номер провадження справи 26/93/13-29/1/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2014
Справа № 908/2167/13

м. Запоріжжя

Позивач - Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 (07350 АДРЕСА_1, код з ЄДР - НОМЕР_1)

Відповідач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "АПК, ЛТД" (69035 м.
Запоріжжя вул. Північне шосе, 30, код з
ЄДР - 24618454)

про стягнення заборгованості

Суддя
Кричмаржевський В.А.

За участю представників:

- позивача - фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

- відповідача - не з'явився

Розглядається позовна заява Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (07350 АДРЕСА_1,
код з ЄДР - НОМЕР_1) до Товариства з
обмеженою відповідальністю "АПК, ЛТД"
(69035 м. Запоріжжя вул. Північне шосе, 30,
код з ЄДР - 24618454) про стягнення 225.009,96грн.
основного боргу та 132.977,20грн. - тридцять
відсотків річних, а всього - 357.987,16 грн.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 16.04.2014р.
прийнято справу до розгляду суддею
Кричмаржевським В.А. після повернення
справи з Вищого господарського суду
України, судове засідання призначене
на 21 травня 2014р. о 10-00год.

Згідно з ухвалою суду від 21.05.2014р.
розгляд справи відкладено до 06.06.2014р. на
10-00 год. у зв'язку з неявкою в судове
засідання представників сторін у
справі.

Відповідач у справі повторно не
забезпечив явку свого представника в
судове засідання, про час та місце
проведення якого повідомлений в
установленому законом порядку, у
поданому відзиві на позов просить
розглянути спір без участі його
представника.

З огляду на обмеженість розгляду
справи визначеними законом
процесуальними строками, достатність
матеріалів справи для розгляду та
прийняття відповідного рішення, судове
засідання відбулося за відсутності
представника відповідача, згідно зі
статтею 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи і
заслухавши пояснення позивача,
проаналізувавши норми матеріального
та процесуального права, суд -

Установив:

Позивач - Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернувся до господарського
суду з позовом про стягнення
заборгованості на загальну суму у
розмірі - 357.987,16 грн. з відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АПК, ЛТД".

З долучених до позову матеріалів
вбачається, що 18.04.2011р. між сторонами
укладено договір поставки № 18-04/03,
згідно з яким позивач (продавець)
зобов'язався поставити відповідачеві
(покупцеві) добових курчат бройлерів
(далі-товар) окремими партіями, а
покупець зобов'язався прийняти цей
товар та своєчасно оплатити його в
порядку та на умовах, передбачених цим
договором (п.1.1 договору).

Згідно з п. 2.2. договору орієнтована
загальна кількість товару становить -
51.000 голів курчат.

На виконання умов договору
згідно з актом звірки взаємних
розрахунків від 02.08.2011р. позивач
здійснив відпуск товару відповідачеві
в асортименті за відповідними
накладними, які наявні в матеріалах
справи, на загальну суму - 225.009,96 грн.

Відповідно до п.3.3 договору
розрахунки за даним договором
здійснюються у безготівковій формі
шляхом перерахування коштів на рахунок
продавця.

У відповідності до п. 10.2
укладений сторонами договір поставки
вступає в силу з моменту його
підписання та діє до 31 грудня 2011 року,
але в будь-якому випадку до повного
виконання сторонами взятих на себе
зобов'язань.

Але відповідач оплату за
поставлений товар не здійснив, чим
порушив умови договору.

Таким чином, взятих на себе
зобов'язань по оплаті товару у розмірі -
225.009,96 грн. відповідач до цього часу не
виконав.

Отже, основний борг відповідача -
ТОВ "АПК, ЛТД" перед позивачем складає -
225.009,96 грн., що підтверджується
документами в матеріалах справи, у тому
числі, актом звірки розрахунків між
сторонами від 02.08.2011р., який без
заперечень підписаний сторонами та
скріплений печатками.

Позивач також просить
стягнути з ТОВ "АПК, ЛТД" 132.977,20 грн. - 30%
річних згідно з пунктом 8.2 договору.

Вищим господарським судом
України у постанові від 18 березня 2014р.
за результатами перегляду касаційної
скарги позивача у цій справі звернуто
увагу на те, що судами першої та
апеляційної інстанцій не витребувані
додатки до договору поставки і не
надана їм правова оцінка.

При призначенні справи до нового
розгляду ухвалою суду від 16.04.2014р. було
зобов'язано сторін у справі поряд з
іншими документами надати оригінали
договору поставки № 18-04/03 від 18.04.2011р. з
усіма додатками, змінами та
доповненнями. Але сторони вимог суду в
частині надання додатків до договору
не виконали, а тому суд надав правову
оцінку лише вищезгаданому договору
поставки та іншим доказам, що свідчать
про фактичне укладення договору
поставки та виконання його лише
позивачем, відповідач умов договору
взагалі не виконав.

При вирішенні даного спору
господарським судом встановлено, що 06
червня 2012р. ухвалою господарського
суду Запорізької області було порушено
провадження у справі № 5009/2090/12 про
банкрутство ТОВ "АПК, ЛТД" (код з ЄДР -
24618454), м.Запоріжжя, введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду від
18.06.2012р. у справі № 5009/2090/12 про
банкрутство зобов'язано ініціюючого
кредитора у десятиденний строк подати
до офіційного друкованого органу
оголошення про порушення справи про
банкрутство ТОВ "АПК, ЛТД".

На виконання ухвали суду в офіційному
друкованому органі „Урядовий кур'єр" №
114 від 27.06.2012 року здійснена публікація
оголошення про порушення справи про
банкрутство відповідача.

Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" передбачено,
що конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство. До конкурсних кредиторів
відносяться також кредитори, вимоги
яких до боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство.

Вищезазначене відповідає роз'ясненням,
наведеним в постанові Пленуму
Верховного суду України № 15 від 18.12.2009р.
"Про судову практику в справах про
банкрутство".

Вимоги позивача до відповідача про
стягнення заборгованості на суму-
225.009,96 грн. ґрунтуються на неналежному
виконанні зобов'язань по оплаті товару
за договором поставки №18-04/03 від 18.04.2011
року, які виникли до порушення
провадження у справі № 5009/2090/12 про
банкрутство відповідача та є
конкурсними.

Відповідно до ч.1 статті 14 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" конкурсні
кредитори за вимогами, які виникли до
дня порушення провадження у справі про
банкрутство, протягом тридцяти днів
від дня опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

За приписами ч.2 статті 14 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
вимоги конкурсних кредиторів, що
заявлені після закінчення строку,
встановленого для їх подання, або не
заявлені взагалі, не розглядаються і
вважаються погашеними, про що
господарський суд зазначає в ухвалі,
якою затверджує реєстр вимог
кредиторів. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 10.09.2013р. у
справі № 5009/2090/12 про банкрутство
відповідача був сформований та
затверджений реєстр вимог кредиторів в
порядку, передбаченому статтями 14 та 15
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", в якому
відсутні вимоги конкурсного кредитора
- позивача у даній справі. Також в
резолютивній частині цієї ухвали
зазначено, що не заявлені в порядку
статті 14 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
грошові вимоги вважаються погашеними.

В матеріалах справи відсутні жодні
документальні докази, які свідчать про
те, що позивач в установлені законом
порядку та строк звертався до суду із
заявою про визнання грошових вимог до
відповідача (боржника) у справі про
банкрутство ТОВ "АПК, ЛТД", тобто,
позивач не використав свого законного
права на подання заяви з грошовими
вимогами до боржника згідно з вимогами
статті 14 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до статті 598 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються частково або у повному
обсязі з підстав, визначених договором
або законом. А тому вказані грошові
зобов'язання відповідача перед
позивачем є припиненими в силу вимог
закону, а саме, частини 2 статті 14 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

З твердженням позивача про те, що на
момент звернення до суду відповідач
був працюючим підприємством,
посилаючись на записи в Єдиному
державному реєстрі, а тому зобов'язаний
погасити борг, суд не погоджується,
оскільки в Законі України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
йдеться мова про момент виникнення
подій та їх наслідків згідно з
відповідною процедурою у справах про
банкрутство, та встановлено, що кожна
певна подія пов'язана саме з прийняттям
відповідних ухвал у справах про
банкрутство, а не внесенням даних до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.
Тобто, закон пов'язує усі правові
наслідки дій в процедурах банкрутства
з моментом прийняття судом ухвали, а не
як вважає позивач - з моменту внесення
записів в Єдиний державний реєстр. У
даній ситуації посилання позивача на
записи в ЄДР взагалі є недоречними,
оскільки він зобов'язаний був
звернутися до суду та боржника з
відповідними грошовими вимогами в
установлений законом тридцятиденний
строк і лише після публікації
оголошення в офіційному друкованому
органі „Урядовий кур'єр" № 114 від 27.06.2012
року про порушення справи про
банкрутство відповідача, тобто, в
період з 27 червня 2012р. по 28 липня 2012р.

Усі доводи позивача зводяться до
власних міркувань та тлумачень норм
закону на власну користь, а тому суд
вважає їх безпідставними та такими, що
суперечать вимогам Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" і
постанові Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009р. № 15 "Про
судову практику в справах про
банкрутство".

Про вищезгадане свідчить і правова
позиція Вищого господарського суду
України при перегляді аналогічних
справ, що викладена, зокрема, у
постанові від 15.05.2013р. у справі №
5015/3036/12-5009/3699/12 за позовом Львівського
міського комунального підприємства
"Львівводоканал" до Публічного
акціонерного товариства "Завод
"Львівсільмаш" про стягнення боргу за
договором (копія постанови долучена до
матеріалів справи).

З огляду на те, що позивачем не
дотримано встановленої законодавством
процедури звернення з кредиторськими
вимогами до боржника у справі про
банкрутство, його вимоги вважаються
погашеними.

А відтак господарський суд у позові
відмовляє.

В силу статті 49 ГПК України витрати по
сплаті судового збору за розгляд
справи покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
статтями 45, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
статтею 14 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
суд -

Вирішив:

У позові відмовити.

Суддя
В.А. Кричмаржевський

Рішення оформлено та підписано
відповідно до вимог статті 85 ГПК
України 06.06.2014 року.