ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
Справа № 915/480/14

за позовом: Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 /АДРЕСА_1/

до відповідача: Державного
підприємства "Миколаївське лісове
господарство" /вул. Г. Дивиної, 2-в, м.
Миколаїв, 54031/

за участі: Прокурора міста Миколаєва

про стягнення 58739,19 грн.

Суддя Бездоля Д.О.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність від
12.05.2014 № 576), ОСОБА_3 (договір про надання
правової допомоги від 04.06.2014 № 1-06/14)

від відповідача: Гресь І.А. (довіреність
від 16.05.2014 року №321), Скоробагатий С.В.
(довіреність від 21.05.2014 № 329)

від прокуратури: прокурор Коршунова
О.О. (посвідчення від 06.06.2011 №017558)

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до
господарського суду з позовом до
відповідача про стягнення з останнього
безпідставно набутих грошових коштів в
сумі 58739,19 грн.

Заявлений позов позивач обґрунтовує
тим, що позивач сплатив відповідачу
спірні кошти за вилучення у нього
земельної ділянки, проте, отримавши від
Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Миколаївській області висновок про
відмову в погодженні проекту
землеустрою, вказану земельну ділянку
позивач не відвів, а отже вилучення у
відповідача цієї земельної ділянки на
користь позивача не відбулось,
відповідно підстава отримання
відповідачем спірних коштів відпала.

Відповідач проти задоволення позову
позивача заперечив, мотивуючи
наступним:

- право звернення позивача за захистом
своїх прав у спірних правовідносинах
до суду виникло після вступу в дію
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 10.04.2008 № 610-р, а саме з 11.04.2008,
а отже строк позовної давності
позивачем пропущений;

- сплата цих коштів була здійснена
позивачем відповідачу на законній
підставі - п. д) ст. 156 ЗК України - за
неодержання доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

Прокурор проти задоволення позову
позивача заперечив, пояснюючи
пропущенням позивачем строку позовної
давності, який, на думку прокурора,
почав перебіг на наступний день, після
отримання позивачем від Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в Миколаївській
області висновку про відмову в
погодженні проекту землеустрою.

Ухвалою суду від 11.04.2014 провадження у
справі було порушено, позовна заява
прийнята до розгляду, розгляд справи
призначений на 23.04.2014 о 15 год. 20 хв.

Ухвалою суду від 23.04.2014 розгляд справи
був відкладений на 19.05.2014 о 17 год. 10 хв. у
зв'язку з неявкою у судове засідання
представника відповідача та
неподанням відповідачем витребуваних
судом доказів.

У судовому засіданні 19.05.2014 судом
оголошувалась перерва до 23.05.2014 о 14 год.
20 хв. У судовому засіданні 23.05.2014 судом
оголошувалась перерва до 29.05.2014 о 11 год.
20 хв. У судовому засіданні 29.05.2014 судом
оголошувалась перерва до 10.06.2014 о 17 год.
00 хв.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення присутніх
представників учасників судового
процесу, суд -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Миколаївської міської ради
від 29.11.2007 № 18/24 позивачу:

- погоджено місце розташування центру
сімейного дозвілля по вул. Північний
ріг пров. Туристів у мкр. Варварівка на
земельній ділянці орієнтовною площею
0,47 га, за рахунок земель відповідача;

- дозволено виконання
проектно-вишукувальних робіт строком
на 1 рік на даній земельній ділянці;

- зарезервовано вказану земельну
ділянку строком на 1 рік, на термін
проведення проектно-вишукувальних
робіт.

08.02.2008 відповідач надав позивачу
висновок № 157, в якому погодив
відведення позивачу земельної ділянки
площею 0,47 га в т.ч. за умови
відшкодування останнім збитків у
вигляді недоотриманого доходу згідно з
доданими розрахунками в сумі 58739,19 грн.

Доданими розрахунками є розрахункова
відомість, складена інженером з
лісокористування С.В. Скоробагатим та
затверджена директором відповідача
О.Д. Марохою, та розрахунок не
отриманого доходу від невикористання 1
га землі, вкритої лісом площі на землях
відповідача, складений головним
економістом А.М. Туманнік, погоджений
начальником обласного управління
лісового господарства П.М. Паламарюк та
затверджений директором відповідача
О.Д. Марохою.

Згідно з даними розрахунками
розрахунок збитків був здійснений
інженером з лісокористування С.В.
Скоробагатим наступним чином: 124977 грн.
(не отриманий дохід від невикористання
1 га землі) х 0,47 га (площа земельної
ділянки, погоджена на відведення).

12.02.2008 відповідач виставив позивачу
рахунок № 22 з терміном сплати три
банківські дні на суму 4000 грн. - за
збитки лісовому господарству у вигляді
неотриманого доходу за вилучення
земель ДЛФ під будівництво Центру
сімейного дозвілля.

Інший рахунок відповідача на суму 54739,19
грн. збитків сторонами суду не подано у
зв'язку з тим, що даний рахунок не
зберігся.

12.02.2008 позивач платіжним дорученням від
12.02.2008 № 01 сплатив відповідачу 54739,19 грн.
з призначенням платежу: "за збитки ліс.
гос-ву у вигляді не отриманого доходу,
за вилучення земель ДЛФ під будівниц.
Центру сімейн. дозвіл. зг. рах. № 22 від
12.02.08р Без ПДВ".

13.02.2008 позивач платіжним дорученням від
13.02.2008 № 02 сплатив відповідачу 4000,00 грн.
з призначенням платежу: "за збитки ліс.
гос-ву у вигляді не отрим. доходу, за
вилуч. земель ДЛФ під будів. Центру
сімейн. дозв. зг. рах. № 22 від 12.02.08р Без
ПДВ".

Вказані спірні кошти в розмірі 58739,19
грн. включені до складу Реєстру
надходження до відповідача коштів
недоотриманого доходу від вилучення
земельних ділянок, по яким надано
дозвіл Миколаївського обласного
управління лісового та мисливського
господарства, але рішення органів
місцевого самоврядування відсутні, за
період з 01.07.2007 по 31.12.2008, підписаним
інженером з лісокористування
С.В.Скоробогатим та заступником
начальника відділу КРУ в Миколаївській
області Д.А. Степанюк.

Господарський суд вважає, що спірні
кошти в розмірі 58739,19 грн. не були
сплачені позивачем відповідачу
помилково, позивач усвідомлював, що
вказані кошти він згідно з рахунками
відповідача сплачує останньому з метою
відшкодування збитків, заподіяних
внаслідок вилучення лісових земель - п.
а) ч. 1 ст. 156 ЗК України.

Рішенням Миколаївської міської ради
від 19.09.2008 № 27/84 позивачу було надано
дозвіл на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки орієнтовною площею 4700 кв.м., за
рахунок земель відповідача, з метою її
передачі в оренду на 1 рік для
будівництва центру сімейного дозвілля
по вул. Північний ріг вул. Туристів у
мкр. Варварівка.

У процесі складання вказаного проекту
землеустрою позивач отримав висновок
Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Миколаївській області від 30.07.2009 №
01-04/4929-05 про відмову в погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки на підставі
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 10.04.2008 № 610-р "Деякі питання
розпорядження земельними лісовими
ділянками".

Не погодившись з даною відмовою,
позивач звернувся за захистом своїх
прав до Миколаївського окружного
адміністративного суду, який своєю
постановою від 29.10.2009 у справі №
2а-4103/09/1470 визнав протиправною відмову
Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Миколаївській області Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища в погодженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,47 га, для будівництва
центру сімейного дозвілля по вул.
Північній ріг вул. Туристів у м.
Миколаєві.

В подальшому, дану постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду було скасовано
постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10.11.2011,
залишеною без змін ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
24.10.2013.

Таким чином, позивач не отримав в
оренду земельну ділянку, відповідно ця
земельна ділянка не була вилучена у
відповідача, а отже підстава, на якій
були сплачені спірні грошові кошти
відповідачу, відпала.

Згідно з ст.ст. 1212 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про: 1)
повернення виконаного за недійсним
правочином; 2) витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Стаття 1212 ЦК України не визначає
строку виконання зобов'язання з
повернення безпідставно набутого
майна. Господарський суд вважає, що
дане зобов'язання має бути виконано
особою, яка безпідставно набула майно,
у семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги потерпілим.

04.02.2014 позивач пред'явив
відповідачу вимогу від 27.01.2014 № 01, в
якій повідомив відповідача про
обставини неможливості вилучення
земельної ділянки та просив повернути
спірні кошти.

Таким чином, перебіг строку
позовної давності почався з 12.02.2014, з
огляду на що заява відповідача про
застосування позовної давності не
підлягає задоволенню судом.

Листом від 28.02.2014 № 151 відповідач
повідомив позивачу, що лісгосп не має
законних підстав для повернення
збитків, сплачених на законодавчій
підставі за вилучення земельних
ділянок ДЛФ.

Станом на час вирішення даного
спору відповідач не повернув позивачу
безпідставно набуті кошти в розмірі
58739,19 грн., що підтверджується позивачем
та визнається відповідачем.

За цих обставин, господарський
суд вважає, що позов позивача
грунтується на чинному законодавстві
України та фактичних обставинах
справи, а отже підлягає повному
задоволенню господарським судом.

Господарський суд не приймає до уваги
доводи відповідача, що спірні кошти
сплачувались як відшкодування збитків
у вигляді неодержаного доходу за час
тимчасового невикористання земельної
ділянки, оскільки вони повністю
спростовані матеріалами справи,
зокрема змістом рахунку відповідача
від 12.02.2008 № 22 та листа відповідача від
28.02.2014 № 151, реєстром надходження коштів
до відповідача та іншими доказами.

Більше того, господарський суд вважає,
що у спірних правовідносинах розмір
збитків мав визначатись згідно з
нормами Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19.04.1993 № 284, який не був дотриманий.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові
витрати підлягають покладенню на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49,
82, 82-1, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Миколаївське лісове господарство"
(вул. Г. Дивиної, 2-в, м. Миколаїв, 54031, код
33437380) на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, номер
НОМЕР_1) 58739 (п'ятдесят вісім тисяч
сімсот тридцять дев'ять) грн. 19 коп.
безпідставно набутих коштів та 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 13.06.2014.

Суддя

Д.О.Бездоля