ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.06.2014
Справа № 905/2679/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Осадчої А.М.,
за участю секретаря судового засідання
Мітронової А.Р., розглянув у відкритому
судовому засіданні у приміщенні суду
матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного
товариства «КОММУНСТРАНС» м.Донецьк

до відповідача: Управління міського
житлово-комунального господарства
Макіївської міської ради м. Макіївка
Донецької області

про стягнення 8 390 746,53 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Данилюк Р.В. за
довіреністю від 03.01.2014р.,

від відповідача: Пащенко В.В. за
довіреністю №03-6727 від 26.12.2013р.

СУТЬ СПРАВИ:

17.04.2014року Приватне акціонерне
товариство «КОММУНСТРАНС» (далі - ПрАТ
«КОММУНСТРАНС») звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до відповідача, Управління
міського житлово-комунального
господарства Макіївської міської ради
(далі - Управління) з вимогами про
стягнення 8 390 746,53 грн., мотивуючи свої
вимоги тим, що на підставі укладеного
договору підряду №850 від 04.12.2012 року
позивач виконав роботи з капітального
ремонту доріг, між сторонами підписано
акти приймання виконаних будівельних
робіт за грудень 2012 року, однак у
порушення вимог договору відповідач за
виконані роботи розрахувався частково,
заборгованість відповідача перед
позивачем складає 8390746,53грн., що стало
підставою для звернення до суду з
позовом.

Ухвалою від 18.04.2014 року господарським
судом Донецької області позовна заява
прийнята до розгляду, порушено
провадження у справі №905/2679/14.

На підтвердження зазначених у позові
обставин позивач надав суду належним
чином засвідчені копії: договору №850
від 04.12.2012 року, додаткової угоди №1 від
20.12.2012 року, календарного плану
виконання робіт з капітального ремонту
доріг, вимоги від 26.06.2013 року, листа від
15.07.2013 року про розгляд вимоги, актів
приймання виконаних будівельних робіт,
довідок про вартість виконаних
будівельних робіт за грудень 2012 року,
кошторисів, податкових накладних,
установчих документів позивача.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує статтями 509, 526, 538, 854
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), статтею 173 Господарського
кодексу України (далі - ГК України).

Відповідач у відзиві на позовну заяву
не визнав позовні вимоги, посилаючись
на те, що заборгованість виникла не з
вини Управління, оскільки відповідно
до п.10 договору розрахунки за виконані
роботи повинні здійснюватись за умови
наявності бюджетних асигнувань,
Управління, як бюджетна установа,
самостійно не може вплинути на
надходження бюджетних коштів,
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України головним
розпорядником коштів субвенції
виступає Міністерство фінансів
України, яке в свою чергу повинно було
перерахувати державні кошти
Державному казначейству України.

На підтвердження своїх заперечень
відповідач надав суду належним чином
засвідчені копії: копію договору
підряду №850 від 04.2012 року, довідку про
зміни до річного розпису бюджету
(кошторису) на 2012 рік, довідки про зміни
до помісячного розпису спеціального
фонду бюджету на 2012 рік.

Згідно письмових пояснень позивача до
позовної заяви помилково була додана
копія договору підряду, який в
подальшому був перепідписаний
сторонами, у зв'язку з чим, позивач за
супровідним листом від 22.05.2014 року
надав для залучення до матеріалів
справи копію договору №850 від 04.2012 року
в остаточній редакції.

У судовому засіданні 03.06.2014 року
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги, посилаючись
на обставини викладені в позовній
заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні 03.06.2014 року просив відмовити
у задоволенні позовних вимог з підстав
зазначених у відзиві.

Відповідно до положень статті 811
ГПК України судом складено протокол,
який долучено до матеріалів справи. З
клопотаннями щодо фіксування судового
процесу за допомогою технічних засобів
сторони до суду не зверталися.

Вислухавши пояснення представників
сторін, які з'явилися у судове
засідання, дослідивши представлені
сторонами в порядку статті 43 ГПК
України докази, вивчивши матеріали
справи, суд у межах заявлених позовних
вимог встановив наступне.

Згідно вимогам частин 1 і 2 статті
837 ЦК України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

04.12.2012року між Управлінням
(замовник) та ПрАТ «КОММУНСТРАНС»
(підрядник) укладено договір №850.

При цьому, суд виходить, з того, що
відносини між сторонами врегульовані
договором №850 від 04.12.2012 року в
редакції, що надана представниками
сторін у судовому засіданні 22.05.2012 року
та обидві сторони підтвердили, що вона
є остаточною. У зв'язку з цим, копію
договору, що додана до позовної заяви
суд при розгляді справи не враховує.

Згідно з п.1 договору підрядник приймає
на себе зобов'язання по виконанню робіт
з капітального ремонту доріг, а
замовник сплачує послуги у разі
наявності та в межах відповідних
бюджетних асигнувань, визначені в
асортименті, кількості та за цінами,
які зазначені у переліку, що додається
до договору про закупівлю і є його
невід'ємною частиною.

Договір підписано уповноваженими
представниками сторін з прикладанням
печаток підприємств.

Даний договір вступає в силу з дня
його підписання сторонами та діє до 31
грудня 2012 року(п.41 договору).

Відповідно до п.1.1 договору в редакції
додаткової угоди №1 від 20.12.2012 року
договірна ціна послуг визначається
згідно кошторисів і складає 31950,4746
(тридцять один мільйон дев'ятсот
п'ятдесят тисяч чотириста сімдесят
чотири) грн. 60 коп.

Строк виконання робіт - грудень 2012 року,
що узгоджено сторонами у п.2 договору та
календарному графіку, який відповідно
до додаткової угоди №1 викладено в
новій редакції.

Згідно з п.18 договору підписаний за
формою №КБ-2 акт є документом, що
підтверджує здавання-прийняття робіт з
капітального ремонту.

18.12.2012 року на виконання договору
сторонами підписані акти приймання
виконаних робіт за формою №КБ-2в за
грудень 2012 року на загальну суму
8390746,53грн.

При цьому, суд приймає до уваги
пояснення сторін, надані у судовому
засіданні, що вірною датою підписання
актів є 18.12.2012 року, що проставлена
також у досліджених судом оригіналах
актів. У зв'язку з чим, додані до позову
копії актів, в яких вказана інша дата
підписання суд не враховує,
досліджуючи в якості доказів виконання
робіт копії актів, наданих суду 30.04.2014
року.

Акти приймання виконаних робіт за
грудень 2012 року містять посилання на
договір підряду №850 від 04.12.2012 року, що
беззаперечно свідчить про виконання
робіт, зазначених в актах на підставі
вказаного договору.

Акти підписано уповноваженими
представниками сторін за відсутності
заперечень стосовно обсягу виконаних
робіт або їх якості, скріплено
печатками підприємств.

Факт виконання робіт у обсягах,
зазначених в актах, підтверджено
представником відповідача у судовому
засіданні.

Матеріали справи не містять доказів на
підтвердження виявлення відповідачем
недоліків у виконанні робіт.

Виходячи з викладеного, підписані
сторонами акти приймання виконаних
робіт є належними та допустимими
доказами факту виконання позивачем
прийнятих на себе зобов'язань за
договором підряду №850 від 04.12.2012 року.

Крім того, сторонами підписані довідки
про вартість виконаних будівельних
робіт за формою №КБ-3 за грудень 2012року.

За приписами ч.1 ст.854 ЦК України, якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи
або окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної
здачі роботи за умови, що роботу
виконано належним чином і в погоджений
строк або, за згодою замовника, -
достроково.

У п.10 договору сторони домовились, що
розрахунки провадяться шляхом оплати
замовником виконаних підрядником
робіт за фактом виконання протягом 15
календарних днів після підписання акту
виконаних робіт, який є підставою для
проведення розрахунків.

Отже, згідно з вищезазначеним пунктом
договору відповідач мав здійснити
оплату вартості виконаних робіт не
пізніше 02.01.2013 року, проте відповідач у
встановлений в договорі строк оплату
вартості виконаних робіт не здійснив, у
зв'язку з чим, виникла заборгованість у
розмірі 8390746,53грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач в звертався до відповідача з
вимогою від 26.06.2013 року, відповідно до
якої просив відповідача сплатити
заборгованість за договором підряду
№850 від 04.12.2012 року.

У відповідь на зазначену вимогу
відповідач повідомив позивача, що не
має можливості здійснити оплату, так як
бюджетні асигнування не надійшли з
державного бюджету.

Під час розгляду справи відповідач не
надав суду належних та допустимих
доказів оплати заборгованості на суму
8390746,53грн., при цьому, стосовно розміру
наявної заборгованості відповідач
заперечень не надав, разом з тим,
стверджує, що заборгованість
утворилась не з його вини, оскільки
Управління фінансується за рахунок
бюджетних коштів та самостійно не може
вплинути на надходження бюджетних
асигнувань.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі з огляду
на наступне.

Договір, як визначено в статті 629 ЦК
України, є обов'язковим до виконання
сторонами.

У статті 526 ЦК України зазначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі статтею 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525 ЦК
України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи доведено факт
виконання позивачем своїх зобов'язань
у відповідності до умов договору
підряду №850 від 04.12.2012 року, строк
виконання зобов'язання відповідача на
момент звернення з позовом настав, тому
відповідач зобов'язаний здійснити
оплату вартості виконаних робіт на
суму 8390746,53грн., тоді як, матеріали
справи не містять доказів у
підтвердження оплати відповідачем
суми заборгованості у розмірі
8390746,53грн. Відповідно Управлінням в
односторонньому порядку порушено
взяті на себе зобов'язання за спірним
договором в частині оплати вартості
виконаних робіт у встановленому
договором порядку.

Одночасно, суд зазначає, що
посилання Управління на відсутність
бюджетних асигнувань на оплату робіт
як на підставу для відмови у позові,
судом до уваги не приймаються з огляду
на наступне.

Майново-господарські зобов'язання між
суб'єктами господарювання виникають на
підставі договорів (ст.179 ЦК України) і
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору (ст.627 ЦК
України).

Згідно з вимогами ч.5 ст.51 Бюджетного
кодексу України, в редакції станом на
2012 рік, розпорядники бюджетних коштів
беруть зобов'язання та проводять
видатки тільки в межах бюджетних
асигнувань, установлених кошторисами.

Отже, Управління, уклавши договір
підряду №850 від 04.12.2012 року прийняв на
себе зобов'язання оплатити послуги у
разі наявності та в межах відповідних
бюджетних асигнувань.

Доказів у підтвердження відсутності
бюджетних асигнувань для оплати
виконаних робіт за спірним договором
Управлінням суду не надано, як і
будь-яких інших доказів на
підтвердження звернення до
розпорядника бюджетних коштів з метою
вирішення питання про перерахунок
коштів субвенції, суду не надано. При
цьому, надані відповідачем довідки про
зміни до річного та помісячного
розписів бюджету такими доказами не є,
останні свідчать лише про заплановані
витрати.

Відповідно до ч.1 ст.96 ЦК України
юридична особа самостійно відповідає
за своїми зобов'язаннями, а ст.ст.525, 526
ЦК України і ст.193 ГК України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Враховуючи викладене, заперечення
Управління проти заявлених позовних
вимог за відсутності у відповідача
бюджетних коштів у світлі приписів ч.2
ст.617 ЦК України не є підставою для
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання.

Така ж правова позиція викладена у
постанові Верховного суду України від
15.05.2012р. у справі №11/446, яка відповідно
до приписів ст.82 ГПК України є
обов'язковою для врахування
господарським судом при вирішенні
спорів.

З таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості в сумі
8390746,53грн. підлягають задоволенню у
повному обсязі, оскільки є законними і
обґрунтованими, заснованими на діючому
законодавстві, умовах договору та
підтверджуються наданими до позову
документами.

У відповідності до ст.49 ГПК України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів, на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст.509, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 837, 854
Цивільного кодексу України; ст.193
Господарського кодексу України, ст.ст.
4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства
«КОММУНСТРАНС» м.Донецьк до
Управління міського
житлово-комунального господарства
Макіївської міської ради м. Макіївка
Донецької області про стягнення 8 390
746,53 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Управління міського
житлово-комунального господарства
Макіївської міської ради (86157, місто
Макіївка, Донецька область, м-н
Сонячний, госпблок 48, ідентифікаційний
код 31313853) на користь Приватного
акціонерного товариства
«КОММУНСТРАНС» м.Донецьк (83087, місто
Донецьк, проспект Богдана
Хмельницького, будинок 44,
ідентифікаційний код 32026358)
заборгованість у розмірі 8390746,53грн.,
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 73080,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене до Донецького апеляційного
господарського суду протягом десяти
днів. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

У судовому засіданні 03.06.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду.

Повний текст рішення суду складено
06.06.2014 року.

Суддя
А.М. Осадча