ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року Справа № 926/1081/13
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Іванової Л.Б. - головуючого, Гольцової
Л.А., Козир Т.П.,

за участю представника фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 - ОСОБА_5 дов.
б/н від 5 листопада 2012 року,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 5 березня 2014
року у справі господарського суду
Чернівецької області за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6,
фізичної особи-підприємця ОСОБА_7,
фізичної особи-підприємця ОСОБА_8,
фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 та
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4,
треті особи - Товарна біржа "Центральна
українська біржа" та КП Міський
торговельний комплекс "Калинівський
ринок", про визнання біржового
контракту купівлі-продажу майна
недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_6 (далі -
позивач-1), фізична особа-підприємець
ОСОБА_7 (далі - позивач-2), фізична
особа-підприємець ОСОБА_8 (далі -
позивач-3) та фізична особа-підприємець
ОСОБА_9 (далі - позивач-4) звернулись до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 (далі
- відповідач-1) та фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 (далі -
відповідач-2) з позовом, третя особа - 1 -
Товарна біржа "Центральна українська
біржа", третя особа - 2 - КП Міський
торговельний комплекс "Калинівський
ринок", про визнання недійсним
біржового контракту купівлі-продажу
майна, реєстраційна серія ЧРВ № 040412/229
ЧН від 4 квітня 2012 року, укладеного між
ОСОБА_10 та ОСОБА_4 щодо відчуження
павільйону площею 118, 85 кв.м, що
знаходиться на торгівельному місці
АДРЕСА_1 на території МТК "Калинівський
ринок".

Позовні вимоги обгрунтовано
порушенням відповідачем-1 вимог п. 1
ст. 203 Цивільного кодексу України при
укладенні спірного біржового
контракту про відчуження майна, у тому
числі площ горищ, що є невід'ємними
частинами павільйонів, належних
позивачам, без згоди останніх.

Рішенням господарського суду
Чернівецької області від 24 грудня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 5 березня 2014
року рішення господарського суду
Чернівецької області від 24 грудня 2013
року залишено без змін, а апеляційну
скаргу залишено без задоволення.

У касаційній скарзі фізична
особа-підприємець ОСОБА_6 просить
скасувати рішення господарського суду
Чернівецької області від 24 грудня 2013
року та постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
5 березня 2014 року та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Посилається на неправильне
застосування судами норм ч. 1 ст. 203, ч. 1
ст. 215, ст. ст. 355, 358 Цивільного кодексу
України, зазначає, що при вирішенні
спору не враховано вимоги ч. 6 ст. 15
Закону України "Про товарну біржу".

Наголошує на тому, що горище над
торговельними площами сторін, яке є
предметом спірного договору
купівлі-продажу, виконувало роль
допоміжного приміщення для всіх
співвласників павільйонів, на яке
будь-які правовстановлюючі документи
на видавались і в загальну площу воно
не включалось, а було вже включено і
визнано як торговельне місце після
його фактичного, без згоди позивачів
використання і проведення незаконної
реконструкції; будучи власниками
торговельних павільйонів сторони є
співвласниками горища над ними, яке є
загальним простором над всім блоком
торговельних павільйонів; в порушення
вимог ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу
України, оспорюваний контракт
укладений на підставі угоди, що
підтверджує лише право користування
торговельним місцем, а не на праві
власності продавця.

Представники позивачів, відповідача -1
та третіх осіб у судове засідання не
з'явились.

Враховуючи, що про час та місце
розгляду касаційної скарги зазначені
особи повідомлені належним чином, суд
вважає за можливе розглянути справу за
їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника
відповідача - 2, обговоривши доводи
касаційної скарги та вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 1 квітня 2010 року між
третьою особою - 2 та відповідачем - 1
укладено угоду № 8162/С про надання в
користування торговельного місця,
згідно якої третя особа -2 надає, а
відповідач - 1 приймає у платне
користування торговельне місце площею
33,39 кв.м. на території КП Міський
торговельний комплекс "Калинівський
ринок", АДРЕСА_1, для здійснення продажу
промислових товарів, що облаштовано
належним відповідачу - 1 торговельним
об'єктом, павільйоном АДРЕСА_1. Строк
дії угоди з 1 квітня 2010 року до 31 грудня
2018 року.

7 серпня 2010 року між третьою особою - 2 та
відповідачем - 1 укладено угоду № 0777/С,
згідно якої третя особа - 2 надає, а
відповідач - 1 приймає у платне
користування торговельне місце
АДРЕСА_1 площею 85,46 кв.м. на території КП
Міський торговельний комплекс
"Калинівський ринок", АДРЕСА_1, для
здійснення зберігання товарів, що
облаштоване належним відповідачу - 1
об'єктом павільйоном (мансарда). Строк
дії угоди з 7 серпня 2010 року по 31 грудня
2018 року.

1 лютого 2012 року між третьою особою - 2 та
відповідачем - 1 укладено угоду № 1361/Д
про надання в користування
торговельного місця, згідно якої третя
особа -2 надає, а відповідач - 1 приймає в
платне користування торговельне місце
АДРЕСА_1, площею 118,85 кв.м., на території
КП Міський торговельний комплекс
"Калинівський ринок", АДРЕСА_1, для
здійснення продажу промислових
товарів. Торговельне місце облаштоване
належним відповідачу - 1 торговельним
об'єктом - павільйоном.

Згідно п. 3.1.7 зазначеної угоди
відповідач - 1 має право здійснювати
цивільно-правові дії відносно
торговельного об'єкта відповідно до
чинного законодавства (купівля-продаж,
дарування, застава, спадкування, обмін
і т.п.) із обов'язковим внесенням змін в
угоду про надання в користування
торговельного місця.

4 квітня 2012 року між членом біржі СПДФО
"ОСОБА_11" в особі ОСОБА_11, яка діяла в
інтересах відповідача - 1 та членом
біржі "Автоексперт" в особі ОСОБА_12, яка
діяла в інтересах відповідача - 2
укладено біржовий контракт
купівлі-продажу майна ЧРВ № 040412/229 ЧН,
згідно якого відповідач - 1 продав
відповідачу - 2 павільйон площею
118,85 кв. м., який знаходиться у АДРЕСА_1,
та належить відповідачу - 1 на підставі
угоди №1361/Д від 1 лютого 2012 року.

1 травня 2012 року між третьою особою - 2 та
відповідачем - 2 укладено угоду № 43/1гс
про надання в користування
торговельного місця, згідно якої третя
особа - 2 надає, а відповідач - 2 приймає у
платне користування торговельне місце
АДРЕСА_1, площею 118,85 кв.м. на території
КП Міський торговельний комплекс
"Калинівський ринок", АДРЕСА_1, для
здійснення продажу промислових
товарів. Торговельне місце облаштоване
належним відповідачу - 2 торговельним
об'єктом - павільйоном.

Частиною 1 статті 215 ЦК України
встановлено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного
кодексу України, якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Положення Цивільного кодексу України
не дають визначення, які особи
вважаються заінтересованими у
визнанні правочину недійсним, а тому
з'ясування наявності таких осіб
здійснюється у кожному конкретному
випадку з урахуванням обставин справи.

Так, задовольняючи вимогу про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
застосовуючи наслідки його
недійсності, необхідно з'ясувати, чи
порушені права та законні інтереси
заінтересованої особи вчиненням
правочину.

З урахуванням вищенаведених правових
положень, апеляційний господарський
суд дійшов висновку, що на момент
звернення до суду з позовом про
визнання недійсним біржового
контракту купівлі-продажу майна,
реєстраційна серія ЧРВ № 040412/229 ЧН від 4
квітня 2012 року, укладеного між ОСОБА_10
та ОСОБА_4 щодо відчуження павільйону
площею 118, 85 кв.м, що знаходиться на
торговельному місці АДРЕСА_1 на
території КП Міський торговельний
комплекс "Калинівський ринок", у
позивачів відсутнє порушене право,
оскільки позивачі не є стороною
біржового контракту та не довели, що
приміщення площею 31,24 кв.м., яке
знаходиться на території КП Міський
торговельний комплекс "Калинівський
ринок", належить їм на праві спільної
часткової власності.

Оскільки оспорюваний правочин може
бути визнаний судом недійсним за умови
доведення позивачами порушення їх прав
або законних інтересів на момент
звернення до суду та за умови
підтвердження допущених порушень
вимог закону, що позивачами відповідно
до вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України не
доведено належними та допустимими
доказами, тому суд апеляційної
інстанції дійшов юридично
обгрунтованого висновку щодо
відсутності правових підстав для
задоволення позову.

Судом апеляційної інстанції вірно
враховано, що відповідно до частини 3
ст. 215 Цивільного кодексу України
вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним може бути
пред'явлена тільки особами,
визначеними у ЦК України й інших
законодавчих актах, що встановлюють
оспорюваність правочинів - а саме,
однією зі сторін, або заінтересованою
стороною, тобто, особами, права яких вже
були порушені на момент звернення до
суду. Якщо під час судового розгляду
встановлено відсутність у позивача
порушеного права, суд має відмовити в
задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги не знайшли
свого підтвердження у судовому
засіданні та не спростовують
висновків, покладених в основу
оскаржуваного рішення суду
апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, постанова
апеляційного господарського суду
законна та обгрунтована, а тому зміні
чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 111-5, 111-7- 111-9,111-11
Господарського процесуального кодексу
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 5
березня 2014 року - без зміни.

Головуючий
Л. Іванова

Судді
Л. Гольцова

Т. Козир