ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" червня 2014 р.
Справа № 918/523/14

Господарський суд Рівненської області
в складі головуючого - судді Войтюка
В.Р. розглянувши матеріали справи за
позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Рівненська
дирекція залізничних перевезень" до
Державного підприємства "Остківське
лісове господарство" про стягнення 22 280
грн. 00 коп. штрафу.

В засіданні приймали участь
представники:

позивача : Фрідріх Л.Б. дов. № НЮ-386 від
29.01.14 р.

відповідача : Теперик О.В. дов. від 13.05.14
р.

У судовому засіданні 10 червня 2014 року
оголошено перерву до 16 червня 2014 року.

СУТЬ СПОРУ: Державне
територіально-галузеве об'єднання
"Львівська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Рівненська
дирекція залізничних перевезень"
звернулось до господарського суду з
позовом про стягнення з Державного
підприємства "Остківське лісове
господарство" 22 280 грн. 00 коп. штрафу за
неправильно зазначену у накладній масу
вантажу.

Ухвалою від 30 квітня 2014 року прийнято
позовну заяву до розгляду та порушено
провадження у справі № 918/523/14.

У судових засіданнях 14 травня 2014 року
та 10 червня 2014 року оголошувалась
перерва.

У судовому засіданні 16 червня 2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі з підстав
зазначених у позовній заяві.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
проти позову заперечив, оскільки, у
позовній заяві та претензії, яка
отримана відповідачем разом з позовною
заявою, зазначено різні номери вагонів
та накладних. Зазначає, що комерційний
акт АА № 062149/4 від 01 лютого 2014 року
складений не вірно, так як, у графі 24
залізничної накладної маса вантажу
умовно вказана 59 340 кг, при складанні
акту не вірно зазначені дані, Державне
підприємство "Остківське лісове
господарство" не було ознайомлене і
повідомлене про зважування і складання
актів. На думку відповідача
застосування до вантажовідправника
відповідальності, передбаченої ст.ст.
118, 122 Статуту залізниць України у
вигляді штрафу застосовується тоді,
коли таке порушення завдало, або могло
завдати шкоди правам та інтересам
учасника цивільних відносин
(перевізника), а результатом такого
порушення є негативні наслідки.

У судовому засіданні представник
відповідача пояснив, що у накладній №
35983196 вантажовідправником дійсно
вказана маса вантажу 50000 кг, просив
зменшити розмір штрафу до 2 000 грн.,
оскільки залізниці шкоди не завдано.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши подані письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2014 року згідно накладної №35983196
Державним підприємством "Остківське
лісове господарство" зі станції Остки
Львівської залізниці відправлено
вагон № 32262388 із вантажем
«лісоматеріали фанерні» (кряж
фанерний). Одержувачем вказаного
вантажу зазначено Товариство з
обмеженою відповідальністю фірму
«Язьм», станція призначення - Клепарів
Львівської залізниці (а.с.79).

На станції Клепарів Львівської
залізниці 01 лютого 2014 року у
присутності комерційного агента
ОСОБА_3 та комерційного агента ОСОБА_4
складено акт загальної форми № 222 про
те, що при контрольному зважуванні на
150-ти тонній тензометричній вазі вагона
№ 32262388 по документу брутто не вказано,
тара - 21100 кг, нетто - 50 000 кг, що становить
на 9 340 кг більше проти документа (а.с.10).

01 лютого 2014 року на станції Клепарів
Львівської залізниці на підставі акту
загальної форми № 222 вказаний вагон
відчеплено для зважування та проведено
контрольне комісійне зважування маси
вантажу.

За результатами зважування 01 лютого 2014
року складено комерційний акт АА №
062149/4, у якому зазначено, що проводилось
зважування вагона № 32262388 з вантажем
лісоматеріали фанерні на 150 тонній
тензометричній вагонній вазі станції
Клепарів, яка пройшла держповірку
08.05.2013 р., і встановлено, що по документу
значиться вантаж лісоматеріали
фанерні, кількість місць 6 штабелів,
брутто не вказано, тара 21100, нетто 50000. В
дійсності виявилось: вантаж
лісоматеріали фанерні, кількість місць
без повного вивантаження вантажу із
вагона перерахувати неможливо, шапка
вагона завантажена в 6 штабелів, брутто
80440, тара з документа 21100, нетто 59340, що
більше проти документу на 9340.
Вантажопідйомність вагона 66 тонн, що не
перевищує вантажопідйомність вагона.
Спосіб визначення маси згідно
документу умовно. Вагон прибув в
технічно та комерційному стані
справний. Також у комерційному акті
вказано, що зважування вагона
проводила агент комерційний ОСОБА_4, в
присутності: ДСЗМ Гладуна В.В., агента
комерційного ОСОБА_3, представника ТзОВ
фірми «Язьм» Мельника Ю.О.(а.с.11).

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу
України , за договором перевезення
вантажу одна сторона (перевізник)
зобов'язується доставити довірений їй
другою стороною (відправником) вантаж
до пункту призначення та видати його
особі, яка має право на одержання
вантажу (одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами). Законом можуть бути
передбачені особливості укладення та
виконання договору перевезення
вантажу.

За змістом ч. 3 ст. 909 ЦК України, ч. 2 ст. 307
ГК України укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами).

Відповідно до частини 5 статті 307 ГК
України умови перевезення вантажів
окремими видами транспорту, а також
відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
встановлюються транспортними
кодексами, транспортними статутами та
іншими нормативно-правовими актами.

У статті 2 Статуту залізниць України
зазначено, що він визначає обов'язки,
права і відповідальність залізниць, а
також підприємств, які користуються
залізничним транспортом.

Згідно зі ст.6 Статуту залізниць
України накладна є основним перевізним
документом встановленої форми,
оформленим відповідно до цього Статуту
та Правил перевезення вантажів і
наданим залізниці відправником разом з
вантажем.

Статтею 23 Статуту залізниць України
визначено, що відправники повинні
надати станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів).

Відповідно до п.п.1.1 "Правил оформлення
перевізних документів" (надалі -Правил),
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000 №644,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 за №863/5084, на кожне
відправлення вантажу порожніх власних,
орендованих вагонів та контейнерів
відправник надає станції відправлення
перевізний документ (накладну) за
формою, наведеною у додатку 1 до цих
Правил.

У ч.2 п.1.1. Правил зазначено, що накладна
згідно з цими Правилами може
оформлятися і надаватися в
електронному вигляді (із накладенням
електронного цифрового підпису (далі -
ЕЦП)).

Згідно п.1.2 Правил накладна є
обов'язковою двосторонньою письмовою
формою угоди на перевезення вантажу,
яка укладається між відправником та
залізницею на користь третьої сторони -
одержувача.

За змістом п.2.1 „Порядку застосування
електронного перевізного документа
під час перевезення вантажів
залізничним транспортом"
затвердженого наказом Мінтрансу
України від 01.11.2010р. №800, на кожному
етапі перевезення вантажу залізничним
транспортом у внутрішньому сполученні
електронно перевізний документ
створюється, зберігається в архіві
електронних документів Укрзалізниці, а
також здійснюється передача між
відповідними суб'єктами електронного
документообігу електронного
документа, сукупність яких фіксує усі
операції, пов'язані з перевезенням
зазначеного вантажу.

Пунктом 2.4 Порядку передбачено, що
створення електронного документа у
процесі перевезення вантажу
виконується працівниками підприємства
залізничного транспорту із
застосуванням автоматизованих робочих
місць, що входять до складу
автоматизованої системи залізничного
транспорту України. Створені на
зазначеному етапі перевезення
електронні документи засвідчуються
ЕЦП працівників підприємства
залізничного транспорту. Також
створення електронного документа
після прибуття вантажу на станцію
призначення згідно п.2.5, 2.5.1 Порядку
виконується працівниками підприємства
залізничного транспорту із
застосуванням автоматизованих робочих
місць із обробки перевізних
документів. Електронний документ
засвідчується ЕЦП працівників
підприємства залізничного транспорту,
що отримали зазначені документи та
згідно з визначеними повноваженнями
внесли відповідні дані.

Накладна заповнюється відправником із
застосуванням автоматизованих систем
залізничного транспорту України або
програмних засобів, здатних
забезпечити роботу з електронними
перевізними документами згідно з
установленим форматом, та у разі її
оформлення в паперовому вигляді
роздруковується на бланку,
виготовленому на білому папері формату
А4 у трьох примірниках, один із яких
після оформлення приймання вантажу до
перевезення станцією відправлення
видається відправникові вантажу та є
квитанцією для приймання вантажу до
перевезення, другий і третій
передаються з вантажем на станцію
призначення.

Усі відомості, передбачені формою
бланка перевізного документа, повинні
бути внесені відправником у відповідні
графи. Виправлення не допускаються; у
разі необхідності зміни відомостей,
унесених до перевізного документа,
відправник зобов'язаний заповнити
новий перевізний документ. (п.1.3.
Правил).

За змістом ст. 37 Статуту залізниць
України та п.5 Правил приймання
вантажів до перевезення, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 21.11.2000 за №644, під час
здавання вантажів для перевезення
відправником має бути зазначена у
накладній їх маса; вантажі, що
перевозиться насипом і наливом, а також
інші вантажі, зважування яких на
вантажних вагах неможливе, зважуються
на вагових вагах; маса вантажів
визначається відправником; спосіб
визначення маси зазначається у
накладній.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів
до перевезення вантажі, завантажені
відправником у вагони відкритого типу
(платформи, напіввагони тощо),
приймаються залізницею до перевезення
шляхом візуального огляду вагонів,
вантажу, їх маркування (у т.ч. захисного)
та кріплення у вагонах без перевірки
маси та кількості вантажу.

Статтею 24 Статуту залізниць України
визначено, що вантажовідправники
несуть відповідальність за всі
наслідки неправильності, неточності
або неповноти відомостей, зазначених
ним у накладній.

Пунктом п.2.3 Правил оформлення
перевізних документів передбачено, що
правильність внесених в накладну
відомостей своїм підписом засвідчує
представник відправника. В електронній
накладній накладається електронний
цифровий підпис відправника.

У накладній № 35983196 від 30 січня 2014 року
вантажовідправник зазначив масу
вантажу 50000 кг. Правильність внесених
до накладної відомостей підтвердив
своїм підписом представник
вантажовідправника Дем`янчук О.М.

Частиною 2 ст.24 Статуту залізниць
України передбачене право залізниці
перевіряти правильність відомостей,
зазначених у накладній, а також
кількість та масу вантажу, що
зазначаються у накладній.

Статтею 122 Статуту встановлено, що за
неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача з
відправника, порта стягується штраф у
розмірі згідно із статтею 118 цього
Статуту. При цьому відправник несе
перед залізницею відповідальність за
наслідки, які виникли.

Відповідно до п. 5.5. Правил оформлення
перевізних документів, якщо під час
перевезення вантажу або на станції
його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
маси, кількості місць вантажу, його
назви, коду та адреси одержувача з
відправника, порту стягується штраф у
розмірі згідно зі статтею 118 Статуту
залізниць України. При цьому
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли. Цей факт засвідчується актом
загальної форми, якщо за цим фактом не
складався комерційний акт.

У статті 118 Статуту залізниць України
зазначено, що за пред'явлення вантажу,
який заборонено до перевезень або який
потребує під час перевезення особливих
заходів безпеки, та з неправильним
зазначенням його найменування або
властивостей з відправника, крім
заподіяних залізниці збитків і витрат,
стягується штраф у розмірі
п'ятикратної провізної плати за всю
відстань перевезення.

Відповідно ст. 129 Статуту залізниць
України обставини, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць. Комерційний акт
складається для засвідчення таких
обставин:

а) невідповідності найменування, маси і
кількості місць вантажу, багажу чи
вантажобагажу натурою з даними,
зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи
вантажобагажу без документів або
документів без вантажу, багажу чи
вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу,
багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого
вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти
комерційний акт, якщо вона сама виявила
зазначені вище обставини або якщо про
існування хоча б однієї з них заявив
одержувач або відправник вантажу,
багажу чи вантажобагажу. В усіх інших
випадках обставини, що виникли в
процесі перевезення вантажу, багажу і
вантажобагажу і які можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності, оформляються актами
загальної форми.

На станції Клепарів Львівської
залізниці складено комерційний акт АА
№ 062149/4 про зважування вагона № 32262388 з
вантажем і виявлення різниці маси
вантажу +9340 кг.

Відповідно до п.3.18. роз'яснень Президії
Вищого господарського суду України від
29.05.2002р. №04-5/601 "Про деякі питання
практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею" зважування є більш точним
способом визначення маси вантажу.

Пункт 22 Правил видачі вантажів
передбачає, що перевірка маси вантажу
на станції призначення провадиться, як
правило, таким самим способом, яким цю
масу було визначено на станції
відправлення. При цьому зважування
вагону з вантажем на станції
відправлення на 200-тонних електронних
вагах, а при видачі на станції
призначення на 100 - 150-тонних вагонних
вагах або навпаки не є порушенням
способу визначення маси вантажу.

Статтею 129 Статуту залізниць України
передбачено, що порядок складання
комерційних актів та актів загальної
форми встановлюється Правилами.
Правила складання актів (стаття 129
Статуту), затверджені наказом
Міністерства транспорту України від
28.05.2002 року № 334.

У п. 1 Правил складання актів
передбачено, що при перевезеннях у
залежності від обставин, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
відправника, одержувача, пасажира,
складаються комерційні акти та акти
загальної форми.

Згідно п. 2 Правил складання актів
комерційні акти складаються для
засвідчення, зокрема, обставин
невідповідності найменування, маси і
кількості місць наявного вантажу,
багажу чи вантажобагажу даним,
зазначеним у перевізних документа.

Дані в комерційному акті зазначаються
на підставі перевізних документів та
виявлених обставин.

За пунктом 4 Правил складання актів
комерційні акти на місцях загального
користування складаються у день
вивантаження або в день видачі вантажу
одержувачу.

Пунктом 10 Правил складення актів
визначено, що комерційний акт підписує
начальник станції (його заступник),
начальник вантажного району (завідувач
вантажного двору, складу,
контейнерного відділу, контейнерного
майданчика, сортувальної платформи) і
працівник станції, який особисто
здійснював перевірку, а також
одержувач, якщо він брав участь у
перевірці.

Правилами складання актів не
передбачено повідомлення
вантажовідправника про складання
комерційного акту.

Комерційний акт № 062149/4 від 01 лютого 2014
року складений у відповідності до
Правил складання актів та визнається
належним та допустимим доказом на
підтвердження того факту, що під час
оформлення перевізних документів
відповідачем невірно зазначено в
залізничній накладній масу вантажу.

У пункті 6.2 Рекомендацій президії
Вищого господарського суду України від
29.09.2008 N 04-5/225 роз'яснено, що у
застосуванні статей 118 та 122 Статуту
слід враховувати, що штраф підлягає
стягненню за самий факт допущення
вантажовідправником зазначених
порушень, незалежно від того, чи
завдано залізниці у зв'язку з цим
збитки.

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку про наявність правових
підстав для покладання на відповідача
відповідальності у вигляді штрафу за
неправильне зазначення останнім у
накладній відомостей щодо маси
вантажу.

Провізна плата зазначена у накладній №
35983196 за перевезення вантажу у вагоні
№32262388 складає 4 456 грн. 00 коп.

Відтак, відповідачу за неправильно
визначену масу вантажу на підставі
ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України
правомірно нараховано штраф в
5-тикратному розмірі провізної плати у
сумі 22 280 грн. (4 456 грн. х 5 = 22 280 грн.).

Згідно статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

За умовами статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність або відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

У статті 33 ГПК України визначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Вищий господарський суд України у
листі від 29.11.2007 року № 01-8/917 "Про деякі
питання судової практики застосування
Статуту залізниць України, інших норм
транспортного законодавства" зазначив,
що дотримання досудового
претензійного порядку врегулювання
спору, що виникає з договору
перевезення вантажу залізницею на
підставі Статуту залізниць України не
є обов'язковим.

На підставі Рішення Конституційного
Суду України від 09.07.2002 N 15-рп/2002 у справі
про досудове врегулювання спорів
постановою Кабінету Міністрів України
від 25.12.2002 N 1973 було внесено зміни до
Статуту залізниць України, згідно з
якими дотримання претензійного
порядку пред'явлення вимог до
перевізника не є обов'язковим,
недотримання досудового порядку
врегулювання спору не є перешкодою для
звернення з позовом безпосередньо до
господарського суду.

Законом України від 23.06.2005 "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо досудового врегулювання
спорів" внесено відповідні зміни у
Цивільний, Господарський та
Господарський процесуальний кодекси
України, які законодавчо закріпили
необов'язковість досудового
врегулювання спорів, що виникають із
договору перевезення у внутрішньому
сполученні на підставі Статуту
залізниць України.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про обґрунтованість та
законність вимог позивача про
стягнення з відповідача 22 280 грн. 00 коп.
штрафу за неправильне зазначення маси
вантажу в перевізних документах.

Стосовно клопотання відповідача про
зменшення розміру штрафу до 2 000 грн. суд
зазначає наступне.

У роз'ясненнях Президії Вищого
господарського суду України від 29.05.2002
р. N 04-5/601 «Про деякі питання практики
вирішення спорів, що виникають з
перевезення вантажів залізницею»
зазначено, що відповідно до статті 551 ЦК
України розмір неустойки (до якої
віднесено штраф і пеню) встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства і може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Стаття 233 ГК України також встановлює,
що у разі якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Пункт 3 статті 83 ГПК надає суду право у
виняткових випадках зменшувати розмір
неустойки (штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру штрафу, суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
врахувати інтереси сторін, які
заслуговують на увагу, причини
неналежного виконання або невиконання
обов'язку, вжиття відповідачем заходів
для усунення порушення та його
наслідків та інші обставини, які
заслуговують на увагу.

Враховуючи обставини справи а також те,
що відповідачем не доведено
винятковість даного випадку та не
надано доказів в обгрунтування
клопотання про зменшення штрафу суд не
вбачає підстав для зменшення
стягуваного штрафу.

Згідно статті 49 ГПК України витрати по
сплаті судового збору покладаються на
відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85 , ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Остківське лісове господарство" (34252,
Рівненська область, Рокитнівський
район, с.Остки, вул.Незалежності, 2, код
ЄДРПОУ 0992875) на користь Державного
територіально - галузевого об`єднання
"Львівська залізниця" (79000, м.Львів,
вул.Гоголя, 1, ) в особі
відокремленого підрозділу "Рівненська
дирекція залізничних перевезень" (33028,
м.Рівне, вул.16 Липня, 17, ) 22 280
грн. 00 коп. штрафу та 1 827 грн.00 коп.
судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 18 червня 2014
року.

Суддя
Войтюк В.Р.