м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1670/14 26.05.14
до Публічного акціонерного товариства
про скасування рішення загальних
Судді: Васильченко Т.В.
в присутності представників сторін:
від позивача: ОСОБА_4, довіреність б/н
від відповідача: Білобловський С.В.,
довіреність №109/03 від 05.03.2014.
Суть спору: ОСОБА_1 звернулася до
господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" про
скасування рішення загальних зборів
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
зв'язку з прийняттям рішення про
збільшення статутного капіталу
відповідача, за яке позивач голосував
проти, у нього виникло право на
обов'язковий викуп акціонерним
товариством належних йому акцій, проте
звернення позивача про обов'язковий
викуп його акцій було залишено
відповідачем без задоволення. Відтак,
оскільки право позивача щодо
обов'язкового викупу належних йому
акцій, яке виникло у зв'язку із
прийняттям оскаржуваного рішення про
збільшення статутного капіталу
відповідача, порушене останнім,
позивач вважає, що є підстави для
скасування оскаржуваного рішення.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 05.02.2014 порушено провадження у
справі № 910/1670/14 та призначено
справу до розгляду.
25.02.2014 відповідач через відділ
діловодства суду подав відзив на
позовну заяву, в якому заперечив проти
задоволення позовних вимог та вказав,
що позивачка не направляла на адресу
відповідача письмову вимогу про
обов'язковий викуп акцій, а тому у неї
відсутні підстави вважати, що їй
відмовлено в реалізації права. Крім
того, відповідач вважає, що позивач не
надав жодних доказів неправомірності
оскаржуваного рішення.
03.03.2014 позивач через відділ діловодства
суду подав клопотання про зобов'язання
АТ «Брокбізнесбанк» надати довідку про
обов'язквий викуп акцій (у акціонерів,
які з питання про збільшення розміру
статутного капіталу голосували
«проти») та про витребування з
Національної комісії з цінних паперів
та фондового ринку довідку про
повідомлення всіх акціонерів, які
мають право вимагати здійснення
обов'язкового викупу належних їм акцій
подану АТ «Брокбізнесбанк» в
Національну комісію з цінних паперів
та фондового ринку під час реєстрації
Також, 03.03.2014 позивач через відділ
діловодства суду подав уточнення до
позовної заяви, в яких вказав, що
оскаржуване рішення загальних зборів
відповідача від 18.11.2013 відповідно до ст.
234 Цивільного кодексу України є
фіктивним правочином, а тому підлягає
В судовому засіданні 07.04.2014, в зв'язку зі
складністю справи, суд дійшов висновку
про призначення колегіального
розгляду даної справи.
Розпорядженням В.о. Голови
господарського суду міста Києва від
07.04.2014 призначено колегіальний розгляд
справи № 910/1670/14 в наступному складі
суду: Головуючий суддя: Васильченко
Т.В., судді: Любченко М.О., Марченко О.В.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 07.04.2014 прийнято справу
№910/1670/14 до провадження колегією суддів
у складі: Головуючий суддя: Васильченко
Т.В., судді: Любченко М.О., Марченко О.В.
та призначено справу до розгляду.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 26.05.2014 справу №
910/1670/14 передано на розгляд колегії
суддів в наступному складі суду:
Головуючий суддя: Васильченко Т.В.,
судді: Нечай О.В., Марченко О.В., у зв'язку
із перебуванням судді Любченко М.О. у
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.05.2014, на підставі ст.ст. 65, 86
ГПК України, справу № 910/1670/14 прийнято
до провадження колегії суддів в
наступному складі суду: Головуючий
суддя: Васильченко Т.В., судді: Нечай
О.В., Марченко О.В. та призначено справу
26.05.2014 позивач через відділ діловодства
суду подав клопотання, в якому просив
суд зобов'язати АТ «Брокбізнесбанк»
повторно надати відзив на позовну
заяву та дати відповіді на наступні
- чи визнає відповідач вимогу позивача
про обов'язковий викуп акцій від 05.11.2013
поданою вимогою про обов'язковий викуп
належних позивачу 80 000 штук простих
іменних акцій АТ «Брокбізнесбанк»?
- чи визнає відповідач свій лист
позивачу (вих. №8657/019 від 28.11.2013)
письмовою пропозицією позивачу
штук простих іменних акцій АТ
Також позивач просить зобов'язати Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб в
особі Куреного Олександра Вікторовича
надати суду інформацію:
- які договори АТ «Брокбізнесбанк»
визнані (можуть бути визнані)
нікчемними відповідно до ч.3 ст. 38
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»?
- чи дійсно приватне розміщення акцій
нової емісії, яке здійснювалося на
підставі оскаржуваного рішення, дало
ефект «докапіталізації та підвищенню
ліквідності акціонерного товариства»,
про що стверджував відповідач у своєму
відзиві №1410/021-01 від 24.02.2014?
- чи є в діях посадових осіб та
власників істотної участі АТ
«Брокбізнесбанк» щодо позивача, а саме
безпідставне невизнання вимог
позивача про обов'язковий викуп акцій
безпідставне невизнання вимог інших
акціонерів банку, які голосувала 18.11.2013
«проти» прийняття оскаржуваного
рішення та подали відповідні заяви про
обов'язковий викуп належних їм акцій -
ознаки приховування стійкої
фінансової неспроможності банку або
ознаки доведення банку до банкрутства?

В судовому засіданні 26.05.2014 представник
позивача підтримав подані ним 03.03.2014 та
26.05.2014 клопотання про надання
інформації та витребування доказів.

Представник відповідача проти
задоволення даних клопотань заперечив.

Розглянувши в судовому засіданні 26.05.2014
подані представником позивача
клопотання від 03.03.2014 та від 26.05.2014, суд
дійшов висновку про відмову в їх
задоволенні з огляду на їх
необґрунтованість та невідповідність
вимогам ст. 38 Господарського
процесуального кодексу України.

Також, в судовому засіданні 26.05.2014
представник позивача підтримав подані
ним уточнення до позовної заяви від
03.03.2014.

Представник відповідача залишив дані
уточнення на розгляд суду.

Відповідно до п. 3.12 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 право
позивача на зміну предмета або
підстави позову може бути реалізоване
лише до початку розгляду господарським
судом справи по суті та лише у суді
першої інстанції шляхом подання до
суду відповідної письмової заяви, яка
за формою і змістом має узгоджуватися
із статтею 54 ГПК з доданням до неї
документів, зазначених у статті 57
названого Кодексу.

Підставу позову становлять
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги щодо захисту права та
охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна підстав позову - це
зміна обставин, на яких ґрунтується
вимога позивача.

Розглянувши в судовому засіданні 26.05.2014
подані позивачем уточнення до
позовної заяви від 03.03.2014, суд дійшов
висновку, що вказані уточнення за своїм
змістом є фактично заявою про зміну
підстав позову.

Таким чином, оскільки заява про зміну
підстав позову подана до початку
розгляду справи по суті, враховуючи що
розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 26.05.2014 був змінений
склад колегії суддів по справі №
910/1670/14, а також з дотриманням вимог
ст.ст. 54, 57 ГПК України, вона приймається
судом до розгляду.

В судовому засіданні 26.05.2014 представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечив в повному обсязі.

В судовому засіданні 26.05.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, які приймали
участь під час розгляду справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, та оцінивши докази,
які мають значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач є акціонером відповідача та
володіє простими іменними акціями
товариства в кількості 80000 штук, що
відповідає частці в статутному
капіталі в розмірі 0,036% та
підтверджується випискою про стан
рахунку в цінних паперах від 31.01.2014
№005250, виданою товариством з обмеженою
відповідальністю "Фінтайм".

18.11.2013 відбулись позачергові загальні
збори акціонерів Публічного
акціонерного товариства
"БРОКБІЗНЕСБАНК" за результатами яких
прийнято, зокрема, рішення про
збільшення статутного капіталу
Публічного акціонерного товариства
"БРОКБІЗНЕСБАНК" з 2 524 140 000,00 грн. до 17 000
000 012,70 грн., шляхом приватного
розміщення додаткових акцій в
кількості 1 273 162 710 простих іменних
акцій, існуючої номінальної вартості
11,37 грн. за одну акцію, загальною
номінальною вартістю в сумі 14 475 860 012,70
грн., за рахунок додаткових внесків, що
оформлено протоколом №03/13.

Вказане питання порядку денного було
прийнято за результатами голосування
акціонерів:

"ЗА" - 219 379 465 голосів, що становить 98,8914 %
від загальної кількості голосів
акціонерів, які зареєструвалися для
участі у Загальних зборах;

"ПРОТИ" - 2 459 396 голосів, що становить 1,1086
% від загальної кількості голосів
акціонерів, які зареєструвалися для
участі у Загальних зборах;

"УТРИМАЛИСЬ" - 0 голосів, що становить 0 %
від загальної кількості голосів
акціонерів, які зареєструвалися для
участі у Загальних зборах.

Позивач, зареєструвавшись на даних
зборах акціонерів, голосував проти
прийняття рішення про збільшення
статутного капіталу ПАТ
"БРОКБІЗНЕСБАНК", а відтак відповідно
до ст. 68 Закону України "Про акціонерні
товариства" у нього виникло право на
обов'язковий викуп відповідачем
належних йому акцій товариства.

Листом від 28.11.2013 № 8657/019 відповідач
повідомив позивача про його право на
обов'язковий викуп акціонерним
товариством належних йому акцій банку.

05.12.2013 позивач звернувся до відповідача
із заявою, у якій повідомив про свій
намір реалізувати своє право вимоги
обов'язкового викупу акціонерним
товариством належних позивачу 80000
простих іменних акцій АТ
"БРОКБІЗНЕСБАНК" та просив укласти
відповідний письмовий договір.

Відповіді на заяву від 05.12.2013 позивач
від відповідача у визначений
законодавством 30-ти денний строк не
отримав.

З цих підстав, посилаючись на те, що
оскаржуване рішення загальних зборів
порушує його права, так як банком не
було здійснено обов'язковий викуп його
акцій, а також є фіктивним правочином,
оскільки прийнято без наміру створення
правових наслідків, обумовлених ним,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Відповідач заперечив проти позову з
підстав того, що позивач не направляв
вимогу про обов'язковий викуп акцій в
порядку ст. 68 Закону України "Про
акціонерні товариства", а тому відсутні
підстави вважати, що йому було
відмовлено в реалізації вказаного
права, а також не довів незаконності
оскаржуваного рішення.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Статтею 1 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про
акціонерні товариства" у разі, якщо
рішення загальних зборів або порядок
прийняття такого рішення порушують
вимоги цього Закону, інших актів
законодавства, статуту чи положення
про загальні збори акціонерного
товариства, акціонер, права та
охоронювані законом інтереси якого
порушені таким рішенням, може
оскаржити це рішення до суду протягом
трьох місяців з дати його прийняття, а з
питань передбачених частиною першою
статті 68 цього Закону, зокрема зміни
розміру статутного капіталу, виключно
після отримання письмової відмови в
реалізації права вимагати здійснення
обов'язкового викупу товариством
належних йому голосуючих акцій або в
разі неотримання відповіді на свою
вимогу протягом 30 днів від дати її
направлення на адресу товариства в
порядку, передбаченому цим Законом.

Таким чином, право, передбачене ст. 50
Закону України "Про акціонерні
товариства", на оскарження рішення
загальних зборів, зокрема з питань
зміни розміру статутного капіталу,
виникає лише в разі письмової відмови
акціонерного товариства в реалізації
права акціонера вимагати здійснення
обов'язкового викупу товариством
належних йому голосуючих акцій або в
разі неотримання відповіді на свою
вимогу протягом 30 днів від дати її
направлення на адресу товариства.

05.12.2013 позивач звернувся до відповідача
із заявою, у якій повідомив про свій
намір реалізувати своє право вимоги
обов'язкового викупу акціонерним
товариством належних позивачу 80000
простих іменних акцій АТ
"БРОКБІЗНЕСБАНК", проте відповіді на
свою вимогу протягом 30 днів від дати її
направлення на адресу товариства не
отримав.

Отже, враховуючи неотримання позивачем
відповіді відповідача на свою вимогу у
встановлений законом строк, позивач
набув право оскаржити рішення
загальних зборів про збільшення
розміру статутного капіталу
відповідача, оформлене протоколом №03/13
від 18.11.2013.

Втім, наявність права на пред'явлення
позову не є безумовною підставою для
здійснення судового захисту, а є лише
однією з необхідних умов реалізації,
встановленого права.

Так, учасники товариства (акціонери)
права та законні інтереси яких
порушено рішенням загальних зборів,
вправі оскаржити до суду відповідні
рішення як акти шляхом пред'явлення
позову про визнання його недійсним,
якщо таке рішення не відповідає
вимогам законодавства та порушує права
чи законні інтереси учасника
(акціонера) товариства.

В пунктах 17, 18 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами корпоративних спорів"
від 24.10.08 № 13 роз'яснено, що підставами
для визнання недійсними рішень
загальних зборів акціонерів
(учасників) господарського товариства
можуть бути: порушення вимог закону
та/або установчих документів під час
скликання та проведення загальних
зборів товариства; позбавлення
акціонера (учасника) товариства
можливості взяти участь у загальних
зборах; порушення прав чи законних
інтересів акціонера (учасника)
товариства рішенням загальних зборів.

При цьому, не всі порушення
законодавства, допущені під час
скликання та проведення загальних
зборів господарського товариства, є
підставою для визнання недійсними
прийнятих на них рішень.

Так, безумовною підставою для визнання
недійсними рішень загальних зборів у
зв'язку з прямою вказівкою закону є:
прийняття загальними зборами рішення
за відсутності кворуму для проведення
загальних зборів чи прийняття рішення
(ст. ст. 41, 42, 59, 60 Закону України "Про
господарські товариства"); прийняття
загальними зборами рішень з питань, не
включених до порядку денного загальних
зборів товариства (ч.4 ст. 43 Закону
України "Про господарські товариства");
прийняття загальними зборами рішення
про зміну статутного капіталу
товариства, якщо не дотримано
процедури надання акціонерам
(учасникам) відповідної інформації (ст.
ст. 40, 45 Закону України "Про
господарські товариства").

Тобто, звертаючись до суду з позовом
про визнання недійсним рішення
загальних зборів акціонер повинен
визначити, яким вимогам чинного
законодавства чи умовам статуту
товариства не відповідає оскаржуване
рішення та довести порушення його прав
чи законних інтересів на час їх
прийняття, оскільки не можна
задовольняти позовні вимоги щодо
захисту права, яке може бути порушено у
майбутньому (п.11 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами корпоративних спорів"
від 24.10.08 № 13).

Позаяк позивач звертаючись з даним
позовом не навів жодних підстав, які б
свідчили про недійсність оскаржуваних
рішень, зокрема щодо порушенням
порядку їх скликання чи проведення.

Із протоколу №03/13 загальних зборів
акціонерів від 18.11.2013 вбачається, що на
цих загальних зборах були присутні
учасники, в тому числі і позивач, які
володіють 100% голосів та відповідні
питання були включені до порядку
денного, а відтак оспорюванні рішення
прийняті за наявності кворуму та в
межах визначеної Законом України "Про
акціонерні товариства " компетенції,
тобто у відповідності до приписів норм
чинного законодавства і підстави
вважати їх недійсними відсутні.

Пунктом 3 частини 1 статті 68 Закону
України "Про акціонерні товариства"
передбачено, що кожний акціонер -
власник простих акцій товариства має
право вимагати здійснення
обов'язкового викупу акціонерним
товариством належних йому голосуючих
акцій, якщо він зареєструвався для
участі у загальних зборах та голосував
проти прийняття загальними зборами
рішення про зміну розміру статутного
капіталу.

Згідно з частиною 3 цієї статті у такому
випадку акціонерне товариство
зобов'язане викупити належні
акціонерові акції.

Тобто, голосування проти прийняття
загальними зборами рішення про зміну
розміру статутного капіталу
відповідно до пункту третього частини
першої статті 68 Закону України "Про
акціонерні товариства" покладає на
відповідача обов'язок здійснення
викупу належних акціонерові акцій,
якщо він цього вимагає.

Однак, не виконання відповідачем свого
обов'язку щодо викупу акцій позивача,
за результатами, прийнятих рішень,
діючим законодавство не віднесено до
підстав, які б мали своїм наслідком
визнання рішення, з якого у відповідача
виник певний обов'язок, недійсним, але
не позбавляє позивача права звернутися
у встановленому законом порядку до
суду з позовом про зобов'язання
відповідача виконати свій обов'язок.

При цьому, помилковими суд визнає
доводи відповідача, викладені в
уточненні до позовної заяви, про те, що
ухвалене 18.11.2013 на загальних зборах
акціонерів рішення є фіктивним
правочином, оскільки рішення загальних
зборів учасників (акціонерів) та інших
органів господарського товариства є не
правочином, а є актом, який зумовлює
настання правових наслідків,
спрямованих на регулювання
господарських відносин, і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин (п. 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008 р. №13
"Про практику розгляду судами
корпоративних спорів").

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34
цього Кодексу кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Втім, позивачем не доведено порушення
норм чинного законодавства та вимог
статуту, під час проведення загальних
зборів учасників товариства, на якому
прийнято оспорюванні рішення.

З урахуванням викладеного вище, суд
прийшов до висновку про недоведеність
позовних вимог, у зв'язку з чим в
задоволенні позову слід відмовити, з
покладенням витрат по сплаті судового
збору на позивача на підставі приписів
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 02.06.2014.

Головуючий суддя
Т.В. Васильченко

Судді
О.В. Нечай

О.В.Марченко