КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р. Справа№ 910/4464/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

За участі представників сторін:

від позивача : Килимник А.М. -
представник, Ястремська Л.М. -
представник

від відповідача: Муха А.О. - директор

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бебі-Лайф Плюс"

на ухвалу

Господарського суду міста Києва

від 04.04.2014р. про забезпечення позову

у справі № 910/4464/14 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Німецьке дитяче
харчування"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бебі-Лайф Плюс"

про стягнення 6 176 828, 18 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м.Києва №
910/4464/14 від 04.04.2014 заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю "Німецьке
дитяче харчування" про забезпечення
позову задоволено, з метою
забезпечення позову до набрання
рішенням законної сили накладено арешт
на грошові кошти Товариства з
обмеженою відповідальністю "Бебі-Лайф
Плюс" (код 37569643), які знаходяться на
розрахунковому рахунку № 2657, який
відкрито у ПАТ "ТЕРРА Банк" (МФО 380601) в
межах суми позову, а саме в межах 6 176 828
(шість мільйонів сто сімдесят шість
тисяч вісімсот двадцять вісім) грн. 18
коп.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, просить скасувати
прийняту місцевим судом ухвалу про
вжиття заходів до забезпечення позову,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, неповне
з»ясування всіх обставин справи та
неврахування роз»яснень Пленуму
Вищого господарського суду України.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на те, що заява
Позивача про забезпечення позову не
містить жодних обґрунтувань щодо
відсутності гарантій виконання
рішення суду у разі задоволення
позовних вимог. В заяві позивачем
наведено лише припущення позивача про
намір відповідача припинити
господарську діяльність, жодних
доказів, що підтвердили б зазначений
факт позивачем не надано.

Крім того, апелянт зазначає, що вимоги
позивача про стягнення заборгованості
носять безпідставний характер,
оскільки на виконання вимог статті 10
Закону України від 16.07.1999р. «Про
.бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» було проведено
інвентаризацію зобов'язань між
Позивачем та TOB «БЕБІ-ЛАЙФ ПЛЮС», під
час якої було перевірено і
документально підтверджено їх
наявність, стан і оцінка. Відповідно до
Акту звірення взаєморозрахунків між TOB
«Німецьке дитяче харчування» та TOB
«Бебі-Лайф Плюс» станом на 01.01.2013 р.
заборгованість TOB «Німецьке дитяче
харчування» була відсутня.

Апелянт звертає увагу суд на те, що в
рамках позовної заяви за видатковими
накладними з 19.02.2013 р. по 11.11.2013 р.
загальна сума зобов'язань згідно умов
угоди №3 від 18.05.2011 р. складає 17 875 131 грн.
49 коп. Починаючи з 12.11.2013 р. сплачено 5 728
183 (п'ять мільйонів сімсот двадцять
вісім тисяч сто вісімдесят три) гривні
37 копійок. Різниця у сумі 2 642 955 (два
мільйона шістсот сорок дві тисячі
дев'ятсот п'ятдесят п'ять) гривень 47
копійок є за своєю суттю передоплатою і
свідчить про те, що вимоги позивача
згідно позовної заяви є
необгрунтованими.

Зобов'язання з оплати поставленого
товару у сумі 3 085 227,90 грн. виникають з 11
березня 2014 p., а позовна заява, на
забезпечення виконання якої було
винесено оскаржувану ухвалу, була
подана позивачем 18 березня 2014 p., тобто
ще до моменту виникнення права вимоги.

На думку апелянта зазначена позовна
заява, на підставі п.3. ч.1 ст. 63 ГПК
України мала бути повернута позивачу
як така, в якій не вказано обставин, на
яких грунтується позовна вимога, не
надано доказів, що підтверджують
викладені в заяві обставини. Позивачем,
зокрема й не було надано суду ату
взаєморозрахунків між позивачем та
відповідачем.

Апелянт вважає, що позивачем не надано
суду жодних реально існуючих причин, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов та будь-яких сумнівів, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, вислухавши пояснення
представників сторін, Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Німецьке дитяче
харчування" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бебі-Лайф Плюс" про
стягнення 6 176 828, 18 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.03.2014 року порушено
провадження у справі № 910/4464/14 та
справу призначено до розгляду на 23.04.2014
року.

02.04.2014 року позивач через канцелярію
суду подав заяву про забезпечення
позову, в якій просить суд з метою
забезпечення позову до вирішення спору
по суті накласти арешт на грошові кошти
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бебі-Лайф Плюс" (код
37569643), які знаходяться на
розрахунковому рахунку № 2657, який
відкрито у ПАТ "ТЕРРА Банк" (МФО 380601) в
межах суми заборгованості, тобто у
розмірі 6 176 828,18 грн.

Згідно зі ст. 4 ГПК України суд вирішує
справи на підставі Конституції, інших
актів законодавства України,
міжнародних договорів України в
порядку, передбаченому ГПК України.
Згідно з ст. 55 Конституції України,
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом. Кожен має право
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань. Крім
того, відповідно до ст. 129 Конституції
України сторони мають право на судовий
захист своїх інтересів.

Кожна особа має право на судовий захист
своїх інтересів, в тому числі інтересу
позивача до повного та своєчасного
виконання рішення у цій справі
будь-яким не забороненим законом
способом.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору у даній справі є
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бебі-Лайф Плюс" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Німецьке дитяче
харчування" заборгованості у розмірі 6
176 828, 18 грн.

В обґрунтування заяви про вжиття
заходів до забезпечення позову позивач
зазначив, що підставами для
забезпечення позову є те, що невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду в разі задоволення позову,
оскільки сума заявленого позову є
значною, існує реальна загроза
виникнення неможливості виконання
рішення суду у випадку задоволення
позову. Відповідач на сьогоднішній
день здійснює масове звільнення
працівників та розриває договори
оренди зі складами та офісами, що
свідчить про намір відповідача
припинити господарську діяльність.
Позивач вважає, що є підстави вважати,
що відповідач має намір розпорядитись
власними грошовими коштами в
зазначених розмірах та зняти кошти зі
свого розрахункового рахунку, що
призведе до неможливості або
утруднення виконання рішення суду у
випадку задоволення позову.

У відповідності до статті 66 ГПК України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Отже, із змісту зазначеної норми
вбачається, що підставою для вжиття
заходів до забезпечення позову є
достатньо обґрунтоване припущення про
те, що невжиття заходів до забезпечення
позову у подальшому утруднить або
зробить неможливим виконання рішення
господарського суду у разі задоволення
заявлених вимог

За приписами ст. 67 Господарського
процесуального кодексу України позов
забезпечується, в тому числі,
накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать
відповідачеві.

При вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги;
запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу (п.1 Постанови №16 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» (далі - Постанова Пленуму).

За приписами п. 3 Постанови Пленуму
умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Адекватність заходу
до забезпечення позову, що
застосовується господарським судом,
визначається його відповідністю
вимогам, на забезпечення яких він
вживається.

Питання про забезпечення позову може
вирішуватися господарським судом як
без проведення окремого судового
засідання, так і в засіданні з викликом
представників сторін, інших учасників
судового процесу із заслуховуванням їх
думки.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо).

Згідно п. 7.1. Постанови Пленуму у
позовному провадженні піддані арешту
кошти слід обмежувати розміром суми
позову та можливих судових витрат.
Накладення господарським судом арешту
на рахунки боржника чинним
законодавством не передбачене, але
господарський суд вправі накласти
арешт на кошти, які обліковуються на
рахунках у банківських або в інших
кредитно-фінансових установах, у межах
розміру сум позовних вимог та можливих
судових витрат.

Таким чином, забезпечення позову є
засобом, що призначений гарантувати
виконання майбутнього рішення
господарського суду. Вибір способу
забезпечення залежить від суті
позовної вимоги. Так, у позові про
стягнення грошей слід застосовувати
накладення арешту на кошти. Арешт на
майно треба застосовувати тоді, коли
кошти в боржника відсутні, а тому
виконання рішення про стягнення коштів
є неможливим, доказів чого позивачем
суду на даній стадії не надано.

Відповідно до частини першої статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Колегія не приймає до уваги доводи
апеляційної скарги, оскільки вони не
спростовують правильність висновків
місцевого господарського суду та не
можуть бути підставами для скасування
оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вищевикладені обставини,
колегія приходить до висновку про те,
що ухвала суду відповідає вимогам
чинного законодавства і підстав для її
скасування не вбачається, у зв'язку з
чим апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103-106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Бебі-Лайф
Плюс" на ухвалу Господарського суду
міста Києва від 04.04.2014р. про
забезпечення позову у справі № 910/4464/14
залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду м. Києва
від 04.04.2014 року по справі № 910/4464/14
залишити без змін.

Матеріали оскарження № 910/4464/14
повернути Господарському суду м.
Києва.

Головуючий суддя
А.І. Тищенко

Судді
Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх