м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/6998/14 11.06.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агробізнес»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Продовольча
компанія «Домашній магазин»
про стягнення 17 853, 97 грн.
Суддя Пригунова А.Б.
від позивача: Бойчук В.І.
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агробізнес»
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Продовольча компанія «Домашній
магазин» про стягнення заборгованості
у розмірі 17 853, 97 грн. за договором
поставки № 12 від 01.01.2012 р. Позовні
вимоги обґрунтовані неналежним
виконанням відповідачем грошових
зобов'язань щодо розрахунків за
поставлений товар відповідно до умов
вищевказаного договору.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.04.2014 р. порушено провадження
у справі № 910/6998/14 та призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 19.05.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розгляд справи переносився відповідно
до ст. 77 Господарського процесуального
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги та просив
Представник відповідача на виклик суду
не з'явився, вимог суду не виконав, про
поважні причини неявки суд не
При цьому суд відзначає, що ухвали суду
направлялись відповідачу на вказану в
позовній заяві та витязі з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців адресу
відповідача та повернуті до
Господарського суду міста Києва за
закінченням встановленого терміну
Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.
Приймаючи до уваги, що учасники
провадження у справі були належним
чином повідомлені про дату та час
судового засідання, враховуючи, що
матеріали справи містять достатньо
документів для розгляду справи по суті,
та зважаючи на те, що від учасників
провадження не надходило будь-яких
клопотань, в тому числі, про
відкладення розгляду справи, суд
вважає, що неявка у судове засідання
представника відповідача не є
перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем,
оригінали яких оглянуто у судовому
засіданні.

У судовому засіданні 11.06.2014 р. на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2012 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агробізнес» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Продовольча
компанія «Домашній магазин» укладено
договір поставки № 12, за умовами якого
позивач зобов'язався поставити, а
відповідач - прийняти та оплатити
хлібобулочні вироби , кількість, ціна і
асортимент яких визначається у
специфікаціях, які є невід'ємною
частино договору.

Відповідно до п. 2.5.1. договору оплата за
поставлений товар здійснюється
відповідачем шляхом безготівкового
перерахунку на банківський рахунок
позивача не пізніше 14-ти календарних
днів з моменту отримання товару
відповідачем.

Договір, відповідно до п.п. 7.1, 7.2.
вступає в силу з моменту його
підписання обома сторонами та діє до
31.12.2013 р.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору № 12 від 01.01.2012
р. позивач поставив, а відповідач
прийняв товар на загальну суму 60 969, 17
грн., що підтверджується видатковими
накладними, копії яких долучені до
матеріалів справи.

Також наявними у справі первинними
документами (засвідчені копії
платіжних доручень - у матеріалах
справи) підтверджується оплата
відповідачем товару за договором № 12
від 01.01.2012 р. на загальну суму 43 115, 20 грн.

Листом вих. № 08/02/13-1 від 08.02.2013 р.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Продовольча
компанія «Домашній магазин»
повідомило про погашення
заборгованості за договором № 12 від
01.01.2012 р. у розмірі 21 653, 97 грн. частинами
у зв'язку із скрутним фінансовим
становищем.

Листом вих. № 22/04/13-1 від 22.04.2013 р.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Продовольча
компанія «Домашній магазин» просило
надати відстрочення щодо оплати
товару, поставленого за договором № 12
від 01.01.2012 р. у зв'язку із скрутним
фінансовим становищем.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
зазнає, що відповідачем порушено
зобов'язання за договором № 12 від 01.01.2012
р. щодо розрахунків за поставлений
товар, у зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість у розмірі 17 853, 97 грн.,
яку позивач просить стягнути в
судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу
України договірні зобов'язання є
обов'язковими для виконання сторонами
у порядку та у строк, визначений
відповідним договором.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного
кодексу України цивільне
законодавство ґрунтується на
принципах справедливості,
добросовісності та розумності та
передбачає обов'язковість виконання
договірних зобов'язань.

Приймаючи до уваги, що остання поставка
товару за договором № 12 від 01.01.2012 р.
здійснена 01.09.2012 р., виходячи із
встановленого договором терміну
оплати товару, суд дійшов висновку, що
станом на день розгляду даної справи у
суді, строк оплати товару є таким, що
настав.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного
кодексу України визначено, що особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини
відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного
кодексу України доводить особа, яка
порушила зобов'язання.

Відповідно до Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» документами, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення
є первинні документи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідач факт отримання товару за
договором № 12 від 01.01.2012 р. не заперечив
та правом надання відзиву на позовну
заяву не скористався.

Таким чином, виходячи із наявних у
справі документів та приймаючи до
уваги встановлені судом обставини, суд
дійшов висновку, що відповідачем
порушено вимоги ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України а також положення
договору № 12 від 01.01.2012 р. в частині
розрахунків за поставлений товар.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами
ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
суть якого полягає в обґрунтуванні
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, своїх вимог і
заперечень поданими суду доказами, які
господарський суд оцінює за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позову в частині стягнення боргу у
розмірі 17 986, 10 грн.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із
заявлених позивачем вимог та наявних у
справі доказів, суд дійшов висновку про
задоволення позову.

Витрати по сплаті судового бору
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агробізнес»
задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Продовольча компанія «Домашній
магазин» (01013, м. Київ, вул.
Деревообробна, 5, ), з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду, на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агробізнес» (47823, Тернопільська, обл.,
Підволочиський район, с. Токи, ) заборгованість у сумі 17 986,
10 (сімнадцять тисяч дев'ятсот
вісімдесят шість 19 коп.) грн. та 1 827, 00
(одна тисяча вісімсот двадцять сім грн.
00 коп.) грн. - судового збору.

3. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 16.06.2014
р.

Суддя
Пригунова А.Б.