ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.06.2014 р.
Справа№ 914/4361/13

Господарський суд Львівської області у
складі колегії суддів Петрашко М.М.
(головуючий), Кітаєва С.Б., Кидисюк Р.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні

заяву Приватного акціонерного
товариства "Львівський
локомотиворемонтний завод", м.Львів

про відстрочку виконання рішення
господарського суду Львівської
області

у справі № 914/4361/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Запорізький завод
"Перетворювач", м.Запоріжжя

до відповідача Приватного
акціонерного товариства "Львівський
локомотиворемонтний завод", м.Львів

про стягнення 3 661 894,23 грн.

За участю представників сторін:

від заявника Ільків В.В. - юрисконсульт
відділу юридичного забезпечення та
аналітики (довіреність №3867 від
26.12.2013р.);

від стягувача Літовченко Г.В. -
представник (довіреність №35/13 від
14.11.2013р.); Кожушко С.В. - представник
(довіреність №35/17 від 20.12.2013р.);

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали. Запис
розгляду заяви про відстрочку
виконання рішення господарського суду
Львівської області за клопотанням
Публічного акціонерного товариства
"Запорізький завод "Перетворювач"
здійснювався за допомогою технічних
засобів, а саме: програмно-апаратного
комплексу "Оберіг".

В провадженні господарського суду
Львівської області перебувала справа
№914/4361/13 за позовом Публічного
акціонерного товариства "Запорізький
завод "Перетворювач" до відповідача
Приватного акціонерного товариства
"Львівський локомотиворемонтний завод"
про стягнення 3 661 894,23 грн.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 19.03.2014р. у даній
справі позов задоволено повністю та
вирішено стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Львівський
локомотиворемонтний завод» на користь
Публічного акціонерного товариства
«Запорізький завод «Перетворювач» 3 332
240,00 грн. основного боргу, 75042,15 грн. 3%
річних, 254 612,08 грн. пені та 68 820,00 грн.
судового збору.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014р. у
справі №914/4361/13 апеляційну скаргу на
рішення господарського суду
Львівської області від 19.03.2014р.
повернуто Приватному акціонерному
товариству "Львівський
локомотиворемонтний завод".

27.05.2014р. на розгляд господарського суду
Львівської області надійшла заява
Приватного акціонерного товариства
"Львівський локомотиворемонтний завод"
про відстрочку виконання рішення
господарського суду Львівської
області у даній справі.

Ухвалою суду від 30.05.2014р. прийнято заяву
до розгляду та призначено її до
судового розгляду на 10.06.2014р.

Представник заявника подав
клопотання (від 10.06.2014р. вх.№24960/14) про
долучення до матеріалів справи копії
окремого доручення Міністерства
інфраструктури України від 24.02.2014р.
№168/17/11-14 та копії листа №45/293-14 від
24.02.2014р. Представник заявника заяву
Приватного акціонерного товариства
"Львівський локомотиворемонтний завод"
про відстрочку виконання рішення
господарського суду Львівської
області у справі №914/4361/13 підтримав
повністю, просив задоволити її з
підстав викладених у ній.

Представник стягувача подав
заперечення на заяву про відстрочку
виконання рішення суду (вх. № 25073/14 від
10.06.2014р.) в якому Публічне акціонерне
товариство "Запорізький завод
"Перетворювач" заперечує проти поданої
заявником заяви та просить відмовити у
її задоволенні з підстав викладених у
запереченні. Також представником
стягувача подано клопотання (вх.25071/14
від 10.06.2014р.) про здійснення фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
та клопотання (вх.25072/14 від 10.06.2014р.) про
колегіальний розгляд заяви.

Розглянувши заяву про відстрочку
виконання рішення господарського суду
Львівської області, суд встановив:

Рішенням суду від 19.03.2014р. у справі №
914/4361/13 позов Публічного акціонерного
товариства "Запорізький завод
"Перетворювач" задоволено повністю,
вирішено стягнути з Приватного
акціонерного товариства "Львівський
локомотиворемонтний завод" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Запорізький завод "Перетворювач" 3 332
240,00 грн. основного боргу, 75 042,15 грн. 3%
річних, 254 612,08 грн. пені та 68 820,00 грн.
судового збору.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014р. у
справі №914/4361/13 апеляційну скаргу на
рішення господарського суду
Львівської області від 19.03.2014р.
повернуто Приватному акціонерному
товариству "Львівський
локомотиворемонтний завод".

17.04.2014р. господарським судом Львівської
області у справі №914/4361/13 видано наказ
про примусове виконання вказаного
рішення.

27.05.2014р. на розгляд господарського суду
Львівської області надійшла заява
Приватного акціонерного товариства
"Львівський локомотиворемонтний завод"
про відстрочку виконання рішення
господарського суду Львівської
області у даній справі.

Приватне акціонерне товариство
"Львівський локомотиворемонтний завод"
користуючись своїм процесуальним
правом просить суд відстрочити
виконання рішення господарського суду
Львівської області від 19.03.2014р. до
30.04.2015р. У вказаній заяві заявник
просить також скасувати арешт на кошти
боржника, накладений постановою
заступника начальника відділу ПВР УДВС
ГУЮ у Львівській області від 21.05.2014р., а
також скасувати арешт на все майно, що
належить боржнику, в межах суми
звернення стягнення 3 730 714,23 грн. та
заборону здійснювати відчуження
вищевказаного майна, яке належить
боржнику в межах суми боргу, накладені
постановою заступника начальника
відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській
області від 21.05.2014р..

В обгрунтування підстав для
відстрочення виконання рішення
заявник зазначає, що на підприємстві на
даний час наявне важке фінансове
становище, яке зумовлене неплатежами, в
основному державних підприємств
Укрзалізниці. Так, дебіторська
заборгованість становить 84 862 126,07грн.
Як стверджує заявник, саме дана
обставина зумовила виникнення
кредиторської заборгованості на
підприємстві в загальній сумі 72 771 272,77
грн.

В підтвердження вищенаведених
обставин заявником подано довідки про
стан дебіторської та кредиторської
заборгованості станом на травень 2014р.

Судом встановлено, що згідно п.1.3
статуту ПрАТ "Львівський
локомотиворемонтний завод" є
правонаступником усіх прав та
обов'язків державного підприємства
"Львівський державний
локомотиворемонтний завод". А
відповідно до п. п. 1.4. та 5.1 Статуту ПрАТ
"Львівський ЛРЗ" засновником та єдиним
акціонером товариства є держава в
особі Міністерства інфраструкутри
України.

Як стверджує заявник, враховуючи
фінансову ситуацію яка склалась в
країні, на нарадах в Міністерстві
інфраструктури України, керівники
галузі запевняють про погашення
заборгованості перед підприємством до
кінця року.

Також заявник звертає увагу суду на ту
обставину, що ПрАТ "Львівський
локомотиворемонтний завод" є одним з
провідних промислових підприємств
регіону, великим платником податків.
При цьому, кількість працівників на
підприємстві становить 1 523 людини, що
підтверджується довідкою станом на
27.05.2014р.

Як зазначає заявник, з огляду на наявні
на даний час неплатежі з боку державних
підприємств Укрзалізниці підприємство
змушене отримувати кредити. Таким
чином, в підприємства, на даний час,
наявний обов'язок по поверненню
банківській установі отриманого
кредиту в сумі 22 904 100,00 грн., що заявник
підтвердив довідкою яка міститься в
матеріалах спраи.

Враховуючи наведене заявник стверджує,
що примусове виконання вищезгаданого
рішення суду в даний момент може
призвести до зупинки роботи на
підприємстві та невиплати заробітної
плати.

Крім того, заявником долучено до
матеріалів справи копію окремого
доручення Міністерства інфраструктури
України від 24.02.2014р. №168/17/11-14 та копію
листа №45/293-14 від 24.02.2014р., які були
надіслані підприємствам залізничного
транспорту, в яких вимагається з
24.02.2014р. утриматись від сплати поточних
платежів за товари, роботи та послуги у
тому числі погашення кредиторської
заборгованості, здійснення авансових
внесків за виключенням заробітної
плати та нарахування на неї, податків
та зборів згідно чинного законодавства
до прийняття відповідного рішення.

Судом встановлено, що відповідно до
Розпорядження Кабінету Міністрів
України від 28 вересня 2004 р. N 684-р «Про
затвердження переліку підприємств,
установ та організацій, що передаються
до сфери управління Мінтрансзв'язку»
заявник (боржник) входить до переліку
підприємств, установ та організацій, що
передаються до сфери управління
Мінтрансзв'язку.

Також встановлено, що згідно Указу
Президента України № 1085/2010 від 09 грудня
2010 року «Про оптимізацію системи
центральних органів виконавчої влади»,
Міністерство транспорту та зв'язку
України реорганізовано в
Міністрерство інфраструктури України.

Отже з огляду на викладене, заявник
просить відстрочити виконання рішення
господарського суду Львівської
області від 19.03.2014 року у справі №914/4361/13
до 30 квітня 2015 року.

Разом з тим, заявник зазначає, що в
постанові про відкриття виконавчого
провадження від 21.05.2014 року боржнику
надано термін для добровільного
виконання вимог виконавчого документа
до 28.05.2014 року.

Пунктом 4 ч. 1 ст.37 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено
право суду зупиняти стягнення на
підставі виконавчого документа.

З метою забезпечення реалізації ухвали
суду заявник вважає, що при прийнятті
до розгляду даної заяви слід зупинити
виконавче провадження з виконання
наказу господарського суду Львівської
області №914/4361/13, виданого 17.04.2014 року до
винесення господарським судом ухвали
по результатх розгляду даної заяви про
відстрочення виконання рішення суду.

Крім цього, постановами заступника
начальника відділу ПВР УДВС ГУЮ у
Львівській області від 21.05.2014 року
накладено арешт на кошти, що містяться
на Р/р 61, р/р 11 у Львівській
філії АБ "Експрес-Банк" м.Львів (МФО325956)
та Рр 0555 в ПАТ "ВБР" (МФО 380719) та
належать боржнику ПрАТ "Львівський
локомотиворемонтний завод", а також
накладено арешт на все майно, що
належить боржнику ПрАТ "Львівський
локомотиворемонтний завод" в межах
суми звернення стягнення 3 730 714,23 грн. та
заборонено здійснювати відчуження
вищевказаного майна, яке належить ПрАТ
"Львівський локомотиворемонтний завод"
лише в межах суми боргу.

Таким чином, у випадку задоволення
заяви про відстрочення виконання
рішення суду заявник просить скасувати
арешт на кошти та майно боржника.

Стягувач заперечив проти заяви
Приватного акціонерного товариства
"Львівський локомотиворемонтний завод"
про відстрочку виконання рішення
господарського суду Львівської
області у справі №914/4361/13, подавши
заперечення (вх.№25073/14 від 10.06.2014р.).

При цьому стягувач зазначає, що в
обґрунтування своїх вимог про надання
відстрочки виконання рішення заявник
посилається лише на своє начебто важке
становище, яке зумовлене неплатежами, в
основному державних підприємств. Та
наявність кредиторської
заборгованості у сумі понад 72 мільйони
гривень, Проте, на думку стягувача,
заявник жодних належних до допустимих
доказів, в розумінні ст. 34 ГПК України
до своєї заяви не надає.

Стягувач стверджує, що відсутні
виняткові обставини для застосування
відстрочки виконання рішення,
необхідність наявності яких
імперативно передбачена ч. 1 ст. 121 ГПК
України. Наведені заявником обставини
не є такими, що відповідають
обставинам, при яких надається
відстрочка виконання рішення.
Заявником, на думку стягувача, не
доведено яким чином вони ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим.

Як зазначає стягувач, складне
фінансове становище підприємства та
наявність кредиторської
заборгованості не є винятковою
підставою, оскільки п. 9 ч, 3 ст. 129
Конституції України закріплено
принцип обов'язковості рішень суду,
який не залежить від наявності чи
відсутності у боржника коштів. Крім
того. відповідач здійснює господарську
діяльність та має відповідні грошові
надходження.

Доводи наведені заявником у заяві про
відстрочку виконання рішення, як
сверджує стягувач, вказують лише на
несприятливість виконання рішення
суду у даний час та імовірність
настання негативних наслідків у разі
його виконання, а не на обставини, що
унеможливлюють або утруднюють
виконання рішення суду у даній справі.

Стягувач стверджує, що заявником не
наведено жодних аргументів та не
доведено, що 30.04.2015 його фінансове
становище суттєво зміниться.

Окрім того, стягувач зазначає, що
відповідно до звіту про фінансові
результати за І квартал 2014 року збиток
підприємства стягувача становить 4 468 000
грн., відповідно до Балансу (Звіту про
фінансовий стан) на 31 березня 2014р.
Кредиторська заборгованість
підприємства становить 111 512 000 грн.. з
яких 90 403 000 грн. - це поточна
кредиторська заборгованість за
одержаними авансами на виготовлення
обладнання, яке стягувач повинен ще
виготовити та поставити його
контрагентам. Дебіторська
заборгованість за продукцію, товари,
послуги становить - 4 239 000 грн.. з яких 3 332
240 грн. - це заборгованість заявника,
Дебіторська заборгованість стягувача
з розрахунків з бюджетом - 3 154 000 грн.,
справи за позовами про стягнення якої
на теперішній час вже понад рік
знаходяться в ВАС України.

Як стверджує стягувач, як боржник так і
стягувач є комерційними
підприємствами, та несуть однакову
економічну відповідальність за свої
дії та однакові ризики. Отже,
невиконання відповідачем зобов'язань з
оплати товару негативно
відображується на підприємстві
стягувача. А подальше ухилення
боржника від сплати заборгованості
суттєво зачіпає інтереси стягувача і
завдає істотної, в тому числі й
матеріальної шкоди.

З огляду на викладене, стягував просить
відмовити у задоволенні заяви про
відстрочку виконання рішення суду.

Розглянувши заяву про відстрочку
виконання рішення, дослідивши докази
долучені на підтвердження обставин
наведених у ній, беручи до уваги
заперечення стягувача, заслухавши
представників заявника та стягувача,
суд дійшов висновку частково
задоволити заяву про відстрочення
виконання рішення суду з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, за поданням
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує
відповідне право господарського суду
певним строком, воно може бути
реалізоване у будь-який час від
набрання рішенням законної сили до
його фактичного повного виконання.

Питання задоволення заяви сторони у
справі про відстрочку виконання
рішення суду вирішується судом в
кожному конкретному випадку, виходячи
з особливого характеру обставин
справи, що унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення.

При цьому, норми чинного
господарського процесуального
законодавства не містять визначення
"винятковий випадок", тому це поняття є
оціночним, з огляду на ч.1 ст.43 ГПК
України, та з врахуванням всіх обставин
конкретної справи.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо. (п.7.2.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.10.2012р. № 9 „Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України")

Враховуючи вищенаведене, дослідивши
матеріали справи, враховуючи
фінансовий стан та матеріальні
інтереси як боржника так і стягувача,
ступінь вини боржника у виникненні
спору та характер обставин, що
ускладнюють виконання рішення суду у
даній справі, з метою недопущення
зупинки господарської діяльності
боржника та погіршення його майнового
стану, з метою надання боржникові
можливості функціонувати та здійснити
заходи щодо погашення заборгованості
перед стягувачем уникнувши зупинки
діяльності підприємства, враховуючи
подані заявником докази скрутного
матеріального становища, суд вважає за
доцільне частково задоволити заяву про
відстрочку виконання рішення суду,
відстрочивши виконання судового
рішення на шість місяців до 10 грудня 2014
року.

Щодо вимоги заявника щодо зупинки
виконавчого провадження з виконання
наказу господарського суду Львівської
області № 914/4361/13, виданого 17.04.2014р. до
розгляду заяви про відстрочку
виконання рішення суд зазначає
наступне.

Так відповідно до пункту 4 частини 1
статті 37 Закону України «Про виконавче
провадження», виконавче провадження
підлягає обов'язковому зупиненню у
разі зупинення судом стягнення на
підставі виконавчого документа.

Однак відповідно до ст. 1211 ГПК України,
зупинення виконання судового рішення
може здійснити тільки суд касаційної
інстанції за заявою сторони чи
прокурора або за своєю ініціативою до
закінчення його перегляду в порядку
касації.

Проте відповідно до пункту 13 частини 1
статті 37 Закону України «Про виконавче
провадження», виконавче провадження
підлягає обов'язковому зупиненню лише
у разі надання судом, який видав
виконавчий документ, відстрочки
виконання рішення.

Отже з огляду на викладене, суд дійшов
висновку відмовити заявнику у
задоволенні вимоги щодо зупинки
виконавчого провадження з виконання
наказу господарського суду Львівської
області № 914/4361/13, виданого 17.04.2014р. до
розгляду заяви про відстрочку
виконання рішення.

Щодо вимоги заявника про скасування
арешту на кошти, що містяться на
рахунках боржника та скасування арешту
на все майно, що належить боржнику та
заборони здійснювати відчуження майна,
з підстав наведених в заяві про
відстрочку виконання рішення суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 39 Закону України
«Про виконавче провадження», протягом
строку, на який виконавче провадження
зупинено, виконавчі дії не провадяться.
Накладений державним виконавцем арешт
на майно боржника, у тому числі на кошти
на рахунках і вкладах боржника у банках
та інших фінансових установах, не
знімається. У період зупинення
виконавчого провадження державний
виконавець має право звертатися до
суду в порядку, встановленому цим
Законом, а також вживати заходів щодо
розшуку боржника (його майна) або
перевірки його майнового стану.

Окрім того суд погоджується зі
стягувачем, що зазначені вимоги в межах
заяви про відстрочку виконання рішення
не підлягають розгляду згідно приписів
статті 121 ГПК України, на яку
посилається боржник.

Отже з огляду на викладене, суд дійшов
висноку відмовити заявнику у частині
вимог щодо скасування арешту на кошти,
що містяться на рахунках боржника та
скасування арешту на все майно, що
належить боржнику та заборони
здійснювати відчуження майна.

Згідно вимог ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а відповідно
до статті 34 ГПК України суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.86, 121 ГПК України, господарський
суд, -

У Х В А Л И В :

1. Заяву Приватного акціонерного
товариства "Львівський
локомотиворемонтний завод" про
відстрочку виконання рішення
господарського суду Львівської
області від 19.03.2014р. у справі № 914/4361/13
задоволити частково.

2. Відстрочити виконання рішення
господарського суду Львівської
області від 19.03.2014р. у справі № 914/4361/13 на
6 (шість) місяців до 10 грудня 2014 року.

3. У задоволенні решти вимог відмовити
повністю.

4. Ухвала набирає законної сили з дня її
винесення судом, тобто з 10.06.2014р.

5. Ухвала може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
господарського суду в порядку і строки
вказані у ст.ст.91-93 ГПК України.

Головуючий суддя
Петрашко М.М.

Суддя
Кітаєва С.Б.

Суддя
Кидисюк Р.А.