ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2014 р.Справа № 922/1748/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Цірук
О.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Дніпроавтозапчастини",
м.Дніпропетровськ, до Товариства з
обмеженою відповідальністю "МЕТА",
м.Харків, про стягнення 27935,00 грн. за
участю представників:

позивача - Романенко П.В. (довіреність
б/н від 19.05.2014р.);

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Дніпроавтозапчастини",
м.Дніпропетровськ, звернувся до
господарського суду з позовною заявою
про стягнення з відповідача,
Товариства з обмеженою
відповідальністю "МЕТА", м.Харків, 26179,20
грн. основного боргу за Договором № 041113
від 16.11.2013р., 839,88 грн. пені, 733,02 грн.
інфляційних та 182,90 грн. - 3% річних.
Витрати з оплати судового збору
позивач просить покласти на
відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 07.05.2014р. за
вищевказаним позовом було порушено
провадження у справі № 922/1748/14 та
розгляд справи призначено на 20.05.2014р. об
11:10 год.

Ухвалою господарського суду від
20.05.2014р. розгляд справи було відкладено
на 03.06.2014р. об 11:30 год.

У судовому засіданні, яке відбулося
03.06.2014р., представник позивача
підтримав заявлені позовні вимоги у
повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, відзив на позовну заяву та
витребуваних судом документів не
надав. Про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, про що
свідчить підпис його представника на
повідомленні про вручення поштового
відправлення.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та надання
доказів покладений на сторони, тому
суд, відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, розглядає справу за наявними в
ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, суд встановив наступне.

16.11.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю
"Дніпроавтозапчастини" (позивачем) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "МЕТА" (відповідачем)
було укладено Договір № 041113 від
16.11.2013р., згідно п. 1.1. якого позивач
(постачальник) зобов'язався передати у
власність відповідача (покупця) шини,
що належать позивачу (товар), а
відповідач прийняти та оплатити його.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі вищевказаного Договору,
позивач поставив, а відповідач прийняв
товар на суму 26179,20 грн., а саме:

- за накладною № ТОВ-001572 від 22.11.2013р.
(рахунок-фактура №
ТОВ-001545 від 19.11.2013р.) - на суму 25619,23 грн.;

- за накладною № ТОВ-001573 від 22.11.2013р.
(рахунок-фактура №
ТОВ-001556 від 20.11.2013р.) - на суму 559,97 грн.

Зазначений вище товар був прийнятий
відповідачем без зауважень, що
підтверджується вказаними накладними,
а також довіреністю на отримання ТМЦ
№ 604 від 19.11.2013р., копії яких містяться
в матеріалах справи.

Відповідно до п. 2.4 Договору, покупець
здійснює оплату шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
постачальника протягом 70 календарних
днів з моменту поставки товару.

Отже, відповідач повинен був сплатити
повну вартість товару не пізніше
30.01.2014р.

Проте, в порушення умов Договору
відповідач вартість товару не сплатив,
у зв'язку з чим у нього утворилась
заборгованість перед позивачем в
розмірі 26179,20 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України
встановлює, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного
кодексу України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, передбачених законом, а
також відмова від виконання або
відстрочка виконання з мотиву, що
зобов'язання другої сторони за іншим
договором не було виконано належним
чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено:
якщо за порушення зобов'язання
встановлено неустойку, то вона
підлягає стягненню у повному розмірі,
незалежно від відшкодування збитків.

Згідно п. 6.6. Договору № 041113 від 16.11.2013р.,
за порушення п. 2.4 цього Договору
покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від несплаченої
суми за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши здійснені позивачем
розрахунки, суд визнав вимоги про
стягнення з відповідача 839,88 грн. пені,
733,02 грн. інфляційних та 182,90 грн. - 3%
річних законними та обґрунтованими.

Таким чином, загальний розмір
заборгованості відповідача перед
позивачем склав 1115305,96 грн., у тому
числі: 26179,20 грн. основного боргу, 839,88
грн. пені, 733,02 грн. інфляційних та 182,90
грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що
відповідач не надав суду доказів
сплати заборгованості або
обґрунтованих заперечень проти позову,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Дніпроавтозапчастини" обґрунтовані,
підтверджуються наявними у матеріалах
справи доказами та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625, 692, 712
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "МЕТА" (61030, м.Харків,
вул.Біологічна, 7; р/р 401 у ПАТ "Банк
Кредит Дніпро", м.Дніпропетровськ, МФО
305749; ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Дніпроавтозапчастини" (49000,
м.Дніпропетровськ, вул.Набережна
Перемоги, 98, кв. 195; р/р 7526 у ПАТ "ФКБ
Банк", м.Київ, МФО 380009; ) -
26179,20 грн. основного боргу; 839,88 грн. пені;
733,02 грн. інфляційних; 182,90 грн. - 3% річних;
1827,00 грн. витрат з оплати судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 04.06.2014 р.

Суддя Н.М. Кухар