно до законодавства, тому
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються судом на
відповідача .

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне
товариство "БАНК ПЕРШИЙ" (04112, м. Київ,
ВУЛИЦЯ ДЕГТЯРІВСЬКА, будинок 48, ) виконати платіжне
доручення Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "СЕК"
(02068, м. Київ, ПРОСПЕКТ ГРИГОРЕНКА,
будинок 11-А, квартира 175, ) за №303 від 10 квітня 2014 року на суму
373 625 (триста сімдесят три тисячі
шістсот двадцять п'ять) грн. 98 коп.

3. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "БАНК ПЕРШИЙ" (04112, м. Київ,
ВУЛИЦЯ ДЕГТЯРІВСЬКА, будинок 48, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "СЕК" (02068, м. Київ, ПРОСПЕКТ
ГРИГОРЕНКА, будинок 11-А, квартира 175, ) 5 745 (п'ять тисяч сімсот
сорок п'ять) грн. 21 коп. - пені, 3 045 (три
тисячі сорок п'ять) грн. - судового
збору.

4. Повернути зайво сплачений судовий
збір (за платіжним дорученням від
05 травня 2014 року на суму 4 542,43 грн.) з
Державного бюджету України на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "СЕК"
(02068, м. Київ, ПРОСПЕКТ ГРИГОРЕНКА,
будинок 11-А, квартира 175, ) в розмірі 4 542 (чотири тисячі
п'ятсот сорок дві) грн. 43 коп.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного
тексту рішення: 18.06.2014 року.