м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 5011-7/17750-2012 04.06.14

За заявою Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

про поновлення пропущеного строку для
пред'явлення наказу до виконання та
видачу дубліката наказу

у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Державного підприємства
"Управління відомчої воєнізованої
охорони"

про стягнення 6 441,36 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від заявника: не з'явилися;

від боржника: не з'явилися;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулася до господарського суду м.
Києва з позовом до Державного
підприємства "Управління відомчої
воєнізованої охорони" про стягнення 6
441,36 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 06.02.2013 р. у справі № 5011-7/17750-2012
позовні вимоги задоволено повністю,
стягнуто з Державного підприємства
"Управління відомчої воєнізованої
охорони" на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 28 979,00 грн.
основного боргу, 985,60 грн. - пені, 197,66 грн.
- 3% річних, 63,66 грн. - інфляційних втрат, 1
609,50 грн. - судового збору.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 28.03.2013 року у
справі № 5011-7/17750-2012 рішення
господарського суду від 06.02.2013 року у
справі № 5011-7/17750-2012 залишено
без змін.

08.04.2013 року господарським судом міста
Києва на виконання рішення
господарського суду м. Києва видано
наказ.

24.01.2014 року Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернулася до господарського
суду м. Києва з заявою про видачу
дубліката наказу від 08.04.2013 року по
справі № 5011-7/17750-2012.

Ухвалою суду від 05.03.2014 року в
задоволенні заяви про видачу дубліката
наказу господарського суду м. Києва №
5011-7/17750-2012 від 08.04.2013 року відмовлено.

30.04.2014 року Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернулася до господарського
суду м. Києва з заявою про поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
наказу господарського суду м. Києва №
5011-7/17750-2012 від 08.04.2013 року до виконання.

Ухвалою суду від 16.05.2014 року розгляд
заяви призначено на 04.06.2014 року.

04.06.2014 року представники сторін у
судове засідання не з'явилися, про
причини неявки суд не повідомили, хоча
про час та місце розгляду заяви
повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що заява Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
наказу до виконання та видачу
дубліката наказу підлягає задоволенню
з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського
процесуального кодексу України у разі
пропуску строку для пред'явлення
наказу до виконання з причин, визнаних
господарським судом поважними,
пропущений строк може бути відновлено.

Причини поважності пропуску строку для
пред'явлення наказу до виконання
оцінюються судом, виходячи з
обґрунтування поважності цих причин,
наданих доказів за правилами ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України

Як вбачається з матеріалів справи,
строк пред'явлення наказу до виконання
сплинув 28.03.2014 року.

Проте, відповідно до статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Статтею 115 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що рішення, ухвали,
постанови господарського суду, що
набрали законної сили, є обов'язковими
на всій території України і
виконуються у порядку, встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження".

В п. 43 рішення Європейського суду з прав
людини від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько
проти України" (заява N 60750/00) суд
наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції
гарантує кожному право на звернення до
суду або арбітражу з позовом стосовно
будь-яких його цивільних прав та
обов'язків. Таким чином, ця стаття
проголошує "право на суд", одним з
аспектів якого є право на доступ, тобто
право подати позов з приводу
цивільно-правових питань до суду. Однак
це право було б ілюзорним, якби правова
система держави допускала, щоб
остаточне судове рішення, яке має
обов'язкову силу, не виконувалося на
шкоду одній зі сторін. Було б
незрозуміло, якби стаття 6 детально
описувала процесуальні гарантії, які
надаються сторонам у спорі, а саме:
справедливий, публічний і швидкий
розгляд, - і, водночас, не передбачала
виконання судових рішень. Якщо
тлумачити статтю 6 як таку, що
стосується виключно доступу до
судового органу та судового
провадження, то це могло б призводити
до ситуацій, що суперечать принципу
верховенства права, який договірні
держави зобов'язалися поважати,
ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей
статті 6 виконання рішення, ухваленого
будь-яким судом, має розцінюватися як
складова частина "судового розгляду".

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду, як
джерело права.

З огляду на зазначене та враховуючи, що
у суду відсутні докази виконання
рішення суду по справі № 5011-7/17750-2012, а
судові рішення є обов'язковими до
виконання на всій території України,
суд вважає за необхідне задовольнити
заяву про поновлення пропущеного
строку для пред'явлення наказу до
виконання на видачу дубліката наказу.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 86, 119, 120 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про поновлення пропущеного строку для
пред'явлення наказу до виконання та
видачу дубліката наказу
господарського суду міста Києва від
08.04.2013 року у справі № 5011-7/17750-2012
задовольнити.

Суддя
М.М. Якименко