ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.06.14р. Справа № 904/2035/14За позовом
Зеленодольської міської ради, м.
Зеленодольськ Апостолівського району
Дніпропетровської області

до Релігійної громади Свідків Єгови, м.
Зеленодольськ Апостолівського району
Дніпропетровської області

про стягнення 12 792 грн. 44 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Бірюков Є.В. -представник,
дов. від 12.03.2014р. б/н;

від відповідача: Пахомов М.В. - керівник,
виписка серія АБ № 662916 з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб - та
фізичних осіб-підприємців;

Струц В.А.- представник, дов. від 21.05.2014р.
б/н;

Бублик І.В. - представник, дов. від
21.05.2014р. б/н;

Макаренко О.О. - представник, дов. від
21.04.2014р. №7 (був присутній у судових
засіданнях 23.04.2014р. та 20.05.2014р.);

Климов О.В.- представник, дов. від
21.04.2014р. №7 (був присутній у судових
засіданнях 23.04.2014р. та 20.05.2014р.).

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з
відповідача 12 792 грн. 44 коп. - збитків.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що: - 18.08.2004р. між
сторонами було укладено договір №93
оренди земельної ділянки площею 80 кв.м.
по вул. Рибалко, 2-А в м.
Зеленодольську, який зареєстровано
26.05.2005р. за №636; - за заявою
відповідача позивачем прийнято
рішення від 20.08.2010р. №937/2-1.2 „Про
надання дозволу на подовження
(поновлення) дії договору оренди землі",
на підставі якого укладено додаткову
угоду від 26.08.2010р. №17-10 на подовження
дії договору, оскільки дія договору
закінчилась у травні 2010 року; - з вини
відповідача угода не пройшла державної
реєстрації відповідно до
законодавства, тому дана земельна
ділянка використовується відповідачем
без оформлення договірних відносин; -
під час ревізії виконання бюджету,
стану збереження та використання
грошових коштів та матеріальних
ресурсів Зеленодольської міської ради
за період з 01.03.2011р. по 21.05.2013р.
ревізорами Апостолівської об'єднаної
Державної фінансової інспекції було
виявлено порушення в частині
заборгованості за надану в оренду
землю без оформлення договірних
відносин, яка складає 12 792 грн. 44 коп.; -
відповідачем використовується
земельна ділянка без оформлення
належним чином документів із
землеустрою та не сплачується плата за
фактичне користування земельною
ділянкою, чим спричинено матеріальні
збитки позивачу.

Відповідач у відзиві (вх.№25040/14 від
23.04.2014р.) на позовну заяву просить
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на те, що: -
відповідач використовує земельну
ділянку на підставі договору оренди
земельної ділянки, дія якого не
припинялася; - позивачем при розрахунку
ціни позову самостійно, без згоди
відповідача змінено розмір орендної
плати; - відповідач протягом всього
строку користування земельною
ділянкою сплачував орендну плату в
розмірі, встановленому законом, що
підтверджується податковими
деклараціями та квитанціями про сплату
орендної плати. Відповідач у відзиві
також просить припинити провадження у
справі в частині позовних вимог за
період 01.03.2011р. по 30.06.2011р., оскільки по
суті спір в частині відшкодування
збитків в сумі 905 грн. 80 коп. за період з
01.01.2011р. по 30.06.2011р. вирішений, і рішення
по справі №17/5005/17266/2011 набрало законної
сили.

Відповідач у клопотанні (вх. №33148/14 від
02.06.2014р.) про припинення провадження у
справі просить припинити провадження у
справі та відмовити у задоволенні
позовних вимог про стягнення з
відповідача збитків у загальному
розмірі 12 792 грн. 44 коп.

В подальшому відповідачем у заяві (вх.
№33285/14 від 02.06.2014р.) зазначено, що у
зв'язку зі зміною думки щодо клопотання
про припинення провадження у справі
відповідач відмовляється від
вказаного клопотання.

Господарський суд не вбачає підстав
для припинення провадження у справі,
оскільки:

- відповідно по частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав;

- як вбачається у рішенні
господарського суду Дніпропетровської
області від 17.01.2012р. у справі
№17/5005/17266/2011 позивач посилається на
планову ревізію виконання бюджету,
проведену у липні-серпні 2011 року, та на
акт №310-19/51 від 25.08.2011р., тоді як
матеріали справи №904/2035/14 не містять
зазначеного акту, а позивач в
обґрунтування позовних вимог
посилається на проведення ревізії
виконання бюджету, стану збереження та
використання грошових коштів та
матеріальних ресурсів Зеленодольської
міської ради за період з 01.03.2011р. по
21.05.2013р.;

- до того ж, у клопотаннях про
припинення провадження у справі не
зазначено, у якій частині позовних
вимог (на яку суму) відповідач просить
припинити провадження у справі;

- отже, підстави позовної заяви у справі
№904/2035/14 та підстави, зазначені у
рішенні господарського суду
Дніпропетровської області від 17.01.2012р.
у справі №17/5005/17266/2011, не є ідентичними,
тому клопотання відповідача про
припинення провадження у справі
задоволенню не підлягають.

Оригінали документів, оглянуті у
судових засіданнях, відповідають
копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу за допомогою
технічних засобів представниками
сторін заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 2 статті 35
Господарського процесуального кодексу
України факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Як вбачається рішенням господарського
суду Дніпропетровської області від
17.01.2012р. у справі №17/5005/17266/2011 за позовом
Зеленодольської міської ради до
Релігійної громади Свідків Єгови про
стягнення 905 грн. 80 коп. було
встановлено, що:

- 18.03.2004 року між позивачем
(орендодавцем) та відповідачем
(орендарем) був укладений договір
оренди земельної ділянки №93, згідно з
яким орендодавець передав, а орендар
прийняв в строкове платне користування
земельну ділянку площею 800 м2, яка
знаходиться за адресою: м.
Зеленодольськ, вул. Рибалко, 2-А;

- на підставі рішення позивача від
20.08.10р. № 937/2-1.2 між сторонами у справі
укладено додаткову угоду від 26.08.10р. №
17-10 на подовження дії Договору.

З матеріалів справи вбачається, що
договір від 18.03.2004р. №93 оренди
земельної ділянки було зареєстровано в
Дніпропетровській регіональній філії
Центру державного земельного кадастру
26.05.2005р. за №636.

Відповідно до пункту 3.1 Договору оренди
земельної ділянки від 18.03.2004р. №93
Договір укладено на 5 років, починаючи з
дати його реєстрації у встановленому
законом порядку. Після закінчення
строку договору орендар має переважне
право на поновлення його на новий
строк. У цьому разі орендар повинен не
пізніше ніж за два місяці до закінчення
строку дії договору повідомити
письмово орендодавця про намір
продовжити його дію, у разі згоди
орендодавця на продовження даного
договору, приймається відповідне
рішення.

Отже, оскільки державну реєстрацію
Договору оренди земельної ділянки було
проведено 26.05.2005р. термін дії Договору
закінчився 26.05.2010р.

В подальшому рішенням від 20.08.2010р.
№937/2-1.2 Зеленодольської міської ради 62
сесії V скликання „Про надання дозволу
на подовження (поновлення) дії договору
оренди землі" відповідачу було
поновлено дію договору оренди землі
від 26.05.2005р., реєстраційний номер
1636, по вул. Рибалко, 2-а в м.
Зеленодольську, площею 0,0800 га, для
обслуговування будинку релігійної
громади з відповідними господарчими та
побутовими будівлями і спорудами,
строком на 3 роки; зобов'язано
відповідача зареєструвати договір
оренди земельної ділянки в районному
відділі ДРФ ДП „ЦДЗК" відповідно до
чинного законодавства.

Відповідно до розділу 3 Договору оренди
землі від 18.03.2004р. №93 (у редакції
Додаткової угоди від 26.08.2010р. №17-10)
Договір укладено (подовжено) на 3 роки,
починаючи з дати державної реєстрації.
Після закінчення строку дії договору
орендар має переважне право на
поновлення його на новий строк. У цьому
разі орендар повинен не пізніше ніж за
два місяці до закінчення строку дії
договору повідомити письмово
орендодавця про намір продовжити його
дію, у разі згоди орендодавця на
продовження даного договору,
приймається відповідне рішення.

Згідно пункту 2 Додаткової угоди від
26.08.2010р. №17-10 до Договору оренди
земельної ділянки від 18.03.2004р. №93 ця
Додаткова угода є невід'ємною частиною
Договору оренди землі №93 від 18.03.2004р.,
який зареєстрований в Апостолівському
відділу ДРФДП „ЦДЗК" 26.05.2005р. за
№636 і набирає чинність після
підписання сторонами та державної
реєстрації в Апостолівському відділу
ДРФДП „ЦДЗК" згідно чинного
законодавства; обов'язок щодо
державної реєстрації даної додаткової
угоди покладається на орендаря.

Cтаттею 20 Закону України „Про оренду
землі" (у редакції, що діяла на момент
укладення Договору оренди земельної
ділянки від 18.03.2004р. №93) передбачено, що
укладений договір оренди землі
підлягає державній реєстрації.

Згідно статті 210 Цивільного кодексу
України правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом; такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Відповідно до статті 654 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання
договору вчиняється в такій самій
формі, що і договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором чи не випливає із звичаїв
ділового обороту.

Таким чином, оскільки було проведено
державну реєстрацію Договору оренди
земельної ділянки від 18.03.2004р. №93, то і
укладена Додаткова угода також повинна
бути зареєстрована.

З матеріалів справи не вбачається, що
укладену до Договору оренди земельної
ділянки від 18.03.2004р. №93 Додаткову угоду
було зареєстровано в установленому
порядку, а отже вказана Додаткова угода
не набрала чинності.

Отже, після закінчення строку дії
Договору оренди земельної ділянки від
18.03.2004р. №93 відповідач використовує
земельну ділянку площею 0,08 га по вул.
Рибалко, 2-А у м. Зеленодольську
без правовстановлюючих документів.

Позивач вважає, що у зв'язку з фактичним
використанням відповідачем земельної
ділянки позивачу заподіяно збитки у
сумі 12 792 грн. 44 коп.; відповідач проти
цього заперечує.

Враховуючи викладене суд доходить
висновку про необґрунтованість вимог
позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3.7 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011 № 6 „Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин" власники землі та
землекористувачі мають право на захист
своїх прав шляхом стягнення збитків з
особи, яка вчинила неправомірні дії
щодо відповідних земельних ділянок, у
випадках, встановлених главою 24
Земельного кодексу України, та за
процедурою, передбаченою Порядком
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 19.04.93 №284.

У пункті 1 Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19.04.1993р. №284 (надалі - Порядок),
встановлено, що власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні вилученням (викупом)
та тимчасовим зайняттям земельних
ділянок, встановленням обмежень щодо
їх використання, погіршенням якості
ґрунтового покриву та інших корисних
властивостей земельних ділянок або
приведенням їх у непридатний для
використання стан та неодержанням
доходів у зв'язку з тимчасовим
невикористанням земельних ділянок.

Розміри збитків визначаються
комісіями, створеними Київською та
Севастопольською міськими, районними
державними адміністраціями,
виконавчими комітетами міських (міст
обласного значення) рад; до складу
комісій включаються представники
Київської, Севастопольської міських,
районних державних адміністрацій,
виконавчих комітетів міських (міст
обласного значення) рад (голови
комісій), власники землі або
землекористувачі (орендарі), яким
заподіяні збитки, представники
підприємств, установ, організацій та
громадяни, які будуть їх
відшкодовувати, представники
державних органів земельних ресурсів і
фінансових органів, органів у справах
містобудування і архітектури та
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських (міст районного
значення) рад, на території яких
знаходяться земельні ділянки; у разі,
коли збитки заподіяні погіршенням
якості земель або приведенням їх у
непридатність для використання за
цільовим призначенням, до складу
комісій включаються також
представники територіальних органів
Держсільгоспінспекції,
санітарно-епідеміологічних і
природоохоронних органів; результати
роботи комісій оформляються
відповідними актами, що затверджуються
органами, які створили ці комісії
(пункт 2 Порядку).

У пункті 3 Порядку встановлено, що
відшкодуванню підлягають: вартість
житлових будинків, виробничих та інших
будівель і споруд, включаючи
незавершене будівництво; вартість
плодоягідних та інших багаторічних
насаджень; вартість лісових і
дерево-чагарникових насаджень;
вартість водних джерел (колодязів,
ставків, водоймищ, свердловин тощо),
зрошувальних і осушувальних систем,
протиерозійних і протиселевих споруд;
понесені витрати на поліпшення якості
земель за період використання
земельних ділянок з урахуванням
економічних показників, на незавершене
сільськогосподарське виробництво
(оранка, внесення добрив, посів, інші
види робіт), на розвідувальні та
проектні роботи; інші збитки власників
землі і землекористувачів, у тому числі
орендарів, включаючи і неодержані
доходи, якщо вони обгрунтовані*
(неодержаний доход - це доход, який міг
би одержати власник землі,
землекористувач, у тому числі орендар,
із земельної ділянки і який він не
одержав внаслідок її вилучення (викупу)
або тимчасового зайняття, обмеження
прав, погіршення якості землі або
приведення її у непридатність для
використання за цільовим призначенням
у результаті негативного впливу,
спричиненого діяльністю підприємств,
установ, організацій та громадян).

Розміри збитків визначаються в повному
обсязі відповідно до реальної вартості
майна на момент заподіяння збитків,
проведених витрат на поліпшення якості
земель (з урахуванням ринкової або
відновної вартості) (пункт 4 Порядку).

Таким чином, суд вважає, що на
правовідносини, що склалися між
сторонами, розповсюджується дія
Порядку визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19.04.93 №284.

Як вбачається ухвалою господарського
суду Дніпропетровської області від
20.05.2014р. у справі №904/2035/14 від позивача
було витребувано докази в
підтвердження розгляду на засіданні
комісії з визначення розміру збитків
відповідачу, докази в підтвердження
виклику на засідання комісії
відповідача, а також докази в
підтвердження затвердження рішення
комісії з визначення розміру збитків.

Позивачем на вимогу суду не було надано
доказів в підтвердження визначення
розміру збитків відповідними
комісіями, як і не надано доказів в
підтвердження зазначених у позовній
заяві обставин щодо проведення ревізії
виконання бюджету, стану збереження та
використання грошових коштів та
матеріальних ресурсів Зеленодольської
міської ради за період з 01.03.2011р. по
31.05.2013р. ревізорами Апостолівської
об'єднаної Державної фінансової
інспекції, під час якої виявлено
порушення в частині заборгованості за
надану в оренду землю без оформлення
договірних відносин у сумі 12 792 грн. 44
коп.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Отже, позивачем не доведено обставин,
на які він посилається як підставу
своїх вимог.

З урахуванням викладеного позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок
позивача.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання.

СУДДЯ
Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК
України,

"10" червня 2014р.