м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/6919/14 11.06.14

Суддя Господарського суду міста Києва
Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання
Швеця С.С.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом Приватної
агрофірми "Дністер"

до першого відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Андромеда-Інвест"

до другого відповідача Приватного
акціонерного товариства "Будівельна
компанія "Комфортбуд"

про визнання недійсним договору

за участю представників сторін:

від позивача: Котягін А.С. -
юрисконсульт

від першого відповідача: не з'явився

до другого відповідача: Шинкарук М.М. -
юрисконсульт

СУТЬ СПОРУ: Приватна агрофірма
"Дністер" звернулася до Господарського
суду міста Києва з позовними вимогами
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Андромеда-Інвест" та
Приватного акціонерного товариства
"Будівельна компанія "Комфортбуд" про
визнання недійсним договору від 10.01.2012
№ 1001-2.

Сторін було належним чином повідомлено
про час та місце проведення судового
засідання, тому судом з урахуванням
вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені
всі необхідні умови для вирішення
спору на принципах змагальності,
рівності учасників процесу перед
законом.

Позивач стверджує, що його права
порушені, а тому наполягає на заявлених
позовних вимогах.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Андромеда-Інвест"
надало суду відзив на позовну заяву, в
якому проти позову заперечив та просив
у задоволенні позову відмовити.
Приватне акціонерне товариство
"Будівельна компанія "Комфортбуд"
надало додаткові пояснення, в яких
зазначив, що відсутні правові підстави
для визнання недійсним оспорюваного
договору, просив у задоволенні позову
відмовити.

Неприбуття у судове засідання
представника першого відповідача, який
був належним чином повідомлений про
час та місце проведення судового
засідання не перешкоджає розгляду
спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК
України, оскільки до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій.

З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, виходячи з
фактів, встановлених у процесі
розгляду справи та правову норму, яка
підлягає застосуванню, заслухавши
пояснення позивача та заперечення
другого відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 10.01.2012 між
Приватним акціонерним товариством
"Будівельна компанія "Комфортбуд", далі
Цедент, Товариством з обмеженою
відповідальністю "Андромеда-Інвест",
далі Цесіонарій, та Приватною
агрофірмою "Дністер", далі Боржник,
укладений договір про відступлення
права вимоги № 1001-2, далі Договір,
відповідно до предмету якого в порядку
та на умовах, визначених договором,
Цедент відступає Цесіонарієві, а
Цесіонарій набуває право вимоги сплати
грошових коштів, яке належить
Цедентові на підставі Договору № 0109
від 01.09.2011, за яким заборгованість
Боржника складає 24 000 грн. та Договору
оренди обладнання від 23.06.2010 за яким
заборгованість Боржника складає 295 484
грн.

Згідно п. 3 Договору загальний розмір
права вимоги Цедента до Боржника, що
ґрунтується на договорі № 0109 від 01.09.2011
та договорі від 23.06.2010 складає 319 484 грн.

Позивач вважає, що даний Договір було
укладено директором Приватної
агрофірми "Дністер" з перевищенням його
повноважень, оскільки відповідно до п.
6.1 Статуту ПАФ "Дністер" прийняття
рішень про укладення правочинів
(стосовно нерухомості, активів,
залучення коштів, надання гарантій,
позик, поруки, оренди, безпроцентної
передачі майна, або відчуження іншим
шляхом) належить до компетенції
Загальних зборів учасників ПАФ
"Дністер", а Загальні збори жодних
рішень стосовно укладення договорів
про відступлення права вимоги не
приймало. Крім того, позивач стверджує,
що даний договір та додаткова угода № 1
про внесення змін та доповнень до
Договору оренди обладнання від 23.06.2010 з
боку Приватного акціонерного
товариства "Будівельна компанія
"Комфортбуд" були підписані не
уповноваженою особою. За таких
обставин, позивач просить суд визнати
недійсним договір про відступлення
права вимоги від 10.01.2012 № 1001-2.

Дослідивши правову норму, яка
підлягає застосуванню у спірних
відносинах сторін, суд дійшов висновку
про необґрунтованість доводів
позивача, виходячи із наступного.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України). Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено,
що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою у тому числі
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
514 ЦК України).

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

Законодавець визначає підстави
для визнання правочину недійсним та
настання певних наслідків, а саме:

§ відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України
зміст угоди не може суперечити актам
цивільного законодавства, а також
моральним принципам суспільства;

§ зміст правочину не повинен
суперечити положенням також інших,
окрім актів цивільного законодавства,
нормативно-правових актів, прийнятих
згідно з Конституцією України (статті 1,
8 Конституції України);

§ згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності угоди є
недотримання в момент здійснення угоди
стороною (сторонами) вимог,
встановлених частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України;

§ якщо недійсність угоди прямо не
встановлена законом, проте одна зі
сторін або інша заінтересована особа
оспорює її дійсність за підставами,
встановленими законом, така угода може
бути визнана судом недійсною, що
встановлено ч.3 ст. 215 ЦК України.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Відповідно до вимог
статті 34 ГПК України визначає, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Втім ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили і
оцінюються судом в розумінні вимог
статті 43 ГПК України за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України
правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин
вважається схваленим зокрема у разі,
якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Частиною другою
даної статті передбачено, що наступне
схвалення правочину особою, яку
представляють, створює, змінює і
припиняє цивільні права та обов'язки з
моменту вчинення цього правочину.

За умовами Договору від 10.01.2012 № 1001-2
позивач - є боржником та не брав за
даним договором на себе жодних
зобов'язань, підписання ним даного
договору є свідченням його
повідомлення про зміну кредитора у
зобов'язанні, відсутність
волевиявлення боржника, не впливає на
дійсність такого договору. Крім того,
відповідно до пояснення Приватного
акціонерного товариства "Будівельна
компанія "Комфортбуд", в силу ст. 241 ЦК
України відсутні правові підстави для
визнання договору недійсним, оскільки
останній мав волю на укладення
договору про відступлення права вимоги
від 10.01.2012 № 1001-2 та даний договір
прийнято ним до виконання.

За таких обставин, у задоволенні позову
Приватної агрофірми "Дністер" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Андромеда-Інвест" та
Приватного акціонерного товариства
"Будівельна компанія "Комфортбуд" про
визнання недійсним договору від 10.01.2012
№ 1001-2 слід відмовити, як
необґрунтовано заявленого.

Витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача - Приватну
агрофірму "Дністер", згідно ст. 44, 49 ГПК
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
11.06.2014, згідно частини 2 статті 85 ГПК
України було проголошено скорочений
текст рішення, а саме його вступну та
резолютивні частини.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 203, 215, 241, 512, 514, 516, 517, 525, 526, 530, 629 ЦК
України, ст. 193 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33,
34, 43, 44, 49, 82, 84, частиною другою та
третьою ст. 85 ГПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволені позову Приватної
агрофірми "Дністер" до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Андромеда-Інвест" та Приватного
акціонерного товариства "Будівельна
компанія "Комфортбуд" про визнання
недійсним договору від 10.01.2012 № 1001-2
відмовити.

2. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено - 16.06.2014 року

Суддя
Ю.О.Підченко