КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2014 р. Справа№ 910/1661/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Жук Г.А.

секретар судового засідання: Кац О.В.,

в судове засідання з'явились
представники:

від позивача: Завірна Т.Т. - дов. № 06-173
від 12.05.14;

від відповідача: Завалішина Г.С. - дов. №
25 від 26.12.13;

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Київського комунального
об'єднання зеленого будівництва та
експлуатації зелених насаджень міста
Києва «Київзеленбуд»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 16 квітня 2014 року,

у справі № 910/1661/14 (Суддя: Лиськов М.О.),

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Київпроект»

до Київського комунального об'єднання
зеленого будівництва та експлуатації
зелених насаджень міста Києва
«Київзеленбуд»

про стягнення 240 258,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Київпроект» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Київського
комунального об'єднання зеленого
будівництва та експлуатації зелених
насаджень міста Києва «Київзеленбуд»
(КО «Київзеленбуд») про стягнення 240 258,49
грн. (а.с. 5-10).

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 16 квітня 2014 року по справі №
910/1661/14 позов задоволено частково,
стягнуто з відповідача на користь
позивача 99 454,40 грн. - суму основного
боргу, 34 495,85 грн. - інфляційних втрат та
15 804,74 грн. - 3% річних (а.с. 171-175).

Не погоджуючись із вказаним рішенням
місцевого господарського суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 16 квітня 2014 року у
справі № 910/1661/14 та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволені
позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, оскільки суд
першої інстанції не взяв до уваги, що
позивачем пропущено строк позовної
давності, також скаржник зазначає, що
суд першої інстанції безпідставно взяв
до уваги лист відповідь на вимогу про
сплату боргу, який не може бути
належним доказом визнання
відповідачем боргу, а відтак відсутній
перерив перебігу позовної давності.
Крім того, відповідач не погоджується з
розміром заявленого боргу.

Автоматизованою системою
документообігу суду апеляційну скаргу
КО «Київзеленбуд» по справі № 910/1661/14
передано на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Чорногузу М.Г. Розпорядженням
Заступника голови Київського
апеляційного господарського суду
Андрієнка В.В. від 26 травня 2014 року для
розгляду апеляційної скарги КО
«Київзеленбуд» по справі № 910/1661/14
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Чорногуз М.Г., судді:
Агрикова О.В., Рудченко С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26 травня 2014
року апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження та призначено
справу до розгляду на 10 червня 2014 року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Шевченка Е.О. від 10
червня 2014 року, у зв'язку з перебуванням
судді Рудченка С.Г. на лікарняному,
встановлено розглядати справу № 910/1661/14
у складі колегії: головуючий суддя:
Чорногуз М.Г., судді: Агрикова О.В., Жук
Г.А.

Ухвалою від 10 червня 2014 року вказана
колегія прийняла справу № 910/1661/14 до
свого провадження.

До початку судового засідання
представник відповідача подав через
відділ документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду клопотання про
витребування доказів, а саме оригінали
листів № 06-04/адм. від 06.01.2011р. та №
148-02/01-0241 від 03.02.2011р.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 ГПК України
Сторона або прокурор у разі
неможливості самостійно надати докази
вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів. У клопотанні повинно бути
зазначено: який доказ витребовується;
обставини, що перешкоджають його
наданню; підстави, з яких випливає, що
цей доказ має підприємство чи
організація; обставини, які може
підтвердити цей доказ.

В задоволення вказаного клопотання
колегія суддів відмовляє оскільки, в
матеріалах справи міститься належним
чином завірена копія листа № 06-04/адм.
від 06.01.2011р. та листа № 148-02/01-0241 від
03.02.2011р. (а.с. 69-71), позивач не обґрунтував
належним чином обставини, які може
підтвердити цей доказ.

В судовому засіданні 10 червня 2014 року
представник відповідача надав суду
свої пояснення, в яких підтримав
апеляційну скаргу, просив застосувати
строки позовної давності, рішення
господарського суду міста Києва від 16
квітня 2014 року у справі № 910/1661/14
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволені позовних
вимог.

Представник позивача в цьому ж
засіданні теж надав суду свої
пояснення в підтримав поданий ним
відзив на апеляційну скаргу, проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, просив оскаржуване
рішення залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 99
Господарського процесуального кодексу
України, в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку фактичних обставин
даної господарської справи та повноту
їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права встановила
наступне.

16 квітня 2003 року ВАТ «Київпроект»
(змінено найменування на ПАТ
«Київпроект»), (виконавець) та КО
«Київзеленбуд» (замовник) уклали
контракт № 210310 на виконання
проектно-вишукувальної документації
(далі - Контракт), (а.с. 44-47).

Згідно з п. 1.1 вказаного контракту,
замовник доручає, а виконавець
відповідно до умов даного контракту за
завданням на проектування приймає на
себе виконання проектно-вишукувальних
робіт (ПВР): Реконструкція парку
«Нивки» у Шевченківському районі м.
Києва.

В пунктах 1.2 та 2.1 контракту сторони
погодили, що джерело фінансування:
місцевий бюджет. Вартість ПВР згідно з
протоколом погодження договірної ціни,
який є невід'ємною частиною даного
Договору, становить 365 711,95 грн., у тому
числі: проектно-вишукувальна
документація 304 759,96 грн., податок на
додану вартість 60 951,99 грн.

Відповідно до пунктів 2.5, 2.6 контракту,
оплата проектно-вишукувальних робіт
проводиться відповідачем у строки
відповідно до календарного плану
робіт, який є невід'ємною частиною
даного контракту, з авансовим платежем
у розмірі 30 відсотків вартості
контракту (етапу робіт), в сумі 109 713,59
грн., у тому числі:
проектно-вишукувальна документація 91
427,99 грн., податок на додану вартість 18
285,60 грн. Аванс перераховується
позивачу не пізніше 5-ти днів після
підписання контракту сторонами. Після
завершення роботи (етапу) та передачі
готової документації замовнику в
повному обсязі, останній не пізніше 5-ти
днів з дня підписання акта
здачі-приймання робіт сторонами
виконує остаточний розрахунок з
виконавцем по контракту (етапу).

Після закінчення виконання робіт
(етапу) виконавець передає замовнику
документацію за накладною та акт
здачі-приймання
проектно-вишукувальних робіт (п. 4.5
контракту).

Також сторони підписали ряд додаткових
угод до контракту, якими сторони
змінювали терміни виконання
документації та вартість робіт по
контракту, а також календарний план
робіт до кожної додаткової угоди (а.с.
49-62).

Позивач зазначає, що ним було виконано
роботи за контрактом на загальну суму
581 454,40 грн., що підтверджується актами
здачі-приймання
проектно-вишукувальних робіт:

№ 1 від 30 жовтня 2006 року на суму 170 000
грн.,

№ 2 від 20 грудня 2007 року на суму 122 000
грн.,

№ 1 від 30 листопада 2007 року на суму 190 000
грн.,

№ 3 від 25 вересня 2008 року на суму 81 000
грн.,

№ 2 від 27 листопада 2008 року на суму 18 454,40
грн.

Вказані акти здачі-приймання
проектно-вишукувальних робіт
підписані обома сторонами без
зауважень та скріплені печатками (а.с.
63-67).

Як зазначає позивач, відповідач не
розрахувався з ним в повному обсязі за
виконані роботи за актами
здачі-приймання
проектно-вишукувальних робіт № 3 від 25
вересня 2008 року на суму 81 000 грн. та № 2
від 27 листопада 2008 року на суму 18 454,40
грн., у зв'язку з чим у відповідача
утворилась заборгованість перед
позивачем в сумі 99 454,40 грн.

За своєю правовою природою контракт,
який укладений між позивачем та
відповідачем є договором підряду на
проведення проектних та пошукових
робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 887 Цивільного
кодексу України: «За договором підряду
на проведення проектних та пошукових
робіт підрядник зобов'язується
розробити за завданням замовника
проектну або іншу технічну
документацію та (або) виконати пошукові
роботи, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити їх.»

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами, а зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Позивач виконав роботи передбачені
договором належним чином, вказані
роботи прийняті відповідачем без
зауважень, що підтверджується
належними доказами, однак останній,
всупереч умов договору, за виконанні
роботи не розрахувався в повному
обсязі, докази погашення заявленого
боргу чи спростування такого боргу
відповідач суду не надав.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
вимога позивача про стягнення з
відповідача суми боргу в розмірі 99 454,40
грн. є законною та обґрунтованою.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необхідність стягнення з відповідача
на користь позивача трьох процентів
річних та інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Провівши повторний розрахунок суми 3%
річних та інфляційних втрат за
допомогою «калькулятора підрахунку
ЛІГА:ЗАКОН», колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
встановила, що господарський суду
міста Києва дійшов вірного висновку
про стягнення з відповідача на користь
позивача 15 804,74 грн. - 3% річних та 34 495,85
грн. - інфляційних втрат.

Вищевказане спростовує посилання
апелянта щодо невірності розрахунку
основного боргу, 3% річних та
інфляційних втрат.

Що ж до вимог про стягнення пені,
колегія суддів зазначає, що до даних
вимог суд першої інстанції вірно
застосував строк позовної давності та
відмовив в цій частині позовних вимог,
оскільки відповідно до п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК
України, позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Беручи до уваги те, що з дня переривання
строку позовної давності позивач
звернувся з позовом через три роки, а
також заяву відповідача про їх
застосування, то в задоволені вимог в
частині стягнення пені слід відмовити
у зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

В обґрунтування апеляційної скарги
скаржник посилається на те, що
позивачем пропущено строк позовної
давності, а суд першої інстанції
безпідставно не задовольнив заяву
відповідача про застосування строків
позовної давності, та помилково взяв до
уваги лист відповідь на вимогу про
сплату боргу, який не може бути
належним доказом визнання
відповідачем боргу, а відтак і
перериванням строку позовної давності.

Вказані доводи апелянта є
безпідставними та необґрунтованими
виходячи з наступного:

В матеріалах справи міститься заява №
94-юр від 11 березня 2014 року в якій
відповідач просить застосувати до
даних правовідносин строки позовної
давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

З матеріалів справи вбачається, що борг
згідно акту № 3, на суму 81 000 грн., виник 25
вересня 2008 року, а згідно акту № 2, на
суму 18 454,40 грн., виник 27 листопада 2008
року.

Оскільки, пунктом 2.6 контракту
сторонами погоджено, що оплата
здійснюється протягом 5-ти днів з дня
підписання акта здачі-приймання робіт,
то оплата по акту № 3 повинна бути
здійснена не пізніше 30 вересня 2008 року,
а по акту № 2 не пізніше 02 грудня 2008
року.

Листом № 148-02/01-0241 від 03 лютого 2011 року
(а.с. 69) відповідач надав відповідь на
лист позивача № 06-4/адм. від 06 січня 2011
року, в якому зазначив умови за яких
буде проведений розрахунок з позивачем
за виконані роботи.

Частиною 1 ст. 264 ЦК України встановлено,
що перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
вказаний вище лист є дією відповідача,
що свідчить про визнання ним боргу.

В пункті 4.4.1 Постанови Пленуму Вищого
Господарського суду України від 29
травня 2013 року N 10 «Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів» роз'яснено: «У дослідженні
обставин, пов'язаних із вчиненням
зобов'язаною особою дії, що свідчить
про визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку (частина перша статті 264 ЦК
України), господарському суду
необхідно у кожному випадку
встановлювати, коли конкретно вчинені
боржником відповідні дії, маючи на
увазі, що переривання перебігу
позовної давності може мати місце лише
в межах строку давності, а не після його
спливу. До дій, що свідчать про визнання
боргу або іншого обов'язку, можуть, з
урахуванням конкретних обставин
справи, належати: визнання пред'явленої
претензії..»

За своїм змістом лист позивача №
06-4/адм. від 06 січня 2011 року (а.с. 71) є
претензією, а лист відповідача №
148-02/01-0241 від 03 лютого 2011 року (а.с. 69-70) є
дією, яку суд розцінює, як визнання
боргу.

З відтиску штемпеля на поштовому
конверті вбачається, що позивач
звернувся з позовом по даній справі 03
лютого 2014 року (а.с. 74), тобто в межах
трьохрічного строку з моменту
переривання строку позовної давності.

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія
суддів зазначає, що скаржник не надав
суду достатніх доказів в розумінні
статті 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, які б
могли стати підставою для задоволення
апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду стосовно встановлених
обставин і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що місцевий
господарський суд виконавши всі вимоги
процесуального закону і всебічно
перевіривши обставини, вирішив спір у
відповідності з нормами матеріального
права, в рішенні господарського суду
міста Києва повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами
дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду міста
Києва від 16 квітня 2014 року по справі №
910/1661/14 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Київського
комунального об'єднання зеленого
будівництва та експлуатації зелених
насаджень міста Києва «Київзеленбуд»
на рішення господарського міста Києва
від 16 квітня 2014 року по справі № 910/1661/14
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київського
комунального об'єднання зеленого
будівництва та експлуатації зелених
насаджень міста Києва «Київзеленбуд»
на рішення господарського суду міста
Києва від 16 квітня 2014 року по справі №
910/1661/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 16 квітня 2014 року по
справі № 910/1661/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/1661/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову Київського
апеляційного господарського суду може
бути оскаржено протягом 20 днів до
Вищого господарського суду України у
порядку, передбаченому ст. 109 ГПК
України.

Головуючий суддя
М.Г. Чорногуз

Судді
О.В. Агрикова

Г.А. Жук