ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
Справа № 925/685/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого судді Чевгуза О.В.,
при секретарі судового засідання
Олійник І.С., за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: представник не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду Черкаської області у м. Черкаси
справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Черкаси

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
смт. Драбів, Драбівський район,
Черкаська область

про стягнення 14 424 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з позовною заявою про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 заборгованості у зв'язку з
неналежним виконанням останнім умов
договору купівлі-продажу №01/02 від
01.02.2013 в розмірі 11424 грн. 00 коп., в тому
числі: 10490 грн. 49 коп. основного боргу, 758
грн. 48 коп. пені, 175 грн. 03 грн. трьох
відсотків річних.

У судовому засіданні позивач
повідомив, що відповідач 22.05.2014
частково сплатив основний борг в сумі
2000,00 грн., про що надав банківську
виписку та просив стягнути з
відповідача 8490,49 грн. за поставлений
товар, 758 грн. 48 коп. пені, 175 грн. 03 грн.
трьох відсотків річних.

Відповідач був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи за місцем його державної
реєстрації, його представник без
поважних причин в судове засідання не
з'явився, відзив на позов не надав, що не
перешкоджає розгляду справи по суті у
його відсутності за наявними в справі
матеріалами.

У судовому засіданні згідно з ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) було
оголошено вступну та резолютивну
частини судового рішення.

Заслухавши доводи та пояснення
позивача, дослідивши наявні у справі
докази, суд вважає, що позов підлягає до
частково задоволення, виходячи з
наступного.

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(продавець за договором, позивач по
справі) та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 (покупець за договором,
відповідач по справі) 01.02.2013 було
укладено догорів купівлі-продажу №01/02
(далі - договір).

Відповідно до умов договору продавець
продає, а покупець приймає і оплачує
товар. Кількість, ціна, вартість кожної
партії товару є договірною і
обумовлюється специфікаціями або
накладними, які являються невід'ємною
його частиною на умовах, викладених в
даному договорі (п. 1.1 договору).

Придбаний товар передається покупцю на
підставі товарно-супровідних
документів: накладна, доручення на
отримання ТМЦ і т. ін., у відповідності
до вимог чинного законодавства (п. 1.2
договору).

За письмовим погодженням сторін товар
може бути оплачений на таких умова:

100%-ва передоплата товару;

відстрочка платежу на 7 банківських
днів з моменту відпуску товару, про що
зазначається в супровідній накладній
на кожну партію товару (п. 2.1 договору).

У випадку здійснення передоплати
відпуск товару проводиться протягом
двох робочих днів з моменту оплати (п. 2.2
договору).

Загальна сума даного договору
обумовлюється сумами, зазначеними у
накладних на кожну партію товару (п. 2.5
договору).

Даний договір вступає в силу з моменту
його підписання обома сторонами і діє
до 31 грудня 2013 року, а в частині оплати
до повного виконання зобов'язання
обома сторонами (п. 6.1 договору).

На виконання своїх зобов'язань за
договором продавець за видатковими
накладними: №ОБ-0002682 від 16.08.2013, №ОБ-0003366
від 06.09.2013, №ОБ-0003367 від 06.09.2013 передав
покупцю товар (будівельні матеріали) на
загальну суму 11849,00 грн.

Свої зобов'язання щодо оплати
отриманого товару покупець виконав не
у повному обсязі. Згідно з приходного
касового ордера №31198 06.09.2013 сплатив 1358,51
грн.

Листи від 17.01.2014 та 31.04.2014 з вимогою
погасити борг відповідачем залишені
без відповіді.

На день звернення до суду із позовом
борг відповідача перед позивачем за
отриманий товар становив 10490,49 грн.

Відтак, позивач просить стягнути борг
за поставлений товар у примусовому
порядку.

Договірні відносини, що виникли між
сторонами, по своїй правовій природі
мають ознаки договору купівлі-продажу,
а укладений між сторонами договір
містить всі істотні умови та є
укладеним.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України
предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 692 ЦК
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Договором купівлі-продажу може
бути передбачено розстрочення платежу.

У разі прострочення оплати товару
продавець має право вимагати оплати
товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується
частина 1 статті 193 ГК України,
відповідно до якої суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 7 статті 193 ГК України, статті
525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з
вимогами статті 629 ЦК України щодо
обов'язковості договору для виконання
сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд відповідно до ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Після подачі позову до суду відповідач
частково сплатив позивачу борг за
отримані послуги в розмірі 2000,00 грн., що
підтверджується наданими останнім
доказами.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Отже, в частині стягнення 2000,00 грн.
основного боргу провадження у справі
підлягає припиненню у зв'язку з
відсутністю предмету спору.

Після передачі позивачем товару у
строк, передбачений договором,
відповідач обов'язок повністю оплатити
товар з відстрочкою платежу 7
банківських днів не виконав, тобто
порушив свої зобов'язання.

На підставі вищевказаного, суд вважає
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача боргу за поставлений товар
в розмірі 8490,49 грн. обґрунтованими,
доведеними наявними в матеріалах
справи доказами, а відповідно таким, що
підлягають до задоволення.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача за період з
13.09.2013 по 03.04.2014 758 грн. 48 коп. пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань, 175
грн. 03 коп. трьох процентів річних.

Частиною 1 статті 230 ГК України
передбачено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
пенею є вид неустойки, що обчислюється
у відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що за
порушення покупцем строків оплати за
товар покупець сплачує продавцю пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від несвоєчасної сплаченої суми за
кожний день такої прострочки.

Розмір пені нарахований позивачем
невірно, оскільки порушено вимоги ч. 6
ст. 232 ГК України, згідно з якою
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Суд самостійно визначив розмір пені у
зв'язку з порушенням відповідачем
грошових зобов'язань, враховуючи
період часу, за який вона повинна
нараховуватися та початок перебігу -
день, наступний, за останнім днем, у
який зобов'язання мало бути виконане.

Розмір пені, який підлягає стягненню з
відповідача, складає 680 грн. 01 коп., в
решті стягнення пені в розмірі 78 грн. 47
коп. слід відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Розрахунки трьох процентів річних
відповідають вимогам чинного
законодавства та фактичним обставинам
справи та вчиненні вірно, тому
підлягають стягненню з відповідача у
заявленому розмірі.

Судові витрати підлягають розподілу
між сторонами відповідно до вимог ст. 49
ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 49, 80, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний код НОМЕР_2) 8490 грн. 49
коп. боргу за поставлений товар, 680 грн.
01 коп. пені, 175 грн. 03 коп. три проценти
річних та 1814 грн. 45 коп. витрат зі сплати
судового збору.

Провадження у справі в частині
стягнення 2000 грн. 00 коп. основного боргу
припинити у зв'язку з відсутністю
предмету спору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 20 червня 2014
року.

Суддя
О.В. Чевгуз