ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.06.14р. Справа № 904/7280/13

За позовом Приватного підприємства
"ТЄД" м. Алчевськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Електродпостач",

м. Дніпропетровськ

про стягнення 44 625,79 грн. боргу за
договором на виконання робіт

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача: Тур А.Д., витяг з ЄДР серії
АД № 460331, директор;

Лук'янченко К.Є., дов. № 91/14 від
05.05.2014 року, заступник
директора;

Від відповідача: ОСОБА_1, угода № б/н від
27.11.2013 року, адвокат.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "ТЄД" звернулось
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом
про стягнення 38 749,38 грн., що складають
суму заборгованості за договором №
2909/10 від 29.09.2010 року, 2 432,18 грн. - річних та
3 444,23 грн. - пені.

Відповідач позовні вимоги позивача не
визнав, посилаючись на те, що позивач не
довів факт введення електрообладнання
в експлуатацію, в зв'язку з чим відсутні
підстави для задоволення вимог
позивача.

16.06.14 р. в судовому засіданні оголошені
вступна та резолютивна частини рішення
(ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2010р. між Приватним підприємством
"ТЄД" (виконавець, позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Електродпостач"
(замовник, відповідач) укладено договір
№ 2909/10-74/10 (далі за текстом - Договір).

Відповідно до п.1.1. вище зазначеного
Договору, замовник доручив, а
виконавець прийняв на себе
зобов'язання з виготовлення, поставки
та введення в експлуатацію обладнання -
тиристорний випрямляч згідно з
вимогами Технічного завдання (додаток
№1 до договору) і в комплектності
відповідно до додатку №2, які є
невід'ємними частинами цього договору.
Згідно п.2.1. Договору, загальна сума
договору склала 188 600 грн.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
зобов'язанням другої сторони
(замовника), а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до п.2.2 Договору, оплата
виконаних виконавцем робіт
проводиться у наступному порядку:

2.2.1. - 60% від суми договору - попередня
оплата протягом 5 банківських днів
після підписання даного договору;

2.2.2. - 20% від суми договору - попередня
оплата протягом 5 банківських днів за
повідомленням про готовність
обладнання для проведення
пуско-налагоджувальних робіт;

2.2.3. - 20% від суми договору - оплата
протягом 5 банківських днів після
підписання сторонами акта вводу в
експлуатацію обладнання.

На виконання умов договору
відповідачем 07.10.2010р. проведена
передоплата у сумі 113 160 грн. та 09.02.2011р. -
у сумі 37 720 грн.

Пунктом 6.1. Договору сторони обумовили,
що цей договір вступає в силу з моменту
його підписання сторонами та діє до
повного виконання ними своїх
зобов'язань.

В п. 3.3. Договору сторони узгодили, що
виконання зобов'язань за Договором зі
сторони Виконавця є підписання
сторонами акту вводу в експлуатацію
Обладнання, у відповідності з Додатком
№ 2.

Позивач виконав передбачені Договором
роботи в повному обсязі, про що
свідчать підписані сторонами акти
приймання-здачі робіт (обладнання) від
30.12.2010р., 17.02.2011р. та 12.07.2011р. (а.с.21-23).

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту, або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Доказів оплати остаточної вартості
робіт в сумі 37 720 грн., відповідач, на
момент розгляду спору не надав.

З огляду на вищевикладене, вимоги
позивача щодо стягнення
заборгованості на зазначену вище суму,
слід визнати обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Вимоги позивача щодо стягнення суми
річних за період з 17.07.2011 р. по 01.07.2013 р.
та суми інфляції за період з 17.07.2011 р. по
01.07.2013 р., підлягають частковому
задоволенню, оскільки позивачем
невірно визначено початок періоду
прострочення.

Як вбачається із матеріалів справи,
останній акт виконаних робіт
сторонами підписано 12.07.2011 р., отже,
прострочення в оплаті виникло з
20.07.2011 р. Відповідно і першим днем
правомірного нарахування річних та
інфляції є 20.07.2011 р.

Сума річних за період з 20.11.2011 р. по
21.08.2013 р. складає 2 361, 61 грн.; сума
інфляції за період з 20.07.2011 р. по 01.07.2013 р.
складає 301, 76 грн.

Зазначені вище суми підлягають до
примусового стягнення.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

За порушення строків здійснення
розрахунків за виконані роботи,
сторонами в договорі передбачена
відповідальність у вигляді пені в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діє в цей період від суми
заборгованості за кожен день
прострочки. (п.4.4.)

Позивачем, як вже було зазначено вище,
невірно визначено початок періоду
простроченя.

З урахуванням викладеного, після
перерахунку до стягнення підлягає пеня
за період з 20.07.2011 р. по 17.01.2012 р. в сумі
2 915, 61 грн.

Заперечення відповідача не
заслуговують на увагу, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. ст. 6, 627, ч.1 ст. 628 ЦК
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України
замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до
договору підряду, оглянути її і в разі
виявлення допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові.

Наведена норма зобов'язує замовника
здійснювати приймання роботи з його
засвідченням актом або іншим
документом, що фіксує факт прийняття
роботи.

В п. 1.1. Договору сторони передбачили,
що виконавець приймає на себе
виготовлення, поставку та ввід в
експлуатацію обладнання згідно з
вимогами Технічного завдання.

Так, розділом 9 Технічного завдання
(далі - ТЗ) передбачено, що після
завершення монтажу та
пусконалагоджувальних робіт на місті
експлуатації випрямляч підлягає
приймальним випробуванням. Приймальні
випробування проводяться розробником
сумісно з замовником.

Відповідно до п. 9.2. зазначеного ТЗ,
приймальну комісію затверджує
замовник та розробник. У склад комісії
включають представників замовника,
розробника , виготовлення, проектної
організації, монтажної,
налагоджувальної та ремонтної
організації.

За результатами приймальних
випробувань, приймальна комісія
встановлює відповідність випрямляча
вимогам ТЗ та у випадку необхідності
дає рекомендації по доробці та
виведенню електропечі на проектні
показники. (п. 9.5.)

Згідно п. 9.6. ТЗ, на підставі розгляду
наданих документів (креслення,
експлуатаційна документація, протокол
випробувань) та результатів
випробувань комісія складає акт
приймання випрямляча.

В п. 9.7. ТЗ визначено, що позитивні
результати приймальних випробувань є
підставою для затвердження акту
приймання головою комісії.
Затверджений акт приймання є підставою
для передачі випрямляча в промислову
експлуатацію.

Як вбачається з матеріалів справи,
замовником здійснено приймання роботи,
про що свідчить акт приймання-здачі
робіт (устаткування) від 12.07.2011 р.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору
встановлюються на підставі доказів.

При цьому, в силу ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Документального підтвердження, яке б
спростовувало приймання робіт по
виготовленню спірного обладнання
відповідачем надано не булою

Не надано відповідачем, і доказів, які б
свідчили про те, що при прийманні
спірного обладнання Замовником
висловлювались будь-які зауваження до
обладнання чи його роботи.

З огляду на викладене, підписання
сторонами акту приймання-передачі від
12.07.2014 року, свідчить про введення
обладнання в експлуатацію, та
винкинення у відповідача обов'язку
через п'ять банківських днів щодо
здійснення розрахунків в розмірі 20% від
суми договору, що складає 37 200 грн.

Керуючись ст. ст. 526, 610, 611, 625, 837
Цивільного кодексу України, ст.ст. 44,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Електродпостач" (49038,
м. Дніпропетровськ, Дніпропетровська
обл., Кіровський район, вул. Пастера,
буд. 4, офіс 118, р/р у ВАТ
"Райффайзен Банк Аваль", м. Київ, МФО 380805,
ІПН 58, Свід. плат. ПДВ № 200117582) на
користь Приватного підприємства "ТЄД"
(94203, Луганська обл., м. Алчевськ, вул.
Шевцової, 5, р/р 5182 у відділенні № 1
АКБ "Індустріал Банк", МФО 313849, код
ЄДРПОУ 060) 37 720 (тридцять сім тисяч
сімсот двадцять гривень) основного
боргу, 2 361 (дві тисячі триста шістдесят
одна гривня) 61 коп. річних, 2 915 (дві
тисячі дев'ятсот п'ятнадцять гривень) 15
коп. пені, 301 (триста одна гривня) 76 коп.
інфляції, 1 669 (одна тисяча шістсот
шістдесят дев'ять гривень) 33 коп.
судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено: 18.06.14 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко