ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.06.2014
Справа № 905/2204/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Колесника Р.М.

при секретарі судового засідання Волзі
І.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні господарського суду
матеріали справи

за позовною заявою: прокурора
Будьоннівського району м. Донецька в
інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
Державного майна України по Донецькій
області, м. Донецьк

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк

про стягнення неустойки у розмірі 23533,68
гривень

Представники сторін:

Прокурор: Блащик Г.Є. за посв. № 015490

Від позивача: Тутов Д. С. за дов.

Від відповідача: не з'явився

Прокурор Будьоннівського району м.
Донецька звернувся до господарського
суду Донецької області з позовом в
інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
Державного майна України по Донецькій
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення неустойки у
розмірі 23533,68 гривень.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор посилається на неналежне
виконання відповідачем зобов'язання за
договором оренди нерухомого майна
№4427/2010 від 25.08.2010р. щодо повернення
майна з оренди, з огляду на що виникли
підстави для нарахування неустойки
відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу
України.

Прокурор та представник позивача в
судових засіданнях підтримали вимоги,
викладені в позовній заяві.

Відповідачем було надано клопотання
про відкладення розгляду справи, яке
судом було задоволено, проте він правом
на участь представника у судовому
засіданні не скористався, причину
неявки не повідомив, витребуваних
судом документів не надав.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму
№18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011р. у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, справа
розглядається відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу
України без явки представника
відповідача за наявними в ній
матеріалами, оскільки неявка
представника відповідача не
перешкоджає вирішенню спору.

Строк розгляду справи на підставі ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України продовжувався. Розгляд справи
на підставі ст.77 Господарського
процесуального кодексу України
відкладався.

Перед початком розгляду справи по суті
прокурор та представник позивача були
ознайомлені з правами та обов'язками,
передбаченими ст.ст. 20, 22
Господарського процесуального кодексу
України.

З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, виходячи з
фактів, встановлених в процесі
розгляду справи, вислухавши прокурора
та представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ

25.08.2010р. позивачем (орендодавцем) та
відповідачем (орендарем) укладено
договір оренди нерухомого майна, що
належить до державної власності
№4427/2010, згідно з п.1.1 якого орендодавець
передав, а орендар прийняв в строкове
платне користування за актом
приймання-передачі від 25.08.2010р.
державне майно - нежитлові вбудовані
приміщення будівлі механічної
майстерні з гаражами та складані літ.
Ж-1 загальною площею 224,7 кв.м. (далі -
майно), які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, що знаходяться на балансі ДВНЗ
«Донецький коледж будівництва та
архітектури» (балансоутримувача).

Орендна плата визначається на підставі
Методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду
державного майна, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.10.1995р. №786 (зі змінами) (далі -
Методика розрахунку), та за
результатами конкурсу на право оренди
державного майна і становить без ПДВ за
базовий місяць розрахунку (останній
місяць, за який є інформація про індекс
інфляції) - липень 2010р. - 3394,61 гривень.
Орендна плата за перший місяць оренди -
серпень 2010р. - визначається шляхом
коригування орендної плати за базовий
місяць на індекс інфляції за серпень
2010р. Нарахування ПДВ на суму орендної
плати здійснюється у порядку,
визначеному законодавством. Орендна
плата за кожний наступний місяць
визначається шляхом коригування
орендної плати за попередній місяць на
індекс інфляції за наступний місяць
(п.п. 3.1, 3.2, 3.3 договору).

Договір укладено строком на 2 роки 360
днів, що діє з 25.08.2010р. до 19.08.2013р. (п. 10.1
договору).

Додатковими угодами №1 від 16.09.2010р., №2
від 31.10.2011р. та №3 від 15.08.2013р.
збільшувався розмір орендної плати до
4673,66 гривень за базовий місяць - серпень
2011р.

27.08.2013р. позивач направив на адресу
відповідача заяву №20-06-05-10572 від
22.08.2013р., де зазначав про припинення дії
договору оренди та небажання укладання
договору на новий строк. Даний лист був
отриманий відповідачем 28.08.2013р., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами.

18.12.2013р. відповідачем було повернуто
балансоутримувачу майно з оренди за
актом приймання-передачі.

Листом №20-06-05-02124 від 21.02.2014р. позивач
повідомив відповідача про
необхідність сплати неустойки
відповідно до п. 10.11 договору та ст. 785
Цивільного кодексу України у розмірі
23533,68 гривень у тижневий термін.

За таких обставин, прокурор звернувся
до суду з розглядуваним позовом на
просить стягнути з відповідача
неустойку за несвоєчасне виконання
обов'язку щодо повернення майна з
оренди за період з 23.08.2013р. по 18.12.2013р. у
розмірі 23533,68 гривень.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню в повному обсязі,
враховуючи наступне.

Зважаючи на статус сторін та характер
правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3
Господарського кодексу України
регламентуються насамперед його
положеннями, Цивільним кодексом
України, Законом України «Про оренду
державного та комунального майна» та
умовами укладеного між сторонами
договору оренди.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу
України зобов'язання виникають зокрема
з договорів. Аналогічні положення
встановлені і в ст.ст. 173-175
Господарського кодексу України.

Виходячи із змісту прав та обов'язків
сторін, визначених договором №4427/2010
від 25.08.2010р., його предмету, такий
договір кваліфікується судом як
договір найму (оренди). Як встановлено
ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає наймачеві майно у користування
за плату на певний строк.

Враховуючи встановлений договором
оренди строк його дії до 19.08.2013р. та з
огляду на зміст листа позивача
№20-06-05-10572 від 22.08.2013р., суд приходить до
висновку про наявність заперечень
орендодавця протягом одного місяця
після закінчення договору оренди, а,
отже, про неможливість застосування
приписів ст. 764 Цивільного кодексу
України, та, у зв'язку з цим, і про
припинення договору оренди №4427/2010 від
25.08.2010р. з 20.08.2013р.

Відповідно до п.1 ст. 27 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» у разі розірвання договору
оренди, закінчення строку його дії та
відмови від його продовження або
банкрутства орендаря він зобов'язаний
повернути орендодавцеві об'єкт оренди
на умовах, зазначених у договорі
оренди.

Пунктом 1 ст. 785 Цивільного кодексу
України визначено, що у разі припинення
договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі.

Пунктами 10.8, 10.9 договору передбачений
обов'язок орендаря у разі припинення
або розірвання договору повернути
майно балансоутримувачу протягом
трьох робочих днів. Майно вважається
поверненим балансоутримувачу з
моменту підписання акту
приймання-передачі.

Приписами ст. 785 Цивільного кодексу
України передбачено, що, якщо наймач не
виконує обов'язку щодо повернення речі,
наймодавець має право вимагати від
наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Враховуючи той факт, що майно повернуто
відповідачем лише 18.12.2013р., в той час як
договір оренди припинився 19.08.2013р.,
судом вбачається правомірним
нарахування неустойки за період
23.08.2013р. по 18.12.2013р.

Перевіривши наданий розрахунок
стягуваної суми, суд дійшов висновку
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі, а саме в розмірі 23533,68
гривень.

Відповідно до ст.4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство в господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається в обґрунтування
своїх вимог або заперечень.

При цьому, з урахуванням вимог ст.43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального Кодексу
України пропорційно покладаються на
відповідача, оскільки спір виник з його
вини.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги прокурора
Будьоннівського району м. Донецька в
інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
Державного майна України по Донецькій
області задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь
державного бюджету (р/р 0005, МФО
834016, код бюджетної класифікації 22080200,
отримувач - Банк ГУДКСУ у Донецькій
області, 38034015) неустойку у розмірі 23533,68
гривень.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь
державного бюджету судовий збір у
розмірі 1827,00 гривень.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

У судовому засіданні 03.06.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення. Повне рішення складено 05.06.2014р.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Р.М. Колесник