ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року Справа № 32/39/739-07(32/85))
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого Кота
О.В.,суддівКочерової Н.О. (доповідач),
Саранюка В.І.,розглянувши касаційну
скаргу заступника прокурора
Дніпропетровської областіна
постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.02.2014у справі№ 32/39/739-07 (32/85)
господарського суду Дніпропетровської
областіза позовомПрокурора м. Кривого
Рогу в інтересах держави в особі
Криворізької міської радидодочірнього
підприємство Дніпропетровської
обласної спілки споживчих товариств
"Ринок Північний" в Жовтневому районі
м. Кривого Рогупростягнення 553 615, 80 грн.
збитківза участю представників сторін:

від позивача: Іванова Н.А., дов. від
27.12.2013

від відповідача: Сухий Є.О., дов. від
11.06.2014, Марченко О.О., дов. від 11.06.2014

від прокуратури (ГПУ): Сіромашенко Р.Л.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2003 року Прокурор м. Кривого
Рогу в інтересах держави в особі
Криворізької міської ради звернувся до
господарського суду з позовом до
дочірнього підприємства "Ринок
Північний", в якому, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог № 61-501вих13
від 23.01.2013, просив стягнути 553 615, 80 грн.
збитків за самовільне користування
земельними ділянками за період з 12.03.2000
по 19.03.2003.

В обґрунтування позовних вимог
Прокурор м. Кривого Рогу зазначав, що
відповідач в порушення ст. 22 Земельного
кодексу України від 18.12.1990 та ст.ст. 125, 126
Земельного кодексу України від 25.10.2001
протягом періоду з 12.03.2000 по 19.03.2003
безпідставно, без правовстановлюючих
документів, використовував земельні
ділянки загальною площею 3,06 га, 0,28 га,
0,93 га та 0,53 га та не сплачував грошові
кошти за користування ними, чим завдав
позивачу збитки у вигляді
недоотриманих доходів від орендної
плати за землю в розмірі 553 615, 80 грн., які
відповідач повинен відшкодувати.
Позовні вимоги також обґрунтовані
посиланням на рішення виконкому
Криворізької міської ради № 584 від
13.11.2003, яким було затверджено
визначений розмір збитків.

Справа слухалась господарськими
судами неодноразово.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 05.11.2013
(суддя Мартинюк С.В.), прийнятим за
результатами нового розгляду даної
справи, в задоволенні позову
відмовлено.

При цьому, місцевий господарський суд
виходив з того, що позивач не довів
належними та допустимими доказами
понесення збитків від використання
відповідачем земельних ділянок без
договорів оренди у заявленому до
стягнення розмірі. За висновком суду,
підстави для застосування при
визначенні розміру збитків ставки
орендної плати в розмірі 2% від
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок під розміщення ринку та 1,5% під
розміщення готелю відсутні з огляду на
подовження дії попередніх договорів
оренди і їх поновлення на тих же умовах,
якими встановлено орендну плату в
розмірі 0,679 грн. за 1 м.кв., а також з
огляду на укладення 24.01.2001 договору
оренди земельної ділянки по вул.
Щепкіна, 1 під розміщення готелю з
визначенням в ньому орендної плати в
розмірі 1% від грошової оцінки
земельної ділянки. Крім того, за
висновком суду, рішення органу
місцевого самоврядування про
затвердження дійсного розміру збитків,
яке відповідно до Порядку визначення
та відшкодування збитків власникам
землі та землекористувачам,
затвердженого постановою КМУ № 284 від
19.04.1993 є необхідним для визначення
збитків, прийняте не було.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.02.2014 (колегія суддів у складі:
Березкіна О.В. - головуючий, Іванов О.Г.,
Дармін М.О.) апеляційну скаргу
заступника прокурора
Дніпропетровської області залишено
без задоволення, а рішення місцевого
господарського суду - без змін.

В касаційній скарзі заступник
прокурора Дніпропетровської області
просить рішення місцевого та постанову
апеляційного господарських судів
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, а також неповне
з'ясування фактичних обставин, що мають
значення для правильного вирішення
справи.

Заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши повноту
встановлених судом обставин справи та
їх юридичну оцінку, Вищий
господарський суд України вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Як встановлено господарськими судами
попередніх інстанцій та
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, згідно рішення
виконавчого комітету Криворізької
міської Ради народних депутатів
Дніпропетровської області № 103 від
11.03.1998 колективному підприємству
облспоживспілки "Центральний ринок
Жовтневого району" передано право
користування земельними ділянками
загальною площею 5269 м.кв. у 4-му мкр.
"Зарічний", 9311 м.кв. по вул. Коротченка,
30567 м.кв. та 2786 м.кв. по вул. Щепкіна.

22.04.1998 на підставі рішення виконавчого
комітету Криворізької міської Ради
народних депутатів № 403/2 від 11.03.1998 між
виконавчим комітетом Криворізької
міської Ради народних депутатів та
колективним підприємством
облспоживспілки "Центральний ринок
Жовтневого району", правонаступником
якого є відповідач - дочірнє
підприємство Дніпропетровської
обласної спілки споживчих товариств
"Ринок Північний" в Жовтневому районі м.
Кривого Рогу, укладено договори на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди) № № 394,
395, 396, 397, згідно яких відповідачу надано
в оренду строком на 2 роки з 11.03.1998 по
11.03.2002 наступні земельні ділянки у м.
Кривому Розі:

- загальною площею 5269 м.кв. (0,53 га) для
розміщення ринку у 4-му мкр. "Зарічний"
(за договором № 394 від 22.04.1998);

- загальною площею 9311 м.кв. (0,93 га) для
розміщення ринку по вул. Коротченка (за
договором № 395 від 22.04.1998);

- загальною площею 30567 м.кв. (3,06 га) для
розміщення ринку по вул. Щепкіна, 1 (за
договором № 396 від 22.04.1998);

- загальною площею 2786 м.кв. (0,28 га) для
розміщення готелю "Колос" (за договором
№ 397 від 22.04.1998).

Рішенням виконавчого комітету
Криворізької міської ради № 301 від
12.04.2000 були поновлені терміном на 1 рік
договори оренди земельних ділянок № №
396, 396, 397 від 22.04.1998 у зв'язку із
закінченням 11.03.2000 терміну їх дії та
зобов'язано директора підприємства
відповідача в місячний термін укласти
договори оренди земельних ділянок з
виконавчим комітетом міської ради.
Також зазначеним рішенням відмовлено в
поновленні договору оренди земельної
ділянки загальною площею 5269 м.кв. в 4-му
мкр. Зарічний № 394 від 22.04.1998 та
зобов'язано директора підприємства в
термін до 15.05.2000 привести земельну
ділянку в стан, придатний для
подальшого використання та передати її
управлінню земельних ресурсів за актом
прийому-передачі.

Рішенням виконавчого комітету
Криворізької міської ради
Дніпропетровської області № 584 від
13.11.2003 затверджено протокол засідання
комісії з визначення розміру збитків,
заподіяних власникам землі та
землекористувачам № 1 від 19.09.2003, яким
були встановлені вищезазначені
обставини.

Пунктом 13 протоколу засідання комісії
№ 1 від 19.09.2003 також встановлено, що
відповідач у визначені рішенням № 301
від 12.04.2000 строки договори оренди з
виконавчим комітетом міської ради не
уклав та не повернув земельну ділянку
загальною площею 5269 м.кв. в 4-му мкр.
Зарічний. При цьому, договори оренди
земельних ділянок по вул. Коротченка та
по вул. Щепкіна, 1 були укладені
відповідачем лише 19.03.2003.

Згідно вказаного протоколу загальний
розмір збитків, заподіяних дочірнім
підприємством "Ринок Північний"
Криворізькій міській раді склав 1 268 423,87
грн., з яких:

- 194 296,93 грн. - сума збитків від
неукладеного договору оренди
земельної ділянки під розміщення ринку
по вул. Коротченко за період з 12.03.2000 по
19.03.2003;

- 871 074,49 грн. - сума збитків від
неукладеного договору оренди
земельної ділянки під розміщення ринку
по вул. Щепкіна за період з 12.03.2000 по
19.03.2003;

- 41 461,35 грн. - сума збитків від
неукладеного договору оренди
земельної ділянки під розміщення
готелю по вул. Щепкіна, 1 за період з
12.03.2000 по 19.03.2003;

- 161 591, 12 грн. - сума збитків за
несвоєчасне повернення земельної
ділянки в 4-му мкр. Зарічний під
розміщення ринку за період з 12.03.2000 по
15.09.2003.

При цьому комісія, врахувавши
інформацію Північної міжрайонної
державної податкової інспекції (лист
№3549/10 від 25.09.2003) щодо фактично
сплачених відповідачем сум за
використання земельних ділянок в
розмірі 714 808,07 грн., визначила, що
фактична сума збитків, заподіяних ДП
"Ринок"Північний" Криворізькій міській
раді становить 553 615,80 грн., стягнення
якої і є предметом спору у даній справі.

Звертаючись з позовом у даній справи
прокурор м. Кривого Рогу та позивач -
Криворізька міська рада просять, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 23.01.2013, стягнути з
відповідача зазначену суму збитків за
самовільне (без правовстановлюючих
документів) користування земельними
ділянками та обґрунтовують позовні
вимоги посиланням на ст. 22 Земельного
кодексу України від 18.12.1990, ст.ст. 125, 126
Земельного кодексу України від 25.10.2001,
Постанову КМУ № 284 від 19.05.1993 "Про
порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам", а також на рішення
виконкому Криворізької міської ради №
584 від 13.11.2003 "Про затвердження
протоколу засідання комісії з
визначення розміру збитків, заподіяних
власникам землі та землекористувачам".

При цьому, суди попередніх інстанцій
прийшли до вірного висновку, що
використання відповідачем спірних
земельних ділянок протягом заявленого
до стягнення періоду без укладення
договорів оренди не є їх самовільним
використанням, оскільки, як вірно
встановлено судами, на спірних
земельних ділянках розташовані об'єкти
нерухомого майна, які належать
відповідачу на праві оперативного
управління та передані йому
засновником - Дніпропетровською
обласною спілкою споживчих товариств,
а згідно вимог ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК
України з виникненням права власності
на будівлю чи споруду у юридичної особи
виникає право одержати земельну
ділянку в користування. Відтак,
відсутність у такої особи
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку не може
кваліфікуватися як самовільне її
зайняття.

Власники землі мають право на захист
своїх прав шляхом стягнення збитків з
особи, яка вчинила неправомірні дії
щодо відповідних земельних ділянок, у
випадках встановлених главою 24 ЗК
України (ст.ст. 156, 157) та за процедурою,
передбаченою Порядком визначення та
відшкодування збитків власникам землі
і землекористувачам, затвердженим
постановою КМ України №284 від 19.04.1993.

Відповідно до ст.ст. 152, 156 Земельного
кодексу України, в редакції чинній на
момент звернення Прокурора м. Кривого
Рогу з позовом у даній справі, власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків. Власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні внаслідок, зокрема,
неодержання доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

Згідно ст. 157 ЗК України відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам здійснюють зокрема
громадяни та юридичні особи, які
використовують земельні ділянки, а
також громадяни та юридичні особи,
діяльність яких обмежує права
власників і землекористувачів. Порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 1 Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
і землекористувачам, затвердженого
постановою КМ України №284 від 19.04.1993,
передбачено, що власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні вилученням (викупом)
та тимчасовим зайняттям земельних
ділянок, встановленням обмежень щодо
їх використання, погіршенням якості
ґрунтового покриву та інших корисних
властивостей земельних ділянок або
приведенням їх у непридатний для
використання стан та неодержанням
доходів у зв'язку з тимчасовим
невикористанням земельних ділянок.

Вирішуючи спори за позовами органів
державної влади або місцевого
самоврядування про стягнення з особи,
яка набула у власність житловий
будинок, будівлю або споруду і не
переоформила право користування
земельною ділянкою, шкоди у вигляді
упущеної вигоди (зокрема у розмірі
неодержаної плати за оренду земельної
ділянки), господарським судам
необхідно встановлювати наявність у
діях винної особи усіх чотирьох
елементів складу цивільного
правопорушення: протиправної
поведінки особи (дії чи бездіяльності);
шкідливого результату такої поведінки
- шкоди (збитки), їх наявності та
розміру; причинного зв'язку між
протиправною поведінкою та збитками;
вину особи, яка заподіяла шкоду. У разі
відсутності хоча б одного з елементів
відповідальність у вигляді
відшкодування збитків не наступає. (п.
3.8. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
17.05.2011 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин").

Відповідно до ст.ст. 22, 24 Земельного
кодексу України від 18.12.1990, що був
чинний до 25.10.2001, право власності на
землю або право користування наданою
земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право.
Приступати до використання земельної
ділянки, в тому числі на умовах оренди,
до встановлення меж цієї ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує право
власності або право користування
землею, забороняється. Право
тимчасового користування землею, в
тому числі на умовах оренди,
оформляється договором, форма і
порядок реєстрації якого
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу
України від 25.10.2001 в редакції, що була
чинна протягом періоду з 01.01.2002 по
19.03.2003, право на оренду земельної
ділянки виникає після укладення
договору оренди і його державної
реєстрації. Приступати до використання
земельної ділянки до встановлення її
меж в натурі (на місцевості), одержання
документу, що посвідчує право на неї, та
державної реєстрації забороняється.
Право оренди землі оформляється
договором, який реєструється
відповідно до закону.

Таким чином, використання земельної
ділянки без належного правового
оформлення, в даному випадку - без
укладення договорів оренди, позбавляє
власника такої земельної ділянки права
отримувати від цієї земельної ділянки
дохід в розмірі орендної плати.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій земельні ділянки, загальними
площами 0,53 га у 4-му мкр. "Зарічний", 0,93 га
по вул. Коротченка, 3,06 га та 0,28 га по вул.
Щепкіна, використовувались
відповідачем протягом періоду з 11.03.1998
по 11.03.2000 на підставі договорів на право
тимчасового користування землею (на
умовах оренди) № № 394, 395, 396, 397 від 22.04.1998.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про
оренду землі", в редакції чинній на
момент закінчення строку дії вказаних
договорів, після закінчення строку, на
який було укладено договір, орендар,
який належно виконував обов'язки
відповідно до умов договору, має за
інших рівних умов переважне право на
поновлення договору.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій у зв'язку із закінченням
11.03.2000 терміну дії вказаних договорів
оренди, рішенням виконавчого комітету
Криворізької міської ради № 301 від
12.04.2000 договори оренди № № 396, 396, 397 від
22.04.1998 були поновлені терміном на 1 рік
(тобто до 11.03.2001) та відмовлено в
поновленні договору оренди земельної
ділянки загальною площею 5269 м.кв. в 4-му
мкр. Зарічний № 394 від 22.04.1998.

Згідно ст.ст. 21, 25, 27 зазначеного Закону
в редакції чинній на момент закінчення
строку дії вказаних договорів, умови
договору оренди про розмір орендної
плати можуть переглядатися за згодою
сторін. У разі збільшення відповідно до
законів України розміру земельного
податку орендодавець має право
вимагати збільшення орендної плати,
якщо інше не передбачено умовами
договору оренди. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
спір вирішується у судовому порядку. У
разі продовження договору оренди на
новий строк його умови можуть бути
змінені за згодою сторін.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується наявними
в матеріалах справи доказами, укладені
між позивачем та відповідачем договори
оренди № № 396, 396, 397 від 22.04.1998 були
поновлені на тих же самих умовах, в т.ч.
і в частині розміру орендної плати за
землю - 0,679 грн. за 1 кв.м.

Рішення Криворізької міської ради № 377,
яким встановлено орендну плату під
будівництво та розміщення ринків в м.
Кривому Розі в розмірі 2% від грошової
оцінки земельної ділянки та яке стало
підставою для розрахунку суми
заподіяних збитків, прийнято 26.04.2000,
тобто, після поновлення договорів
оренди. При цьому, ніяких змін до
поновлених договорів оренди в частині
розміру орендної плати сторонами не
вносилось, рішення виконавчого
комітету Криворізької міської ради №
301 від 12.04.2000 скасовано не було, до суду
із позовом про внесення змін до
договору оренди земельних ділянок в
частині розміру орендної плати або
розірвання договору позивач не
звертався.

Крім того, судами також встановлено, що
стосовно земельної ділянки загальною
площею 2786 м.кв. для розміщення готелю
"Колос" по вул. Щепкіна, 1 між виконавчим
комітетом Криворізької міської ради,
як орендодавцем, та колективним
підприємством облспоживспілки
"Центральний ринок Жовтневого району",
як орендарем, укладено договір оренди
земельної ділянки (посвідчений
приватним нотаріусом 04.01.2001 та
зареєстрований 24.01.2001 за № 807) (далі за
текстом - договір оренди земельної
ділянки № 807 від 24.01.2001), згідно умов
якого орендодавець на підставі рішення
виконкому Криворізької міської ради №
301 від 12.04.2000 надає, а орендар приймає в
тимчасове користування на умовах
оренди (строком на 1 рік, починаючи з
дати реєстрації договору) земельну
ділянку загальною площею 2786 м.кв. по
вул. Щепкіна, 1 для розміщення готелю
"Колос".

Пунктом 3.1. вказаного договору
встановлено орендну плату за
користування земельною ділянкою у
розмірі 1 % від її грошової оцінки.

Наведене свідчить про те, що протягом
періоду з 11.03.2000 по 11.03.2001 договори № №
395, 396, 397 від 22.04.1998 на право тимчасового
користування землею (на умовах оренди),
укладені між позивачем та
відповідачем, були чинними, оскільки
термін їх дії було продовжено самим
позивачем в рішенні № 301 від 12.04.2000, а
відповідач користувався земельними
ділянками по вул. Коротченка та вул.
Щепкіна на умовах, передбачених
подовженими договорами. Крім того,
протягом періоду з 24.01.2001 по 23.01.2002
відповідач користувався земельною
ділянкою загальною площею 2786 м.кв. для
розміщення готелю "Колос" по вул.
Щепкіна, 1 на умовах, передбачених
договором оренди земельної ділянки №
807 від 24.01.2001.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку, що при
визначенні розміру збитків за
користування земельними ділянками по
вул. Коротченка та по вул. Щепкіна, 1 під
розміщення ринку та по вул. Щепкіна, 1
під розміщення готелю та за період дії
подовжених договорів оренди з 11.03.2000 по
11.03.2001 та протягом дії договору оренди
земельної ділянки № 807 від 24.01.2001 - з
24.01.2001 по 23.01.2002 відсутні підстави для
застосування ставок орендної плати в
розмірі 2% та 1,5% від нормативної
грошової оцінки вказаних ділянок.

З огляду на викладене, позовні вимоги в
частині стягнення збитків, завданих
внаслідок безпідставного користування
земельними ділянками під розміщення
ринку по вул. Коротченка та вул.
Щепкіна, 1 протягом періоду дії
подовжених договорів оренди з 11.03.2000 по
11.03.2001 та під розміщення готелю по вул.
Щепкіна, 1 протягом дії договору оренди
земельної ділянки № 807 від 24.01.2001 - з
24.01.2001 по 23.01.2002 є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з цим, судами попередніх
інстанцій під час нового розгляду
справи не враховано, що рішенням
виконавчого комітету Криворізької
міської ради № 301 від 12.04.2000 договори на
право тимчасового користування землею
(на умовах оренди) №№ 395, 396, 397 від 22.04.1998
були поновлено лише на один рік, тобто
до 11.03.2001, а відтак, вирішуючи спір у
даній справі під час нового її розгляду
судами попередніх інстанцій не були з
достовірністю встановлені обставини
щодо протиправної поведінки
відповідача протягом періодів:

- з 12.03.2001 по 19.03.2003 щодо земельних
ділянок загальною площею 9311 м.кв. і 30567
м.кв. під розміщення ринку по вул.
Коротченка та вул. Щепкіна,1;

- з 25.01.2002 по 19.03.2003 щодо земельної
ділянки загальною площею 2786 м.кв. під
розміщення готелю по вул. Щепкіна, 1;

- з 12.03.2000 по 15.09.2003 щодо земельної
ділянки загальною площею 5269 мкр. по вул.
Десантній (4 мкр. "Зарічний"), стосовно
якої договір оренди № 394 від 24.04.1998
подовжений не був.

При цьому, судами не враховано, що
відповідно до ст. 2 Закону України "Про
плату за землю", в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, використання землі в
Україні є платним. Плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель. Розміри податку за
земельні ділянки, грошову оцінку яких
не встановлено, визначаються до її
встановлення в порядку, визначеному
цим Законом. Власники землі та
землекористувачі, крім орендарів,
сплачують земельний податок. За
земельні ділянки, надані в оренду,
справляється орендна плата.

Відповідно до ст.ст. 3, 12 Закону України
"Про оренду землі", в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, оренда землі - це
засноване на договорі строкове, платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
здійснення підприємницької та іншої
діяльності. Договір оренди землі - це
угода сторін про взаємні зобов'язання,
відповідно до яких орендодавець за
плату передає орендареві у володіння і
користування земельну ділянку для
господарського використання на
обумовлений договором строк.

Згідно ст. 14 вказаного Закону орендна
плата (розмір, індексація, форми
платежу, терміни та порядок внесення і
перегляду) є однією з істотних умов
договору оренди.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
оренду землі" та ст. 19 Закону України
"Про плату за землю" в редакції чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин, орендна плата за
земельну ділянку - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення
орендної плати встановлюються за
угодою сторін у договорі оренди.
Орендна плата за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності,
централізується на спеціальних
бюджетних рахунках, розподіляється і
використовується відповідно до Закону
України "Про плату за землю" не може
бути меншою за розмір земельного
податку, що встановлюється зазначеним
Законом.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про
плату за землю", в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, встановлено ставки
земельного податку з земель, грошову
оцінку яких встановлено, - у розмірі
одного відсотка від їх грошової оцінки.

Таким чином, орендна плата за земельні
ділянки державної та комунальної
власності є регульованої ціною та не
може бути меншою зазначеного в ст. 7
Закону України "Про плату за землю"
розміру земельного податку, а відтак
законодавча зміна граничного розміру
цієї плати є підставою для перегляду
розміру орендної плати.

Однак, вищевикладеного не враховано
судами попередніх інстанцій, як і не
взято до уваги рішення Криворізької
міської ради № 377 від 26.04.2000 та № 614 від
28.03.2001, якими були затверджені ставки
орендної плати за використання
земельних ділянок у розмірі 2% від
грошової оцінки земельної ділянки під
розміщення ринків та 1,5% - під
розміщення готелів, та на підставі яких
проведено розрахунок розміру збитків,
заявлених до стягнення у даній справі.

Відповідно до ст. 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Згідно п. 2.19. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
17.05.2011 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" у разі прийняття
уповноваженим органом рішення про
внесення змін до ставок орендної плати
за землю та затвердження нових
коефіцієнтів, що використовуються для
розрахунку орендної плати за земельні
ділянки, такі обставини можуть не
братися судом до уваги лише у разі
скасування відповідного рішення
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування в
установленому законом порядку.

З огляду на викладене, судам при
вирішенні спору у даній справі слід
встановити, чи є вказані рішення
чинними та чи обґрунтовано їх
застосовано при здійсненні розрахунку
збитків у вигляді неодержаних доходів
від орендної плати, а також перевірити
(з урахуванням сплачених відповідачем
сум) правильність розрахунку заявлених
до стягнення збитків, заподіяних за
період:

- з 12.03.2001 по 19.03.2003 безпідставного
використання відповідачем земельних
ділянок загальною площею 9311 м.кв. і 30567
м.кв. під розміщення ринку по вул.
Коротченка та вул. Щепкіна,1;

- з 25.01.2002 по 19.03.2003 безпідставного
використання відповідачем земельної
ділянки загальною площею 2786 м.кв. під
розміщення готелю по вул. Щепкіна, 1;

- з 12.03.2000 по 15.09.2003 безпідставного
використання земельної ділянки
загальною площею 5269 мкр. по вул.
Десантній (4 мкр. "Зарічний"), стосовно
якої договір оренди № 394 від 24.04.1998
подовжений не був.

Разом з цим, слід зазначити, що у разі
виникнення необхідності додаткових та
спеціальних знань у вирішенні питання
щодо визначення розміру збитків суду
першої інстанції необхідно розглянути
питання щодо призначення судової
економічної експертизи у даній справі.

Відтак, оскаржувані судові рішення
прийняті без належного з'ясування
вищевикладених обставин, що мають
значення для правильного вирішення
спору у даній справі.

Передбачені процесуальним законом
межі перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішеннях судів чи відхилені ними,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти докази
(ч.2 ст.1117 ГПК України). Встановлення
вищезазначених обставин виходить за
межі перегляду справи в порядку
касації та є підставою для скасування
рішення і постанови з передачею справи
на новий розгляд до суду першої
інстанції у зв'язку з неповним
встановленням та з'ясуванням обставин
справи, які мають істотне значення для
правильного вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Дніпропетровської області
задовольнити.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 05.11.2013 та
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.02.2014 у справі № 32/39/739-07(32/85) скасувати,
а справу направити на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

Головуючий
О. Кот

Судді
Н. Кочерова

В. Саранюк