ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.06.2014
Справа № 905/3021/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Мельниченко Ю.С., при
секретарі судового засідання
(помічнику судді) Шевчук Н.В., розглянув
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного
товариства «Виробничо-технічне
підприємство «Укренергочормет», м.
Харків

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства
«Донецьксталь» - Металургійний завод»,
м. Донецьк

про стягнення 725 337грн. 58коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Овчаренко К.Є. -
представник за довіреністю №19 від
08.04.2013р.

від відповідача: представник не
з'явився

Розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу відповідно
до ст. 811 Господарського-процесуального
кодексу України.

У судовому засіданні 03.06.2014р. суд
виходив до нарадчої кімнати (каб. 412) для
прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне акціонерне
товариство «Виробничо-технічне
підприємство «Укренергочормет», м.
Харків, звернувся до господарського
суду Донецької області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Донецьксталь» - Металургійний завод»,
м. Донецьк, про стягнення
заборгованості за договором №27883 ДС/116
від 02.04.2013р. у сумі 696 673грн. 78коп., пені
у сумі 21 067грн. 20коп., 3% річних у сумі 4
809грн. 91коп. та інфляційних втрат у сумі
2 786грн. 69коп., всього 725 337грн. 58коп.

В обґрунтування позову позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
№27883 ДС/116 від 02.04.2013р. щодо оплати
виконаних робіт. Нормативно позовні
вимоги обґрунтовані ст.ст. 526, 527, 530, 536,
549, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України;
ст.ст. 175, 193 Господарського кодексу
України.

У судовому засіданні 03.06.2014р. позивач
позовні вимоги підтримав та наполягав
на вирішені спору за наявними у справі
матеріалами.

Відповідач представника у судове
засідання не направив, відзив на позов
не надав, вимоги суду не виконав, про
дату судового засідання був
повідомлений належним чином, про що
свідчить реєстр поштових відправлень
рекомендованої кореспонденції з
повідомленням про вручення від 08.05.2014р.,
однак, про причини неявки суд не
повідомив.

З огляду на достатність наявних в
матеріалах справи документів для
правильного вирішення спору,
враховуючи, що неявка в судове
засідання належним чином
повідомленого відповідача та
ненадання ним відзиву на позовну заяву
не впливає на правову оцінку спірних
правовідносин та не перешкоджає
вирішенню справи, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані суду докази за
приписами ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством
«Донецьксталь» - Металургійний завод»
(далі - замовник) та Приватним
акціонерним товариством
«Виробничо-технічне підприємство
«Укренергочормет» (далі -підрядник) був
укладений договір №27883 ДС/116
від 02.04.2013р. (далі - договір), за умовами
якого замовник доручив, а виконавець
прийняв на себе зобов'язання з розробки
проектної документації:
«Теплоутилізаційна електростанція за
обжиговою піччю тунельного типу. ТЕО
(Техніко-економічне обгрунтування)» в
м. Красноармійськ. Замовник
зобов'язується передати виконавцю всю
необхідну для виконання робіт
інформацію та документацію, прийняти
виконані виконавцем роботи та оплатити
їх в порядку та на умовах дійсного
договору.

Вартість договору, відповідно до п. 2.1,
складає суму у розмірі
1 393 347грн. 57коп., у т.ч. ПДВ 232
224грн. 60коп.

Розрахунки, відповідно до п.п. 2.2-2.5
договору, здійснюються наступним
чином:

перший етап - перед початком
проектування, протягом 10 робочих днів
після підписання договору замовник
виплачує виконавцю авансовий платіж в
розмірі 40% від вартості робіт, що
складає суму у розмірі 557 339грн. 03коп.;

другий етап - оплата в розмірі 10% в сумі
139 334грн. 76коп. - передплата через 30 днів
після підписання договору;

третій етап - оплата в розмірі 25% в сумі
348 336грн. 89коп., через 5 днів після
виконання робіт, що підтверджуються
підписаним актом здачі-приймання, в
строк не пізніше 10 календарних днів з
моменту підписання замовником акту;

четвертий етап - оплата в розмірі 25% в
сумі 348 336грн. 89коп. - через 30 днів після
виконання робіт, що підтверджуються
підписанням акту здачі-приймання.

Відповідно до п. 3.3 договору, при
завершенні робіт виконавець
представляє замовнику акт
здачі-приймання робіт. Замовник
протягом 10 календарних днів з дня
отримання проектної документації
зобов'язаний спрямувати виконавцю
підписаний акт здачі-приймання або
вмотивовану відмову від приймання
робіт. В разі вмотивованої відмови
сторонами складається двосторонній
акт з зазначенням причин відмови (п. 3.4
договору)

Приписами п. 7.1 договору передбачено, що
договір вступає в силу з моменту його
підписання обома сторонами та діє до
31.10.2013р., а в частині взаєморозрахунків -
до повного погашення взаємних
зобов'язань за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, у
виконання прийнятих на себе
зобов'язань за договором сторонами
було підписано акт №1/116 від 08.01.2014р. на
суму 1 393
347грн. 57коп.

Вказаний акт підписаний повноважними
представниками сторін без зауважень,
підписи скріплені печатками
підприємств, з огляду на що суд дійшов
висновку, що вказані роботи на загальну
суму 1 393 347грн. 57коп. були виконані
позивачем належним чином та
відповідачем прийняті в повному
обсязі.

В свою чергу, відповідачем у виконання
прийнятих зобов'язань за договором
були перераховані на користь позивача
грошові кошти у загальному розмірі 696
673грн. 79коп., про що зазначено в акті
здачі-приймання проектної продукції,
який 08.01.2014р. було підписано сторонами
без зауважень; вказане також
підтверджується банківськими
виписками з особового рахунку позивача
на суму 696 673грн. 79коп., а саме: за 29.07.2013р.
на суму 100 000грн., за 30.07.2013р. на суму 100
000грн., за 31.07.2013р. на суму 100 000грн., за
01.08.2013р. на суму 100 000грн., за 05.08.2013р. на
суму 57 339грн. 03коп., за 06.08.2013р.
на суму 100 000грн., за 18.09.2013р. на суму
50 000грн., за 19.09.2013р. на суму 40
000грн., за 24.09.2013р. на суму 49 334грн. 76коп.

Несплата замовником решти вартості
виконаних позивачем робіт за договором
№27883 ДС/116 від 02.04.2013р. й стала підставою
для звернення до господарського суду з
даним позовом.

Розглядаючи даний спір про стягнення
заборгованості за вказаним договором,
суд виходить з наступного.

За приписами ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, ст. 526 Цивільного
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Підставою виникнення у сторін
зобов'язань у розумінні ст. 509
Цивільного кодексу України є договір
№27883 ДС/116 від 02.04.2013р., який відповідно
до ст. 626 Цивільного кодексу України є
домовленістю сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Проаналізувавши зміст укладеного
сторонами договору №27883 ДС/116 від
02.04.2013р., суд дійшов висновку, що
вказаний договір за своєю правовою
природою є договором на виконання
науково-дослідних та технологічних
робіт, отже, договірні відносини між
сторонами законодавчо врегульовані
положеннями Глави 62 Цивільного кодексу
України.

Як встановлено ст. 892 Цивільного
кодексу України, яка міститься у
вказаній Главі Цивільного кодексу
України, за договором на виконання
науково-дослідних або
дослідно-конструкторських та
технологічних робіт підрядник
(виконавець) зобов'язується провести за
завданням замовника наукові
дослідження, розробити зразок нового
виробу та конструкторську
документацію на нього, нову технологію
тощо, а замовник зобов'язується
прийняти виконану роботу та оплатити
її.

За приписами ст. 894 Цивільного кодексу
України виконавець зобов'язаний
передати, а замовник прийняти та
оплатити повністю завершені
науково-дослідні або
дослідно-конструкторські та
технологічні роботи. Статтею 898
Цивільного кодексу України також
визначений обов'язок замовника
прийняти виконані роботи та оплатити
їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України, ст. 525 Цивільного
кодексу України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зазначені норми
узгоджуються з вимогами ст. 629
Цивільного кодексу України щодо
обов'язковості договору для виконання
сторонами.

Разом з тим, з матеріалів справи не
вбачається здійснення відповідачем
розрахунку з позивачем в розмірі 25% в
сумі 348 336грн. 89коп., через 5 днів після
виконання робіт та в строк не пізніше 10
календарних днів з моменту підписання
замовником акту та в розмірі 25% в сумі 348
336грн. 89коп., через 30 днів після
виконання робіт, що підтверджуються
підписанням акту здачі-приймання,
тобто, до 20.01.2014р. та до 07.02.2014р. включно.
Вказане призвело до порушення
відповідачем зобов'язання за договором
як боржником, що прострочив виконання у
розумінні ст.ст. 610, 612 Цивільного
кодексу України.

На підставі викладеного, враховуючи
підтвердження відповідачем суми боргу
у розмірі 696 673грн. 78коп., що вбачається
з акту звірки взаємних розрахунків,
станом на 31.03.2014р., суд вважає позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованості за
договором №27883 ДС/116 від 02.04.2013р. у сумі
696 673грн. 78коп.
обґрунтованими та доведеними
матеріалами справи, отже, такими, що
підлягають задоволенню.

Крім стягнення основної
заборгованості позивачем заявлені
вимоги про стягнення з відповідача 3%
річних за період з 18.01.2014р. по 21.04.2014р. за
прострочення оплати вартості робіт за
актом №1/116 від 08.01.2014р. у загальній сумі
4 809грн. 91коп. Оцінюючи правомірність
позовних вимог в цій частині, суд
зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних за
період з 18.01.2014р. по 21.04.2014р., судом було
встановлено, що зазначений розрахунок
є методологічно невірним, що пов'язано
з невірним визначенням позивачем
граничних строків сплати вартості
робіт та, з огляду на наведене,
неправомірним включенням до періоду
нарахування період з 18.01.2014р. по 20.01.2014р.
та 07.02.2014р.

Фактично розмір 3% річних за вказаний
період дорівнює 4 638грн. 13коп., на
підставі чого позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню, а в
частині стягнення 171грн. 78коп.
задоволенню не підлягають.

Позивачем також відповідно до ст. 625
Цивільного кодексу України нараховані
інфляційні втрати за прострочення
оплати вартості робіт за актом №1/116 від
08.01.2014р. за період з січня 2014р. по лютий
2014р. у загальному розмірі 2 786грн. 69коп.

Виходячи з рекомендацій Верховного
суду України щодо порядку застосування
індексів інфляції при розгляді судових
справ, викладених в листі №62-97р від
04.03.1997р., згідно з якими, сума, що була
внесена за період з 1 по 15 число
відповідного місяця індексується за
період з урахуванням цього місяця, а
якщо з 16 по 31 число, то розрахунок
починається з наступного місяця.

Перевіривши розрахунок інфляційних
втрат з урахуванням наведених
рекомендацій, судом встановлено, що
здійснений позивачем розрахунок є
методологічно невірним.

Фактично розмір інфляційних втрат за
лютий 2014р. на суму 696 673грн. 79коп.
дорівнює 4 180грн. 04коп., однак, з огляду
на менший розмір заявлених позивачем
інфляційних втрат, суд дійшов висновку,
що вимоги в частині стягнення з
відповідача суми у розмірі 2 786грн.
69коп. є такими, що підлягають
задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення пеню за прострочення
відповідачем оплати вартості робіт за
період з 18.01.2014р. по 21.04.2014р. у загальному
розмірі 21 067грн. 20коп., виходячи з
подвійної облікової ставки
Національного банку України. Оцінюючи
правомірність позову в цій частині, суд
виходить з наступного.

Приписами ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання. Статтею 546 Цивільного
кодексу України передбачено, що
виконання зобов'язань може
забезпечуватися згідно з законом або
договором неустойкою (штрафом, пенею).

Аналогічні норми містяться в ст. 549
Цивільного кодексу України, згідно з
якими штрафом/пенею визнається
визначена законом або договором
грошова сума, яку боржник повинен
сплатити кредиторові в разі
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання, зокрема, в разі
прострочення виконання.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що за
порушення строків оплати фактично
виконаних робіт замовник сплачує
виконавцю пеню в розмірі 0,5% (проте не
більше подвійної облікової ставки
Національного банку України, діючої в
період прострочки) від вартості
неоплачених робіт за кожний день
прострочки.

Перевіривши розрахунок пені, наданий
позивачем, суд дійшов висновку, що він є
невірним, що пов'язано з невірним
визначенням позивачем граничних
строків сплати вартості робіт та
неправомірним включенням до періоду
нарахування період з 18.01.2014р. по 20.01.2014р.
та 07.02.2014р.

Фактично розмір пені за вказаний
період дорівнює 20 098грн. 56коп., на
підставі чого позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню, а в
частині стягнення 968грн. 64коп.
задоволенню не підлягають.

Витрати позивача зі сплати судового
збору за приписами ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на сторін пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладені обставини,
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись ст.ст. 509, 525, 526, ч.1 ст. 530, 546, 549,
ст.ст. 610, 612, 625, 626, 629, 892, 894, 898 Цивільного
кодексу України, ч. 1, 7 ст. 193, ст. 230
Господарського кодексу України,
Законом України «Про судовий збір»,
ст.ст. 1, 4, 42-47, 33, 43, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Донецьксталь» -
Металургійний завод» (83062, м. Донецьк,
вул. І. Ткаченка, буд. 122,
ідентифікаційний код 30939178) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Виробничо-технічне підприємство
«Укренергочормет» (61072, м. Харків, пр.
Леніна, буд. 58, ідентифікаційний код
00192494) заборгованість за договором №27883
ДС/116 від 02.04.2013р. у сумі 696
673грн. 78коп., пеню у сумі 20 098грн. 56коп., 3%
річних у сумі 4 638грн. 13коп., інфляційні
втрати у сумі 2 786грн. 69коп. та витрати
зі сплати судового збору у сумі
14 483грн. 94коп.

В задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства
«Виробничо-технічне підприємство
«Укренергочормет» в частині стягнення
з Приватного акціонерного товариства
«Донецьксталь» - Металургійний завод»
3% річних у сумі 171грн. 78коп. та пені у
сумі 968грн. 64коп. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого
господарського суду подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу, протягом десяти днів.
У разі, якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання повного
тексту рішення.

У судовому засіданні 03.06.2014р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 05.06.2014р.

Суддя
Ю.С. Мельниченко