донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

17.06.2014р. справа №913/1362/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя: Дучал Н.М.

Судді: Богатир К.В., Ушенко Л.В.

При секретарі судового засідання
Задорожній А.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - не з"явився

від відповідача - не з"явився

Розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного

підприємства "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль", м.
Сєвєродонецьк Луганської області

на рішення господарського суду
Луганської області

від 17.04.2014р. (підписане 22.04.2014р.)

у справі № 913/1362/13 (головуючий суддя:
Шеліхіна Р.М., судді: Якушенко Р.Є.,

Яресько Б.В.)

за позовом - Державного підприємства
"Сєвєродонецька теплоелектроцентраль",
м.Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача - Луганського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Луганськ

про скасування рішення №01-24/48 від 28.03.2013
р. по справі №29

Державне підприємство "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль", м.
Сєвєродонецьк Луганської області
звернулось до господарського суду
Луганської області з позовом до
Луганського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України, м. Луганськ про скасування
рішення Адміністративної колегії
Луганського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України від 28.03.2013 р. № 01-24/48 по справі №
29 "Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції та
накладення штрафу".

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що рішенням від 28.03.2013 р.
№01-24/48 по справі № 29 Адміністративної
колегії Луганського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
його повторно притягнуто до
відповідальності за одне й те саме
правопорушення, що кваліфікується за
п.1 ч.2 ст.13 та п.2 ст. 50 Закону України "Про
захист економічної конкуренції",
оскільки рішенням від 21.06.2012р № 01-24/111 по
справі №891 відповідачем вже
застосовувався до позивача штраф у
розмірі 68000 грн. за таке саме
правопорушення, тому вважає оспорюване
рішення незаконним, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 05.06.2013р. у справі
№913/1362/13, що залишене без змін
постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 16.07.2013р., у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 19.11.2013р. по справі №913/1362/13
рішення господарського суду
Луганської області від 05.06.2013р. та
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 16.07.2013р. зі
справи №913/1362/13 скасовано. Справу
передано на новий розгляд до
господарського суду Луганської
області.

Як було зазначено Вищим господарським
судом України, судами попередніх
інстанцій не з'ясовано обставин,
пов'язаних з встановленням
територіальним відділенням АМК при
прийнятті оспорюваного рішення
зайняття Підприємством монопольного
(домінуючого) становища на ринку
надання послуг ЦОПГВ у м.
Сєвєродонецьку, не було з"ясовано
обставин, пов'язаних з наявністю чи
відсутністю договірних відносин між
Підприємством і споживачем згаданих
послуг гр. ОСОБА_2, звернення якого, як
вбачається з установлених судами
обставин справи, й стало підставою для
розгляду територіальним відділенням
справи про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції № 29.

За результатами нового розгляду
справи, рішенням господарського суду
Луганської області від 17.04.2014р. по
справі №913/1362/13 у задоволенні позову
відмовлено.

Рішення господарського суду
мотивоване тим, що позивачем не
спростовані висновки, які містяться в
рішенні Адміністративної колегії
Луганського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України від 28.03.2013 р. № 01-24/48 по справі №
29.

Не погодившись з рішенням суду,
Державне підприємство "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль", м.
Сєвєродонецьк Луганської області
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення
господарського суду Луганської
області від 17.04.2014р. по справі №913/1362/13 і
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги
Державного підприємства
"Сєвєродонецька теплоелектроцентраль",
м. Сєвєродонецьк
Луганської області в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, що рішення господарського
суду є незаконним і необґрунтованим, та
підлягає скасуванню у зв'язку з
невідповідністю висновків, викладених
у рішенні суду, фактичним обставинам
справи; порушенням і неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Наголошує на
відсутності з 20.09.2010р. договірних
відносин між ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ»
та ФОП ОСОБА_2 Посилається на той факт,
що 15.11.2012р. позивачем було направлено
ОСОБА_2 лист №16-6-1379 з пропозицією
розглянути проект договору про
постачання теплової енергії в гарячій
воді №491 від 27.10.2012р. (надання вказаних
послуг передбачалось до нежитлового
приміщення, розташованого за адресою:
м.Сєвєродонецьк, Луганська область,
пр.Хіміків, б.25/20), при цьому стверджує,
що зазначене приміщення було відчужене
ФОП ОСОБА_2 29.07.2011р., що унеможливлює
порушення його прав з боку ДП
«Сєвєродонецька ТЕЦ». Одночасно
заперечує стосовно законності та
обґрунтованості висновку АМК, щодо
визначення ДП "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль" суб'єктом
природної монополії та зловживання
позивачем монопольним становищем на
ринку. На думку позивача, ринок товару
«теплова енергія» не є тотожнім ринку
комунальної послуги «централізоване
опалення та гаряче водопостачання»,
оскільки регулюються різними законами.

Луганське обласне територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України, м.Луганськ проти апеляційних
вимог заперечило з підстав, викладених
у Відзиві №04-24 від 21.05.2014р. на
апеляційну скаргу, що надійшов на
адресу суду 26.05.2014р. Вважає доводи
позивача, викладені в апеляційній
скарзі, безпідставними та такими, що не
відповідають дійсності, а рішення суду
першої інстанції законним, прийнятим з
урахуванням та на підставі норм
чинного законодавства. Просить
відмовити Державному підприємству
"Сєвєродонецька теплоелектроцентраль"
у задоволенні вимог, викладених в
апеляційній скарзі повністю, залишивши
в силі рішення господарського суду
Луганської області від 17.04.2014р. у справі
№ 913/1362/13.

Сторони не скористались правом участі
представників в судовому засіданні
апеляційної інстанції, у відповідності
до ст. 98 Господарського процесуального
кодексу України про час і місце
судового засідання були повідомлені
належним чином. Ухвалою суду про
порушення апеляційного провадження
сторони не зобов'язувалися забезпечити
явку повноважних представників в
судове засідання, тому згідно зі ст. 75, 99
ГПК України, скаргу розглянуто за
наявними матеріалами, які є достатніми
для розгляду апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст.101
Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішень місцевого
господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3
ст.129 Конституції України, основними
засадами судочинства є рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом та судом, забезпечення
доведеності вини, змагальність сторін
та свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно зі ст.ст. 42, , 43 Господарського
процесуального кодексу України -
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом та змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Вивчивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, Донецьким апеляційним
господарським судом встановлено
наступне.

Розпорядженням адміністративної
колегії Луганського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
№01-23/31 від 18.02.2013р., за результатами
розгляду звернення фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 стосовно
неправомірних дій з боку Державного
підприємства «Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль» в частині
недотримання останнім типової форми
договору про надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, було
розпочато розгляд справи №29, за
наявністю в діях Державного
підприємства «Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль» по внесенню у
договір на постачання теплової енергії
в гарячій воді умов не передбачених
чинним законодавством та звуженню прав
та обов'язків сторін у договорі по
відношенню до типового договору про
надання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води,
ознак порушення законодавства про
захист економічної конкуренції, які
кваліфікуються за пунктом 2 статті 50 та
пунктом 1 частини 2 статті 13 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції», у вигляді зловживання
монопольним становищем на ринку
надання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води
шляхом встановлення таких умов
реалізації товару, які було б неможливо
встановити за умов існування значної
конкуренції на ринку надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води.

В результаті розгляду справи №29 про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції з боку
Державного підприємства
«Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль», керуючись ст.
ст. 12, 12-1, 14 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України", ст.
ст. 48, 52 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", п. 11
Положення про територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України, затвердженого розпорядженням
Голови Антимонопольного комітету
України від 23.02.2001 р. № 32-р,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 30.03.2001 р. за № 291/5482 зі
змінами та доповненнями, п.п. 23, 29, 31
Правил розгляду заяв і справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції (Правила
розгляду справ), затверджених
розпорядженням Антимонопольного
комітету України від 19.04.1994р. №5,
зареєстрованих у Міністерстві юстиції
України 06.05.1994р. за №90/299 (в редакції
розпорядження Антимонопольного
комітету України від 29 червня 1998 року
№169-р) (із змінами), адміністративною
колегією Луганського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
28.03.2013р. прийнято рішення №01-24/48 «Про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу», яким вирішено:

1. Визнати, що Державне підприємство
«Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль» займає з 2009 року
і по теперішній час монопольне
(домінуюче) становище на: 1.1. ринку
надання послуг з централізованого
опалення та гарячого водопостачання в
межах власних теплових мереж в місті
Сєвєродонецьк, з часткою 100 відсотків;
1.2. ринку транспортування теплової
енергії в територіальних межах
м.Северодонецьк в межах власних
теплових мереж із часткою 100 відсотків.

2. Визнати дії Державного підприємства
«Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль», по внесенню у
договір на постачання теплової енергії
в гарячій воді умов не передбачених
чинним законодавством та звуженню прав
та обов'язків сторін у договорі по
відношенню до типового договору про
надання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води,
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, які
кваліфікуються за пунктом 2 ст. 50 та
пунктом 1 частини 2 статті 13 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді зловживання
монопольним становищем на ринку
надання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води
шляхом встановлення таких умов
реалізації товару, які було б неможливо
встановити за умов існування значної
конкуренції на ринку надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води.

3. Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
накласти на Державне підприємство
«Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль» штраф за
порушення, визначене у пункті 2 цього
рішення у розмірі 68 000 гривень.

В рішенні зазначено, що відповідно до
ч.2 ст.56 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" рішення
органів Антимонопольного комітету
України є обов"язковим до виконання.
Згідно з ч.3 ст.56 наведеного Закону
особа, на яку накладено штраф за
рішенням органу Антимонопольного
комітету України, сплачує його у
двомісячний строк з дня одержання
рішення адміністративної колегії. За
приписами ч. 8 ст. 56 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»
протягом п'яти днів з дня сплати штрафу
суб'єкт господарювання зобов'язаний
надіслати до територіального
відділення документи, що підтверджують
сплату штрафу. Відповідно до частини 1
статті 60 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" рішення може
бути оскаржено до господарського суду
у двомісячний строк з дня його
одержання.

З листом № 04-07/939 від 04.04.2013р. копію
Рішення було направлено Державному
підприємству «Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль» для виконання.
Рішення №01-24/48 від 28.03.2013р. отримано
позивачем 08.04.2013р, про що свідчить
штамп вхідної кореспонденції ДП
«Сєвєродонецька ТЕЦ» (вхідний №506) на
наявній в матеріалах справи копії
супровідного листа.

Позивач скористався правом на судове
оскарження та просив скасувати рішення
адміністративної колегії Луганського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
№01-24/48 від 28.03.2013р. по справі №29 про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції з боку
Державного підприємства
"Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль".

Перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки,
Донецький апеляційний господарський
суд дійшов висновку про
необґрунтованість апеляційної скарги
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
Антимонопольний комітет України»
Антимонопольний комітет України є
державним органом із спеціальним
статусом, метою діяльності якого є
забезпечення державного захисту
конкуренції у підприємницькій
діяльності та у сфері державних
закупівель. Особливості спеціального
статусу Антимонопольного комітету
України обумовлюються його завданнями
та повноваженнями, в тому числі роллю у
формуванні конкурентної політики, та
визначаються цим Законом, іншими
актами законодавства і полягають,
зокрема, у спеціальних процесуальних
засадах діяльності Антимонопольного
комітету України.

Основним завданням Антимонопольного
комітету України є участь у формуванні
та реалізації конкурентної політики в
частині: здійснення державного
контролю за дотриманням законодавства
про захист економічної конкуренції на
засадах рівності суб'єктів
господарювання перед законом та
пріоритету прав споживачів,
запобігання, виявлення і припинення
порушень законодавства про захист
економічної конкуренції; контролю за
концентрацією, узгодженими діями
суб'єктів господарювання та
дотриманням вимог законодавства про
захист економічної конкуренції під час
регулювання цін (тарифів) на товари, що
виробляються (реалізуються) суб'єктами
природних монополій; сприяння
розвитку добросовісної конкуренції;
методичного забезпечення застосування
законодавства про захист економічної
конкуренції; здійснення контролю щодо
створення конкурентного середовища та
захисту конкуренції у сфері державних
закупівель ( ст.3 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України").

Антимонопольний комітет України і його
територіальні відділення становлять
систему органів Антимонопольного
комітету України, яку очолює Голова
Комітету. Антимонопольний комітет
України, адміністративні колегії
Антимонопольного комітету України,
державні уповноважені
Антимонопольного комітету України,
адміністративні колегії
територіальних відділень
Антимонопольного комітету України є
органами Антимонопольного комітету
України (ст. 6 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України").

Правові засади підтримки та захисту
економічної конкуренції, обмеження
монополізму в господарській
діяльності визначаються Законом
України "Про захист економічної
конкуренції", який спрямований на
забезпечення ефективного
функціонування економіки України на
основі розвитку конкурентних відносин
та застосовується до відносин, що
впливають чи можуть вплинути на
економічну конкуренцію на території
України.

На підставі ст. 48 Закону України "Про
захист економічної конкуренції", за
результатами розгляду справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення, в тому числі про:
визнання вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції; припинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції; визнання суб'єкта
господарювання таким, що займає
монопольне (домінуюче) становище на
ринку; накладення штрафу; усунення
наслідків порушень законодавства про
захист економічної конкуренції, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
заявник, відповідач мають право
оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
термін з дня одержання рішення. Цей
строк не може бути відновлено.

Рішення адміністративної колегії
Луганського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України №01-24/48 від 28.03.2013р. ґрунтується
на інформації, зібраній в процесі
розгляду справи №29, положеннях Закону
України "Про природні монополії", в
розумінні якого ДП «Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль» є суб'єктом
природної монополії, який займає
монопольне (домінуюче) становище на
ринку надання послуг з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання, а також
транспортування теплової енергії в
межах власних теплових мереж в місті
Сєвєродонецьк, з часткою 100 відсотків.

Державне підприємство "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль" засноване на
державній власності згідно з наказом
Міністерства енергетики України від
19.05.1998р. №74. Свою діяльність
підприємство здійснює згідно з
ліцензією Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України №500697, виданою 19.02.2010р. на ринку
виробництва, постачання та
транспортування теплової енергії.

ДП «Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль» діє на підставі
Статуту (нова редакція), затвердженого
Наказом міністерства енергетики та
вугільної промисловості України від
13.11.2012р. і зареєстрованого державним
реєстратором виконавчого комітету
Сєвєродонецької міської ради
Луганської області 22.11.2012р. №5000976.

Згідно з п. 2.1 розділу 2 Статуту
підприємство утворене з метою:
задоволення суспільних потреб
споживачів в електричній і тепловій
енергії, тощо. Предметом діяльності
підприємства є, зокрема: виробництво
теплової енергії на
теплоелектроцентралях та установках з
використанням нетрадиційних або
поновлюваних джерел енергії;
транспортування теплової енергії
магістральними та місцевими
(розподільчими) тепловими мережами;
постачання теплової енергії;
постачання пари, гарячої води та
кондиційованого повітря; технічне
обслуговування систем
теплопостачання.

Попередню редакцію Статуту ДП
"Сєвєродонецька теплоелектроцентраль"
затверджено наказом Міністерства
палива та енергетики України від
28.02.2008р № 108 та зареєстровано 20.03.2008р.
державним реєстратором виконавчого
комітету Сєвєродонецької міської ради
Луганської області.

Відповідно до Довідки АБ № 587258 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(ЄДРПОУ) Управління статистики у місті
Сєвєродонецьку, одним з видів
діяльності ДП «Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль» м.
Сєвєродонецьк Луганська область є
постачання пари, гарячої води та
кондиційованого повітря (клас 35.30).

За Класифікатором видів економічної
діяльності (КВЕД 2010) клас 35.30
«постачання пари, гарячої води та
кондиційованого повітря» включає:
виробництво, збирання та розподілення
пари, гарячої води для центрального
опалення, виробництва енергії та інших
цілей; виробництво та розподілення
охолодженого повітря, тощо.

Рішенням Виконавчого комітету
Сєвєродонецької міської Ради №1314 від
09.08.2005р. ДП «Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль» визначено
виконавцем послуг з централізованого
опалення та централізованого
постачання гарячої води у житловому
фонді міської ради м. Сєвєродонецька .

Під час розгляду справи №29
Адміністративною колегією Луганського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
встановлено, що свою діяльність ДП
"Севєродонецька ТЕЦ" здійснює згідно з
ліцензією Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 500697, виданою 19.02.2010р., на
ринках виробництва, постачання та
транспортування теплової енергії".

На підставі ст.ст. 5, 6 Закону України
"Про природні монополії", за якими ринок
транспортування теплової енергії
віднесено до сфери діяльності
суб'єктів природних монополій, а
постачання теплової енергії - до
суміжних ринків, ДП "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль" займає на
вказаних ринках монопольне (домінуюче)
становище в територіальних межах м.
Сєвєродонецьк в межах власних мереж із
часткою 100 відсотків.

У зв'язку з тим, що Закон України «Про
природні монополії» не розмежовує
суміжний ринок постачання теплової
енергії за видами систем постачання
(централізоване, децентралізоване або
помірно-централізоване), постачання
теплової енергії за будь-якої системи
постачання відноситься до суміжних
ринків, що регулюються відповідно до
Закону України «Про природні
монополії», який визначає правові,
економічні та організаційні засади
державного регулювання діяльності
суб'єктів природних монополій в
Україні.

Пленумом Вищого господарського суду
України в п. п. 15.2., 15.4, 15.5. Постанови від
26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання
практики застосування конкурентного
законодавства» наголошено, що норми
чинного законодавства України не
містять якогось вичерпного переліку
можливих ринків товарів. Господарські
суди у розгляді справ мають перевіряти
правильність застосування органами
Антимонопольного комітету України
відповідних правових норм, зокрема,
Методики визначення монопольного
(домінуючого) становища суб'єктів
господарювання на ринку, затвердженої
розпорядженням названого Комітету від
05.03.2002 N 49-р. Однак, господарські суди не
повинні перебирати на себе не
притаманні суду функції, які
здійснюються виключно органами
Антимонопольного комітету України. За
змістом приписів статті 12 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" суб'єкт господарювання,
який заперечує зайняття ним
монопольного (домінуючого) становища
на ринку товару, має довести, що він
зазнає значної конкуренції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» ринок
товару (товарний ринок) - сфера обороту
товару (взаємозамінних товарів), на
який протягом певного часу і в межах
певної території є попит і пропозиція;
товар - будь-який предмет
господарського обороту, в тому числі
продукція, роботи, послуги, документи,
що підтверджують зобов'язання та права.

За положеннями Методики визначення
монопольного (домінуючого) становища
суб'єктів господарювання на ринку,
затвердженої розпорядженням
Антимонопольного комітету України від
5 березня 2002 р. N 49-р, територіальні
(географічні) межі ринку певного товару
(товарної групи) визначаються шляхом
установлення мінімальної території, за
межами якої з точки зору споживача
придбання товарів (товарної групи), що
належать до групи взаємозамінних
товарів (товарної групи), є неможливим
або недоцільним. При цьому, зокрема,
можуть враховуватися технологічні
зв'язки між виробниками і споживачами.
При остаточному визначенні
територіальних (географічних) меж
ринку визначальною є менша здатність
до переміщення або попиту, або
пропозиції.

Підстави початку розгляду справи про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, визначені ст.
36 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", якими є:

- заяви суб'єктів господарювання,
громадян, об'єднань, установ,
організацій про порушення їх прав
внаслідок дій чи бездіяльності,
визначених цим Законом як порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції,

- подання органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
органів
адміністративно-господарського
управління та контролю про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції,

- власна ініціатива органів
Антимонопольного комітету України.

Заява ФОП ОСОБА_2, подана до Луганського
обласного територіального відділення
АМК України, стосувалася отримання ним
листа від ДП "Сєвєродонецька ТЕЦ" №
16-6-1379 від 15.11.2012р. з проектом договору на
постачання теплової енергії в гарячій
воді № 491 від 27.10.2012р., який на думку
заявника не відповідав приписам
чинного законодавства та Типовому
договору, затвердженому Постановою
Кабінету Міністрів України № 630 від
21.07.2005р.

Постачанням теплової енергії
(теплопостачання), в розумінні Закону
України "Про теплопостачання", є
господарська діяльність, пов"язана з
наданням теплової енергії (теплоносія)
споживачам за допомогою технічних
засобів транспортування та розподілом
теплової енергії, що здійснюється на
підставі договору. Сферою
теплопостачання - є сфера діяльності з
виробництва, транспортування,
постачання теплової енергії
споживачам, яке здійснюється виключно
на договірних засадах (ст.ст. 1, 25 Закону
України "Про теплопостачання").

Зміст проекту договору про постачання
теплової енергії в гарячій воді №491 від
27.10.2012р. свідчить, що теплова енергія
постачається позивачем споживачу у
вигляді гарячої води для потреб
опалення в період опалювального сезону
у приміщення офісу, розташоване за
адресою пр. Хіміків 25/20, а грошові кошти
за ці послуги сплачуються споживачем
безпосередньо ДП "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль". Крім цього, ФОП
ОСОБА_2, виходячи з проекту договору, є
кінцевим споживачем, та споживає
теплову енергію для задоволення
власних комунальних потреб, що
постачається йому позивачем. Зазначене
не спростовано позивачем.

Враховуючи, що транспортування
теплової енергії від виробника до
споживача є складовою частиною
централізованого опалення, а надання
послуг з централізованого опалення
неможливе без транспортування
теплової енергії, важливим
(вирішальним) є показник зв'язків між
виробником і споживачем, оскільки
останні в разі приєднання до
теплотранспортуючих мереж не мають
можливості (або можливість переходу
дуже утруднена) перейти до іншого
надавача послуги.

Згідно зі ст.19 Закону України "Про
теплопостачання" споживач або суб'єкт
теплоспоживання має право вибирати
(змінювати) теплопостачальну
організацію, якщо це технічно можливо.

Даних про використання теплових мереж
позивача для транспортування
теплоенергії іншими постачальниками
матеріали справи не містять. При цьому
твердження позивача щодо переходу
частини споживачів на інші види
автономного опалення, електроопалення,
свідчать про перехід таких споживачів
не до іншого постачальника
централізованого теплопостачання, а на
інший товарний ринок (газопостачання,
електропостачання).

Результат господарської діяльності,
спрямованої на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо-та
електропостачання, опалення, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством,
за умовами ст.1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" є
комунальними послугами.

Результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил
визначений Законом як
житлово-комунальні послуги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" різновидом
комунальних послуг є централізоване
постачання холодної та гарячої води та
централізоване опалення .

Відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах (ст. 19 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги»).

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
виконавець зобов'язаний підготувати та
укласти із споживачем договір на
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Типовий договір про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
№630 від 21.07.2005р. «Про затвердження
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення», за п.8
яких послуги надаються споживачеві
згідно з договором, що оформляється на
основі типового договору про надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 Господарського
кодексу України при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору,
зокрема, на основі типового договору,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, чи у випадках, передбачених
законом, іншим органом державної влади,
коли сторони не можуть відступати від
змісту типового договору, але мають
право конкретизувати його умови.

Виходячи з вищевикладеного та аналізу
наведених норм, господарський суд
дійшов правомірного висновку, що
постачання теплової енергії в гарячій
воді спрямоване на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні гарячою водою та
опаленням є відносинами у сфері
комунальних послуг, до яких мають
застосовуватися, окрім інших норми
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" та Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення», затв.
Постановою Кабінету Міністрів України
№630 від 21.07.2005р.

В ході перевірки фактів при розгляді
справи №29, Луганським обласним
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
встановлено, що 15.11.2012р. ДП
"Сєвєродонецька теплоелектроцентраль"
листом №16-6-1379 направило на адресу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
проект договору про постачання
теплової енергії в гарячій воді №491 від
27.10.2012р.

Відповідно до наявної в матеріалах
справи копії договору №491 від 27.10.2012р.
ДП "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль" та пояснень
позивача, надання послуг з постачання
теплової енергії в гарячій воді
передбачалось до приміщення, яке
знаходиться на першому поверсі
житлового будинку, розташованого за
адресою: м. Сєвєродонецьк, Луганська
область, пр. Хіміків, б.25/20.

Луганським обласним територіальним
відділенням АМК України встановлено,
що позивач надто звузив обсяг прав та
обов`язків сторін порівняно з Типовим
договором та встановив умови договору,
які не відповідають умовам Типового
договору та нормам діючого
законодавства з питань
житлово-комунального господарства, а
саме: не вказано порядок встановлення
факту неналежного надання або
ненадання послуг; надто звужені права
та обов`язки сторін та змінені інші
умови договору по відношенню до
типового договору; в якості
відповідальності встановлена
можливість стягнення штрафу у розмірі
п`ятикратної вартості спожитої
теплоенергії.

ДП "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль" наполягало, що
не перебуває у договірних відносинах з
ФОП ОСОБА_2, копією договору
купівлі-продажу приміщення офісу від
05.07.2011р. підтверджувало, що право
власності на приміщення розташоване за
адресою: м.Сєвєродонецьк, Луганська
область, пр.Хіміків, б.25/20 набуто іншою
особою - ОСОБА_4 Наголошувало, що
звернення позивача 15.11.2012р. до ФОП
ОСОБА_2 з пропозицією розглянути проект
договору про постачання теплової
енергії в гарячій воді №491 від 27.10.2012р.
(за адресою: м.Сєвєродонецьк, Луганська
область, пр.Хіміків, б.25/20) не впливає
негативно на його права.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками
господарського суду, що факт
належності чи відсутності у
громадянина ОСОБА_2 права власності на
приміщення, щодо якого позивач
пропонував укласти договір про
постачання теплової енергії в гарячій
воді, не є перешкодою для вчинення
відповідачем відповідних дій по
перевірці дотримання ДП
«Сєвєродонецька ТЕЦ» вимог Закону
України "Про захист економічної
конкуренції".

Відповідно до п.4 ст.4 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»
органами Антимонопольного комітету
України здійснюється державний
контроль за додержанням законодавства
про захист економічної конкуренції,
захист інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів від його
порушень.

За приписами п.1 ч.2 ст.13 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»
зловживанням монопольним (домінуючим)
становищем на ринку, зокрема,
визнається встановлення таких цін чи
інших умов придбання або реалізації
товару, які неможливо було б встановити
за умов існування значної конкуренції
на ринку.

Зловживання монопольним (домінуючим)
становищем є порушенням законодавства
про захист економічної конкуренції ( п.2
ст.50 Закону України «Про захист
економічної конкуренції»).

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про
теплопостачання» суб'єктам
господарської діяльності у сфері
теплопостачання забороняється
зловживати монопольним становищем у
будь-якій формі.

При цьому, для кваліфікації дій
суб'єктів господарювання як
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку не є обов'язковим
з'ясування настання наслідків у формі
відповідно недопущення, усунення чи
обмеження конкуренції, ущемлення
інтересів інших суб'єктів
господарювання (конкурентів, покупців)
чи споживачів, зокрема через
заподіяння їм шкоди (збитків) або
іншого реального порушення їх прав чи
інтересів, чи настання інших
відповідних наслідків. Достатнім є
встановлення самого факту вчинення
дій, визначених законом як зловживання
монопольним (домінуючим) становищем.
Вказана правова позиція викладена
Пленумом Вищого господарського суду
України в пункті 14 Постанови від 26.12.2011
№15 "Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства".

Отже, не підписання ФОП ОСОБА_2
договору, не спростовує факту
включення позивачем (на якого
покладається обов'язок розроблення
договору), до проекту договору про
постачання теплової енергії в гарячій
воді умов, які суперечать нормам
законодавства, значно звужують обсяг
прав та обов`язків сторін порівняно з
типовим договором, зменшують обов'язки
та взагалі не передбачають
відповідальності теплопостачальної
організації, що є необхідним для
забезпечення прав та охоронюваних
законом інтересів споживачів.

Надсилаючи ФОП ОСОБА_2 проект договору,
позивач бажав укласти з ним договір,
вважаючи його потенційним споживачем.

Посилання позивача на повторність
притягнення його відповідачем до
відповідальності не знайшли
підтвердження, оскільки розгляд справи
№891 здійснювався відповідачем за
результатами заяви іншого заявника та
з інших підстав.

За приписами ст. 59 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»,
підставами для зміни, скасування чи
визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України є:
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи; не доведення
обставин, які мають значення для
справи і які визнано встановленими;
невідповідність висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Таким чином, виходячи з
вищевикладеного, ДП «Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль» не доведено
наявність обставин, визначених в ст. 59
Закону України «Про захист економічної
конкуренції», при прийнятті
відповідачем Рішення № 01-24/48 від
28.03.13р., а висновок господарського суду
Луганської області про відмову ДП
«Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль» у задоволенні
позову є правомірним.

З огляду на наведене, Донецький
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що доводи заявника, викладені
в апеляційній скарзі не обґрунтовані,
не доведені належними та допустимими
доказами в розумінні ст.33, ст.34
Господарського процесуального кодексу
України та спростовуються наявними в
матеріалах справи документами.

Твердження заявника апеляційної
скарги про порушення і неправильне
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
рішення не знайшли свого
підтвердження, в зв'язку з чим підстав
для зміни чи скасування рішення
господарського суду Луганської
області від 17.04.2014р., підписане 22.04.2014р.,
по справі №913/1362/13 суд апеляційної
інстанції не вбачає.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
покладаються на заявника апеляційної
скарги - ДП "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль", м.Сєвєродонецьк
Луганської області.

Керуючись ст. ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд,-

П О С Т А Н О В И
В:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль", м.
Сєвєродонецьк Луганської області на
рішення господарського суду
Луганської області від 17.04.2014р.
(підписане 22.04.2014р.) у справі № 913/1362/13
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Луганської області від 17.04.2014р.
(підписане 22.04.2014р.) у справі № 913/1362/13
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:
Н.М. Дучал

Судді:
К.В. Богатир

Л.В. Ушенко

Надруковано 5 екз.: 1-позивачу,
1-відповідачу,

1-у справу, 1-ДАГС, 1-ГСЛО