РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.
Справа № 924/291/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Розізнана І.В.

судді
Грязнов В.В. ,

судді
Мельник О.В.

при секретарі судового засідання
Карпець О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача публічного
акціонерного товариства „УКРСОЦБАНК"
на ухвалу господарського суду
Хмельницької області від 14.05.14 р. у
справі № 924/291/14 (суддя Магера В.В.)

за позовом публічного акціонерного
товариства „УКРСОЦБАНК", м. Київ

до відповідачів:

1) приватного підприємства
„Укр-Петроль", м. Володимир-Волинський,
Волинська область;

2) закритого акціонерного товариства
„Хмельницька кондитерська фабрика
„Кондфіл", м. Хмельницький

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів:

1) приватного нотаріуса
Володимир-Волинського міського
нотаріального округу ОСОБА_1, м.
Володимир-Волинський, Волинська
область;

2) комунального підприємства
„Хмельницьке бюро технічної
інвентаризації", м. Хмельницький

про визнання недійсним договору
купівлі-продажу 37/100 об'єкта
нерухомості в м. Хмельницькому по вул.
Шевченка, 69 укладений 28.09.2012 року між
закритим акціонерним товариством
„Хмельницька кондитерська фабрика
„Кондфіл" та приватним підприємством
„Укр-Петроль" посвідчений приватним
нотаріусом Володимир-Волинського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
та зареєстрованим в реєстрі за номером
1382 з моменту його укладення

за участю представників:

позивача - Огородник В.В., представник
за дов. №б/н від 17.12.2013р.;

відповідача 1- Мандзик П.І., представник
за дов. №195 від 01.04.2014р.;

відповідача 2- не з'явився;

третьої особи 1 - не з'явився;

третьої особи 2 - не з'явився;

Судом роз'яснено учасникам процесу
права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,
22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
„УКРСОЦБАНК" звернулось до
господарського суду Хмельницької
області з позовом про визнання
недійсним договору купівлі-продажу 37/100
об'єкта нерухомості в м. Хмельницькому
по вул. Шевченка, 69 укладеного 28.09.2012р.
між ЗАТ „Хмельницька кондитерська
фабрика „Кондфіл" та ПП „Укр-Петроль",
який посвідчений приватним нотаріусом
Володимир-Волинського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 та
зареєстрованим в реєстрі за номером 1378
з моменту його укладення.

Ухвалою господарського суду
Хмельницької області від 14.05.14р. у
справі № 924/291/14 провадження у справі
припинено на підставі ч. 1 ст. 80 ГПК
України.

Ухвала місцевого господарського суду
мотивована тим, що оскільки предметом
судового розгляду є визнання недійсним
договору купівлі-продажу 37/100 об'єкта
нерухомості, який був укладений між
ЗАТ „Хмельницька кондитерська фабрика
„Кондфіл" та ПП „Укр-Петроль" 28.09.2012р., в
процедурі провадження справи про
банкрутство підприємства, даний спір
безпосередньо пов'язаний із
здійсненням провадження у справі про
банкрутство, а тому підлягає розгляду в
межах справи про банкрутство, а не у
позовному провадженні.

Не погоджуючись із ухвалою
господарського суду Хмельницької
області від 14.05.2014р. у справі №924/291/14
позивач - публічне акціонерне
товариство „УКРСОЦБАНК" подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу місцевого
господарського суду, справу передати
на розгляд до суду першої інстанції.

Скаржник зазначає, що при винесені
ухвали, судом порушено норми
матеріального та процесуального права
та неповно з'ясовано обставини справи.

Скаржник посилається на ст. ст. 7, 12 ГПК
України відповідно до яких
господарським судам зокрема
підвідомчі справи у спорах з майновими
вимогами до боржника, стосовно якого
порушено справу про банкрутство, у тому
числі справи у спорах про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України.

Вказує, що ЗУ "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" в редакції від
04.11.2012р. не передбачена обов'язковість
розгляду справ, пов'язаних із визнанням
недійсним угод, укладених в рамках
процедур банкрутства, саме в
провадженні у справі про банкрутство
за заявами кредиторів.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 06.06.2014р.
апеляційну скаргу позивача прийнято до
провадження, справу призначено до
слухання.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги, надав усні пояснення по справі.
Просить апеляційну скаргу задоволити,
ухвалу місцевого господарського суду
скасувати.

Представник відповідача1 заперечив
доводи апеляційної скарги, надав усні
пояснення по суті справи. Вважає ухвалу
місцевого господарського суду
законною та обґрунтованою, тому
просить залишити її без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач2 та треті особи не
забезпечили явку своїх представників в
судове засідання, причини неявки суду
не повідомили, хоч про час та місце
розгляду скарги були повідомлені у
встановленому порядку.

Оскільки, в силу ч. 2 ст. 102 ГПК України,
апеляційна скарга на ухвалу місцевого
господарського суду розглядається
протягом 15 днів, ухвалою суду від
06.06.2014р. явка представників сторін
обов'язковою не визнавалась, - колегія
суддів вважає за можливе розглянути
скаргу по суті.

Розглянувши апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, враховуючи
наступне.

Відповідно до ч.1 ст.80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі зокрема, якщо спір
не підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК
України справи про банкрутство
розглядаються в порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"(
далі Закон про банкрутство).

При цьому, враховуючи особливості
процедури банкрутства, господарський
суд вирішує у межах розгляду справи про
банкрутство спори, безпосередньо
пов'язані із здійсненням провадження в
такій справі, в тому числі про: визнання
недійсними правочинів; визнання права
власності на майно боржника;
оскарження результатів аукціону з
продажу майна боржника, тощо.

Отже, у межах справи про банкрутство
підлягають вирішенню спори про
визнання недійсними правочинів на
спеціальних підставах, встановлених
Законом про банкрутство.

Закон про банкрутство містить
спеціальні норми, які мають пріоритет у
застосуванні при розгляді справ про
банкрутство щодо інших законодавчих
актів України.

Відповідно до ч. 4 ст.10 Закону України
„Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
визначено, що суд, у провадженні якого
перебуває справа про банкрутство,
вирішує усі майнові спори з вимогами до
боржника, у тому числі спори про
визнання недійсними будь-яких
правочинів (договорів), укладених
боржником.

Справи у відповідних спорах
відносяться до виключної підсудності
того господарського суду, у
провадженні якого перебуває справа про
банкрутство (остання частина статті 16
ГПК) та розглядаються, як і справи у
спорах боржника з кредиторами, які
мають поточні вимоги до боржника
(частина восьма статті 23 Закону), у
позовному провадженні - на відміну від:
заяв про визнання недійсними
правочинів (договорів) або
спростування майнових дій боржника
(стаття 20 Закону); заяв щодо
відшкодування збитків у зв'язку з
відмовою керуючого санацією від
правочину (договору); заяв щодо
порушення сторонами умов правочинів
(договорів), вчинених згідно з планом
санації (частини десята, одинадцята
статті 28 Закону); спорів, які виникають
при проведенні та виконанні
результатів аукціонів, у тому числі про
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу майна (частина восьма
статті 44 Закону), які розглядаються у
межах провадження у справі про
банкрутство.

Предметом позову в даній справі є
визнання недійсним договору
купівлі-продажу 37/100 об'єкта
нерухомості в м. Хмельницькому по вул.
Шевченка, 69 укладений 28.09.2012р. між ЗАТ
„Хмельницька кондитерська фабрика
„Кондфіл" та ПП „Укр-Петроль".

Ухвалою господарського суду
Хмельницької області від 14.06.2010р. було
порушено справу про банкрутство ЗАТ
„ХКФ" „Кондфіл" №4/86-Б-10.

Ухвалою господарського суду
Хмельницької області від 12.04.2011р. було
введено процедуру санації ЗАТ „ХКФ"
„Кондфіл".

Ухвалами господарського суду
Хмельницької області від 23.09.2011р. та
03.09.2012р. було затверджено план санації і
зміни та доповнення до нього.

Як стверджує позивач, що
підтверджується матеріалами справи,
спірний договір купівлі-продажу було
укладено під час процедури санації ЗАТ
„ХКФ" „Кондфіл". Тому суд вважає, що
даний спір безпосередньо пов'язаний із
здійсненням провадження у справі про
банкрутство підприємства та підлягає
розгляду в межах справи про
банкрутство, а не у позовному
провадженні.

Отже, суд першої інстанції правомірно
припинив провадження у справі на
підставі ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки
спір про визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 28.09.2012р. не підлягає
вирішенню господарським судом в
порядку позовного провадження.

Судом не приймаються заперечення
скаржника щодо необхідності
застосування до даних правовідносин п.
1-1 розділу Х Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
оскільки спірний договір
купівлі-продажу укладено 28.09.2012р., тобто
до набрання чинності вказаним пунктом
Закону.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно
з'ясував обставини справи і дав їм
правильну юридичну оцінку, доводи
скаржника, зазначені в апеляційній
скарзі, апеляційним судом не
визнаються такими, що можуть бути
підставою для скасування ухвали
місцевого господарського суду, тому
судова колегія вважає, що ухвалу
місцевого господарського суду слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 43, 99, 101, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства „УКРСОЦБАНК"
на ухвалу господарського суду
Хмельницької області від 14.05.14 р. у
справі № 924/291/14 - залишити без
задоволення, а ухвалу суду першої
інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно з Розділом
ХII-1 Господарського процесуального
кодексу України.

3. Справу повернути до господарського
суду Хмельницької області.

Головуючий суддя
Розізнана І.В.

Суддя
Грязнов В.В.

Суддя
Мельник О.В.