ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року Справа № 18/476/12

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Мележик Н.І. - головуючого (доповідача),

Дунаєвської Н.Г.,

Самусенко С.С.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу
Сільськогосподарського товариства з

обмеженою відповідальністю "Прогрес"

на постанову
Харківського апеляційного

господарського суду від 21.11.2013 року

за скаргою
Сільськогосподарського товариства з

обмеженою відповідальністю "Прогрес"

на дії
Відділу примусового виконання рішень

управління державної виконавчої
служби
Головного управління юстиції

у
Полтавській області

у справі №
18/476/12

господарського суду
Полтавської області

за позовом
Приватного підприємства "Рось"

до
Сільськогосподарського товариства з

обмеженою відповідальністю "Прогрес"

про
стягнення 5 107 033,54 грн.

за участю представників:

позивача - не
з'явились;

відповідача -
Строгова Ю.О.

ВДВС -
Чемериса В.М.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 10.10.2013 року по
справі № 18/476/12 (суддя Гетя Н.Г.) скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Прогрес"
на дії Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Полтавській
області задоволено частково, визнано
неправомірними дії Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Полтавській області щодо повернення
Сільськогосподарському товариству з
обмеженою відповідальністю "Прогрес"
виконавчого збору в розмірі 354471,97 грн.,
зобов'язано Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Полтавській
області повернути СТОВ "Прогрес"
виконавчий збір в розмірі 354471,97 грн.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 21.11.2013 року (
судді Барбашова С.В., Білецька А.М.,
Плужник О.В.) ухвалу господарського
суду Полтавської області від 10.10.2013
року у справі № 18/476/12 скасовано, в
задоволенні скарги СТОВ "Прогрес"
відмовлено.

В касаційній скарзі
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю "Прогрес"
просить скасувати постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 21.11.2013 року у
даній справі з підстав неправильного
застосування матеріального та
порушення норм процесуального права та
залишити ухвалу господарського суду
Полтавської області без змін.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування господарськими судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 103, ч. 1 ст. 104, ч. 2 ст. 105
ГПК України апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право скасувати рішення
місцевого господарського суду
повністю або частково і прийняти нове
рішення. Підставами для скасування або
зміни рішення місцевого
господарського суду є неповне
з'ясування обставин справи, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий господарський суд визнав
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.
Апеляційний господарський суд у разі
скасування або зміни рішення місцевого
господарського суду, у постанові
повинен зазначити доводи, за якими
апеляційна інстанція не погодилась з
висновками суду першої інстанції.

Разом з тим, оскаржувана постанова
апеляційного господарського суду
зазначеним вимогам закону не
відповідає.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначаються Законом України "Про
виконавче провадження".

Відповідно до ч.2 ст.17 вказаного Закону
судові накази, як виконавчі документи,
підлягають виконанню державною
виконавчою службою.

Державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього ж Закону, зокрема, за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

У разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою ст. 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом (ст. 28 ЗУ "Про виконавче
провадження").

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, рішенням господарського суду
Полтавської області від 05.06.2012 року
позов Приватного підприємства "Рось" до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Прогрес"
про стягнення заборгованості за
договором на закупівлю
сільськогосподарської продукції в
розмірі 3500387,71 грн. боргу, 1 410 116,31 грн.
штрафу, 160 727,42 грн. пені задоволено
частково, стягнуто на його користь 3 500
387,71 грн. боргу та 44332,01 грн. судового
збору, в іншій частині позову
відмовлено.

22.06.2012 року на виконання зазначеного
рішення видано відповідний наказ.

Постановою Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області (далі - Відділ примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Полтавській області) від 13.07.2012 року
відкрито виконавче провадження № 33375126,
якою, зокрема, зобов'язано боржника
виконати рішення у 7-денний строк з
моменту винесення постанови.

У зв'язку з невиконанням рішення в
добровільному порядку протягом строку,
встановленого постановою від 13.07.2012
року, постановою Відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Полтавській області від 30.07.2012 року з
боржника стягнуто виконавчий збір в
розмірі 354471,97 грн.

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 27.09.2012 року у
справі №18/476/12, яка залишена без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 19.02.2013 року, дії Відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Полтавській області щодо порушення
права боржника на добровільне
виконання спірного рішення визнано
неправомірними.

В зв'язку з зазначеним, СТОВ "Прогрес"
направило лист б/н від 11.07.2013 року до
Відділу примусового виконання рішень
УДВС ГУЮ у Полтавській області про
повернення виконавчого збору, в
задоволенні якого відмовлено за
безпідставністю (лист № 7381 від 19.07.2013
року).

Предметом поданої СТОВ "Прогрес" скарги
є визнання неправомірними дій Відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Полтавській області щодо відмови в
поверненні виконавчого збору в сумі
446874,16 грн. та зобов'язання його
повернути боржникові виконавчий збір в
розмірі 354471,97 грн.

Скасовуючи ухвалу господарського суду
Полтавської області від 10.10.2013 року, та,
відмовляючи у задоволенні скарги СТОВ
"Прогрес" про визнання дій Відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Полтавській області щодо відмови в
поверненні виконавчого збору в сумі
446874,16 грн. неправомірними та
зобов'язання повернення виконавчого
збору в розмірі 354471,97 грн.,
господарський суд апеляційної
інстанції зазначив про
невідповідність її Постанові Пленуму
Вищого господарського суду України від
23.03.2012 р. № 6 "Про судове рішення" і
положенням ст. 84 ГПК України, оскільки
висновки суду першої інстанції
ґрунтуються на обставинах, яким суд
першої інстанції не надав правової
оцінки.

При цьому, апеляційний господарський
суд виходив з того, що постанова
Відділу примусового виконання рішень
УДВС ГУЮ у Полтавській області від
30.07.2012 про стягнення з боржника
виконавчого збору в розмірі 354471,97 грн.
не визнана незаконною та не скасована у
встановленому законом порядку.

Крім цього, судом зазначено про
недоведення боржником факту порушення
державною виконавчою службою вимог ЗУ
"Про виконавче провадження" та правових
підстав для повернення СТОВ "Прогрес"
виконавчого збору.

Проте, такі висновки господарського
суду апеляційної інстанції є
помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 35 ГПК України
обставини, визнані господарським судом
загальновідомими, не потребують
доказування.

Факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Звертаючись до господарського суду зі
скаргою на дії Відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Полтавській області щодо повернення
виконавчого збору у розмірі 354 471,97 грн.
СТОВ "Прогрес", як на підставу,
послалось на ухвалу господарського
суду Полтавської області від 27.09.2012
року, залишену без змін постановою
Вищого господарського суду України від
19.02.2013 року, якою дії Відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Полтавській області визнані
неправомірними через порушення права
боржника на добровільне виконання
рішення господарського суду
Полтавської області від 05.06.2012 року.

Задовольняючи скаргу, місцевий
господарський суд правомірно виходив
із необґрунтованості стягнення з
боржника вказаного виконавчого збору
та, відповідно, порушення діями Відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Полтавській області щодо відмови в
поверненні виконавчого збору в
зазначеному розмірі всупереч вимогам
ч.1 ст. 6 та ч.1 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження", прав та
законних інтересів боржника.

При цьому, господарський суд першої
інстанції обґрунтовано послався на те,
що примусового виконання рішення не
відбулося.

Разом з тим, ухвалою господарського
суду Полтавської області від 28.08.2012
року було затверджено мирову угоду,
укладену між сторонами в ході
виконання вищевказаного рішення у
справі та, як наслідок, закінчення
виконавчого провадження на підставі
постанови Відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Полтавській області від 12.05.2012 року.

Також, спростовуючи доводи щодо
невиконання боржником рішення в
добровільному порядку, господарський
суд вірно зазначив, що дії Відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Полтавській області, які виразились у
порушенні прав боржника на добровільне
виконання спірного рішення, визнані
неправомірними ухвалою господарського
суду Полтавської області від 27.09.2012
року по даній справі та залишені без
змін постановою Вищого господарського
суду України від 19.02.2013 року, в
обґрунтування висновків яких, з-поміж
іншого, зазначено встановлення
нереального строку для виконання
рішення та відсутність процесуальних
документів щодо відкладення
провадження виконавчих дій в порядку
ст. 35 ЗУ "Про виконавче провадження"
внаслідок несвоєчасного одержання
боржником копії постанови про
відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, висновок господарського
суду першої інстанції про задоволення
скарги щодо визнання неправомірними
дії Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Полтавській
області про відмову в поверненні
Сільськогосподарському товариству з
обмеженою відповідальністю "Прогрес"
виконавчого збору в розмірі 354471,97 грн.
та зобов'язання Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Полтавській
області повернути СТОВ "Прогрес"
виконавчий збір в розмірі 354471,97 грн.
ґрунтуються на вимогах закону.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні
решти скарги в частині вимог про
визнання дій Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Полтавській
області щодо відмови в поверненні
виконавчого збору в сумі 92402,19 грн.
неправомірними, місцевий
господарський суд обґрунтовано
послався на відсутність доказів
понесення вказаних втрат у межах
виконавчого провадження з виконання
наказу від 22.06.2012 року по даній справі.

Відтак, матеріали справи свідчать про
те, що суд першої інстанції всебічно,
повно і об'єктивно розглянув у судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності; дослідив подані сторонами
в обґрунтування своїх вимог і
заперечень докази та дійшов вірного
висновку про часткове задоволення
скарги Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Прогрес".

За таких обставин, оскаржувану
постанову не можна визнати законною та
обґрунтованою, а тому вона підлягає
скасуванню з одночасним залишенням в
силі ухвали господарського суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Прогрес"
задовольнити.

Постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
21.11.2013 року у справі № 18/476/12 скасувати.

Ухвалу господарського суду
Полтавської області від 10.10.2013 року у
справі № 18/476/12 залишити в силі.

Головуючий суддяН.І. Мележик СуддіН.Г.
Дунаєвська С.С. Самусенко