м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/7225/14 10.06.14
За позовом ДП "Спеціалізована державна
експертна організація - Центральна
служба Української державної
будівельної експертизи"
до КП "Дирекція
реставраційно-відновлювальних робіт"
про стягнення 227 204,20 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.
Представники сторін:
Від позивача Гетіков
В.М. (дов. від 08.01.14)
Від відповідача не
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
стягнення з відповідача
заборгованості у зв`язку з неналежним
виконанням умов договору на виконання
експертизи проекту будівництва
№00-1031-13/ЦБ від 19.08.2013 в розмірі 227 204,20
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 23.04.2014 порушено провадження у
справі №910/7225/14 та призначено до
розгляду на 22.05.2014.
Представник позивача з'явився в судове
засідання 22.05.2014, надав пояснення по
суті справи та подав додаткові докази
по справі.
Представник відповідача в судове
засідання 22.05.2014. не з'явився, причин не
явки суд не повідомив, хоча про час та
місце розгляду справи, був належним
Розгляд справи відкладено на 10.06.2014.
В судове засідання 10.06.2014 прибув
представник позивача, дав пояснення по
справі, позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити в повному
В судове засідання 10.06.2014 представник
відповідача не з'явився, причин не явки
суд не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
Ухвала суду від 22.05.2014 отримана
відповідачем 26.05.2014, що підтверджується
відміткою на звороті ухвали та
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 04 8 (в матеріалах
справи).

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації -адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, заслухавши пояснення
представника позивача, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між державним підприємством
«Спеціалізована державна експертна
організація - Центральна служба
Української державної будівельної
експертизи» (надалі - ДП
«Укрдержбудекспертиза», позивач,
виконавець за договором) та
комунальним підприємством «Дирекція
реставраційно-відновлювальних робіт»
(надалі - КП «Дирекція
реставраційно-відновлювальних робіт»,
відповідач, замовник за договором) був
укладений договір від 19.08.2013 № 00-1031-13/ЦБ
експертизи проекту будівництва (далі -
договір).

Відповідно до п. 1.1. договору замовник
доручає виконавцю провести експертизу
проекту будівництва щодо дотримання
вимог до міцності, надійності та
довговічності будинків і споруд, їх
експлуатаційної безпеки та
інженерного забезпечення, санітарного
та епідеміологічного благополуччя
населення, пожежної безпеки, а також
кошторисної частини. Назва проекту
будівництва: Ескізний проект
«Реконструкція пішохідної зони від
парку «Володимирська гірка» до
Києво-Печерської Лаври».

Згідно з умовами договору ДП
«Укрдержбудекспертиза» виконало
експертизу ескізного проекту
«Реконструкція пішохідної зони від
парку «Володимирська гірка» до
Києво-Печерської Лаври».

Пунктом 1.2. договору передбачено, що
результати робіт надаються замовнику у
вигляді письмового звіту за
результатами проведеної експертизи.
Так, за результатами експертизи
проекту «Реконструкція трамвайної
лінії по вул. Глибочицькій у м. Києві»
відповідачу був виданий відповідний
експертний звіт від 21.11.2013 № 00-1031-13/ЦБ
(копія в матеріалах справи), що
підтверджується актом
приймання-передачі виконаних робіт від
25.11.2013 (копія в матеріалах справи).

Відповідно до п. 2.2. договору позивач та
відповідач погодили вартість
виконаних робіт у розмірі 207 360,00 грн.
(двісті сім тисяч триста шістдесят
гривень 00 копійок).

Згідно з п. 2.4. договору КП «Дирекція
реставраційно-відновлювальних робіт»
у строк не більше п'яти календарних
днів з дня підписання акта
приймання-передачі виконаних робіт
зобов'язується здійснити на користь ДП
«Укрдержбудекспертиза» оплату у
розмірі 100% вартості виконаних робіт за
договором.

Відповідно до пп. 3.1.3. п. 3.1. договору
відповідач зобов'язаний оплатити
роботи в порядку та строки, передбачені
даним договором.

Проте, як свідчать матеріали справи,
оплату робіт по виконанню експертизи
за договором відповідач не здійснив,
чим порушив п. 2.4. та пп. 3.1.3. п. 3.1.
зазначеного договору.

Пунктом 6.3. договору передбачено, що
вимоги сторін одна до одної щодо
невиконання або неналежного виконання
умов договору оформлюються ними шляхом
складання претензійних документів.

З метою уникнення судового розгляду
спору та мирного врегулювання
ситуації, що склалась, виконуючи умови
п. 6.3. договору, позивач направив на
адресу відповідача претензію від 07.02.2014
№ 254 з вимогою сплатити заборгованість
перед ДП «Укрдержбудекспертиза» за
виконання робіт по проведенню
експертизи (копія претензії в
матеріалах справи).

У відповіді на вказану претензію (лист
від 24.02.2014 № 068/01-106, копія в матеріалах
справи) відповідач не заперечив
наявність заборгованості за виконані
роботи. В той же час, відповідач
повідомив, що зазначена заборгованість
буде сплачена після прийняття
Київською міською радою змін до
«Програми економічного і соціального
розвитку м.Києва на 2014 р.». Водночас,
відповідач не повідомив жодних
орієнтовних строків сплати
заборгованості. Також взагалі відсутні
будь-які відомості, коли та чи будуть
взагалі прийняті Київською міською
радою зміни до вище вказаної Програми.

Станом на день розгляду справи
зобов'язання відповідача по оплаті
робіт за договором № 00-1031-13/ЦБ в розмірі
207 360,00 грн. залишаються невиконаними.

Пунктом 6.4. договору встановлено, що у
разі порушення умов договору сторони
вирішують спірні питання шляхом
проведення переговорів, а у випадку
недосягнення згоди, - у Господарському
суді.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 ЦК України,
виникли цивільні права та обов'язки.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
ГК України як спеціального акту
законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття
договору, яким є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором. Зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства (ст.
628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є
обов'язковим до виконання сторонами, а
отже умови договору, укладеного між
сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка
закріплює свободу договору, сторони
мають право як врегулювати у договорі
свої відносини, які не врегульовані
цими актами, так і відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається у
випадках і на умовах, встановлених
договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу
України замовник зобов'язаний прийняти
роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Замовник, який прийняв роботу без
перевірки, позбавляється права
посилатися на недоліки роботи, які
могли бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник
виявив відступи від умов договору
підряду або інші недоліки, які не могли
бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (приховані
недоліки), у тому числі такі, що були
умисно приховані підрядником, він
зобов'язаний негайно повідомити про це
підрядника.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК України
оплата робіт провадиться після
прийняття замовником збудованого
об'єкта (виконаних робіт), якщо інший
порядок розрахунків не встановлений за
погодженням сторін.

Оскільки відповідач не виконав взятих
на себе зобов'язань за договором щодо
оплати здійснених позивачем робіт, то
позовні вимоги про стягнення з нього
грошових коштів в розмірі 207 360,00 грн. є
правомірними та такими, що підлягають
задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 3% річних в сумі 2 334,93 грн. та
інфляційні збитки в розмірі 7 327,90 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Таким чином,
частина 1 статті 625 Цивільного кодексу
України встановлює виняток із
загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Згідно розрахунку позивача, 3% річних
становлять 2 334,93 грн., інфляційні збитки
складають 7 327,90 грн. Суд вважає даний
розрахунок обґрунтованим та
задовольняє позовні вимоги в цій
частині.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
договором, позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
пеню за прострочення грошового
зобов'язання в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
договірної ціни за кожен день
прострочення, яка згідно розрахунку
позивача становить 10 181,37 грн.

Відповідно до п. 6.2. договору у разі
порушення строків виконання своїх
зобов'язань за Договором винна сторона
сплачує пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла на
момент прострочення, від вартості
робіт за цим Договором за кожен день
прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного або неналежно виконаного
зобов'язання (ч.4 ст. 549 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлено, що розмір пені не може
перевищувати подвійну облікову ставку
Національного Банку, що діяла в період,
за який сплачується пеня.

Отже, згідно з розрахунком позивача
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача пеня в сумі 10 181,37 грн.
З цією сумою суд погоджується, так як
позивачем вона розрахована
арифметично вірно.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись
Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34,
49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги державного
підприємства «Спеціалізована державна
експертна організація - Центральна
служба Української державної
будівельної експертизи» задовольнити
в повному обсязі.

2. Стягнути з комунального підприємства
«Дирекція
реставраційно-відновлювальних робіт»
(04073, м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 113, ) на користь державного
підприємства «Спеціалізована державна
експертна організація - Центральна
служба Української державної
будівельної експертизи» (01133, м. Київ,
Печерський район, бульвар Л.Українки,
буд. 26, ) основний борг в
розмірі 207 360(двісті сім тисяч триста
шістдесят) грн. 00 коп., 3% річних в
розмірі 2 334(дві тисячі триста тридцять
чотири) грн. 93 коп., інфляційні збитки в
розмірі 7 327(сім тисяч триста двадцять
сім) грн. 90 коп., пеню в сумі 10 181(десять
тисяч сто вісімдесят одна) грн. 37 коп. та
судовий збір у розмірі 4544(чотири тисячі
п'ятсот сорок чотири) грн. 08 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України, та
може бути оскаржене в порядку та
строки, визначені Господарським
процесуальним кодексом України.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
13.06.2014