м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4539/14 06.06.14
За позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
До Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
Третя особа Закрите
акціонерне товариство «МЖК
Про визнання
Суддя Мельник В.І.
від позивача Самойленко Ю.М.,
довіреність № 23/3В від 05.05.2014р.
від відповідача Браницький Д.Ю.,
довіреність № 91/2013/11-20-3 від 20.11.2013р.
від третьої особи Кошліченко В.С.,
довіреність № а/2 від 02.01.2014р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Київбудком» (далі -
позивач) подало на розгляд
господарського суду міста Києва позов
до Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» (далі - відповідач); третя
особа - Закрите акціонерне товариство
«МЖК «Академмістечко» про визнання
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач безпідставно відмовив
позивачу в продовженні дії договору та
Ухвалою суду від 21.03.2014р. порушено
провадження у справі № 910/4539/14 та
призначено розгляд на 14.04.2014 р.
14.03.2014р. відповідач подав через
канцелярію суду клопотання про
залучення до участі у справі ЗАТ «МЖК
«Академмістечко», у якості третьої
особи на боці відповідача та про
відкладення розгляду справи.
14.04.2014р. представник позивача у
судовому засіданні надав пояснення по
справі.
Представник відповідача проти позову
заперечив, просив суд залучити до
участі у справі третю особу.
Представник позивача проти залучення
до участі у справі третьої особи
Суд задовольнив клопотання
відповідача про залучення до участі
справі ЗАТ «МЖК «Академмістечко» у
якості третьої особи на боці
відповідача та відклав розгляд справи
18.04.2014р. позивач подав через канцелярію
суду документи по справі.
14.05.2014р. відповідач подав через
канцелярію письмові пояснення по
справі.
16.05.2014 представник позивача у судовому
засіданні надав пояснення по справі,
підтримав позовні вимоги у повному
Представник відповідача проти позову
заперечив, надав пояснення по справі.
Представник третьої особи надав
пояснення по справі, проти позовних
вимог позивача заперечив.
Сторони заявили клопотання про
продовження строку вирішення спору.
Суд задовольнив клопотання про
продовження строку вирішення спору та
відклав розгляд справи на 06.06.2014р.
05.06.2014р. позивач подав через канцелярію
суду додаткові документи по справі.
06.06.2014р. представник позивача у
судовому засіданні надав пояснення по
справі та підтримав свої позовні
вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача проти позову
Представник третьої особи, в якому він
надав пояснення по справі та заперечив
проти задоволення позовних вимог.
Суд розглянув заяву позивач про
забезпечення позову та дійшов висновку
про відмову в її задоволенні, як таку що
подана без достатніх доказів та
Суд вирішив відмовити у задоволенні
Згідно ст.87 Господарського
процесуального кодексу України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.06.2011р. між позивачем та відповідачем
було укладено Договір № 72996 про
постачання електричної енергії.

Пунктом 9.4 договору сторони
передбачили, що цей договір набирає
чинності з дня його підписання та
укладається на строк до 31.12.2011р. Договір
вважається продовженим на кожен
наступний рік, якщо за місяць до
закінчення терміну дії договору жодною
із сторін не буде заявлено про
припинення його дії або перегляд його
умов.

Представники відповідача та третьої
особи стверджують, що згідно умов
договору 29.11.013р. відповідач надіслав
позивачу лист за № 030/32/2/10454, в якому
повідомив про розірвання договору на
підставі п.9.4 договору з 31.12.2013р.,
внаслідок чого електропостачання
об`єкту, зазначеного в договорі буде
припинено починаючи з 01.01.2014р.

В підтвердження факту надсилання
вказаного листа ПАТ «Київенерго»
додало до матеріалів справи фіскальні
чеки від 29.11.2013р. № 3291, 3292 (а.с. 147).

В свою чергу, позивач не надав суду
жодних доказів того, що лист від 29.11.2013р.
№ 030/32/2/10454 не надходив на його адресу
через засоби поштового зв`язку.

Отже, договір № 72996 про постачання
електричної енергії припинив свою дію
внаслідок закінчення терміну його дії
та відмови іншої сторони продовжувати
дію даного договору.

Не погоджуючись з таким обставинами,
позивач оскаржує повідомлення про
розірвання договору та просить суд
визнати дане повідомлення таким, що не
відповідає умовам договору № 72996, а
також позивач просить визнати такою, що
не відповідає умовам договору відмова
ПАТ «Київенерго» від виконання умов
договору № 72996 та визнати договір № 72996
таким, що продовжує свою дію і
зобов`язати відповідача продовжити
виконання умов цього договору.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх
творів, винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Як визначено ч. 1 ст. 202 Цивільного
кодексу України, правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Правочин, як різновид юридичних фактів,
характеризується, тим, що він є
вольовим актом і воля сторін у
правочині має бути спрямована на
досягнення відповідного юридичного
наслідку, тобто на встановлення, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів, відповідно до ч. 2 ст. 16
Цивільного кодексу України, можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 20 Господарського
кодексу України, якими визначено, що
держава забезпечує захист прав та
законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів у спосіб
та порядок, що визначається цим
кодексом та іншими законами України.
Права та законні інтереси зазначених
суб'єктів захищаються шляхом: визнання
наявності або відсутності прав;
визнання повністю або частково
недійсними актів органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Таким чином, серед переліку наведених
норм чинного законодавства України
відсутній такий спосіб захисту права,
який зазначено позивачем у своїй
позовній заяві, крім того позивач не
вказав, що обраний ним спосіб захисту,
передбачений умовами спірного
договору або випливає з вимог іншого
закону.

Предметом позову є матеріально-правова
вимога позивача до відповідача,
відносно якої суд повинен прийняти
рішення, ця вимога повинна спиратись на
підставу позову.

Як вбачається з Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008р.
№13, господарський суд встановивши, що
предмет позову не відповідає
встановленим законом способам захисту
прав, повинен відмовити в позові, а не
припинити провадження у справі у
зв'язку з тим, що спір не підлягає
вирішенню в господарських судах
України.

За таких обставин, позовні вимоги не
піддягають задоволенню.

З огляду на відмову у позові судові
витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

1. У позові відмовити повністю.

2. Дане рішення набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку з дня його прийняття і може бути
оскаржене в порядку, передбаченому
чинним законодавством України.

(Повний текст рішення складено: 11.06.2014р.)

Суддя
В.І.Мельник