ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2014 року
Справа № 904/1054/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М.
(доповідач),

суддів: Дармін М.О., Кузнецова І.Л.

секретар судового засідання
Погорєлова Ю.А.

за участю представників:

від позивача: Сілецький Ю.І.,
довіреність №2 від 31.03.14, представник;

представник відповідача у судове
засідання не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро - Капітал" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 22.04.2014р.
у справі №904/1054/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрінспецмаш 2004",
м.Запоріжжя

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро - Капітал",
м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 66 264,52 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрінспецмаш 2004"
(надалі - позивач) звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агро-Капітал" (надалі - відповідач) про
стягнення боргу у сумі 59162,40 грн., трьох
процентів річних в сумі 1135,90 грн., пені в
сумі 5270,74 грн., інфляційних в сумі 695,48
грн., судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем зобов'язань
за договором поставки № 9011 від 09.01.2013р.
в частині своєчасної та повної оплати
за отриманий товар.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 22.04.2014р.
у справі №904/1054/14 (суддя - Панна С.П.)
позов задоволено частково. На користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрінспецмаш 2004" з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро Капітал"
стягнуто 59162, 40 грн. - основного боргу, 1
135,90 грн. - три проценти річних, 303,94 грн. -
інфляційних, 1671 грн. - судового збору. В
решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване тим, що матеріалами справи
підтверджено наявність у відповідача
заборгованості за договором поставки,
тому враховуючи приписи цивільного та
господарського законодавства, позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з урахуванням допущених
позивачем помилок у розрахунку розміру
заборгованості в частині інфляційних
втрат, які були виявлені судом при
перевірці здійснних позивачем
нарахувань, а у стягненні пені має бути
відмовлено через безпідставність цих
вимог. При вирішенні спору суд
керувався ст.ст. 525, 526, 546, 547, 551, 599, 625
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України.

Не погодившись з означеним рішенням
господарського суду, відповідач
звернувся до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
його скасувати і прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог. Посилається на те, що зазначені в
рішенні суду видаткові накладні не
містять одного з головних реквізитів,
необхідних для чинності первинного
документу в розумінні ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в України" -
підпису відповідальної особи, оскільки
наявні в них підписи проставлені
невідомими особами. Одночасно
відповідач просить суд призначити по
справі почеркознавчу експертизу для
з'ясування питання: "Чи виконані від
імені покупця підписи на видаткових
накладних №27121 від 27.12.2012р., №8051 від
08.05.2013р., №22054 від 22.05.2013р., №22081 від
22.08.2013р. саме тими особами, що в них
зазначені ?" Вважає, що без вирішення
питання про проведення почеркознавчої
експертизи, є неможливим повне та
законне вирішення справи.

Позивач подав відзив на апеляційну
скаргу, в якому вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
просить рішення залишити без змін.
Вказує, що вимоги відповідача є
безпідставними, надуманими та такими,
які не ґрунтуються на чинному
законодавстві. Зазначає, що підпис
особи, яка отримувала товар та ставила
підписи на видаткових накладних,
ідентичний підпису цієї ж особи на
довіреностях, які посвідчені підписами
посадових осіб підприємства -
відповідача та печаткою підприємства.

18.06.2014р. до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
факсом надійшло клопотання
представника відповідача від 17.06.2014р.
про відкладення розгляду справи, у
зв'язку з зайнятістю уповноваженого
представника ТОВ "Агро-Капітал" 18.06.2014р.
в Харківському районному суді
Харківської області.

Дніпропетровським апеляційним
господарським судом у справі № 904/1054/14
судові засідання призначались
неодноразово, про час та місце судового
засідання відповідач був повідомлений
належним чином, що підтверджується
поштовими повідомленнями від 17.05.2014р.
(том 1 а.с.71) та від 06.06.2014р. (том 1 а.с.88).
Однак відповідач, отримавши ухвали
суду про слухання справи, не
скористався наданим йому законним
правом участі у судовому засіданні, щоб
дати пояснення по суті спору та
підтвердити своє клопотання про
призначення у справі почеркознавчої
експертизи.

Відповідно п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (із змінами і
доповненнями), у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Генеральним директором ТОВ
"Агро-Капітал" Бутова М.Е. не надано суду
доказів неможливості заміни його
представника.

Беручи до уваги, що відповідач належним
чином повідомлений про дату, час і
місце проведення судового засідання,
неявка представника відповідача не
перешкоджає перегляду справи,
матеріали справи є достатніми для її
розгляду, подане клопотання про
відкладення розгляду справи не
задовольняється Дніпропетровським
апеляційним господарським судом і
справа переглядається без участі
представника відповідача за наявними у
справі матеріалами.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, в
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

За правилами, встановленими ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
повноту встановлених місцевим
господарським судом обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки,
колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

09.01.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрінспецмаш 2004"
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Агро-Капітал" (покупець) укладено
договір поставки № 9011 (далі по тексту -
договір), за умовами якого постачальник
зобов'язується передати у власність
покупцеві, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити гофроящик із
гофрованого картону різних
типорозмірів, загальна кількість,
часткове співвідношення (асортимент,
номенклатура), одиниця виміру, ціна за
одиницю виміру та загальна ціна яких
визначена сторонами у расходних
накладних (надалі іменується "товар").

Згідно з п. 2.2 договору покупець
зобов'язується своєчасно і належним
чином прийняти товар від постачальника
та оплатити його протягом 30
календарних днів з моменту передання
товару постачальником.

Відповідно до п. 3.1 договору поставка
товару виконується виключно
транспортом покупця та за його рахунок;
товари передаються продавцем покупцю в
тарі (упаковка).

В договорі передбачено, що загальна
вартість за даним договором
складається із сум, зазначених у
рахунках-фактурах; оплата товарів
покупцем здійснюється за загальною
ціною товару шляхом переказу
відповідних грошових коштів на
поточний рахунок постачальника (п.4.1
договору).

На підставі п.7.1 договір вважається
укладеним і набирає чинності з моменту
його підписання сторонами й скріплення
печатками сторін.

Як правильно встановлено місцевим
господарським судом, ТОВ "Укрінспецмаш
2004" на виконання умов договору поставив
ТОВ "Агро-Капітал" товар на загальну
суму 59162,40 грн., що підтверджується
видатковими накладними № 27121 від
27.12.2012р., № 8051 від 08.05.2013р., № 22054 від
22.05.2013р., № 22081 від 22.08.2013р. та
довіреностями № 88 від 27.12.2012р., №05 від
08.05.2013р., №06 від 21.05.2013р., №10 від 22.08.2013р.
(том1 а.с.18-26).

Позивач зазначає, що усі свої
зобов'язання перед відповідачем щодо
поставки товару згідно умов договору
він виконав належним чином, у
встановлений строк та у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідач, в порушення прийнятих на
себе зобов'язань, поставлений на його
адресу товар у встановлений договором
строк не оплатив, сума боргу
відповідача перед позивачем склала
59162,40 грн., доказів сплати
заборгованості перед позивачем
відповідач не надав.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги,
колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного господарського суду не
вбачає підстав для задоволення
клопотання відповідача про
призначення судово-почеркознавчої
експертизи, яке викладене у в
апеляційній скарзі, з метою
ідентифікації підписів особи, яка
підписала накладні №27121 від 27.12.2012р.,
№8051 від 08.05.2013р., №22054 від 22.05.2013р., №22081
від 22.08.2013р. про отримання товару від
імені ТОВ "Агро-Капітал", враховуючи на
наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

У відповідності до ч.2 ст. 9 вказаного
вище Закону, первинні облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми);
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Накладна - первинний разовий документ
по обліку товарно-матеріальних
цінностей, який для надання їй
юридичної сили і доказовості повинен
мати обов'язкові вищезазначені
реквізити. Накладні застосовуються в
усіх підприємствах і є виправданими
документами на надходження або відпуск
матеріальних цінностей.

Під час судового засідання апеляційним
господарським судом були досліджені
надані позивачем оригінали первинних
документів (договір поставки,
видаткові накладні та довіреності на
отримання товару), що підтверджують
фактичну поставку товару позивачем на
користь відповідача відповідно до умов
вищезазначеного договору

Видаткові накладні №27121 від 27.12.2012р.,
№8051 від 08.05.2013р., №22054 від 22.05.2013р., №22081
від 22.08.2013р. (том 1 а.с. 18-21), на які
посилається відповідач, скріплені
печатками обох сторін та підписані
відповідачем, підпис якого збігається
зі зразком підпису у довіреностях на
отримання товару, отже є належним
доказом отримання відповідачем товару
на зазначені в них суми.

Оригінали довіреностей на отримання
товару за спірними накладними,
знаходяться у позивача, тобто
зазначена обставина підтверджує те, що
товар відповідачем було отримано.

Слід також зазначити, що зазначені
довіреності на отримання товару
містять окрім підписів керівника та
головного бухгалтера, ще й відбиток
печатки ТОВ "Агро-Капітал" (том 1 а.с. 24-27).

Апеляційна інстанція приймає до уваги,
що на всіх документах відповідача
міститься той самий відбиток печатки
ТОВ "Агро-Капітал", при цьому жоден з
інших документів з поставленням
відбитку його печатки, не оспорюється.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
23.03.2012р. № 4 "Про деякі питання практики
призначення судової експертизи" у
відповідності до вимог статті 1 Закону
України "Про судову експертизу" судова
експертиза - це дослідження експертом
на основі спеціальних знань
матеріальних об'єктів, явищ і процесів,
які містять інформацію про обставини
справи, що перебуває у провадженні,
зокрема, суду.

Водночас і згідно з ч. 1 ст. 41
Господарського процесуального кодексу
України для роз'яснення питань, що
виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
спеціальних знань, господарський суд
призначає судову експертизу.

Суд звертає увагу на те, що судова
експертиза повинна призначатись лише у
разі дійсної потреби у спеціальних
знаннях для встановлення даних, що
входять до предмету доказування, тобто
у разі, коли висновок експерта не
можуть замінити інші засоби
доказування (п.1 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України
№01-8/2651 від 27.11.2006р. "Про деякі питання
призначення судових експертиз" (із
змінами та доповненнями).

Оскільки предметом доказування у
даному спорі є прийняття товару
відповідачем і відповідно
необхідність його оплати, колегія
суддів вважає, що надані позивачем
докази в обґрунтування своїх вимог є
достатніми для встановлення обставин
справи і вирішення спору по суті.

Крім того, колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду вважає, що подання
відповідачем клопотання про
призначення експертизи без достатньо
обґрунтованих підстав спрямоване на
затягування судового процесу і
неможливість прийняття судом рішення у
даній справі.

Таким чином, місцевий господарський
суд дійшов вірного висновку про те, що
матеріалами справи підтверджено
існування у відповідача перед
позивачем основного боргу за
поставлений товар у сумі 59162,40 грн., а
відтак обґрунтовано задовольнив
вимоги позивача про примусове
стягнення з відповідача цих коштів.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи викладене та перевіривши
розрахунки позивача, колегія суддів
апеляційного господарського суду
визнає правомірним стягнення місцевим
господарським судом з відповідача за
загальний період з 23.06.2013р. до 31.12.2013р.
трьох процентів річних у сумі 1135,90 грн.

Також, колегія суддів погоджується із
висновками місцевого господарського
суду стосовно часткового задоволення
позову в частині стягнення з
відповідача інфляційних нарахувань за
загальний період січень 2013 року -
грудень 2013 року в сумі 303,94 грн. -
оскільки позивачем не були враховані
правові підходи до порядку визначення
суми боргу з урахуванням індексу
інфляції, наведені у інформаційному
листі Вищого господарського суду
України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012 "Про
практику застосування Вищим
господарським судом України у розгляді
справ окремих норм матеріального
права", та стосовно відмови в позові в
частині стягнення з відповідача пені в
сумі 5270,74 грн. - оскільки така
відповідальність не передбачена
умовами договору поставки товару, що
був укладений між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є: 1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи; 2)
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; 3) невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду вважає, що
місцевим господарським судом в
оскаржуваному рішенні повно
встановлені фактичні обставини справи,
яким надана вірна оцінка, у
відповідності до норм чинного
матеріального та процесуального
законодавства, і підстав для
скасування або зміни цього рішення,
передбачених статтею 104 Господарського
процесуального кодексу України, немає.
Тому апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Зважаючи на відмову в задоволенні
апеляційної скарги, витрати зі сплати
судового збору за розгляд апеляційної
скарги, згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на заявника у скарзі.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Дніпропетровський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агро-Капітал" - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 22.04.2014р.
у справі №904/1054/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано - 20.06.2014р.

Головуючий суддя
І.М. Подобєд

Суддя
М.О. Дармін

Суддя
І.Л. Кузнецова