ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року Справа № 17/297 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючогоГубенко
Н.М.суддівБарицької Т.Л. Картере
В.І.розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк" на рішення від та на
постанову від Господарського суду
міста Києва 25.04.2013 Київського
апеляційного господарського суду
29.01.2014у справі№ 17/297Господарського
судуміста Києваза позовомПублічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
до1.Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД 2.Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДОМАНІ ГРУП"за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача 1.Закритого
акціонерного товариства "Завод
марочних вин та коньяків "Коктебель" 2.
Компанії "Союз Віктан Груп Лтд."
пророзірвання додаткових угод до
кредитних договорів та визнання за
позивачем права застави та за
зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТДдо Публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
провизнання кредитних договорів
виконаними належним чином та визнання
зобов'язань за ними припиненими

у судовому засіданні взяли участь
представники:

- позивача за первісним позовом
ОСОБА_5;- відповідачів за первісним
позовом - третіх осіб 1. ОСОБА_6; 2.
ОСОБА_7; 1. повідомлений, але не з'явився;
2. повідомлений, але не
з'явився;ВСТАНОВИВ:

22.08.2011 Публічне акціонерне товариство
"Родовід Банк" звернулось до
Господарського суду міста Києва із
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД та до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДОМАНІ ГРУП" про
визнання недійсними додаткової угоди
№ 14 від 23.10.2009 до кредитного договору №
79.1/05-КЛВ-08 від 21.02.2008, додаткової угоди №
10 від 23.10.2009 до кредитного договору №
79.1/36-КЛТ-07 від 12.10.2007, укладених між
Публічним акціонерним товариством
"Родовід Банк" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД.

21.06.2012 Публічне акціонерне товариство
"Родовід Банк" звернулося до
Господарського суду міста Києва із
заявою про уточнення позовних вимог, в
якій просило розірвати додаткову угоду
№ 14 до кредитного договору №
79.1/05-КЛВ-08 від 21.02.2008 та додаткову угоду
№ 10 до кредитного договору № 79.1/36-КЛТ-07
від 12.10.2007; визнати право застави
відповідно до: - договору застави №
181207/033-3.2 (майнових прав) від 21.12.2007,
укладеного між Публічним акціонерним
товариством "Родовід Банк" та Компанією
"Союз Віктан Груп Лтд."; договору
застави № 79.1/05-З.22-08 від 05.10.2009,
укладеного між Публічним акціонерним
товариством "Родовід Банк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД; договору застави № 79.1/05-З.1
(майнових прав) від 21.02.2008, укладеного
між Публічним акціонерним товариством
"Родовід Банк" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД; договору застави
рухомого майна № 79.1/36-З.5-07 від 10.03.2009,
укладеного між Публічним акціонерним
товариством "Родовід Банк" та Закритим
акціонерним товариством "Завод
марочних вин та коньяків "Коктебель";
договору застави № 79.1/36-З.2-07 (майнових
прав) від 18.10.2007, укладеного між
Публічним акціонерним товариством
"Родовід Банк" та Компанією "Союз Віктан
Груп Лтд".

10.10.2012 Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД звернулось до Господарського суду
міста Києва із зустрічним позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк" про визнання кредитних
договорів № 79.1/36-КЛТ-07 від 12.10.2007 та №
79.1/05-КЛВ-08 від 21.02.2008 виконаними
належним чином та визнання зобов'язань
за ними припиненими.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 25.04.2013 у справі
№ 17/297 (колегія суддів у складі: Нечай
О.В. - головуючий суддя, судді Бойко Р.В.,
Літвінова М.Є.), залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 29.01.2014 (колегія
суддів у складі: Гончаров С.А. -
головуючий суддя, судді Авдеєв П.В.,
Куксов В.В.), в задоволенні первісного
позову відмовлено; в задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, Публічне акціонерне
товариство "Родовід Банк" звернулося до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 25.04.2013 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 29.01.2014 у справі
№ 17/297 в частині відмови у задоволенні
первісного позову, та прийняти в цій
частині нове рішення, яким первісний
позов задовольнити.

Обґрунтовуючи підстави звернення з
касаційною скаргою, скаржник
посилається на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Усіх учасників судового процесу
відповідно до статті 1114 ГПК України
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм господарськими судами попередніх
судових інстанцій належної юридичної
оцінки та повноти встановлення
обставин справи, дотримання норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З урахуванням того, що Публічним
акціонерним товариством "Родовід Банк"
судові рішення у даній справі
оскаржуються лише в частині відмови у
задоволенні первісного позову,
касаційною інстанцією здійснюється
перегляд лише в оскаржуваній частині.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 12.10.2007 між Публічним
акціонерним товариством "Родовід Банк"
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД було укладено кредитний договір №
79.1/36-КЛТ-07.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань боржника за кредитним
договором № 79.1/36-КЛТ-07 21.12.2007 між
сторонами було укладено Договір
застави № 181207/033-З.2.

21.02.2008 між Публічним акціонерним
товариством "Родовід Банк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД було укладено кредитний договір №
79.1/05-КЛВ-08.

21.02.2008 між Публічним акціонерним
товариством "Родовід Банк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД було укладено Договір застави
майнових прав № 79.1/05-З.1 з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором № 79.1/05-КЛВ-08.

В забезпечення виконання зобов'язань
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД перед Публічним акціонерним
товариством "Родовід Банк" за
кредитними договорами № 79.1/36-КЛТ-07 від
12.10.2007 та № 79.1/05-КЛВ-08 від 21.02.2008, 05.10.2009
між ОСОБА_10 та Публічним акціонерним
товариством "Родовід Банк" було
укладено договір іпотеки.

23.10.2009 між Публічним акціонерним
товариством "Родовід Банк" та ОСОБА_10
укладено договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, відповідно до якого
ОСОБА_10 в рахунок погашення
заборгованості Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД передав у власність банку земельну
ділянку площею 36, 38783 га.

Відповідно до додаткової угоди № 14 до
кредитного договору № 79.1/05-КЛВ-08 від
21.02.2008 та додаткової угоди № 10 до
кредитного договору №
79.1/36-КЛТ-07 від 12.10.2007 сторони дійшли
згоди про припинення вказаних
правочинів з 23.10.2009.

23.10.2009 між ОСОБА_10 та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД було укладено договір
про задоволення вимог майнового
поручителя, згідно з яким боржник
передав кредитору (ОСОБА_10) в рахунок
припинення зобов'язань за кредитними
договорами № 79.1/36-КЛТ-07 від 12.10.2007 та №
79.1/05-КЛВ-08 від 21.02.2008 право власності на
24 векселі на суму 11 478 551,81 дол. США та
оплати в строк до 15.11.2009 - 2 689 221,24 дол.
США.

ОСОБА_10 відступлено право вимоги на
суму 2 689 221,24 дол. США Товариству з
обмеженою відповідальністю "УДС".

16.11.2009 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "УДС" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД укладено договір про
зарахування зустрічних однорідних
вимог.

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 28.04.2011 у справі №
22ц-2392/2011 визнано недійсним договір
іпотеки та договір про задоволення
вимог іпотекодержателя, укладений між
Публічним акціонерним товариством
"Родовід Банк" та ОСОБА_10.

В обґрунтування позовних вимог про
розірвання спірних додаткових угод
Публічне акціонерне товариство
"Родовід Банк" послалося на зміну
істотних обставин, якими сторони
керувалися при їх укладенні.

В якості підстави зміни істотних умов,
якими сторони керувалися при укладенні
спірних додаткових угод, Публічне
акціонерне товариство "Родовід Банк"
зазначив те, що рішенням Апеляційного
суду Київської області від 28.04.2011 у
справі № 22ц-2392/20 визнано недійсним
договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, на підставі якого, як
зазначив позивач за первісним позовом,
було укладено дані угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 Цивільного
кодексу України у разі істотної зміни
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору, договір може бути
змінений або розірваний за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
зобов'язання. Зміна обставин є
істотною, якщо вони змінилися
настільки, що, якби сторони могли це
передбачити, вони не уклали б договір
або уклали б його на інших умовах.

Частиною другою вказаної статті
передбачено, що якщо сторони не досягли
згоди щодо приведення договору у
відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість
розірвання договору безпосередньо не з
наявністю істотної зміни обставин, а з
наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2
ст. 652 ЦК України, при істотній зміні
обставин (Така правова позиція
викладена в постановах Верховного Суду
України від 21.02.2011 у справі №
9/219-09, від 23.05.2011 у справі № 53/325-09, від
27.02.2012 у справі № 2/52-09, від 11.12.2012
у справі № 18/12/455-10).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, спірні додаткові угоди до
кредитних договорів не містять жодних
посилань на договір про задоволення
вимог іпотекодержателя, відтак суди
попередніх інстанцій правомірно
дійшли висновку про те, що відсутні
підстави вважати зміною істотної
обставини, якою сторони керувалися при
укладенні додаткових угод визнання
недійсним договору про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що судами першої та
апеляційної інстанцій не встановлено,
та в свою чергу позивачем за первісним
позовом, в порушення вимог ст. 33 ГПК
України, не доведено наявності
одночасно всіх чотирьох умов,
визначених частиною 2 статті 652
Цивільного кодексу України, які б могли
стати підставою для розірвання спірних
додаткових угод за рішенням суду на
вимогу однієї сторони.

Враховуючи наведене колегія суддів
суду касаційної інстанції
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про відмову у
задоволенні первісного позову в
частині розірвання додаткової угоди №
14 до кредитного договору № 79.1/05-КЛВ-08
від 21.02.2008 та додаткової угоди № 10
до кредитного договору № 79.1/36-КЛТ-07 від
12.10.2007.

Крім того, колегія суддів суду
касаційної інстанції вважає, що судами
попередніх інстанцій правомірно
відхилено посилання Публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
на недійсність спірних додаткових
угод, оскільки ним, в порушення вимог
ст. 33 ГПК України, не доведено яким
чином визнання рішенням Апеляційного
суду Київської області від 28.04.2011 у
справі № 22ц-2392/2011 недійсними договору
іпотеки та договору про задоволення
вимог іпотекодержателя впливає на
дійсніть/недійсніть спірних
додаткових угод до кредитних
договорів.

Щодо первісних позовних вимог про
визнання права застави колегія суддів
Вищого господарського суду України
зазначає наступне.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 593 Цивільного
кодексу України право застави
припиняється у разі припинення
зобов'язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 512 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок виконання обов'язку
боржника поручителем або
заставодавцем (майновим поручителем).

Згідно із ст. 190 Цивільного кодексу
України майном як особливим об'єктом
вважаються окрема річ, сукупність
речей, а також майнові права та
обов'язки. Майнові права є неспоживною
річчю. Майнові права визнаються
речовими правами.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, 23.10.2009 між Публічним
акціонерним товариством "Родовід Банк"
та ОСОБА_10 укладено договір про
задоволення вимог іпотекодержателя,
відповідно до якого ОСОБА_10 в рахунок
погашення заборгованості Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД передав у власність
банку земельну ділянку площею 36, 38783 га.

Таким чином, в результаті заміни
кредитора в зобов'язанні відбувається
перехід від первісного кредитора до
нового кредитора права власності на
майнові права - права вимоги виконання
зобов'язання за кредитними договорами
№ 79.1/36-КЛТ-07 від 12.10.2007 та № 79.1/05-КЛВ-08
від 21.02.2008.

23.10.2009 між ОСОБА_10 та ТОВ "Фірма "Союз
Віктан" ЛТД укладено договір про
задоволення вимог майнового
поручителя за яким боржник (ТОВ "Фірма
"Союз Віктан" ЛТД) передав кредитору
(ОСОБА_10) в рахунок припинення
зобов'язань за кредитними договорами
від 21.08.2008 та від 12.10.2007 право власності
на 24 векселі на суму 11 478 551,81 дол. США та
оплати в строк до 15.11.2009 - 2 689 221,24 дол.
США.

ОСОБА_10 відступлено право вимоги на
суму 2 689 221,24 дол. США Товариству з
обмеженою відповідальністю "УДС".

16.11.2009 між ТОВ "УДС" та ТОВ "Фірма
"Союз-Віктан" ЛТД укладено договір про
зарахування зустрічних однорідних
вимог.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Враховуючи наведене колегія суддів
суду касаційної інстанції вважає, що
суди попередніх інстанцій дійшли
правомірного висновку про те, що
зобов'язання ТОВ "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД з повернення грошових коштів, яке
виникло на підставі кредитних
договорів № 79.1/36-КЛТ-07 від 12.10.2007 та №
79.1/05-КЛВ-08 від 21.02.2008, укладених з ПАТ
"Родовід банк" виконане, що в свою чергу,
відповідно до положень ст. 593
Цивільного кодексу України, зумовлює
припинення всіх правочинів,
спрямованих на забезпечення виконання
таких зобов'язань (в т.ч. застави).

Таким чином, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає
правомірним висновок судів попередніх
інстанцій про відсутність підстав для
задоволення первісних позовних вимог в
частині визнання права застави.

Посилання скаржника у касаційній
скарзі на те, що судами попередніх
інстанцій прийнято рішення, які
стосуються прав та обов'язав ОСОБА_10
якого не було залучено до участі у
справі не приймаються до уваги
колегією суддів, оскільки як
вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій ОСОБА_10 не є стороною спірних
додаткових угод до кредитних
договорів; крім того, мотивувальна та
резолютивна частини оскаржуваних
судових рішень не містять жодних
посилань, які б стосувались прав та
обов'язків ОСОБА_10 та оскаржуваними
рішеннями не розглядався і не
вирішувався спір про право ОСОБА_10

Не приймаються також до уваги
посилання скаржника у касаційній
скарзі на те, що протокол намірів від
20.10.2009 підтверджує те, що спірні
додаткові угоди укладалися у зв'язку із
укладенням договору про задоволення
вимог іпотекодержателя, оскільки
спірні додаткові угоди до кредитних
договорів не містять посилання ані на
протокол намірів, ані на договір про
задоволення вимог іпотекодержателя, та
укладені між Публічним акціонерним
товариством "Родовід Банк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Союз-Віктан"
ЛТД.

Крім того, посилання скаржника у
касаційній скарзі на те, що судом
апеляційної інстанції безпідставно
відхилено клопотання Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку "Родовід Банк" про витребування
оригіналів доказів (т. 9 а. с. 203-204)
відхиляються колегією суддів суду
касаційної інстанції, оскільки
відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 ГПК України
письмові докази подаються в оригіналі
або в належним чином засвідченій копії.
Якщо для вирішення спору має значення
лише частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Таким чином, дослідження оригіналів
документів є правом господарського
суду, яке реалізується в разі ненадання
стороною належним чином засвідчених
копій письмових доказів, що в даному
випадку не мало місця, чим
спростовується твердження заявника
про зворотне. До того ж, Публічним
акціонерним товариством "Родовід Банк"
у клопотанні необґрунтовано
необхідність витребування оригіналів
документів.

В свою чергу, відповідно до вимог
статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України,
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Отже, рішення господарського суду
першої інстанції та постанова
апеляційного господарського суду у
справі відповідають встановленим ними
фактичним обставинам, прийняті з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права та передбачені
законом підстави для їх скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
залишити без задоволення, рішення
Господарського суду міста Києва від
25.04.2013 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
29.01.2014 у справі № 17/297 залишити без змін.

Головуючий суддя
Н.М. ГУБЕНКО

Судді
Т.Л. БАРИЦЬКА

В.І. КАРТЕРЕ