ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.06.2014 Справа № 920/926/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «СК «ЛУВР», м. Харків

до відповідача: Господарського суду
Харківської області, м. Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Головне управління
Державного казначейства України в
Харківській

області

про стягнення 303 670 грн. 19 коп.

СУДДЯ ДЖЕПА Ю.А

За участю представників сторін:

від позивача: Гордеюк О.В.
(довіреність б/н від 06.06.14 р.)

від відповідача: не прибув

від третьої особи: не прибув

При секретарі судового засідання
Буренку Я.В.

Суть спору: позивач просить суд
стягнути з відповідача 303 670 грн. 19 коп.
заборгованості, яка виникла відповідно
до укладеного між сторонами договору
підряду № 48 від 18.12.2013 р., а також судові
витрати, пов'язані з розглядом справи.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі. Окрім
цього, в судове засідання на виконання
вимог ухвали суду від 02.06.2014 р. надав
витребувані судом документи. Дані
документи судом були оглянуті та
приєднані до матеріалів справи.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проте надіслав
відзив на позовну заяву, в якому
зазначив, що на даний час, зміни до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» у частині
перерозподілу видатків, у тому числі
для погашення кредиторської
заборгованості за видатками розвитку,
зокрема господарського суду
Харківської області, не внесені, а тому
погасити наявну кредиторську
заборгованість перед позивачем в
розмірі 303 670 грн. 19 коп. відповідач не
має можливості, оскільки відповідно до
п. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України
розпорядники бюджетних коштів беруть
бюджетні зобов'язання та здійснюють
платежі тільки в межах бюджетних
асигнувань, встановлених кошторисами,
в тому числі на погашення
заборгованості минулого періоду. Після
затвердження відповідних асигнувань у
кошторисі суму кредиторської
заборгованості за Договором підряду №
48 від 18.12.2013 р. у розмірі 303 670 грн. 19 коп.
буде перераховано позивачу. Окрім
цього, просить розглядати справу без
їхнього представника за наявними у
справі доказами.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - Головне
управління Дежавного казначейства
України в Харківській області в судове
засідання не з'явився, письмових
пояснень щодо своєї позиції по справі
не подав, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 56).

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачу, відповідачу та третій особі
для підготовки до судового засідання
та подання витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ст. 43 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає, що господарським
судом, в межах наданих йому
повноважень, сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши
надані оригінали документів, копії
яких долучені до матеріалів справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив:

18.12.2013 р. між позивачем (Підрядник) та
відповідачем (Замовник) було укладено
договір підряду № 48.

Відповідно до п. 1.1 даного договору,
позивач прийняв на себе зобов'язання
виконати капітальний ремонт
внутрішніх приміщень, крім кабінетів, 6
та 7 під'їзд 3 поверху Будинку Держпром
за адресою: м-н Свободи, 5, м. Харків
Господарського суду Харківської
області, а відповідач зобов'язався
прийняти роботи та своєчасно оплатити
їх.

Як вбачається з матеріалів справи,
перелік робіт був визначений сторонами
у договірній ціні, при цьому, загальна
вартість робіт згідно Договору та
Договірної ціни складає 303 670 грн. 19 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що позивач виконав
свої обов'язки за Договором належним
чином, тобто здійснив капітальний
ремонт приміщень своєчасно та якісно,
що підтверджується:

- довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт та витрати від 26.12.2013
року (по формі КБ-3), підписаного
уповноваженими представниками сторін;

- актом № 1 приймання виконаних
будівельних робіт від 26.12.2013 року (по
формі (КБ-2в), підписаного
уповноваженими представниками сторін;

- договором із Договірною ціною,
перелік робіт за яким відповідає
вищезазначеним Акту по формі КБ-3 та
Довідці по формі КБ-2в;

- письмовою відповіддю відповідача
(вих. № 9-47012930/1 від 30.04.2014) на претензію
позивача (вих. № 1 від 18.04.2014 року), якою
відповідач визнає вимоги позивача
частково, а саме, у розмірі суми
виконаних та неоплачених робіт, але без
штрафних санкцій;

Позивач зазначає, що п. 2.2 Договору
встановлено, що розрахунки за виконані
роботи проводяться Замовником шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок Підрядника на
підставі актів здачі-приймання
виконаних підрядних робіт по формі
КБ-2в та довідок про вартість виконаних
робіт по формі КБ-3 протягом 5-ти
банківських днів з моменту їх
підписання уповноваженими
представниками Замовника та
Підрядника.

26.12.2013 р. уповноваженими представниками
Підрядника та Замовника були підписані
відповідні акт здачі-приймання
виконаних підрядних робіт по формі
КБ-2в та довідка про вартість виконаних
робіт по формі КБ-3, копії зазначених
документів знаходяться в матеріалах
справи (а.с. 33-42).

Остаточний розрахунок має відбутися не
пізніше 5 банківських днів з моменту
підписання акту виконаних робіт, то 1
календарний день після спливу цього
5-денного строку є першим днем
прострочення оплати з боку відповідача
(це 10 січня 2014 р.)

Окрім цого, позивач зазначає, що
відповідачем не заявлено жодних
претензій стосовно якості виконаних
робіт або прострочення строку здачі
виконаних робіт ні на момент їх
прийняття, ні на момент подання даного
позову.

Відповідно до частини четвертої статті
882 ЦК України передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами.

Отже, відповідно до норм чинного
законодавства обов'язок прийняти
виконані роботи, а у випадку виявлення
недоліків робіт негайно про них
заявити законом покладений саме на
замовника.

Зазначене відповідає правовій позиції,
викладеній в п. 6 Оглядового листа
Вищого господарського суду України від
18.02.2013 р. № 01-06/374/2013 «Про практику
вирішення спорів, пов'язаних із
виконанням договорів підряду».

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається, зокрема, на ч. 1 ст.
854 Цивільного кодексу України, згідно з
якою, Замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи, за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк.

Частиною першою ст. 853 Цивільного
кодексу України, передбачено, що
замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до
договору підряду, оглянути її і в разі
виявлення допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові.
Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд вважає вимоги
позивача правомірними, обґрунтованими
й такими, що підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України встановлює, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

З наведеною нормою кореспондується і ч.
1 ст. 173 Господарського кодексу України,
згідно із якою господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України. Відповідно
до частини 1 вказаної статті, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

За приписами ч. 1 ст. 853 ЦК України
замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до
договору підряду, оглянути її і у разі
виявлення допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові.

Оскільки замовник відповідно до
положень статей 853, 882 ЦК України не
заявив про їх недоліки (за наявності
таких), обґрунтованих доказів
неякісного чи не в повному обсязі
виконання підрядних робіт, доказів
звернення з питань фіктивності
спірного договору підряду № 48 від
18.12.2013 р. та актів виконаних робіт за
даним договором до судових чи
правоохороних органів, доказів сплати
303 670 грн. 19 коп. заборгованості суду не
надав, тому суд вважає, що позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони, також
якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї державне мито
незалежно від результатів вирішення
спору. Враховуючи, що відповідач
порушив умови договірних зобов'язань, з
нього на користь позивача підлягають
стягненню 6 073 грн. 40 коп. в рахунок
відшкодування витрат останнього зі
сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 203, 207, 208, 837, 853, 882
Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Господарського суду
Харківської області (61022, м. Харків,
майдан Свободи, 5, Держпром, 8-й під'їзд,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «СК
«ЛУВР» (61002, м. Харків, вул. Іванова, 37, кв.
4, ) 303 670 грн. 19 коп.
заборгованості, а також 6 073 грн. 40 коп.
відшкодування судових витрат.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 19.06.2014 року.

СУДДЯ
Ю.А. ДЖЕПА