ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"5" червня 2014 р.
Справа № 920/187/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов
О.О., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Деркач Ю.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - Фанта Т.О. (довіреність
№15-2493 від 17.04.2014р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах (вх.
849 С/2) на рішення господарського суду
Сумської області від 03.03.2014р. у справі
№920/187/14

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах

до Публічного акціонерного товариства
"Сумихімпром", м. Суми,

про стягнення 70077,15 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської
області від 03.03.2014р. (суддя Лугова Н.П.) у
задоволенні позову відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах з рішенням суду першої
інстанції не погодилось, звернулось до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду Сумської
області від 03.03.2014р. по справі №920/187/14 та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах та стягнути з ПАТ
«Сумихімпром» заборгованість по
фінансових санкціях та пені у розмірі
70077,15 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 07.04.2014р.
апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 22.05.2014 р. Розпорядженням
голови Харківського апеляційного
господарського суду від 04.04.2014р., для
розгляду даної справи сформовано
колегію суддів у даному складі:
головуючий суддя Фоміна В.О., суддя
Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014р.
розгляд справи відкладено на 05.06.2014р. та
зобов'язано позивача надати
апеляційному суду письмові пояснення з
відповідними доказами щодо звернення
(не звернення) зі спірними вимогами до
господарського суду в провадження у
справі про банкрутство ПАТ
"Сумихімпром" № 5021/2509/2011.

Розпорядженням голови суду
Харківського апеляційного
господарського суду від 04.06.2014р. у
зв'язку з хворобою судді Шевель О.В. для
розгляду даної справи сформовано
колегію суддів у даному складі:
головуючий суддя Фоміна В.О., суддя
Крестьянінов О.О., суддя Хачатрян В.С.

В судове засідання представник
апелянта не з`явився, витребуваним
судом письмових пояснень не надав, хоча
належним чином був повідомлений про
час та місце судового розгляду, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення, отриманого
уповноваженим представником позивача.

Представник відповідача в судовому
засіданні зазначив, що погоджується з
рішенням господарського суду Сумської
області від 03.03.2014р., просить залишити
його без змін, апеляційну скаргу
позивача без задоволення.

Відповідно до статті 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обгрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників присутніх
сторін, дослідивши доводи апеляційної
скарги в межах вимог, передбачених ст.
101 ГПК України, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, а також правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідач є страхувальником,
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», та
перебуває обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в м. Сумах.
Відповідно до норм цього закону,
відповідач зобов'язаний нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові
внески у розмірах, передбачених цим
Законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, у зв'язку з несплатою та
несвоєчасною сплатою платежів до
Пенсійного фонду, відповідно до
Рішення про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені №185 від
16.04.2010р., у відповідача виникла
заборгованість перед Пенсійним фондом
у розмірі 70077,15 грн., в тому числі 20028,70
грн. заборгованості по фінансових
санкціях та 50048,45 грн. заборгованості по
пені. Вказане Рішення отримано
уповноваженим представником
відповідача 26.04.2010р. (зв. стор. а.с. 8 т.1).

Обгрунтовуючи суму заборгованості,
позивач зазначив, що на підставі п. 2 ч. 9
ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків до
відповідача було застосовано штраф у
розмірі 20028,70 грн. (10% від суми
заборгованості) та пеню у розмірі 50048,45
грн. (0,1 % за кожен день прострочення
платежу).

Не погодившись з сумою нарахованих
санкцій та пені, відповідач оскаржив
Рішення про застосування фінансових
санкцій №185 від 16.04.2010р. у судовому
порядку.

Відповідно до постанови Сумського
окружного адміністративного суду від
12.07.2010р. по справі №2-а-4556/10/1870 в
задоволенні адміністративного позову
ПАТ «Сумихімпром», заявленого до УПФУ
про визнання протиправним та
скасування Рішення про застосування
фінансових санкцій №185 від 16.04.2010р.
відмовлено. Дана постанова оскаржена в
апеляційному та касаційному порядку.
Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16.12.2010р. та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16.01.2014р. вказана постанова
залишена без змін.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 24.10.2011р. порушено
провадження у справі №5021/2509/11 про
банкрутство ПАТ «Сумихімпром».

У газеті "Голос України" № 33 (5283) від
21.02.2012 року було опубліковано
оголошення про порушення справи про
банкрутство ПАТ "Сумихімпром", в якому
зазначено, що претензії кредиторів
приймаються протягом 30 днів з дня
опублікування оголошення (а.с. 22).

Звертаючись до суду з даним позовом,
УПФУ, з посиланням на п.7 ч. 1 ст. 12 ГПК
України, вказало, що до вимог про
стягнення недоїмки, пені та штрафів,
застосованих за несвоєчасне
перерахування внесків до Пенсійного
фонду не застосовується строк позовної
давності, нараховані ПАТ «Сумихімпром»
санкції, які складають спірну суму у
даній справі, виникли після порушення
справи про банкрутство ПАТ, оскільки
оскаржувались в судовому порядку, тому
є вимогами поточного кредитора у
справі про банкрутство.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, господарський суд Сумської
області визнав встановленим той факт,
що спірна заборгованість по фінансовим
санкціям та пені виникла до порушення
провадження у справі про банкрутство,
тому є конкурсною. А враховуючи
відсутність у матеріалах даної справи
доказів звернення до господарського
суду Сумської області у справу про
банкрутство ПАТ «Сумихімпром» (справа
№5021/2509/11) з заявою про включення до
реєстру вимог кредиторів конкурсної
заборгованості, нарахованої згідно
Рішення про застосування фінансових
санкцій та перерахування пені №185 від
16.04.2010р., визнав позовні вимоги
неправомірними та необґрунтованими
належними доказами.

З даним висновком погоджується колегія
суддів, з наступних підстав.

Як зазначалось вище, спірна сума позову
виникла на підставі Рішення про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені №185 від 16.04.2010р., яке
оскаржене в судовому порядку. Отже,
право вимагати від відповідача
сплатити вказану суму у позивача
виникло саме з дати прийняття цього
рішення. Здійснення ж судового
адміністративного провадження у
справі за вимогами ПАТ «Сумихімпром»
до УПФУ про визнання протиправним та
скасування вказаного рішення є правом
ПАТ та ніяким чином не впливало на
право УПФУ звернутись із вимогами про
стягнення зазначеної суми
заборгованості. А також не впливало на
право УПФУ в м. Сумах своєчасно
звернутись зі спірними вимогами у
справі про банкрутство відповідача.

Крім того, колегія суддів також
зазначає, що нараховані УПФУ суми
штрафу та пені за порушення
відповідачем строків щодо сплати
страхових внесків до Пенсійного фонду
України виникли за прийнятим Фондом
16.04.2010 року рішенням № 185, тобто до
порушення справи про банкрутство
Товариства ухвалою від 24.10.2011 року.
Посилання ж скаржника на те, що ці
вимоги могли бути заявлені лише після
закінчення судового розгляду стосовно
правомірності згаданого рішення Фонду
та після отримання 27.01.2014р., зокрема,
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 27.01.2014 року у справі №
К/9991/20143/11 (а.с. 9-10) є неналежними,
оскільки правопорушення з боку
відповідача, за яким нараховані
відповідні санкції, були встановлені
згідно рішення УПФУ, а не суду, а тому і
право на ці санкції у УПФУ виникло
згідно вказаного рішення УПФУ.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що ухвала Харківського
адміністративного апеляційного суду у
справі №2-а-45556/10/1870 стосовно
правомірності рішення УПФУ № 185 від
16.04.2010 року, якою відповідачу у
задоволенні його вимог було відмовлено
повністю, була винесена 16.12.2010 року -
тобто також до порушення справи про
банкрутство ухвалою від 24.10.2011 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

А тому ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду у
справі №2-а-45556/10/1870 набрала законної
сили 16.12.2010р.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
в редакції до набрання чинності
законом від 22.12.2011р. №4212 конкурсні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли до порушення
провадження у справі про банкрутство
та вимоги яких не забезпечені заставою
боржника.

Отже, є вірним висновок суду першої
інстанції, що вимоги щодо нарахованих
відповідачу штрафних санкцій та пені
на спірну суму на підставі рішення УПФУ
№ 185 від 16.04.2010 року відповідно до
приписів ст. 1 цього закону, є вимогами
конкурсного кредитора, а тому до них
застосовуються правила їх заявлення до
боржника, передбачені нормами ст. 14
цього ж закону.

Згідно вимог ч. 1 ст. 14 вказаного Закону,
конкурсні кредитори з вимогами, які
виникли до дня порушення провадження у
справі про банкрутство, протягом
тридцяти днів від дня опублікування в
офіційному друкованому органі
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство зобов'язані
подати до господарського суду письмові
заяви з вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

Згідно ч. 2 цієї статті, вимоги
конкурсних кредиторів, що заявлені
після закінчення строку, встановленого
для їх подання, або не заявлені взагалі,
- не розглядаються і вважаються
погашеними, про що господарський суд
зазначає в ухвалі, якою затверджує
реєстр вимог кредиторів. Зазначений
строк є граничним і поновленню не
підлягає. Щодо наслідків заявлення
кредиторських вимог у справі про
банкрутство аналогічна норма
міститься в ч. 5 ст. 31 вказаного закону.

Приписами ч. 15 ст. 11 вказаного закону
передбачено, що після офіційного
оприлюднення ухвали про порушення
справи про банкрутство всі кредитори
незалежно від настання строку
виконання зобов'язань мають право
подавати заяви з грошовими вимогами до
боржника згідно із статтею 14 цього
Закону.

Колегією суддів встановлено, що в
матеріалах справи відсутні докази
звернення позивачем у справу №5021/2509/11
про банкрутство ПАТ «Сумихімпром» з
заявою про включення до реєстру вимог
кредиторів спірної суми
заборгованості, яка визначена Рішенням
позивача саме №185 від 16.04.2010р.

Не надано таких доказів і позивачем,
витребуваних у нього ухвалою
Харківського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014р. по
даній справі.

На підставі наведеного, суд першої
інстанції правомірно відмовив у
задоволенні позовних вимог УПФУ про
стягнення з ПАТ «Сумихімпром» 70077,15 грн.
штрафних санкцій та пені, оскільки
вимоги про стягнення вказаної суми
безпідставно визначені позивачем як
вимоги поточного кредитора, а також
були заявлені до стягнення після
спливу вказаного тридцятиденного
терміну з моменту офіційного
оприлюднення оголошення про порушення
справи про банкрутство Товариства.

До того ж, слід зазначити про
недоречність посилання позивача на
норми ст. 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" щодо непоширення строку
давності на вимоги про стягнення
недоїмки, пені та штрафів, оскільки
після порушення провадження у справі
про банкрутство боржника, щодо порядку
погашення та сплати ним своїх
зобов'язань (заборгованості), у тому
числі по сплаті внесків до Пенсійного
фонду України, застосовуються
спеціальні норми Закону про
банкрутство.

Згідно ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також, інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Зважаючи на приписи статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

На підставі викладеного колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги в зв'язку з її юридичною та
фактичною необґрунтованістю та
відсутністю фактів, які свідчать про
те, що оскаржуване рішення прийнято з
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги та досліджені в
судовому засіданні докази не
спростовують наведені висновки
колегії суддів, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах не
підлягає задоволенню з підстав,
викладених вище, а оскаржуване рішення
господарського суду Сумської області
від 03.03.2014 року по справі №920/187/14 має
бути залишеним без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1, ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду,
одностайно, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Сумської
області від 03.03.2014 р. по справі №920/187/14
залишити без змін.

Повний текст постанови складено 6.06.2014р.

Головуючий суддя
В.О. Фоміна

Суддя
О.О. Крестьянінов

Суддя
В.С. Хачатрян