Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
___________________________________________
УХВАЛА

Від "10" червня 2014 р.
Справа № 3/63-Б

За заявою: Державної податкової
інспекції у Житомирському районі
Житомирської області (м. Житомир)

До боржника: Сільськогосподарського
приватного підприємства "Оріон"
(с.Кодня Житомирський район
Житомирська область)

про визнання банкрутом

(заява відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Житомирі про видачу наказу на
виконання ухвали від 24.12.2012)

Суддя Гнисюк С.Д.

Без виклику учасників у справі про
банкрутство.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 24.12.2012 по
справі №3/63-Б було затверджено мирову
угоду від 10.12.2012, укладену між
засновником Сільськогосподарського
приватного підприємства "Оріон" ОСОБА_1,
головою комітету кредиторів - ОСОБА_2,
представником Державної податкової
інспекції у Житомирському районі
Житомирської області Державної
податкової служби, директором
Приватного підприємства
"Миролюбівське" - Петелюком О.А.,
погодженої начальником Державної
податкової інспекції у Житомирському
районі Житомирської області Державної
податкової служби Максимчуком С.О. в
редакції, яка узгоджена сторонами,
провадження у справі № 3/63 - Б припинено.

05.06.2014 на адресу господарського суду
Житомирської області від відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Житомирі
надійшла заява №07-471 від 30.04.2014 про
видачу наказу на виконання ухвали
господарського суду Житомирської
області від 24.12.2012. У своїй заяві Фонд
посилається на те, що ухвала суду не
являється виконавчим документом та не
відповідає вимогам ст.18 Закону України
"Про виконавче провадження", у зв'язку з
чим, 07.04.2014 відділом державної
виконавчої служби Житомирського
районного управління юстиції, винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження щодо
виконання ухвали господарського суду
Житомирської області від 24.12.2012 по
справі № 3/63-Б в частині заборгованості
перед відділенням у сумі 934,45 грн.

Дослідивши подану заяву та додані до
неї докази, господарський суд
Житомирської області зазначає
наступне.

Одним із способів вирішення
господарського спору є мирова угода
сторін, яка може стосуватися лише прав
і обов'язків сторін щодо предмета
позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції чинній до 18.01.2013 (далі - Закон)
під мировою угодою у справі про
банкрутство розуміється домовленість
між боржником і кредиторами стосовно
відстрочки та (або) розстрочки, а також
прощення (списання) кредиторами боргів
боржника, яка оформляється угодою
сторін.

За змістом ст.ст. 202, 203 ЦК України
затверджена судом мирова угода є
багатостороннім правочином, який,
відповідно до ст. 11, частини 2 ст. 509 ЦК
України є підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків. При цьому
ухвала суду, якою затверджено мирову
угоду, відповідно до пункту 2 частини
другої ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження" є виконавчим
документом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого порушеного права або
інтересу.

Якщо ухвала про затвердження мирової
угоди не відповідає вимогам,
встановленим для виконавчих
документів (ст.18 Закону України "Про
виконавче провадження") і державним
виконавцем з цих підстав буде
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження, заінтересована сторона
вправі звернутися до господарського
суду з позовом про спонукання до
виконання мирової угоди, в разі
задоволення якого господарським судом
видається відповідний наказ.

Зазначена правова позиція викладена
також в пункті 7.9 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012р. № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України".

Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону, у разі
невиконання мирової угоди кредитори
можуть пред'явити свої вимоги до
боржника в обсязі, передбаченому цією
мировою угодою. У разі порушення
провадження у справі про банкрутство
цього ж боржника обсяг вимог
кредиторів, щодо яких було укладено
мирову угоду, визначається в межах,
передбачених зазначеною мировою
угодою.

Крім того, слід зазначити, що в ухвалі
про затвердження мирової угоди у
резолютивній частині докладно й чітко
викладаються її умови і зазначається
про припинення провадження у справі.
Затвердження судом мирової угоди з
одночасним припиненням провадження у
справі є одноактною (нерозривною)
процесуальною дією і не може
розглядатися як два самостійних акти -
окремо щодо затвердження мирової угоди
і щодо припинення провадження. Наказ
господарського суду про примусове
виконання мирової угоди не може бути
видано, оскільки провадження у справі
припинено. У разі ж ухилення однієї із
сторін від виконання мирової угоди
після закінчення строку (настання
терміну) виконання нею своїх обов'язків
за цією угодою: - якщо ухвала
господарського суду про затвердження
мирової угоди відповідає вимогам
статті 18 Закону України "Про виконавче
провадження", то вона є виконавчим
документом у розумінні пункту 2 частини
другої статті 17 названого Закону і
підлягає виконанню державною
виконавчою службою; тому за наявності
зазначеної умови позовна заява про
спонукання до виконання мирової угоди
не підлягає розгляду в господарських
судах; якщо ж ухвала суду про
затвердження мирової угоди не містить
усіх даних, зазначених у статті 18
названого Закону, то така ухвала не має
статусу виконавчого документа, і інша
сторона у справі не позбавлена права
звернутися з позовом про спонукання до
виконання мирової угоди, у випадку
задоволення якого господарський суд
видає наказ. Відповідний позов може
мати як майновий, так і немайновий
характер у залежності від змісту умов
мирової угоди (п.3.19 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 N18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції).

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що заява Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Житомирі про
видачу наказу, в межах справи №3/63-Б,
провадження в якій припинено, не
підлягає розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України,
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону, провадження у
справах про банкрутство регулюється
цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Пунктом 1 ч.1 ст. 62 ГПК України,
встановлено, що суддя відмовляє у
прийнятті позовної заяви, якщо,
зокрема, заява не підлягає розгляду в
господарських судах України.

Враховуючи викладене, господарський
суд Житомирської області приходить до
висновку про відмову у прийнятті заяви
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Житомирі №07-471
від 30.04.2014 про видачу наказу на
виконання ухвали господарського суду
Житомирської області від 24.12.2012 по
справі №3/63-Б.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 62 ГПК України, ст. 35
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" в редакції від
04.11.2012, господарський суд Житомирської
області, -

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Житомирі №07-471
від 30.04.2014 про видачу наказу на
виконання ухвали господарського суду
Житомирської області від 24.12.2012 по
справі №3/63-Б - відмовити.

Додаток: Заява №07-471 з додатками - на 3
арк.

Суддя
Гнисюк С.Д.

Віддрук. 1-у спр.

2- ВВД ФСС НВВПЗ України у м.Житомирі

(10003, м.Житомир, пров. Львівський, 2) рек. з
повід.