ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2014 р.
Справа № 910/7464/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Рябцевої О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом державного
підприємства «Білгород-Дністровський
морський торговельний порт», Одеська
обл., м. Білгород-Дністровський

до Українського державного
підприємства по обслуговуванню
іноземних та вітчизняних
автотранспортних засобів
«Укрінтеравтосервіс», Київська обл.,
Вишгородський р-н, с. Новосілки

про стягнення 55002,61 грн.

за участю представників:

від позивача: Байчан О.М. (дов. № 32 від
15.11.2013 р.);

від відповідача: не з'явився.

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області за підсудністю з
господарського суду міста Києва
надійшла позовна заява державного
підприємства «Білгород-Дністровський
морський торговельний порт» (далі -
позивач) до Українського державного
підприємства по обслуговуванню
іноземних та вітчизняних
автотранспортних засобів
«Укрінтеравтосервіс» (далі -
відповідач) про стягнення 55002,61 грн., з
яких 44671,80 грн. заборгованості, 3304,49 грн.
пені, 2559,14 грн. 3% річних та 4467,18 грн.
штрафу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що ним на виконання
умов договору поставки № 105-ХД від
09.04.2012 р. було перераховано відповідачу
96987,24 грн. попередньої оплати. Проте,
відповідач в порушення умов договору
поставив позивачу товар на загальну
суму 52315,44 грн., в зв'язку з чим позивач
звернувся до відповідача з претензією
№ 144 від 23.01.2014 р. Враховуючи те, що на
момент звернення позивача до суду
відповідач не здійснив в повному
обсязі поставку товару та не повернув
кошти за непоставлений товар, позивач
просить суд стягнути з відповідача
44671,80 грн. заборгованості. У зв'язку з
наявністю вказаної заборгованості
позивачем на підставі п.п. 6.2., 6.3.
договору нараховано відповідачу 3304,49
грн. пені та 4467,18 грн. штрафу та на
підставі ст. 625 ЦК України - 2559,14 грн. 3%
річних.

20.05.2014 р. до господарського суду
Київської області від відповідача
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи, призначеного на 20.05.2014
р., яке судом було задоволено.

29.05.2014 р. до господарського суду
Київської області від позивача
надійшло клопотання, в якому позивач на
виконання вимог ухвал суду від 05.05.2014 р.
та 20.05.2014 р. просив суд долучити до
матеріалів справи детальний
розрахунок пені та 3% річних із
зазначенням дат початку та кінця
періоду нарахування.

03.06.2014 р. до господарського суду
Київської області від відповідача
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи, призначеного на 03.06.2014
р., з огляду на досягнення між сторонами
попередньої згоди стосовно вирішення
спору в досудовому порядку.

Вказане клопотання відповідача судом
не задоволено, оскільки, по-перше,
розгляд справи вже відкладався за
клопотанням відповідача, по-друге,
відповідачем не надано суду жодного
обґрунтування неможливості прибуття у
судове засідання уповноваженого
представника відповідача.

При цьому, представник позивача в
судовому засіданні 03.06.2014 р. спростував
твердження відповідача щодо
узгодження питання стосовно вирішення
спору в досудовому порядку та
досягнення між сторонами попередньої
згоди з цього приводу.

Представник позивача в судове
засідання 20.05.2014 р. не з'явився, хоча про
час і місце судового засідання позивач
був повідомлений належним чином, а в
судовому засіданні 03.06.2014 р. позовні
вимоги підтримав з підстав, викладених
у позовній заяві.

Представник відповідача в судові
засідання 20.05.2014 р. та 03.06.2014 р. не
з'явився, хоча про час та місце судових
засідань відповідач був повідомлений
належним чином, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення №
42338913, № 41899636, № 41899890 та поданими до суду
клопотаннями про відкладення розгляду
справи. Відповідач відзив на позов суду
не надіслав.

Відповідно до ст. 75 ГПК України в разі
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, заслухавши пояснення
представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

09.04.2012 р. між державним підприємством
«Білгород-Дністровський морський
торговельний порт» (замовник) та
Українським державним підприємством
по обслуговуванню іноземних та
вітчизняних автотранспортних засобів
«Укрінтеравтосервіс» (постачальник)
було укладено договір поставки № 105-ХД
(договір), відповідно до умов якого
постачальник зобов'язується поставити
у власність замовнику продукцію (за ДК
016-97 по коду: 27.41.5 «Метали недорогоцінні,
плаковані сріблом чи платиною»),
визначену у п. 1.2. договору, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
продукцію (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 1.2. договору найменування,
одиниці виміру та загальна кількість
продукції, що підлягає поставці за
договором, її часткове співвідношення
(асортимент, номенклатура),
визначаються специфікацією, що є
невід'ємною частиною договору (Додаток
№ 1 до договору).

Відповідно до п. 2.1. договору поставка
продукції за договором здійснюється на
умовах: склад замовника, Україна,
Одеська обл., м. Білгород-Дністровський,
вул. Шабська, 81, ДП
«Білгород-Дністровський морський
торговельний порт».

Пунктом 2.2. договору встановлено, що
поставка продукції здійснюється
протягом 14-ти календарних днів з
моменту здійснення замовником
передоплати.

Відповідно до п. 2.4. договору приймання
продукції за асортиментом, кількістю і
якістю виробника здійснюється на
складі замовника і підтверджується
товарною та видатковою накладною.

Ціна за одиницю продукції, що
поставляється за договором, визначена
сторонами у специфікації (п. 3.1.
договору).

Згідно з п. 3.2. договору загальна
вартість продукції, що поставляється
за договором, складає 96987,24 грн., в т.ч.
ПДВ 20% - 16164,54 грн.

Відповідно до п. 3.3. договору розрахунки
за договором здійснюються шляхом
безготівкового перерахування коштів
на розрахунковий рахунок
постачальника. Оплата продукції
здійснюється поетапно: передоплата - 50%
від загальної вартості продукції
сплачується протягом 10-ти банківських
днів після підписання договору з
моменту виставлення рахунку; залишок -
50% від загальної вартості продукції
сплачується протягом 10-ти банківських
днів з моменту поставки продукції та
виставлення рахунків.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що
постачальник зобов'язаний надати
замовнику продукцію в термін та на
умовах договору, яка відповідає діючим
на Україні стандартам якості, що
підтверджується відповідним
документом (сертифікат якості, тощо).

09.04.2012 р. сторонами підписано
специфікацію на поставку продукції: за
ДК 016-97 по коду: 27.41.5 «Метали
недорогоцінні, плаковані сріблом чи
платиною», що являється додатком № 1 до
договору № 105-ХД від 09.04.2012 р., в якій
зазначено найменування товару, код
товару, одиниці виміру, кількість та
ціну товару.

28.04.2012 р. на виконання умов п. 3.3.
договору позивачем платіжним
дорученням № 390 від 28.04.2012 р.
перераховано відповідачу 96987,24 грн.
попередньої оплати, що становить 100%
вартості товару.

Проте, відповідачем було поставлено, а
позивачем отримано лише частину
передбаченого договором товару на
загальну суму 52315,44 грн., що
підтверджується наявною в матеріалах
справи видатковою накладною.

23.01.2014 р. позивачем було направлено на
адресу відповідача претензію № 144 від
23.01.2014 р. про стягнення заборгованості у
сумі 44671,80 грн., що підтверджується
квитанцією № 19/201 та реєстром на
відправку кореспонденції.

Проте, вказана претензія була залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Таким чином, враховуючи те, що на момент
звернення позивача до суду відповідач
в порушення умов п. 2.2. договору № 105-ХД
від 09.04.2012 р. в повному обсязі не
здійснив поставку товару, позивач
просить суд стягнути з відповідача
44671,80 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець
зобов'язаний передати покупцеві товар,
визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено,
що покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором, - у
строк, визначений відповідно до статті
530 цього Кодексу.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що
продавець зобов'язаний передати товар
покупцеві у строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо зміст
договору не дає змоги визначити цей
строк, - відповідно до положень статті
530 цього Кодексу.

Як встановлено господарським судом,
відповідач отримав від позивача 96987,24
грн. попередньої оплати товару, проте у
встановлений п. 2.2. договору строк не
передав позивачу товар на суму 44671,80
грн.

Якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦК
України).

Таким чином, оскільки на час прийняття
рішення відповідач не здійснив в
повному обсязі поставку передбаченого
умовами договору товару та не повернув
позивачу 44671,80 грн. попередньої оплати,
вимога позивача про стягнення з
відповідача 44671,80 грн. попередньої
оплати за непоставлену продукцію є
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню.

Позивачем також заявлено позовну
вимогу про стягнення з відповідача 3304,49
грн. пені.

Відповідно до п. 6.2. договору за
прострочення строку поставки
продукції, передачу меншої кількості
продукції або якості, ніж передбачено
договором, постачальник виплачує
замовнику за вимогою останнього пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожен день прострочення від суми
непоставленої/неякісної продукції.

Так, позивач просить суд стягнути з
відповідача 3304,49 грн. пені, нарахованої
на суму непоставленої продукції за
період з 12.05.2012 р. по 08.11.2012 р. (за 180 днів).

Як вже зазначалось, пунктом 2.2. договору
встановлено, що поставка продукції
здійснюється протягом 14-ти календарних
днів з моменту здійснення замовником
передоплати.

Тобто, оскільки передоплата була
здійснена позивачем 28.04.2012 р., то
відповідач вважається таким, що
прострочив виконання зобов'язання щодо
поставки продукції з 13.05.2012 р.

Таким чином, відповідно до вірного
розрахунку, здійсненого судом з
урахуванням вірної дати виникнення
прострочення відповідачем поставки
продукції за період з 13.05.2012 р. по 08.11.2012
р., пеня становить 3295,46 грн., в зв'язку з
чим вказані позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовну
вимогу про стягнення з відповідача
штрафу у розмірі 10% вартості
непоставленої продукції, що становить
4467,18 грн.

Згідно з п. 6.3. договору за прострочення
постачання продукції на строк більше 20
календарних днів постачальник сплачує
штраф в розмірі 10% від суми
непоставленої продукції.

Враховуючи те, що судом встановлено
факт прострочення відповідачем
встановленого п. 2.2. договору строку
поставки продукції більше ніж на 20
календарних днів та те, що наданий
позивачем розрахунок штрафу є
арифметично вірним, господарський суд
дійшов висновку, що вказана позовна
вимога підлягає задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з
відповідача 2559,14 грн. 3% річних,
нарахованих за період з 12.05.2012 р. по
09.04.2014 р. на суму 44671,80 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Посилання позивача на ч. 2 ст. 625 ЦК
України щодо стягнення з відповідача
суми трьох процентів річних є
помилковим, оскільки повернення
попередньої оплати не є наслідком
порушення відповідачем грошового
зобов'язання. Отже, стягнення з
постачальника суми попередньої оплати,
перерахованої за договором поставки,
не вважається грошовим зобов'язанням у
розумінні статті 625 ЦК України.

Частиною 3 ст. 693 ЦК України встановлено,
що на суму попередньої оплати
нараховуються проценти відповідно до
статті 536 цього Кодексу від дня, коли
товар мав бути переданий, до дня
фактичного передання товару покупцеві
або повернення йому суми попередньої
оплати. Договором може бути
встановлений обов'язок продавця
сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Тобто, відповідач несе
відповідальність, передбачену ч. 3 ст.
693 ЦК України, коли на суму попередньої
оплати нараховуються проценти
відповідно до статті 536 цього Кодексу
від дня, коли товар мав бути переданий,
до дня фактичного передання товару
покупцеві або повернення йому суми
попередньої оплати.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного суду України від
15.10.2013 р. у справі № 5011-42/13539-2012.

Крім того, в п. 5.2. постанови пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013 р.
зазначено, що обов'язок боржника
сплатити суму боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних
не виникає у випадках повернення
коштів особі, яка відмовилася від
прийняття зобов'язання за договором
(стаття 612 ЦК України), повернення сум
авансу та завдатку, повернення коштів у
разі припинення зобов'язання (в тому
числі шляхом розірвання договору) за
згодою сторін або визнання його
недійсним, відшкодування збитків та
шкоди, повернення безпідставно
отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України),
оскільки відповідні дії вчиняються
сторонами не на виконання взятих на
себе грошових зобов'язань, а з інших
підстав.

Таким чином, з огляду на вищевикладене,
позовна вимога про стягнення з
відповідача 2559,14 грн. 3% річних не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 33, 34, 44, 49, статтями 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Українського
державного підприємства по
обслуговуванню іноземних та
вітчизняних автотранспортних засобів
«Укрінтеравтосервіс» (07362, Київська
область, Вишгородський район, с.
Новосілки, вул. Київська, 50, код 21536845) на
користь державного підприємства
«Білгород-Дністровський морський
торговельний порт» (67700, Одеська
область, м. Білгород-Дністровський, вул.
Шабська, 81, код 01125689) 44671,80 грн. (сорок
чотири тисячі шістсот сімдесят одну
грн. 80 коп.) попередньої оплати за
непоставлену продукцію, 3295,46 грн. (три
тисячі двісті дев'яносто п'ять грн. 46
коп.) пені, 4467,18 грн. (чотири тисячі
чотириста шістдесят сім грн. 18 коп.)
штрафу та 1741,69 грн. (одну тисячу сімсот
сорок одну грн. 69 коп.) судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Рябцева О.О.

Рішення підписано 05.06.2014 р.