ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2014 р.
справа № 914/1443/14

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю « 50х50», м. Миколаїв
Львівської області

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю «Стрийбудмонтаж» с.
Дуліби Стрийського району Львівської
області

про стягнення 37 411,94 грн.

Суддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Борачок В.М. - представник

від відповідача: не з'явився

На розгляд до господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява товариства з обмеженою
відповідальністю « 50х50» до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Стрийбудмонтаж» про стягнення 48 411,94
грн. основного боргу, 1120,69 грн. 3% річних,
2815,40 грн. пені та 560,33 грн. інфляційних
втрат.

Ухвалою господарського суду від 22.04.2014
р. порушено провадження у даній справі
та призначено її до розгляду на 06.05.2014 р.

В судовому засіданні 06.05.2014р.
представник позивача, на виконання
вимог ухвали суду від 22.04.2014р., надав
витребувані документи.

06.05.2014р. у зв'язку з неявкою
представника відповідача розгляд
справи було відкладено на 03.06.2014р.

03.06.2014р. в судовому засіданні від
представника позивача надійшла заява
про зменшення позовних вимог, в зв'язку
з частковим погашенням заборгованості
відповідачем згідно платіжних
доручень №0000275 від 07.05.2014р. на суму 8 000,00
грн. та №0000315 від 27.05.2014р. на суму 3 000,00
грн. Відтак, позивач просить суд
зменшити суму позову та стягнути з
відповідача 32 915, 52 грн. основного боргу,
1120,69 грн. 3% річних, 2815,40 грн. пені та 560,33
інфляційних втрат.

Господарський суд, в порядку ч.6 ст. 22
ГПК України перевіривши, що подана
заява не суперечить законодавству та
не порушує чиї-небудь права і законні
інтереси, дійшов висновку її
задоволити та розглядати позовні
вимоги з урахуванням зазначеної заяви.

Представник відповідача явку свого
уповноваженого представника в жодне
судове засідання не забезпечив,
причини неявки суду не повідомляв,
вимоги ухвал суду не виконував.

Виходячи з того, що в силу приписів ст. 69
ГПК України, спір має бути вирішено
господарським судом у строк не більше
двох місяців від дня одержання
позовної заяви, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, судом з'ясовано:

16.01.2012 року між товариством з обмеженою
відповідальністю " 50х50" (позивачем) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Стрийбудмонтаж"
(відповідачем) було укладено договір
№П-13, відповідно до п.1.1. якого
продавець зобов'язався поставити, а
покупець - прийняти й оплатити цемент,
інші будівельні матеріали та послуги у
кількості, асортименті, терміни і за
ціною відповідно до умов даного
договору та додатково погоджених
специфікацій, що є його невід'ємною
частиною.

На виконання умов укладеного договору
позивач протягом травня-червня 2013р.
проводив відвантаження відповідачу
цементу марки Портланд ПЦ ІІ/А-Ш.

Так, 22.05.2013р. згідно видаткової
накладної №546, позивач відвантажив
відповідачу 25т цементу на суму 24 600,00
грн. та 06.06.2013р. згідно видаткової
накладної №672 - 25т цементу на суму 24 600,00
грн.

Всього відвантажено 50 т цементу на
загальну суму 49 200,00 грн.

Відповідач підписав вказані вище
накладні без зауважень.

В п. 4.2 договору сторони обумовили, що
термін оплати за кожну партію
поставленої продукції складає 15 днів з
моменту відвантаження.

Як зазначено позивачем у позовній
заяві, відповідач неналежно виконав
взяті на себе зобов'язання, здійснивши
часткову оплату за поставлену
продукцію.

Зокрема, згідно платіжного доручення
№0000782 від 13.11.2013р. проведена часткова
оплата в сумі 5 284,48 грн.

16.01.2014р. позивач направив відповідачу
претензію №55 з вимогою оплатити
заборгованість в розмірі 43 915,52 грн. в
семиденний термін. Однак, за
твердженням позивача вказана вимога
залишилася без задоволення.

В ході розгляду даної справи, згідно
поданої позивачем заяви про зменшення
позовних вимог, відповідач здійснив
часткове погашення основного боргу
згідно платіжних доручень №0000275 від
07.05.2014р. на суму 8 000,00 грн. та №0000315 від
27.05.2014р. на суму 3 000,00 грн.

Отже, з урахуванням часткових платежів
в погашення основного боргу, за
відповідачем залишилась неоплаченою
сума заборгованості в розмірі 32 915,52
грн., яку позивач просить стягнути в
судовому порядку.

Дослідивши представлені суду докази,
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, підставними та такими,
що підлягають до задоволення повністю
з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 175 ГК України майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Статтею 174 ГК України визначено, що
господарські зобов'язання виникають,
зокрема, безпосередньо з
господарського договору, інших угод,
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать, а також внаслідок
подій, з якими закон пов'язує настання
правових наслідків у сфері
господарювання.

В силу приписів статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Між сторонами у справі виникли
договірні відносини на підставі
договору №П-13 від 13.01.2012 р.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього
грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

п. 4.2. договору передбачено, що оплата
покупцем за товар проводиться коштами
на умовах 100 % попередньої оплати на
поточний рахунок продавця. До окремих
поставок за умови попереднього
погодження з продавцем можливе
відтермінування оплати товару до 15-ти
календарних днів з моменту
відвантаження.

Як вбачається з матеріалів справи та
представлених суду доказів, термін
оплати товару згідно накладної №546 від
22.05.2012р. наступив - 06.06.2013р., а згідно
накладної №672 від 06.06.2013р - 21.06.2013р.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання. Статтею 611 ЦК України
передбачені наслідки порушення
зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджено факт
поставки позивачем відповідачу 50 тон
цементу марки Портланд ПЦ ІІ/А-Ш на суму
49 200,00 грн. на підставі долучених до
матеріалів справи видаткових
накладних №546 від 22.05.2012р. та №672 від
06.06.2013р.

У свою чергу відповідач своїх
зобов'язань в частині повної та
своєчасної оплати поставленого товару
не виконав.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що у
випадку порушення покупцем термінів
оплати, згідно умов даного договору,
останній сплачує продавцю пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від несплаченої суми за кожен день
протермінування.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

На підставі вищенаведеного, позивачем
здійснено нарахування:

· 3 % річних: (за період
прострочення - з 06.06.2013р. до 24.04.2014р.).

- по накладній №546 від 22.05.2012р. - в
сумі 499,96 грн.;

- по накладній №672 від 06.06.2013р. - в
сумі 620,73 грн.

· пені - в сумі 2 815,40 грн. ( з
урахуванням скороченого терміну
позовної давності - 180 днів ( з 28.10.2013р. до
24.04.2014р.).

· інфляційні втрати: (за період
прострочення - з 06.06.2013р. до 24.04.2014р.).

- по накладній №546 - в сумі 289,73 грн.;

- по накладній №672 - в сумі 270,60 грн.

Господарський суд, здійснивши
перевірку нарахованих позивачем сум,
вважає їх підставними і обгрунтованими
та такими, що підлягають до
задоволення.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи, що позивачем
представлено достатньо об'єктивних та
переконливих доказів в підтвердження
своїх позовних вимог, а відповідачем не
подано доказів погашення
заборгованості, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають до
задоволення повністю.

Витрати, відповідно до ст. 49 ГПК
України, по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 43 ,33,34,44,49,75,82,82-1,84,85 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю « 50х50», з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог від 03.06.2014р №2814/14,
задоволити повністю.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
«Стрийбудмонтаж» (82434, Львівська
область, Стрийський район, с. Дуліби,
вул. Шевченка, 133, ) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю « 50х50» (81600, Львівська
область, м. Миколаїв, вул. Болоня, 22, ) 32 915, 52 грн. основного
боргу, 1120,69 грн. 3% річних, 2 815,40 грн. -
пені, 560,33 грн. інфляційних втрат та 1 827
грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили відповідно до
ст.116 та 117 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

У судовому засіданні 03.06.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 06.06.2014р.

Суддя
Юркевич М. В.