ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03 червня 2014 р. Справа №
903/472/14Господарський суд Волинської
області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря
Олексійовича

секретар судового засідання - Шевчук
Світлана Анатоліївна

за участю представників сторін:

від позивача: - Павлюк К.Ю. (представник
за дов. № 159 від 11.12.2013 р.)

від відповідача: - н/з

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку у приміщенні
господарського суду Волинської
області справу за позовом публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" в
особі Волинської філії до Любешівської
районної державної адміністрації про
стягнення 5 601,61 грн.

В судовому засіданні 03.06.2014 р. у
відповідності до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Укртелеком" в особі Волинської філії
звернулося в суд з позовом до
Любешівської районної державної
адміністрації про стягнення 5 601,61 грн.

Позов мотивувало тим, що 01.08.2012 р. між
публічним акціонерним товариством
"Укртелеком" та Любешівською районною
державною адміністрацією укладено
договір №50 про надання
телекомунікаційних послуг.

На виконання умов даного договору
впродовж всього строку дії договору
надавало послуги своєчасно та з
дотриманням норм ЗУ «Про
телекомунікації», «Правил надання та
отримання телекомунікаційних послуг»
затверджених постановою КМУ № 270 від
09.08.2005 р., «Правил надання та отримання
телекомунікаційних послуг»
затверджених постановою КМУ №295 від
11.04.2004 р. і умов даного договору.

Прийняті на себе зобов'язання щодо
оплати отриманих послуг, Любешівська
районна державна адміністрація не
виконувала, що стало наслідком
виникнення заборгованості в сумі 5 289,91.
за період з грудня 2013 р. по квітень 2014 р.

Надання послуг підтверджується
виставленими рахунками згідно
договору: № 000066.12.2013 за
грудень, № 000066.1.2014 р. за січень,
№ 000066.2.2014 р. за лютий, №
000066.3.2014 р. за березень,
№ 000066.4.2014 р. за квітень наявними в
матеріалах справи.

На момент звернення до суду відповідач
своїх зобов'язань перед позивачем не
виконав.

Беручи до уваги викладене, публічне
акціонерне товариство "Укртелеком" в
особі Волинської філії просить суд
стягнути з Любешівської районної
державної адміністрації 5 601,61 грн. з
них: 5 289,91 грн. основного боргу, 61, грн.
пені, 215,51 грн. інфляційних втрат та 34,98
грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду від 23.05.2014
р. за вказаним позовом було порушено
провадження у справі та призначено
розгляд останньої в судовому
засіданні.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала з
врахуванням поданого клопотання. Через
канцелярію суду 02.06.2014 р. подала
клопотання в якому зазначається, що
відповідачем основна сума боргу
сплачена, і просить стягнути з
відповідача 61,21 грн. пені. 34,98 грн. 3%
річних, 215,51 грн. індексу інфляції та 108,80
грн. судових витрат та судового збору.

Суд розцінює подане клопотання, як
зменшення розміру позовних вимог. Тому
має місце нова ціна позову, а саме:
420(чотириста двадцять грн.) 50 коп. з яких:
61,21 грн. пені. 34,98 грн. 3% річних, 215,51 грн.
індексу інфляції та 108,80 грн. судових
витрат та 1 827,00 грн. судового збору.

Представники відповідача в судове
засідання не з'явився. Через канцелярію
суду 03.06.2014 р. подала заяву в якій
просить проводити розгляд справи без
участі представника Любешівської
районної державної адміністрації.

Явка сторін обов'язковою не
визнавалась. Суд прийшов до висновку
про можливість розгляду справи по суті
в судовому засіданні за відсутністю
представника відповідача, за наявними
матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України, запобігаючи одночасно
безпідставному затягуванню розгляду
спору та з огляду на встановлений
статтею 69 ГПК України строк вирішення
спору.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази в
справі, суд приходить до наступного
висновку.

Як вбачається з матеріалів справи
01.08.2012 р. між публічним акціонерним
товариством "Укртелеком" та
Любешівською районною державною
адміністрацією укладено договір №50
про надання телекомунікаційних послуг
(а.с.9-14).

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з договору. Між
сторонами зобов'язання виникли з
договору від № 12/016-350 від 08.01.2012 р.
(а.с.9-14).

Відповідно до умов договору позивач
надавав телекомунікаційні послуги
своєчасно та з дотриманням норм ЗУ «Про
телекомунікації», «Правил надання та
отримання телекомунікаційних послуг»
затверджених постановою КМУ №295 від
11.04.2012 р. і умов даного договору.

Для оплати наданих послуг замовнику
виставлялися єдині рахунки (п. 74 Правил
надання та отримання
телекомунікаційних послуг,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України №295 від 11.04.2012), що є
одночасно і актами
передавання-приймання виконаних робіт.

Відповідно до ч.1 ст. 68 ЗУ «Про
телекомунікації» від 18.11.2003 № 1280-IV
розрахунки за телекомунікаційні
послуги здійснюються на умовах
договору про надання
телекомунікаційних послуг між
оператором, провайдером
телекомунікацій та споживачем або без
договору за готівкову оплату чи за
допомогою карток тощо в разі одержання
споживачем замовленої за передоплатою
(авансованої) послуги за тарифами,
затвердженими згідно із
законодавством.

Позивачем були виставлені рахунками: №
000066.12.2013 за грудень, №
000066.1.2014 р. за січень, №
000066.2.2014 р. за лютий, № 000066.3.2014
р. за березень, № 000066.4.2014 р. за
квітень (а.с.24-33).

Однак після порушення провадження у
справі відповідач проплатив
виставленні рахунки, що
підтверджується банківською випискою
(а.с.54).

Відповідно до п.5.2. у разі несвоєчасної
оплати наданих Укртелекомом послуг,
абонент сплачує пеню, яка обчислюється
залежно від вартості неоплачених
послуг у розмірі облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який нараховується пен, за
кожний день прострочення оплати.

У відповідності до умов даного
договору позивач нарахував
відповідачу пеню в розмірі 61,21 грн. дана
сума підставна та підлягає до
стягнення.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. (ст. 625 ЦК
України).

За неналежне виконання грошових
зобов'язань позивач нарахував
відповідачу 3 % річних в сумі 34.98 грн. та
215,51 грн. інфляційних витрат варто
зазначити, що вони судом перевірені,
підставні та підлягають до стягнення з
відповідача.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості (ст. 627 ЦК
України). За своєю правовою природою
договір є правочином. Водночас, договір
є й основною підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК
України). Правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво - чи
багатосторонніми (договори) (ст. 202 ЦК
України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК
України вбачається, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст.ст.
525, 526 ЦК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язань або їх зміна не
допускається.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34
ГПК України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, враховуючи
виконання позивачем своїх зобов'язань
та не проведення при цьому належних
розрахунків відповідачем, позовні
вимоги підлягають до задоволення
повністю.

Що стосується клопотання позивача від
02.06.2014 р. про відшкодування витрат
пов'язаних із наданням довідки про
знаходження в ЄДРПОУ на відповідача та
позивача станом на день розгляду
справи, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 49 ГПК України суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при задоволенні позову -
на відповідача.

Відповідно до розділу VI Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК) судовими витратами є витрати
сторін та інших учасників судового
процесу в господарському суді, які
пов'язані з розглядом справи і
складаються з: судового збору; сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом; витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження; оплати
послуг перекладача, адвоката; інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Склад судових витрат не є вичерпним, і
оцінка тих чи інших витрат сторін як
судових здійснюється господарським
судом з урахуванням обставин
конкретної справи (Постанова Пленуму
Вищого господарського суду України,
від 21.02.2013 р., № 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України").

В даному випадку, представником
позивача подано належні докази в
підтвердження понесених ним витрат у
зв'язку із розглядом справи, а саме:
платіжне доручення від № 7176 від 30.05.2014
р. та платіжне доручення №7177 від 30.05.2014
р., довідка про вартість витягу з
ЄДРПОУ.

Отже, 108,80 грн. витрат пов'язаних з
розглядом справи, суд вважає за
необхідне відшкодувати за рахунок
відповідача.

Оскільки, спір до суду доведений з вини
відповідача, то витрати по сплаті
судового збору в сумі 1 827, 00 грн. згідно
ст. 49 ГПК України слід покласти на
нього.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України та на підставі ст.ст. 173,174,
Господарського кодексу України, ст.ст.
11, 202, 509, 525, 526, 626, 627, 629,Цивільного
кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Любешівської районної
державної адміністрації (смт. Любешів,
Волинська область, вул. Незалежності, 53,
) на користь публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" в
особі Волинської філії (вул. Кривий Вал,
28, м. Луцьк, ) 420(чотириста
двадцять грн.) 50 коп. з яких: 61, 21грн.
пені, 215,51 грн. інфляційних втрат та 34,98
грн. 3% річних, а також 108,80 грн. витрат
пов'язаних з розглядом справи та
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім грн.) 00 коп.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається через
господарський суд Волинської області
до Рівненського апеляційного
господарського суду протягом 10 днів з
моменту підписання повного тексту
рішення.

Повний текст рішення складено

та підписано 05.06.2014 р.

Суддя
І. О. Гарбар