ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.06.2014
Справа № 905/3014/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Демідової П.В.

При секретарі судового засідання
Самойловій К.Є.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Димитрові Донецької
області

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль", м. Київ

про стягнення надлишково
перерахованих коштів в сумі 2 500,80 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача: Бабіч Н.А. за довіреністю.

Від відповідача: не з'явився.

Суд перебував в нарадчій кімнаті

17.06.2012р. з 10.50 год. по 11.00 год.

Суть справи:

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Димитрові
Донецької області звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль», м.
Київ про стягнення надлишково
перерахованих коштів в сумі 2 500,80 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на необхідність
повернення йому грошових коштів,
отриманих банком в якості страхових
виплат та перерахованих ним на
поточний рахунок ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 07.05.2014р. за вказаним
позовом порушено провадження по справі
№905/3014/14.

02 червня 2014р. відповідачем наданий
відзив на позов №142-2-2-00/2300 від 02.06.2014р., в
якому він повідомив про відсутність у
нього повноважень для списання
грошових коштів з рахунку ОСОБА_3 та
заперечив проти задоволення позовних
вимог, посилаючись на перебування
спірних грошових коштів на рахунку
померлого, а не у власності банку.

В судовому засіданні 17.06.2014р.
представник позивача наполягав на
задоволенні позовних вимог,
представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений в
попередньому судовому засіданні
03.06.2014р., про поважність причин неявки
суд не повідомив.

За змістом правової позиції Вищого
господарського суду України,
викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору. При цьому неявка у
судове засідання однієї з сторін,
належним чином повідомленої про час і
місце цього засідання, не перешкоджає
такому переходові до розгляду позовних
вимог, якщо у господарського суду
відсутні підстави для відкладення
розгляду справи, передбачені частиною
першою статті 77 ГПК України (п.3.12
постанови).

Оскільки у матеріалах справи достатньо
документів, які мають значення для
правильного вирішення спору, справа
розглядається відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу
України без явки відповідача за
наявними в ній матеріалами.

Перед початком розгляду справи по суті
представників сторін було ознайомлено
з правами та обов'язками, передбаченими
ст.22 ГПК України. Судом, відповідно до
вимог ст.81-1 ГПК України, складено
протокол, який долучено до матеріалів
справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129
Конституції України, ст.ст.42,43 ГПК, ст.
33 ГПК України основними засадами
судочинства є рівність усіх учасників
судового процесу перед законом та
судом, змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
За приписами ст.43 ГПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарським судом
встановлено наступне:

Встановив:

Статтею 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" встановлено, що у разі
настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків (далі - Фонд) зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачувати йому або особам, які були
на його утриманні щомісячно грошову
суму в разі часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого.

ОСОБА_3, який мав зареєстрований
страховий випадок - професійне
захворювання, отримував від Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Димітрові
Донецької області щомісячні страхові
виплати, які перераховувались
позивачем на картковий рахунок
потерпілого №НОМЕР_2, відкритий у
«Райффайзен Банк Аваль» на підставі
договору №05/11-161/246 від 27.07.2007р.

Згідно зі свідоцтвом про смерть НОМЕР_1,
виданим 15.08.2011р. Фрунзенською сільською
радою Сакського району Автономної
Республіки Крим, ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1., про що в книзі реєстрації
смертей 15.08.2011р. зроблено відповідний
актовий запис за №31.

Відповідно до листів за квітень 2012р. до
платіжного документу №291 від 10.05.2012р. та
за травень 2012р. до платіжного документу
№380 від 12.06.2012р. Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Димітрові
Донецької області у період
травень-червень 2012р., перерахувало
через Донецьку обласну дирекцію
Відкритого акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» потерпілому
ОСОБА_3 страхові виплати в сумі 2 500,80
грн.

Листом №01-03/26-249 від 24.03.2012р. позивач
звернувся до відповідача з клопотанням
про повернення коштів в сумі 2 500,80 грн.,
перерахованих на ім'я ОСОБА_3
платіжними дорученнями №291 від 10.05.2012р.
в сумі 1 250,40 грн. та №380 від 12.06.2012р. в
сумі 1 250,40 грн. Відповідач листом
№05-01-11-1/1484 від 28.03.2014р. повідомив
позивача про відсутність законних
підстав для списання грошових коштів з
поточного рахунку, відкритого на ім'я
ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи,
призначені позивачем до сплати
страхові виплати перераховувались на
картковий рахунок ОСОБА_3 №НОМЕР_2,
відкритий у «Райффайзен Банк Аваль» на
підставі договору №05/11-161/246 від 27.07.2007р.
Відповідно п. 4 ст. 25 Цивільного Кодексу
України, цивільна правоздатність
фізичної особи припиняється в момент
її смерті. Смерть є юридичним фактом. З
фактом смерті пов'язане і припинення
дієздатності особи.

Оскільки відповідно до ст. ст. 1218 , 1219
Цивільного Кодексу України, до складу
спадщини входять права та обов'язки, що
належали спадкодавцю на час смерті та
не входять права та обов'язки, що
нерозривно пов'язані з особою
спадкодавця, зокрема: право на
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; права на аліменти, пенсію,
допомогу або інші виплати, встановлені
законом, перерахування страхових
виплат нарахованих після смерті
потерпілого - ОСОБА_3 є безпідставним.

Проте, частиною 2 ст.1062 Цивільного
кодексу України встановлено, що кошти,
помилково зараховані на рахунок
вкладника, підлягають поверненню
відповідно до ст.388 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1071 Цивільного кодексу
України, банк може списати грошові
кошти з рахунку клієнта на підставі
його розпорядження. Грошові кошти
можуть бути списані з рахунку клієнта
без його розпорядження на підставі
рішення суду, а також у випадках,
встановлених договором між банком і
клієнтом. Примусовим - є списання
коштів, що здійснюється стягувачем без
згоди платника на підставі
встановлених законом виконавчих
документів у випадках, передбачених
законом (п. 1.39 ст. 1 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні").

За таких обставин, суд погоджується з
позицією відповідача щодо відсутності
законодавчого врегулювання питання
про повноваження банків , щодо
визначення правової природи грошових
коштів, зарахованих на рахунок
померлої особи та повноважень щодо
самостійного перерахування їх
позивачу, як помилково перерахованих.

Враховуючи положення ст.54 ГПК України
та межі повноважень суду при прийнятті
рішення за статтею 83 ГПК України,
звертаючись до суду, позивач
самостійно визначає предмет та
підстави поданого позову, вказує, яке
саме його право чи охоронюваний
законом інтерес є порушеними, доводячи
це належними та допустимими доказами.

При цьому, предметом позову виступає
певна матеріально-правова вимога
позивача до відповідача, яка
кореспондується зі способами захисту
права, визначеними ст.16 ЦК України та
ст.20 ГК України.

Виходячи зі змісту заявлених вимог,
позивач вимагає стягнення з
відповідача грошових коштів в сумі 2
500,80 грн., визначаючи тим самим правову
природу стягуваних коштів як помилково
перерахованих особі, яка на час
зарахування є померлою, та наполягаючи
на їх перебуванні у власності банку.

Проте, у відповідності до ст. 1066 ЦК
України, Закону України «Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні»,
грошові кошти, що обліковуються на
поточних (карткових), депозитних
рахунках клієнтів у банках не є
власністю останніх.

Виходячи з вищевикладеного, власником
грошових коштів на рахунку, відкритому
в банку, є саме клієнт, натомість банк
здійснює розрахунково-касове
обслуговування, забезпечуючи
безготівковий обіг грошових коштів та
надаючи тим самим фінансові послуги.

З огляду на наведені обставини, доводи
позивача щодо перебування спірних
грошових коштів в сумі 2 500,80 грн. у
власності відповідача не відповідають
чинному законодавству, оскільки
грошові кошти у зазначеній сумі були за
ініціативою позивача перераховані на
рахунок, який належав ОСОБА_4,
натомість відповідач є лише
виконавцем послуг, передбачених
договором № 07-3/34-19/1 від 4.01.2010 року,
укладеним між Банком та Фондом, та
послуг, передбачених договором з
обслуговування карткового рахунку,
відкритого для отримання пенсійних
виплат за договором №05/11-161/246 від
27.07.2007р.

Враховуючи попередній висновок суду
відносно безпідставності
перерахування коштів на рахунок
померлого ОСОБА_4 та визначення
правової природи зазначених грошових
коштів, яка виключає права третіх осіб
(у тому числі спадкоємців) на ці кошти,
суд вважає за необхідне зазначити, що
належним способом захисту у даному
випадку є зобов'язання вчинити певні
дії (повернути помилково зараховані
кошти шляхом перерахування з рахунку
померлої особи на рахунок позивача).

Проте, беручи до уваги, що вимоги
позивача опосередковують спосіб
захисту його порушених майнових прав,
який не відповідає фактичним
обставинам справи та правовій природі
спірних правовідносин, суд робить
висновок про неможливість його
застосування з огляду на
невідповідність приписам закону, та
відмовляє у задоволенні позовних
вимог.

У відповідності до ст.49 ГПК України,
судовий збір покладається на позивача.
Беручи до уваги, що відповідно п.18 ст.5
Закону України «Про судовий збір»
позивач звільнений від сплати судового
збору, судовий збір стягненню не
підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.129 Конституції України, ст.16, 25,
Главами 72, 84 Цивільного кодексу
України, Законами України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", ст.ст.1, 4, 22, 33-34, 43, 49, 54,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Димитрові Донецької
області до Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль", м.
Київ про стягнення надлишково
перерахованих коштів в сумі 2 500,80 грн. -
відмовити.

У судовому засіданні 17.06.2012р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Повний текст рішення за
правилами ст.ст.84-85 ГПК України
підписано 18.06.2012р.

Суддя
П.В. Демідова