ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2014 р.
Справа № 914/1131/14

За позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, с.Мала Тур'я Долинського району
Івано-Франківської області

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»,
м.Трускавець Львівської області

про стягнення 122160,75грн.

Суддя Щигельська О.І.

при
секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за
довіреністю

від відповідача: Войтович О.В. -
представник за довіреністю

Суть спору: позов заявлено Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, с.Мала Тур'я
Долинського району Івано-Франківської
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»,
м.Трускавець Львівської області про
стягнення заборгованості в сумі
122160,75грн.

Ухвалою суду від 04.04.2014р. порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду в судовому засіданні на
23.04.2014р. Ухвалою суду від 23.04.2014р.
розгляд справи відкладено на 02.06.2014р. у
зв'язку з неявкою відповідача.

Представникам сторін роз'яснено права,
передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Представник позивача в судовому
засіданні 02.06.2014р. позовні вимоги
підтримав з підстав, зазначених у
позовній заяві, пояснив суду, що розмір
заборгованості ТзОВ
«Трускавецьінвест», якому позивачем,
зокрема протягом 2012 та 2013 року,
надавались послуги із прання та
прасування білизни та предметів
інтер'єру, становить 119160,17грн., про що
зазначено у долученому до матеріалів
справи акті звірки розрахунків між
сторонами станом на 14.04.2014р. Просив
позов задоволити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 02.06.2014р. проти позову усно не
заперечив, письмового відзиву на
позовну заяву та інших, витребуваних
судом, документів не подав, вимог ухвал
суду від 04.04.2014р. та 23.04.2014р. не виконав,
поважності причин невиконання суду не
повідомив.

Відповідно до ст.75 ГПК України, суд
вважає за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами, в яких
достатньо доказів для прийняття
рішення по суті спору, у відповідності
до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом
створювались сторонам необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, у зв'язку із чим
передбачені у ст.77 ГПК України підстави
для відкладення розгляду справи не
вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, судом
встановлено наступне.

Як зазначено у позовній заяві, на
початку січня 2012 року Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 (позивач по
справі) передано від Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Трускавецьінвест» (відповідач по
справі) для ознайомлення та підписання
два примірники проекту договору про
надання послуг №11ф/0212 від 01.01.2012р.
(копія знаходиться в матеріалах
справи), за яким замовник (відповідач)
доручає, а виконавець (позивач) приймає
на себе зобов'язання надати послуги по
пранню та прасуванню постільної
столово-кухонної білизни, предметів
інтер'єру (штор, тюлів, занавісок,
покривал тощо) згідно заявок замовника,
а замовник - оплатити ці послуги.
Позивачем зазначені примірники
договору підписано та направлено ТзОВ
«Трускавецьінвест» для підписання.
Однак, останнім, належний ФО-П ОСОБА_1
примірник договору, не повернуто.

Не зважаючи на це, ТзОВ
«Трускавецьінвест» протягом 2012 року
направляло позивачу постільну,
столово-кухонну білизну та інші
предмети інтер'єру для прання та
прасування, а ФО-П ОСОБА_1 надавались
відповідні послуги. Позивач зазначає,
що внаслідок неналежного виконання
взятих на себе за договором зобов'язань
із оплати за надані послуги,
заборгованість ТзОВ
«Трускавецьінвест» станом на 01.01.2013р.
становила 114531,50грн., яку відповідач
усно зобов'язувався погасити. Протягом
грудня 2012 року по червень 2013 року, ФО-П
ОСОБА_1 надано передбачених договором
послуг на загальну суму 65629,25грн., що
підтверджується підписаними
представниками сторін відомостями
здачі-приймання білизни, накладними та
актами здачі-прийняття білизни
(надання послуг), зазначених у акті
звірки взаєморозрахунків за даними
ТзОВ «Трускавецьінвест» станом на
30.06.2013р., оригінали яких оглянуто в
судовому засіданні.

Зважаючи на часткову оплату
відповідачем, станом на 01.07.2013р.,
заборгованість ТзОВ
«Трускавецьінвест» перед ФО-П ОСОБА_1
становила 122160,75грн., у зв'язку з чим
остання двічі зверталась із письмовими
вимогами від 26.07.2013р. (отримано
адресатом 26.07.2013р.) та від 29.08.2013р.
(отримано - 29.08.2013р.) про сплату
зазначеної заборгованості, які
відповідачем залишено без виконання,
що зумовило звернення ФО-П ОСОБА_1 до
суду із позовною заявою про стягнення з
ТзОВ «Трускавецьінвест»
заборгованості в розмірі 122160,75грн.

В той же час, позивач зазначає, що у
вказаному акті звірки
взаєморозрахунків не враховано
здійснену 08.10.2013р. ТзОВ
«Трускавецьінвест» оплату за прання на
суму 3000,00грн. (банківська виписка по
рахунку ФО-П ОСОБА_1 за 09.10.2013р.). Відтак,
розмір заборгованості ТзОВ
«Трускавецьінвест» перед ФО-П ОСОБА_1
станом на час розгляду справи
становить 119160,17грн., що відображено у
акті звірки розрахунків від 14.04.2014р. за
підписом позивача. Відповідачем
зазначений розмір заборгованості не
заперечено та не спростовано.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є
зокрема договори та інші правочини, а
також інші юридичні факти.

Як передбачено ч.1 ст.901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.193 ГК України,
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

У відповідності до ст.193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що факт надання ФО-П ОСОБА_1
послуг ТзОВ «Трускавецьінвест»
підтверджується матеріалами справи,
відповідачем не спростовано, а відтак
позовні вимоги в частині стягнення
119160,17грн. підлягають до задоволення. В
задоволенні решти позовних вимог слід
відмовити, враховуючи реальний розмір
заборгованості відповідача перед
позивачем станом на дату звернення
позивача до суду із позовною заявою.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України,
судовий збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Окрім цього, суд звертає увагу, що
відповідно до Закону України «Про
судовий збір», за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру ставка судового
збору становить 2 відсотки ціни позову,
але не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат
(п.п.1 п.2 ч.2 ст. 4), а в разі внесення
судового збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом, сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в розмірі переплаченої суми (п.1 ч.1,
ч.2 ст.7).

Враховуючи, що при зверненні до суду із
позовною заявою майнового характеру
ФО-П ОСОБА_1 внесено судовий збір в сумі,
що перевищує 2 відсотки від зазначеної
ціни позову - 122160,75грн., суд приходить до
висновку про необхідність повернення
судового збору в розмірі переплаченої
суми - 0,78грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК України,
п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий
збір», суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»
(Львівська область, м.Трускавець,
вул.Суховоля, буд.61; ) на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код ЄДРПОУ НОМЕР_1)
119160,17грн. основного боргу та 2383,12грн.
судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

5. Повернути Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код ЄДРПОУ НОМЕР_1)
0,78грн. судового збору, доказом сплати
якого є квитанція №К5-5498 від 20.03.2014р., як
надмірно сплачений.

6. Строк і порядок оскарження рішення
суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 10.06.2014р.

Суддя
Щигельська О.І.