КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2014 р.
Справа№ 43/160

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Разіної Т.І.

за участю секретаря Карпюк О.С.,

представників:

від боржника - Левицький А.О.
(ліквідатор),

розглянувши апеляційні скарги
Публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк",
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк"

на постанову Господарського суду міста
Києва від 07.12.2011

у справі № 43/160 (суддя Пасько М.В.)

за заявою Приватного підприємства
"Блюминг-2"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мережа
супермаркетів електроніки
"Домотехніка"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду міста
Києва від 07.12.2011 у справі № 43/160
припинено процедуру санації
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мережа
супермаркетів електроніки
"Домотехніка", припинено повноваження
керуючого санацією боржника
арбітражного керуючого Мегері Артура
Валерійовича, визнано Товариство з
обмеженою відповідальністю "Мережа
супермаркетів електроніки
"Домотехніка" банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру, призначено
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Левицького Анатолія
Олексійовича, підприємницьку
діяльність банкрута завершено, строк
виконання всіх грошових зобов'язань
постановлено вважати таким, що настав
07.12.2011, припинено нарахування неустойки
(штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій по всіх видах
заборгованості банкрута з 07.12.2011,
припинено повноваження органів
управління банкрута щодо управління
банкрутом та розпорядження його майном
з 07.12.2011, зобов'язано ліквідатора подати
до офіційного друкованого органу у
п'ятиденний строк з дня прийняття
постанови оголошення про визнання
банкрутом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мережа
супермаркетів електроніки
"Домотехніка" та відкриття
ліквідаційної процедури, зобов'язано
надати суду ліквідаційний баланс
банкрута та звіт ліквідатора.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, Публічне акціонерне
товариство "Всеукраїнський
акціонерний банк" звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, у якій просить скасувати
постанову від 07.12.2011, справу направити
на розгляд суду першої інстанції в
іншому складі суду.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.01.2012
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк"
прийнята до провадження.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, Публічне акціонерне
товариство "Укрсоцбанк" звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, у якій просить скасувати
постанову від 07.12.2011, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції
на стадію санації боржника.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.01.2012
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
прийнята до провадження.

14.02.2012, 13.03.2012, 15.03.2012 в судовому
засіданні було оголошено перерву
відповідно до ст. 77 ГПК України.

Ухвалою від 20.03.2012 провадження у справі
№ 43/160 було зупинено у зв'язку з
направленням копій матеріалів справи
до Слідчого відділу податкової міліції
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва з метою
проведення досудового слідства у
кримінальній справі № 51-3585 порушеної
за фактом доведення службовими особами
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мережа
супермаркетів електроніки
"Домотехніка" до банкрутства, тобто за
ознаками злочину, передбаченого ст. 219
Кримінального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02.04.2014
апеляційне провадження у даній справі
було поновлено.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.04.2014 розгляд
справи було відкладено на 20.05.2014.

20.05.2014, 03.06.2014 в судовому засіданні було
оголошено перерву відповідно до ст. 77
ГПК України.

На вимогу суду від ПАТ "Укрсоцбанк"
надійшли копії ухвали Шевченківського
районного суду м. Києва від 26.12.2013 та
ухвали Апеляційного суду міста Києва
від 20.01.2014 за скаргою цивільного
позивача ПАТ "Укрсоцбанк" на постанову
слідчого СУ ГУ МВС України в м.Києві від
20.11.2013 про закриття кримінального
провадження, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань 27.11.2012
за № 000322, у зв'язку з відсутністю
складу кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 219 КК
України.

Вказаними судовими рішеннями була
залишена без задоволення скарга
цивільного позивача ПАТ "Укрсоцбанк" на
постанову слідчого СУ ГУ МВС України в
м. Києві від 20.11.2013 про закриття
кримінального провадження.

З ухвали Шевченківського районного
суду м. Києва від 26.12.2013 вбачається, що
кримінальна справа № 51-3585 (у зв'язку з
розслідуванням якої було зупинено
апеляційне провадження у даній справі)
була об'єднана з кримінальним
провадженням №000322. При цьому,
постановою слідчого СУ ГУ МВС України в
м. Києві від 20.11.2013 кримінальне
провадження, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань 27.11.2012
року за № 000322, було закрито у
зв'язку з відсутністю складу
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 219 КК
України.

Відповідно до розпорядження секретаря
судової палати від 10.06.2014 склад судової
колегії суло змінено, доручено
здійснення апеляційного провадження
колегії суддів у складі: Сотніков С.В.,
судді: Остапенко О.М., Разіна Т.І.

Ліквідатор в судовому засіданні
заперечив доводи та вимоги апеляційних
скарг та просив залишити їх без
задоволення, постанову суду першої
інстанції - без змін.

Колегія суддів, розглянувши доводи
апеляційних скарг, дослідивши наявні
матеріали справи, заслухавши пояснення
сторін та інших учасників провадження,
які приймали участь в судових
засіданнях під час розгляду справи,
вважає, що скарги задоволенню не
підлягають з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство
регулюється Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі - Закон
про банкрутство), Господарським
процесуальним кодексом України (далі -
ГПК України), іншими законодавчими
актами України.

Відповідно до ст. 16 Закону про
банкрутство протягом десяти днів після
винесення ухвали за результатами
попереднього засідання господарського
суду розпорядник майна повідомляє
кредиторів згідно з реєстром вимог
кредиторів та уповноважену особу
акціонерів або учасників товариства з
обмеженою чи додатковою
відповідальністю про місце і час
проведення зборів кредиторів та
організовує їх проведення.

До компетенції комітету кредиторів
належить прийняття рішення, зокрема,
про звернення до господарського суду з
клопотанням про відкриття процедури
санації, визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
припинення повноважень арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) та про
призначення нового арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора),
надання згоди на укладення арбітражним
керуючим значних угод боржника чи угод
боржника, щодо яких є
заінтересованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону про
банкрутство, господарський суд за
клопотанням комітету кредиторів у
строк, що не перевищує строку дії
процедури розпорядження майном,
установленого відповідно до цього
Закону, має право винести ухвалу про
проведення санації боржника та
призначення керуючого санацією.

З матеріалів справи вбачається, що
25.09.2009 на засіданні комітету кредиторів
було прийнято рішення про відкриття
процедури санації боржника,
призначення керуючим санацією
арбітражного керуючого Кіцула Сергія
Богдановича.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 01.10.2010 відкрито процедуру
санації боржника - Товариства з
обмеженою відповідальністю "Мережа
супермаркетів електроніки
"Домотехніка", призначено керуючим
санацією боржника арбітражного
керуючого Кіцула Сергія Богдановича,
зобов'язано керуючого санацією
протягом трьох місяців з дати
прийняття даної ухвали подати на
схвалення комітету кредиторів план
санації боржника, а протягом чотирьох
місяців з дня прийняття ухвали про
санацію подати господарському суду для
подальшого затвердження.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.06.2011 достроково припинено
повноваження керуючого санацією
боржника Кіцула С.Б., продовжено
процедуру санації Товариства з
обмеженою відповідальністю "Мережа
супермаркетів електроніки
"Домотехніка" на шість місяців до 08.12.2011,
призначено у справі № 43/160 керуючим
санацією боржника арбітражного
керуючого Мегерю Артура Валерійовича,
зобов'язано арбітражного керуючого
Кіцула С.Б. протягом трьох місяців з
дати прийняття даної ухвали подати на
схвалення комітету кредиторів план
санації боржника, а протягом чотирьох
місяців з дня прийняття ухвали про
санацію подати господарському суду для
подальшого затвердження, тобто до
08.10.2011.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 18 Закону про
банкрутство протягом трьох місяців з
дня винесення ухвали про санацію
боржника керуючий санацією
зобов'язаний подати комітету
кредиторів для схвалення план санації
боржника, крім випадків, передбачених
цим Законом.

Згідно протоколу засідання комітету
кредиторів № 1 від 04.10.2011 комітет
кредиторів схвалив план санації
боржника, що був поданий керуючим
санацією.

18.10.2011 до Господарського суду міста
Києва від керуючого санацією боржника
надійшло клопотання про затвердження
плану санації боржника.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний
Банк" послався на те, що судом першої
інстанції помилково застосовано норми
ст. 21 Закону про банкрутство, в той час
як правовідносини щодо затвердження
плану санації та його виконання
врегульовані ст. 18 Закону. Також Банк
зазначив про порушення вимог
законодавства при призначенні
ліквідатора банкрута за умов
відсутності погодження кандидатури
комітетом кредиторів боржника. Крім
того, ПАТ "Укрсоцбанк" послався на
неповне з'ясування судом
фінансово-майнового стану боржника, а
як наслідок не було встановлено його
неплатоспроможність, яка є підставою
для введення ліквідаційної процедури.

Оскаржувана постанова суду першої
інстанції обґрунтована тим, що поданий
на затвердження план санації не
відповідає вимогам Закону про
банкрутство, у зв'язку з чим суд дійшов
висновку про наявність підстав для
розгляду питання про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури.

За визначенням статті 1 вказаного
Закону, санація - система заходів, що
здійснюються під час провадження у
справі про банкрутство з метою
запобігання визнання боржника
банкрутом та його ліквідації,
спрямована на оздоровлення
фінансово-господарського становища
боржника, а також задоволення в повному
обсязі або частково вимог кредиторів
шляхом кредитування, реструктуризації
підприємства, боргів і капіталу та (або)
зміну організаційно-правової та
виробничої структури боржника.

Відповідно до абзаців 2, 3 частини 1
статті 18 Закону про банкрутство план
санації повинен містити заходи щодо
відновлення платоспроможності
боржника, умови участі інвесторів, за
їх наявності, у повному або частковому
задоволенні вимог кредиторів, зокрема
шляхом переведення боргу (частини
боргу) на інвестора, строк та
черговість виплати боржником або
інвестором боргу кредиторам та умови
відповідальності інвестора за
невиконання взятих згідно з планом
санації зобов'язань. План санації
повинен передбачати строк відновлення
платоспроможності боржника.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
обов'язковою умовою цього плану є
визначення термінів погашення вимог
кредиторів способами, передбаченими
приписом абзацу двадцять п'ятого
статті 1 Закону про банкрутство.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону про банкрутство
заходами щодо відновлення
платоспроможності боржника, які
містять план санації, можуть бути:

реструктуризація підприємства;

перепрофілювання виробництва;

закриття нерентабельних виробництв;

відстрочка та (або) розстрочка платежів
або прощення (списання) частини боргів,
про що укладається мирова угода;

ліквідація дебіторської
заборгованості;

реструктуризація активів боржника
відповідно до вимог цього Закону;

продаж частини майна боржника;

зобов'язання інвестора про погашення
боргу (частини боргу) боржника, зокрема
шляхом переведення на нього боргу
(частини боргу) та його
відповідальність за невиконання
взятих на себе зобов'язань;

виконання зобов'язань боржника
власником майна боржника та його
відповідальність за невиконання
взятих на себе зобов'язань;

продаж майна боржника як цілісного
майнового комплексу (для недержавних
підприємств);

одержання кредиту для виплати вихідної
допомоги працівникам боржника, які
звільняються згідно з планом санації,
який відшкодовується в першу чергу
згідно зі статтею 31 цього Закону за
рахунок реалізації майна боржника;

звільнення працівників боржника, які
не можуть бути задіяні в процесі
реалізації плану санації. Вихідна
допомога у цьому разі виплачується за
рахунок інвестора, а за його
відсутності - за рахунок реалізації
майна боржника або за рахунок кредиту,
одержаного для цієї мети;

інші способи відновлення
платоспроможності боржника.

Як вбачається з плану санації, для
досягнення відновлення
платоспроможності боржника,
підприємство має вирішити наступні
задачі:

- провести реструктуризацію
заборгованості перед кредиторами, в
результаті якої підприємство повинне
оплатити борги;

- провести ряд заходів, пов'язаних із
поверненням ТОВ "Мережа супермаркетів
електроніки "Домотехніка" відчужених
активів - майнових та немайнових, у тому
числі 48 транспортних засобів;

- провести ряд заходів, пов'язаних із
поверненням дебіторської
заборгованості;

- провести заходи щодо відновлення
первинної та звітної бухгалтерської
документації ТОВ "Мережа супермаркетів
електроніки "Домотехніка".

Проте, у плані санації не визначені
конкретні строки виконання вказаних
заходів з відновлення
платоспроможності, конкретні шляхи
реалізації таких заходів, а також не
визначені строки та черговість виплати
боржником боргу кредиторам.

Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону про
банкрутство, якщо протягом шести
місяців з дня винесення ухвали про
санацію в господарський суд не буде
подано плану санації боржника,
господарський суд має право прийняти
рішення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури відповідно до цього Закону.

У разі схвалення комітетом кредиторів
плану санації, який передбачає більший
строк санації боржника, ніж початково
встановлений, господарський суд
продовжує строк санації, якщо є
підстави вважати, що продовження
строку санації і виконання плану
санації приведе до відновлення
платоспроможності боржника.

Як було зазначено вище, ухвалою від
01.10.2010 відкрито процедуру санації
боржника, призначено керуючим санацією
боржника арбітражного керуючого
Кіцула Сергія Богдановича, якого
зобов'язано протягом трьох місяців з
дати прийняття даної ухвали подати на
схвалення комітету кредиторів план
санації боржника, а протягом чотирьох
місяців з дня прийняття ухвали про
санацію подати господарському суду для
подальшого затвердження.

Матеріали не містять доказів виконання
вимог ухвали Господарського суду міста
Києва від 01.10.2010.

Ухвалою від 08.06.2011 достроково припинено
повноваження керуючого санацією
боржника Кіцула С.Б., продовжено
процедуру санації Товариства з
обмеженою відповідальністю "Мережа
супермаркетів електроніки
"Домотехніка" на шість місяців до 08.12.2011
та призначено у справі № 43/160 керуючим
санацією боржника арбітражного
керуючого Мегерю Артура Валерійовича,
якого протягом трьох місяців з дати
прийняття даної ухвали подати на
схвалення комітету кредиторів план
санації боржника, а протягом чотирьох
місяців з дня прийняття ухвали про
санацію подати господарському суду для
подальшого затвердження.

З порушенням строків, визначених
ухвалою від 08.06.2011, керуючий санацією
18.10.2011 подав на затвердження
господарського суду план санації
боржника, який не відповідає нормам ст.
18 Закону про банкрутство. Обставини
невідповідності плану санації вимогам
законодавства були встановлені
апеляційним судом вище.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для продовження строку санації
боржника відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону
про банкрутство, навіть і за умов
погодження плану санації комітетом
кредиторів, враховуючи, що строк
санації закінчувався станом на час
прийняття оскаржуваної постанови від
07.12.2011.

Матеріали справи не містять уточнень
до плану санації, які б давали підстави
для висновку, що виконання визначених у
ньому заходів можуть призвести до
відновлення платоспроможності
боржника.

Згідно з частиною першою статті 22
Закону про банкрутство господарський
суд приймає постанову про визнання
боржника банкрутом та відкриває
ліквідаційну процедуру у випадках,
передбачених Законом. До таких
випадків, зокрема, належить виявлена
неможливість досягнення мети
процедури санації після її введення
судом (частина шоста статті 18, частина
дванадцята статті 19, частини п'ята,
шоста і одинадцята статті 21 Закону про
банкрутство).

Статтею 1 Закону про банкрутство
визначено, що банкрутство - визнана
господарським судом неспроможність
боржника відновити свою
платоспроможність та задовольнити
визнані судом вимоги кредиторів не
інакше як через застосування
ліквідаційної процедури.

Тобто, відповідно до вимог Закону про
банкрутство, визнаючи боржника
банкрутом, суд повинен встановити його
неплатоспроможність для чого
необхідно належним чином з'ясувати
зазначені вище питання.

Згідно з затвердженим судом, в порядку
ст. 15 Закону про банкрутство, реєстру
вимог кредиторів, визначенню підлягає
розмір пасиву боржника.

Відомості про актив боржника, мають
міститися у звіті арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією) про
фінансово-майновий стан божника, що
повинен бути наданий комітету
кредиторів та на основі якого комітет
кредиторів вирішує питання про
введення наступної судової процедури.
Фінансово-майновий стан боржника
(актив) повинен бути предметом розгляду
в судовому засіданні.

Якщо встановлення пасиву боржника
відбувається на попередньому
засіданні суду, то остаточна правова
оцінка активу і пасиву боржника та
можливість відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом надається у
підсумковому засіданні суду з огляду
на знаходження справи у процедурі
розпорядження майном боржника.
Завдання підсумкового засідання суду
полягає в з'ясуванні ознак банкрутства
для визначення наступної судової
процедури, виходячи з клопотання
комітету кредиторів, однак остаточна
їх оцінка надається судом.

Підставою для визнання боржника
банкрутом у даній справі стало те, що
матеріали справи містять докази на
підтвердження неспроможності боржника
відновити свою платоспроможність та
задовольнити визнані судом вимоги
кредиторів не інакше як через
застосування ліквідаційної процедури.

Враховуючи, що суду першої інстанції не
подано плану санації протягом шести
місяців з дня винесення ухвали про
санацію боржника, який відповідає
визначеним законодавством умовам,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
наявність підстав для визнання
боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури, враховуючи що
боржник припинив здійснення
господарської діяльності, його майна
недостатньо для задоволення вимог всіх
кредиторів, які визнанні господарським
судом за результатами попереднього
засідання.

Відповідно до статті 24 Закону про
банкрутство у постанові про визнання
боржника банкрутом господарський суд
відкриває ліквідаційну процедуру,
призначає ліквідатора в порядку,
передбаченому для призначення
керуючого санацією. Господарський суд
має право призначити ліквідатором
особу, яка виконувала повноваження
розпорядника майна або (та) керуючого
санацією боржника.

При цьому, статтею 17 Закону про
банкрутство встановлено, що керуючий
санацією призначається господарським
судом за клопотанням комітету
кредиторів.

Враховуючи, що ліквідаційна процедура
може бути введена не за клопотанням
комітету кредиторів, а внаслідок
передбачених Законом про банкрутство
підстав щодо виявлення неможливості
досягнення мети процедури санації
після її введення судом, а комітет
кредиторів не скликався для погодження
кандидатури ліквідатора у даній
справі, колегія суддів вважає, що
функції з вибору кандидатури
ліквідатора покладаються на
господарський суд, який в свою чергу
має керуватись загальними нормами
Закону щодо відповідності кандидатури,
що встановлені ст. 3-1 зазначеного
Закону.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про призначення
ліквідатором банкрута - арбітражного
керуючого Левицького Анатолія
Олексійовича, оскільки кандидатура
арбітражного керуючого відповідає
вимогам ст. 3-1 Закону про банкрутство.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Скаржниками не надано беззаперечних
доказів на підтвердження тих доводів,
на які вони посилаються в апеляційних
скаргах.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова
Господарського суду міста Києва від
07.12.2011 у даній справі відповідає
фактичним обставинам та матеріалам
справи, прийнята з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, підстав для її
скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101 - 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк",
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" залишити без задоволення.

2. Постанову Господарського суду міста
Києва від 07.12.2011 у справі

№ 43/160 залишити без змін.

Головуючий суддя
С.В. Сотніков

Судді
О.М. Остапенко

Т.І. Разіна