ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2014 р.
Справа № 911/1184/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Лопатіна А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Першого заступника
прокурора Шевченківського району
міста Києва в інтересах держави, в
особі Міністерства енергетики та
вугільної промисловості, м. Київ та
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", м. Київ

до Комунально-побутового
підприємства "Теплоенергопостач"
Ірпінської міської ради, м. Ірпінь

про стягнення 142750,73 грн.

за участю представників: згідно
протоколу судового засідання.

Обставини справи:

Першим заступником прокурора
Шевченківського району міста Києва в
інтересах держави, в особі
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості (надалі позивач-1) та
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (надалі позивач-2)
заявлено позов до
Комунально-побутового підприємства
"Теплоенергопостач" Ірпінської міської
ради про стягнення 142750,73 грн., з яких:
4357,24 грн. інфляційних втрат, 47373,33 грн.
пені, 81509,74грн. 7% штрафу та 9510,42грн. 3%
річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем неналежним чином
виконувалися зобов'язання за договором
купівлі-продажу природного газу від
02.08.2012р. № 39 у частині здійснення оплати
вартості поставленого позивачем
природного газу.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 04.04.2014 р. порушено
провадження у справі та її розгляд
призначено на 30.04.2014 р.

Присутній у судовому засіданні
представник відповідача подав відзив
на позовну заяву у якому не визнає
позовних вимог у повному обсязі та
просить відмовити у задоволенні
позову.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 30.04.2014 р., у зв'язку з неявкою
в судове засідання представника
позивача-1 та невиконанням прокурором
та позивачами вимог ухвали суду,
розгляд справи відкладено на 21.05.2014 р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 21.05.2014 р. у зв'язку з
повторною неявкою в судове засідання
представника позивача-1 розгляд справи
відкладено на 04.06.2014 р.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні представників
сторін, суд

встановив:

02 серпня 2012 року між Національною
акціонерною компанією «Нафтогаз
України» (продавець, позивач-2 у справі)
та Комунально-побутовим підприємством
"Теплоенергопостач" Ірпінської міської
ради (покупець, відповідач у справі)
було укладено договір № 39-ТЕ
купівлі-продажу природного газу (далі
договір), відповідно до умов якого
продавець зобов'язався передавати у
власність покупцю у 2012 році природний
газ, ввезений на митну територію
України ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за
кодом згідно УКТ ЗЕД , а покупець
зобов'язується прийняти і оплатити цей
природний газ на умовах цього договору
(п.п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 5.4. договору ціна
договору (сума договору) складається із
сум вартості місячних поставок газу.

Згідно з п. 5.2 договору до сплати за 1000
куб. м. природного газу - 1091,00 грн., крім
того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20
грн.

Пунктом 2.1. договору у редакції
додаткової угоди №1 від 03.12.2012 р.
передбачено, що продавець передає
покупцеві з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня
2012року газ обсягом до 3194,690 тис. куб. м, у
тому числі по місяцях (тис. куб. м):
жовтень 170,000 тис. куб. м., листопад 850,000
тис. куб. м. та грудень 1100,000 тис. куб.м.

Пунктом 3.3. договору встановлено, що
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформляються актами
приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 3.5. договору не пізніше
5-го числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу, покупець зобов'язується
надати продавцеві підписані та
скріплені печатками покупця та
газорозподільного підприємства три
примірники акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використання газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язується
повернути покупцеві та
газорозподільному підприємству по
одному примірнику оригінала акта,
підписаного уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати у письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між сторонами.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу (абз. 2 п. 6.1. договору).

Відповідно до п. 7.2. договору у разі
невиконання покупцем п.п. 6.1. договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмір 7 відсотків від
суми простроченого платежу.

Пунктом 11.1. договору передбачено, що
останній набирає чинності з дати його
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін, поширює дію
на відносини, що фактично склалися між
сторонами з 01.08.2012 р. і діє в частині
поставки газу до 31.12.2012 р., а в частині
розрахунків - до їх повного здійснення.

Зазначений договір підписаний
представниками сторін та скріплений
відтисками печаток юридичних осіб.

На виконання умов вказаного договору
позивачем була проведена поставка газу
відповідачеві, що підтверджується
актами приймання-передачі природного
газу за жовтень від 27.11.2012 р. на суму
378367,97 грн., за листопад від 30.11.2012 р. на
суму 1038211,30грн., за грудень від 31.12.2012 р.
на суму 1547766,35 грн. (копії актів у
матеріалах справи), загалом на суму
2964345,62грн.

Відповідно до умов договору (п.п. 6.1),
відповідач повинен був остаточно
розраховуватись за фактично спожиті
обсяги газу на підставі вказаних актів
до 14 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу включно.

Судом встановлено, що відповідач
сплатив повністю суму основного боргу
за актом прийому-передачі за жовтень
від 27.11.2012 р. - 20.11.2012 р., за актом
прийому-передачі за листопад від 30.11.2012
р. - 18.01.2013 р., за актом прийому-передачі
за грудень від 31.12.2012 р. - 13.02.2014 р., що
підтверджує сам відповідач у відзиві
на позовну заяву.

З огляду на вищезазначені обставини,
судом встановлено факт неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань щодо своєчасної сплати
коштів за поставлений позивачем у
жовтні-грудні 2012 року природний газ на
підставі договору №39-ТЕ
купівлі-продажу природного газу від
02.08.2012 р.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Згідно частини першої та частини
сьомої статті 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до частини першої ст. 265
Господарського кодексу України, за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною другою статті 712 Цивільного
кодексу України передбачено, що до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Приписами частини другої статті 692
Цивільного кодексу України
передбачено: покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до частини першої ст. 612
Цивільного кодексу України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

У зв'язку з несвоєчасною сплатою
відповідачем основного боргу, прокурор
просить стягнути з відповідача на
користь відповідача-2:

- 83,02 грн. пені та 16,60 грн. 3% річних,
нарахованих за період з 14.11.2012 р. по
20.11.2012 р., за несвоєчасну сплату
вартості природного газу поставленого
у жовтні 2012року;

- 5130,39 грн. пені, 11408,55 грн. штрафу, 1956,53
грн. інфляційних втрат та 1026,08 грн. 3%
річних, нарахованих за період з 14.12.2012 р.
по 18.01.2013 р., за несвоєчасну сплату
вартості природного газу поставленого
у листопаді 2012 року;

- 42159,90 грн. пені, 70101,19 грн. штрафу, 2400,71
грн. інфляційних втрат та 8467,73 грн. 3%
річних, нарахованих за період з 14.01.2013 р.
по 13.02.2014 р., за несвоєчасну сплату
вартості природного газу поставленого
у грудні 2012 року.

Відповідно до частини другої ст. 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Зробивши розрахунок 3% річних, за
вказані вище періоди від несвоєчасно
сплачених сум основного боргу, суд
вимогу прокурора щодо стягнення з
відповідача на користь позивача-2 3%
річних у розмірі 6510,42 грн. задовольняє
частково, а саме у частині стягнення
9510,41 грн., оскільки відповідний
розрахунок виконано позивачем-2
арифметично невірно.

Зробивши розрахунок інфляційних втрат,
за вказані вище періоди від
несвоєчасно сплачених сум основного
боргу, суд вимогу прокурора щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача-2 інфляційних втрат у розмірі
4357,24 грн. задовольняє частково, а саме у
частині стягнення 4342,98 грн., оскільки
відповідний розрахунок виконано
позивачем-2 арифметично невірно.

Частиною першою ст. 549 Цивільного
кодексу України передбачено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Частиною третьою цієї ж статті
встановлено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно частини першої ст. 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.2. договору у разі
невиконання покупцем п.п. 6.1. договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмір 7 відсотків від
суми простроченого платежу.

Відповідно до частини шостої ст. 232
Господарського процесуального кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Зробивши розрахунок пені, за вказані
вище періоди від несвоєчасно сплачених
сум основного боргу, суд вимогу
прокурора щодо стягнення з відповідача
на користь позивача-2 пені у розмірі
47373,33 грн. задовольняє частково, а саме у
частині стягнення 47373,31 грн., оскільки
відповідний розрахунок виконано
позивачем-2 арифметично невірно.

Зробивши розрахунок штрафу від
несвоєчасно сплачених сум основного
боргу, суд вимогу прокурора щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача-2 штрафу у розмірі 81509,74 грн.
задовольняє повністю, оскільки
відповідний розрахунок виконано
позивачем-2 арифметично вірно.

Згідно з частиною першою ст. 233 ГК
України у разі якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Взявши до уваги ступінь виконання
грошового зобов'язання боржником,
майновий стан сторін, які беруть учать
у справі, врахувавши той факт, що НАК
"Нафтогаз України" є підприємством
державного сектору економіки та
об'єктом що має стратегічне значення
для економіки та суспільства, а у
зв'язку з несвоєчасною сплатою коштів
відповідачем у позивача могла
виникнути заборгованість перед
газопостачальними підприємствами,
внаслідок чого послуги з постачання
природного газу могли б надаватися
позивачем несвоєчасно, суд вирішив не
зменшувати розмір неустойки.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що з відповідача на користь позивача-2
підлягає стягненню 4342,98 грн.
інфляційних втрат, 9510,41 грн. 3% річних,
47373,31 грн. пені та 81509,74 грн. штрафу
загалом 142736,44 грн.

Судові витрати, відповідно до частини
п'ятої статті 49 Господарського
процесуального кодексу України, судом
покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 44, 49, 82-84 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з
Комунально-побутового підприємства
"Теплоенергопостач" Ірпінської міської
ради (08200, Київська область, м. Ірпінь,
вул. Паризької Комуни, буд.11; код ЄДРПО
України 32973584) на користь Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (01001, м. Київ, вул. Богдана
Хмельницького, буд. 6, код ЄДРПО України
20077720) - 81509 (вісімдесят одну тисячу
п'ятсот дев'ять) гривень 74 коп. штрафу,
47373 (сорок сім тисяч триста сімдесят
три) 31 грн. пені, 9510 (дев'ять тисяч
п'ятсот десять) гривень 41 коп. 3% річних,
4342 (чотири тисячі триста сорок дві)
гривні 98 коп. інфляційних втрат.

3. У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

4. Стягнути з
Комунально-побутового підприємства
"Теплоенергопостач" Ірпінської міської
ради (08200, Київська область, м. Ірпінь,
вул. Паризької Комуни, буд.11; код ЄДРПО
України 32973584) в доход Державного
бюджету України (за кодом бюджетної
класифікації: ГУ ДКУ у Київський
області, р/р 3001, МФО 821018, код за
ЄДРПО України 37955989) - 2854 (дві тисячі
вісімсот п'ятдесят чотири) гривні 73 коп.
судового збору.

5. Стягнути з Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (01001, м.Київ, вул. Богдана
Хмельницького, буд. 6, код ЄДРПО України
20077720) в доход Державного бюджету
України (за кодом бюджетної
класифікації: ГУ ДКУ у Київський
області, р/р 3001, МФО 821018, код за
ЄДРПО України 37955989) - 0 (нуль) гривень 14
коп. судового збору.

6. Стягнути з Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України (01001, м.Київ, вул. Хрещатик,
будинок 30; код ЄДРПО України 37471933) в
доход Державного бюджету України (за
кодом бюджетної класифікації: ГУ ДКУ у
Київський області, р/р3001, МФО 821018,
код за ЄДРПО України 37955989) - 0 (нуль)
гривень 14коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено 16.06.2014
року.

Суддя
А.В. Лопатін