м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/6565/14 03.06.14
За позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
До Приватного акціонерного товариства
«Страхове товариство «Іллічівське»
Про стягнення 5 162,69 грн.
Суддя
Представники сторін:
Від позивача: не з'явився
Від відповідача: Бородіна Ю.В.
представник за довіреністю № 211 від
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
(далі - позивач) до Приватного
акціонерного товариства «Страхове
товариство «Іллічівське» (далі -
відповідач) про стягнення 5 162,69 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем, як страховиком виплачено
страхувальнику страхове
відшкодування, внаслідок чого
позивачем в порядку статті 27 Закону
України "Про страхування" та статей 993,
1191 Цивільного кодексу України отримано
право зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.04.14. порушено провадження у
справі № 910/6565/14 та призначено її до
розгляду на 13.05.14.
В зв'язку з неявкою в судове засідання
13.05.14. представника відповідача,
невиконання ним в повному обсязі та
позивачем частково вимог ухвали суду
про порушення провадження, розгляд
справи на підставі ст. 77 ГПК України
відкладено на 03.06.14., про що судом було
прийнято відповідну ухвалу.
Представник позивача в судове
засідання 03.06.14. не з'явився, вимоги
попередніх ухвал суду в повному обсязі
не виконав, заяв чи клопотань не подав і
не надіслав, про поважні причини неявки
суд не повідомив, про дату, час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином.
В судовому засіданні 03.06.14. представник
відповідача подав письмовий відзив на
позовну заяву, в якому проти позову
заперечує з підстав, викладених в
відзиві та в усному порядку проти
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
Зважаючи на те, що неявка представника
позивача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, враховуючи предмет
спору, а також доказове наповнення
матеріалів справи, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
у справі № 910/6565/14.
В судовому засіданні 03.06.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -
01.06.07. між позивачем (Страховиком) та
ОСОБА_2 (Страхувальником) було укладено
Договір № ИБ 2005602 (далі - Договір),
відповідно до якого позивач прийняв
під страховий захист автомобіль марки
Chevrolet, д.р.н. НОМЕР_1.
06.07.11. внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, що сталась на вул. Травневій,7 у
Києво-Святошинському районі Київської
області у населеному пункті Софіївська
Борщагівка, автомобілі марки Chevrolet,
д.р.н. НОМЕР_1 та Baw Gros, д.р.н. НОМЕР_2
отримали механічні пошкодження, що
підтверджується довідкою № 8837965
Міністерства внутрішніх справ України.
З полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВЕ/4646839 вбачається, що
транспортний засіб - автомобіль марки
Baw Gros, д.р.н. НОМЕР_2 застрахований у
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем, як страховиком виплачено
страхувальнику страхове
відшкодування, внаслідок чого
позивачем в порядку статей 993, 1191
Цивільного кодексу України отримано
право зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, суд дає самостійну оцінку доказам
на підставі чинного законодавства і не
зв'язаний позицією сторін.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

За приписами ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Разом з тим, суд відзначає наступне.

Виключно законами України
визначаються діяння, які є
адміністративними правопорушеннями,
та відповідальність за них (пункт 22
частини першої статті 92 Конституції
України).

Адміністративна відповідальність в
Україні та процедура притягнення до
адміністративної відповідальності
ґрунтуються на конституційних
принципах та правових презумпціях, які
зумовлені визнанням і дією принципу
верховенства права в Україні. За
змістом статті 9 Кодексу України про
адміністративні правопорушення саме
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність суб'єкта
адміністративної відповідальності є
однією з ознак адміністративного
правопорушення (проступку). Суб'єкти
можуть притягатися до
адміністративної відповідальності
виключно за наявності в їхніх діях
складу певного адміністративного
порушення (рішення Конституційного
суду України № 1-34/2010 від 22.12.10. № 23-рп/2010
у справі за конституційним зверненням
громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного
тлумачення положень частини першої
статті 14-1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
(справа про адміністративну
відповідальність у сфері забезпечення
безпеки дорожнього руху).

Ніхто не зобов'язаний доводити свою
невинуватість у вчиненні злочину. Хоча
Конституція України прямо не
встановлює презумпції невинуватості
особи у вчиненні адміністративного
правопорушення, однак, принцип
невинуватості особи повною мірою
стосується й осіб, що обвинувачуються у
вчиненні адміністративних
правопорушень, за які настає
відповідальність карального
характеру. Таким чином, презумпція
невинуватості має діяти не лише для
випадків обвинувачення у вчиненні
злочину, але й щодо адміністративних
правопорушень.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
адміністративне правопорушення - це
протиправна, винна (умисна або
необережна) дія чи бездіяльність, яка
посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Вина ОСОБА_4, який керував автомобілем
марки Baw Gros, д.р.н. НОМЕР_2, не встановлена
у судовому порядку.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

На вимогу суду позивачем не було надано
постанову суду у справі про
адміністративне правопорушення, якою
винним у вчиненні ДТП з автомобілем
марки Chevrolet, д.р.н. НОМЕР_1 було б визнано
ОСОБА_4.

Далі, з полісу № ВЕ/4646839 вбачається, що
він є договором І типу.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», договори обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності можуть укладатися на
умовах страхування відповідальності
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю,
майну третіх осіб внаслідок
експлуатації транспортного засобу,
визначеного в договорі страхування,
будь-якою особою, яка експлуатує його
на законних підставах (договір І типу).

Страхувальником за Полісом № ВЕ/4646839 є
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сталекс МК». Разом з
тим, доказів експлуатації ОСОБА_4
автомобілям марки Chevrolet, д.р.н. НОМЕР_1 на
законних підставах (наказ, подорожній
лист службового автомобіля, тощо)
позивачем суду не надано.

При цьому судом враховано, що доведення
належними засобами доказування певних
обставин по справі, ГПК України
покладається саме на особу, яка на ці
обставини посилається (аналогічної
позиції дотримується Вищий
господарський суд України в постанові
№ 30/5009/2733/11 від 02.04.12.).

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Згідно з ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
юридичні особи мають право звертатися
до господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Враховуючи вищевикладене, з наведеного
вбачається, що до господарського суду
вправі звернутися кожна особа, яка
вважає, що її право чи охоронюваний
законом інтерес порушено чи
оспорюється.

Відповідно до ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд порушує справи за
позовними заявами підприємств та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів.

Отже, необхідною умовою для звернення
до суду із відповідним позовом є
порушення права та охоронюваних
законом інтересів позивача.

Разом з тим, звертаючись з даним
позовом до суду позивач не довів
порушення відповідачем своїх прав і
охоронюваних законом інтересів, як
необхідної умови для їх захисту в
судовому порядку.

Зважаючи на встановлені факти та
вимоги вищезазначених правових норм, а
також враховуючи, що позивачем не
доведено обґрунтованість позовних
вимог, господарський суд дійшов
висновку, що в позові про стягнення з
Приватного акціонерного товариства
«Страхове товариство «Іллічівське» 5
162,69 грн. страхового відшкодування в
порядку регресу слід відмовити.

З урахуванням зазначеного, відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, витрати по сплаті
судового збору покладаються на
позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
32, 33, 34, 44, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 10.06.14.

Суддя
Т.М. Ващенко