м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/5531/14 06.06.14
За позовом Дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
До Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сєвєродонецьктепло»
Про стягнення 1 326 343,04
Суддя Мельник В.І.
від позивача: Онищенко І.П.,
довіреність № 10/10 від 17.01.2014р.
від відповідача: не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Дочірня компанія «Газ України»
Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» (далі - позивач)
подала на розгляд господарського суду
міста Києва позов до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сєвєродонецьктепло» (далі -
відповідач) про стягнення 1 326 343,04 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем не сплачується борг за
спожитий природний газ, внаслідок чого
йому нараховано штрафні санкції у
Ухвалою суду від 02.04.2014р. порушено
провадження у справі № 910/5531/14 та
призначено розгляд на 05.05.2014 р.
14.04.2014р. позивач подав через канцелярію
суду письмові пояснення по справі.
05.05.2014р. представник позивача у
судовому засіданні надав пояснення по
справі, підтримав свої позовні вимоги у
Представник відповідача у судове
засідання не з`явився. про причини
своєї відсутності суд не повідомив,
вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі не виконав.
Суд відклав розгляд справи на 06.06.2014р., у
зв`язку з відсутністю представника
06.06.2014р. позивач подав через канцелярію
суду документи по справі.
06.06.2014р. представник позивача у
судовому засіданні підтримав свої
позовні вимоги у повному обсязі
Представник відповідача у судове
засідання не з`явився. про причини
своєї відсутності суд не повідомив,
вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі не виконав.
Суд вирішив задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.
Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення з
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві.
(роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.09.1997 №
02 - 5/289 із змінами "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України").
Ухвали суду надсилалась за адресою, що
зазначена в позовній заяві та є
юридичною адресою згідно з довідкою
Єдиного державного реєстру
підприємств і організацій України
вул. Бастіонна 15, кв.6.
Крім того, в інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
14.08.2007 № 01-8/675 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2007 року"(пункт
15) зазначено, що відповідно до пункту 2
частини другої статті 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити, зокрема,
місцезнаходження сторін (для юридичних
Згідно із статтею 93 Цивільного кодексу
України місцезнаходженням юридичної
особи є адреса органу або особи, які
відповідно до установчих документів
юридичної особи чи закону виступають
У пункті 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. № 01-8/123 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році"зазначено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
Водночас законодавство України, в тому
числі Господарський процесуальний
кодекс України, не зобов'язує й сторону
у справі, зокрема позивача, з'ясовувати
фактичне місцезнаходження іншої
сторони (сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно із згаданою статтею
93 Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.
В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
Слід також зазначити, що вищезгаданий
інформаційний лист відправляє до
пункту 4 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
№ 01-8/1228 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005
році"(із змінами від 08.04.2008), в якому
зазначається, що примірники
повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками "адресат вибув", "адресат
відсутній"і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.
Про поважні причини неявки в судове
засідання повноважного представника
відповідача суд не повідомлений.
Клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило.
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами, оскільки позивачем надано
всі необхідні документи для вирішення
Згідно ст.87 Господарського
процесуального кодексу України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем 20.12.2010р.
було укладено договір № 06/10-2567ТЕ-20 про
закупівлю природного газу за державні
кошти, згідно якого позивач
зобов`ячався поставити відповідачу
природний газ, а відповідач
зобов`язався прийняти та оплатити
природний газ на умовах договору.

Рішення господарського суду міста
Києва № 42/410 від 24.01.2012р. з відповідача
стягнуто заборгованість по вказаному
договору у розмірі 20 855 833,41 грн. за
період з березня 2011 - червень 2011 року.

Відповідно до ст. 35 ГПК України,
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Вказаним вище рішенням, було
встановлено факт наявності
заборгованості за період з березня 2011 -
червень 2011 року, що в свою чергу в
даному позовному провадженні не
потребує доказування.

Станом на день подачі даного позову до
суду (31.03.2014р. - штамп суду про прийняття
позовної заяви) відповідач свій борг
не погасив.

У своїй позовній заяві позивач просить
суд стягнути з відповідача 1 326 343,04 грн. -
3% річних за порушення виконання
грошового зобов'язання, тобто за період
з 01.11.2011 - 20.03.2014р. , також позивач просив
суд стягнути з відповідача судові
витрати.

Суд, оцінивши докази наявні в
матеріалах справи та заслухавши
пояснення представників позивача та
відповідача, дійшов висновку про
задоволення позовних вимог позивача
частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання.

Одностороння відмова від зобов'язання
в силу ст. 525 ЦК України не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
(п.2 ст. 625 ЦК України).

Приписами ст. 599 ЦК України встановлено,
що зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.
Якщо зобов'язання виконано не належним
чином, то воно не припиняється, а
навпаки на сторону, яка допустила
неналежне виконання, покладаються
додаткові юридичні обов'язки, в тому
числі і передбачені ст. 625 ЦК України.

Судом встановлено факт неналежного
виконання відповідачем свого
зобов'язання стосовно погашення
заборгованості.

Виходячи із положень зазначених норм,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та трьох процентів річних виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує
права кредитора звернутися до суду за
захистом свого права, якщо грошове
зобов'язання не виконується й після
вирішення судом питання про стягнення
основного боргу.

Оскільки чинне законодавство не
пов'язує припинення зобов'язання з
постановленням судового рішення чи
відкриттям виконавчого провадження з
його примусового виконання, а
наявність судових актів про стягнення
заборгованості не припиняє грошових
зобов'язань боржника та не виключає
його відповідальності за порушення
строків розрахунків, тому позивач
правомірно звернувся до суду з вимогою
стягнення штрафних санкцій після
постановлення судового рішення № 42/410.
Така ж позиція викладена у постанові
Верховного Суду України № 37/64 від 23.01.2012
року.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 712 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до договору; замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
надані послуги; одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язань, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один
суб'єкт господарського зобов'язання
повинен вчинити певну дію на користь
іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Вина
відповідача в прострочці виконання
грошового зобов`язання по оплаті
поставленого природного газу доведена
матеріалами даної справи та справи №
42/410.

На підставі викладеного, враховуючи, що
наявні у справі матеріали свідчать про
обгрунтованість вимог позивача,
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми,
які підлягають сплаті за витрати,
пов'язані з розглядом справи, при
задоволенні позову покладаються на
відповідача повністю.

Керуючись ст. 625 ЦК України, ст.ст. 173, 193,
232 ГК України, ст.ст. 22, 33, 49, 75, 81-1, 82-85 ГПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Сєвєродонецьктепло» (01014, м.Київ, вул.
Бастіонна 15, кв.6, код ЄДРПОУ 3630403) на
користь Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» (04116,
м.Київ, вул. Шолуденка 1, ) 1 326 343 (один мільйон триста
двадцять шість тисяч триста сорок три)
грн. 04 коп. - 3% річних та судовий збір у
розмірі 26 526 (двадцять шість тисяч
п`ятсот двадцять шість) грн. 87 коп.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

(Повний текст рішення підписано 12.06.2014р.
)

Суддя
В.І.Мельник