ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року Справа № 917/464/13-г
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів :

головуючого суддіОвечкіна
В.Е.,суддівЧернова Є.В., Цвігун
В.Л.,розглянув касаційну скаргу ПАТ
"Тепловозоремонтний завод"на
постановувід 12.03.2014 р. Харківського
апеляційного господарського суду у
справі№917/464/13-г господарського суду
Полтавської областіза
позовомПрокуратури Ленінського району
м. Полтави в інтересах держави в особі:
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Полтавській областідоВиконавчого
комітету Ленінської районної у м.
Полтаві ради; Головного управління ЖКГ
Полтавської міської ради; ПАТ
"Тепловозоремонтний завод"за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: Управління з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи;
Полтавське бюро технічної
інвентаризації "Інвентаризатор"про-
визнання недійсним рішення
виконавчого комітету Ленінської
районної у місті Полтаві ради;
-визнання недійсним свідоцтва про
право власності на нерухоме майно; -
визнання права державної власностіза
участю представників:

відповідача 3: Семак І.А., дов. від 27.05.2014
№70-12/25;

Генеральної прокуратури України:
прокурор відділу Гудименко Ю.В., посв.
№014715, дійсне до 21.01.2018;

ТОВ "Європа-Факторинг": Борисова О.М.,
дов. від 20.12.2013 б/н.

Представники позивача, відповідача 1,
відповідача 2 та третіх осіб - не
з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 08.05.2013 (суддя О.
Солодюк) позов задоволено, визнано
недійсним рішення виконавчого
комітету Ленінської районної у місті
Полтава ради від 15.03.2005р. №136; визнано
недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно Відкритого
акціонерного товариства
"Тепловозоремонтний завод" серія ЯЯЯ
№148668, видане Головним Управлінням з
питань житлово-комунального
обслуговування населення від 07.04.2005 р.;
визнано право державної власності в
особі Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Полтавській області на об'єкт
цивільної оборони - захисну споруду
№60205 площею 912,8 кв.м., розташовану за
адресою: м. Полтава, вул. Гайового, 30.
Вирішено питання про розподіл судового
збору.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014 (судді В.
Бондаренко, В. Россолов, М. Черленяк)
рішення господарського суду
Полтавської області від 08.05.2013
скасовано в частині визнання недійсним
Рішення виконавчого комітету
Ленінської районної у місті Полтава
ради від 15.03.2005р. №136 та Свідоцтва про
право власності на нерухоме майно
Відкритого акціонерного товариства
"Тепловозоремонтний завод" серія ЯЯЯ №
148668 та прийнято в цій частині нове
рішення, яким позов задоволено
частково: визнано недійсним рішення
виконавчого комітету Ленінської
районної у місті Полтава ради від 15.03.2005
року №136 в частині, яка засвідчує право
власності ВАТ "Тепловозоремонтний
завод" на об'єкт цивільної оборони -
захисну споруду №60205 площею 912,8 м2,
розташовану за адресою м. Полтава, вул.
Гайового,30; визнано недійсним
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно ВАТ "Тепловозоремонтний
завод" серія ЯЯЯ №148668, виданого
Головним Управлінням з питань
житлово-комунального обслуговування
населення від 07.04.2005 року в частині
об'єкта цивільної оборони - захисної
споруди №60205 площею 912,8 м2, розташованої
за адресою м. Полтава, вул. Гайового,30. В
іншій частині рішення залишено без
змін.

Не погоджуючись із прийнятою у справі
постановою, Публічне акціонерне
товариство "Тепловозоремонтний завод" -
відповідач у справі, - звернувся із
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
12.03.2014 та залишити в силі рішення
господарського суду Полтавської
області від 08.05.2013.Вважає, що прийнявши
апеляційну скаргу особи, що не брала
участі у справі, апеляційний суд
порушив вимоги ст.ст. 91,93 ГПК України. В
той же час, переглядаючи справу в
апеляційному порядку, суд не
застосував Інструкцію щодо проведення
поділу, виділу, та розрахунку часток
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої наказом Міністерства з
питань ЖКГ України від 18.06.2007 №55,
положення закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

Також, в додаткових поясненнях
скаржником зауважено, що апеляційний
суд залишив поза увагою той факт, що ПАТ
"ТРЗ" та РВ ФДМ України, внаслідок
юридичної помилки виконкому, який
прийняв оскаржуване рішення, стали
співвласниками усього майна,
придбаного ПАТ "ТРЗ" у 1994 році. Відтак, у
випадку визнання оскаржуваних рішення
та свідоцтва недійсними лише щодо
сховища цивільної оборони ПАТ "ТРЗ"
право спільної власності та це сховище
втрачає, однак, РВ ФДМ України
залишиться співвласником всього
іншого майна ПАТ "ТРЗ" у тому числі з
правом брати участь у розпорядженні
цим майном.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм попередніми судовими інстанціями
належної юридичної оцінки та повноти
встановлення обставин, дотримання норм
матеріального та процесуального права,
згідно з вимогами ст.1115 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з огляду на таке.

Відповідно ст.1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права. Касаційна
інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або
постанові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Так, з матеріалів справи вбачається, і
це відображено в оскаржуваній
постанові - апеляційним судом прийнято
до провадження апеляційну скаргу
особи, яка не була учасником судового
процесу.

Відповідно до ст. 91 ГПК України
встановлено, що сторони у справі,
прокурор, треті особи, особи, які не
брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

В той же час, постановою Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
№7 "Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України" п. 52
роз'яснено, що у розгляді апеляційної
скарги, поданої особою, яка не брала
участі в розгляді справи судом першої
інстанції і яка вважала, що місцевим
господарським судом вирішено питання
про її права та обов'язки, апеляційний
господарський суд, прийнявши
апеляційну скаргу до провадження (якщо
вона не підлягала поверненню з
передбачених ГПК підстав), повинен
з'ясувати наявність правового зв'язку
між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що
права такої особи оскаржуваним судовим
рішенням не порушені та що питання про
її права і обов'язки стосовно сторін у
справі судом першої інстанції не
вирішувалися, то апеляційний
господарський суд своєю ухвалою
припиняє апеляційне провадження на
підставі пункту 1 частини першої статті
80 ГПК, оскільки у такому випадку не
існує правового зв'язку між скаржником
і сторонами у справі, в зв'язку з чим
відсутній суб'єкт апеляційного
оскарження.

Переглядаючи оскаржувану постанову у
касаційному порядку,колегія суддів
констатує, що апеляційним судом не в
повній мірі з'ясовано, яким чином
рішення господарського суду
Полтавської області від 08.05.2013 впливає
(порушує) на права ТОВ
"Європа-Факторинг". Чи вирішено цим
рішенням питання щодо належних ТОВ
"Європа-Факторинг" прав. Якщо так, то
стосовно яких саме та якими доказам ТОВ
"Європа-Факторинг" може підтвердити
свої права. Судом встановлено лише те,
що до ТОВ "Європа-Факторинг" перейшли
усі права іпотекодержателя за
договором іпотеки від 29.11.2005 року,
укладеним між ВАТ "Тепловозоремонтний
завод" та АКІБ "УкрСиббанк". При цьому,
судом не з'ясовано чи набуло ТОВ
"Європа-Факторинг" як іпотекодержатель
прав на спірне майно, тобто чи виникло у
нього право реалізувати вказане майно.
Крім того, судом залишено поза увагою
те, що права ТОВ "Європа-Факторинг"
обумовлені договором іпотеки,
сторонами якого не є сторони у справі.
Таким чином, апеляційним судом не
встановлено правового зв'язку між
апелянтом та сторонами у справі. Ні ТОВ
"Європа-Факторинг" в апеляційній
скарзі, ні апеляційним судом не
обґрунтовано необхідності вступу
апелянта у дану справу у якості сторони
(третьої особи). Якщо апелянт вважає, що
його права за договором іпотеки
порушено, він не позбавлений права
звернутися до суду із відповідною
заявою про визнання такого договору
недійсним.

Відтак, колегія суддів погоджується з
доводами скаржника про недотримання
апеляційним судом вимог ст. 91 ГПК
України.

Переглядаючи рішення господарського
суду Полтавської області від 08.05.2013,
апеляційним судом встановлено
наступне.

З метою оформлення права власності на
об'єкт державної власності - захисну
споруду № 60205, РВ ФДМУ по Полтавській
області направило звернення до ПП
Полтавське бюро технічної
інвентаризації "Інвентаризатор"
№18-03/6914 від 11.12.2012р.(а.с.31) щодо
реєстрації будь-яких об'єктів
нерухомості за вказаною адресою.

ПП Полтавське БТІ листом № 15616 від
18.12.2012р.(а.с.30) повідомило, що за адресою:
вул. Гайового, 30 м. Полтави об'єкт
нерухомого майна зареєстровано за ВАТ
"Тепловозоремонтний завод".

З матеріалів справи вбачається, що
захисна споруда цивільного захисту (ЦО)
сховище № 60205, форма власності -
державна, яка не увійшла до статутного
фонду ВАТ "ТРЗ", але знаходиться на його
балансі (а.с. 18-25,118-123).

Згідно бухгалтерської довідки ВАТ
"Тепловозоремонтний завод" №70-15/13 від
14.01.2013р. (а.с.16) станом на 01.01.13 р. на
балансі ВАТ "Тепловозоремонтний завод"
на балансовому рахунку №103 "Будинки та
споруди" обліковується споруда - "Об'єкт
допоміжного господарства (центральне
сховище), інвентарний № 110131, балансова
вартість якого складає - 270 431,88 грн.

07.04.2005р. Головним управлінням з питань
житлово-комунального обслуговування
населення на підставі рішення
виконкому Ленінської районної у м.
Полтава ради від 15.03.2005р. №136,
Відкритому акціонерному товариству
"Тепловозоремонтний завод" було видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно серія ЯЯЯ 148668 (а.с.17), що
знаходиться за адресою: місто Полтава,
вул. Гайового, 30.

Відповідно до зазначеного
свідоцтва за ВАТ "Тепловозоремонтний
завод" було зареєстровано право
власності на майновий комплекс, в т.ч. і
на сховище цивільної оборони площею 912,8
кв.м. (в свідоцтві на 2-й сторінці
зазначене як "об'єкт допоміжного
господарства (центральне сховище), Э,
912,8 кв.м.". Зазначене сховище є об'єктом
цивільної оборони відповідно до
паспорту сховища № 60205 (а.с. 21).

Судом зауважено, що Головним
управлінням з питань
житлово-комунального обслуговування
населення протиправно, всупереч нормам
діючого законодавства, було оформлено
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно ВАТ "Тепловозоремонтний
завод" на об'єкт нерухомого майна, що
знаходиться за адресою: м. Полтава, вул.
Гайового, 30, а саме сховище цивільної
оборони (центральне сховище), площею 912,8
кв.м.

Такі дії спричинили фактичне
відчуження об'єкту державної власності
на користь ВАТ "Тепловозоремонтний
завод" всупереч положенням п.2 ст.5 ЗУ
"Про приватизацію державного майна".

Суд дійшов висновку про те, що
зазначене державне майно вибуло з
володіння Держави Україна поза волею
власника майна, внаслідок незаконних
дій відповідачів, оскільки захисна
споруда у процесі приватизації не
увійшла до статутного фонду ВАТ
"Тепловозоремонтний завод" та є
власністю держави в особі
Регіонального відділення ФДМУ по
Полтавській області. Вищезазначений
факт підтверджено також ухвалою
Ленінського районного суду м. Полтави
від 03.04.13 р. по справі № 553/1212/13-к за
обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 367 КК України (а.с.
116).

Водночас, за даними почтової
інвентаризації, проведеної КП ПБТІ
"Інвентаризатор" 30.11.2004 року
встановлено, що на ділянці по вул.
Гайового, 30 в м. Полтаві знаходяться 86
промислових будівель та допоміжні
споруди, з яких у власності Відкритого
акціонерного товариства
"Тепловозоремонтний завод" знаходяться
85 будівель та допоміжні споруди, що
складають 999/1000 частин об'єкту.

Оскаржуваним прокурором рішенням
виконавчого комітету Ленінської
районної у м. Полтаві ради від 15.03.2005
року №136 на підставі представлених
документів та керуючись пунктом 6.1
Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно №7/5 від 07.02.02 зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 18.02.02 за
№157/6445 (із змінами внесеними згідно з
наказами Міністерства юстиції України
№45/5 від 03.06.02, №6/5 від 28.01.03, №20/5 від
03.03.04. №36/5 від 17.05.04), виконком
Ленінської районної у м. Полтаві ради
вирішив оформити право приватної
власності на промислові будівлі (85
будівель) та допоміжні споруди, що
складають 999/1000 частин об'єкту, який
розташований по вул. Гайового, ЗО в м.
Полтаві. Колективному підприємству
"Інвентаризатор" підготувати та
оформити свідоцтво про право приватної
власності і провести реєстрацію права
приватної власності за Відкритим
акціонерним товариством
"Тепловозоремонтний завод".

Оскаржуваним прокурором свідоцтвом
про право власності на нерухоме майно
Відкритого акціонерного товариства
"Тепловозоремонтний завод" серія ЯЯЯ №
148668, виданим Головним Управлінням з
питань житлово-комунального
обслуговування населення від 07.04.2005
року, зареєстровано право власності
Відкритого акціонерного товариства
"Тепловозоремонтний завод" на майновий
комплекс, в т.ч. і на сховище цивільної
оборони площею 912,8 кв.м. (в свідоцтві на
2-й сторінці зазначене як "об'єкт
допоміжного господарства (центральне
сховище), Э, 912,8 кв.м.".

Скасовуючи рішення місцевого суду
частково, апеляційним судом зазначено,
що визнання недійсним в цілому Рішення
виконавчого комітету Ленінської
районної у місті Полтава ради від
15.03.2005р. №136 та Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно Відкритого
акціонерного товариства
"Тепловозоремонтний завод" серія ЯЯЯ №
148668, виданого Головним Управлінням з
питань житлово-комунального
обслуговування населення від 07.04.2005
року порушить законні майнові права
Відкритого акціонерного товариства
"Тепловозоремонтний завод" та апелянта,
як іпотекодержателя та кредитора за
відповідними договорами, на нерухоме
майно, набуте за договором
купівлі-продажу державного майна від
29.03.1994 року №65. Постанова апеляційного
суду вмотивована ст. 5 ЗУ "Про
приватизацію державного майна", п.25
Постанови Кабінету Міністрів України
від 25.03.2009 р. №253 "Про затвердження
Порядку використання захисних споруд
цивільного захисту (цивільної оборони)
для господарських, культурних та
побутових потреб", Розпорядженням
Кабінету Міністрів України від 26.11.2008 №
1473-р "Про підготовку та проведення у
2009-2014 роках технічної інвентаризації
захисних споруд цивільної оборони", ст.
392,393 ЦК України.

З огляду на встановлені апеляційним
судом обставини справи, перевіряючи
правильність застосування апеляційним
судом норм матеріального права,
колегія суддів зазначає наступне.

Щодо позовної вимоги прокурора про
визнання недійсним рішення
виконавчого комітету Ленінської
районної ради від 15.03.2005р. № 136.

Приписами ст. 21,393 ЦК України
врегульовано, що правовий акт органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, який не
відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

Апеляційним судом встановлено, що
оскаржуваним рішенням виконком
Ленінської районної у м. Полтаві ради
вирішив оформити право приватної
власності на 85 промислових будівель з 86
та допоміжні споруди, що складають 999/1000
частин об'єкту, який розташований по
вул. Гайового, 30 в м. Полтаві. Також,
судом встановлено, що спірний об'єкт
належить до державної власності та
знаходиться у віданні РВ ФДМ України

При цьому, судом не досліджувалося, яке
саме майно було передано у приватну
власність заводу, як в оскаржуваному
рішенні ідентифіковано спірну споруду
- як об'єкт цивільної оборони, чи як
об'єкт допоміжного господарства
(центральне сховище), чи в межах наданих
виконкому повноважень він
розпорядився спірним майном. Визнаючи
спірне рішення виконкому частково
недійсним, апеляційний суд не сказав
який саме пункт, абзац, речення слід
вважати недійсним. Крім того, судом
достеменно не з'ясовано, хто є
власником вісімдесят шостої будівлі,
яка не була передана у власність ВАТ
"ТРЗ". Можливо, це і є об'єкт цивільної
оборони. Якщо це так, то яким чином
рішення виконкому порушує права РВ ФДМ
України. Суди не з'ясували, чи
зверталося РВ ФДМ України із заявою до
відповідних органів про оформлення
права власності на об'єкт цивільної
оборони і йому було відмовлено. Якщо
оскаржуване рішення виконкому не
порушує права держави, то виправлення
помилки у свідоцтві про право
власності має бути здійснене в порядку,
визначеному ст. 27 ЗУ "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень".

Також, колегія суддів звертає увагу
апеляційного суду на те, що ним в
резолютивній частині постанови
вирішено визнати недійсним свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
ВАТ "Тепловозоремонтний завод" серія
ЯЯЯ №148668, в частині об'єкта цивільної
оборони - захисної споруди №60205 площею
912,8 м2, розташованої за адресою м.
Полтава, вул. Гайового,30. Однак, такого
об'єкта в оскаржуваному свідоцтві
немає, в той час як і самим судом в
описовій частині зазначено про те, що
об'єкт цивільної оборони визначений у
свідоцтві як об'єкт допоміжного
господарства (центральне сховище).

Щодо позовної вимоги про визнання
права державної власності на об'єкт
цивільної оборони - захисну споруду №
60205 площею 912,8 кв.м., розташовану за
адресою: м.Полтава, вул.Гайового,30
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Водночас, ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Переглядаючи справу по суті,
апеляційний суд не встановив, що
відповідачами було оспорено право
позивача на спірне майно. Відтак, ним не
з'ясовано, чи правильно було обрано
позивачем спосіб захисту порушеного
права.

Якщо спірний об'єкт було помилково
включено до оскаржуваного свідоцтва
про право власності, однак фактично, як
встановлено апеляційним судом, цей
об'єкт лише перебуває на балансі ЗАТ
"ТРЗ", його не включено до статутного
фонду, а також враховуючи, що, неможливо
достеменно з'ясувати, що саме спірним
рішенням виконкому належний державі
об'єкт цивільної оборони було передано
заводу у власність (так як у тексті акту
даний об'єкт неможливо ідентифікувати),
можливо є необхідним обрати інший
спосіб захисту, наприклад,
передбачений ст. 387 ЦК України.

Отже, з огляду на вищевикладене,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що апеляційним судом не дотримано
вимог ст.ст. 43,91 ГПК України, ст. 16,21,393 ЦК
України.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 24.10.2011
№11 "Про деякі питання застосування
розділу ХІІ1 Господарського
процесуального кодексу України"
встановлено, що недодержання судом
першої або апеляційної інстанції ст.ст.
47,43 ГПК України процесуального права,
якщо воно унеможливило встановлення
фактичних обставин, які мають значення
для правильного розгляду справи, є
підставою для скасування прийнятої у
справі постанови. Зважаючи на
викладене, постанова Харківського
апеляційного господарського суду від
12.03.2014 підлягає скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до
Харківського апеляційного
господарського суду (пункт 3 частини
першої статті 1119 ГПК), оскільки
вищевказаних порушень припустився
саме апеляційний суд.

Під час нового розгляду справи
необхідно усунути зазначені вище
порушення.

З'ясувати, яким чином рішення
господарського суду Полтавської
області від 08.05.2013 впливає (порушує) на
права ТОВ "Європа-Факторинг". Чи
вирішено цим рішенням питання щодо
належних ТОВ "Європа-Факторинг" прав.
Якщо так, то стосовно яких саме та якими
доказам ТОВ "Європа-Факторинг" може
підтвердити свої права. Чи набуло ТОВ
"Європа-Факторинг" як іпотекодержатель
прав на спірне майно, тобто чи виникло у
нього право реалізувати вказане майно.
Вирішити питання про наявність
правового зв'язку між апелянтом та
сторонами у справі. Дослідити, яке саме
майно було передано у приватну
власність заводу, як в оскаржуваному
рішенні ідентифіковано спірну споруду
- як об'єкт цивільної оборони, чи як
об'єкт допоміжного господарства
(центральне сховище), чи в межах наданих
виконкому повноважень він
розпорядився спірним майном. З'ясувати,
чи зверталося РВ ФДМ України із заявою
до відповідних органів про оформлення
права власності на об'єкт цивільної
оборони і йому було відмовлено.

Розглядаючи позовну вимогу про
визнання права вирішити питання про те,
яким чином відповідачами було оспорено
право позивача на спірне майно та чи
правильно було обрано позивачем спосіб
захисту порушеного права.

До встановлених обставин правильно
застосувати норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
винести обґрунтоване, законне рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 1115 - 11112 Господарського
процесуального кодексу України, - Вищий
господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Тепловозоремонтний завод"
задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014 -
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
Харківського апеляційного
господарського суду.

Головуючий, суддяВ. Овечкін Судді:Є.
Чернов В. Цвігун