ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.06.2014 Справа № 920/896/14

За позовом: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,

м. Лебедин, Сумської
області

до відповідача: Сумського державного
університету, м. Суми

про стягнення 144 507 грн. 10 коп.

СУДДЯ ЗРАЖЕВСЬКИЙ Ю.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з'явився

При секретарі судового засідання
Кас`яні А.О.

Суть спору: позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
144507 грн. 10 коп. заборгованості, що
складає: 125857 грн. 15 коп. боргу за
договором № 311 від 11.02.2013р., 8868 грн. 40 коп.
пені, 9781 грн. 55 коп. інфляційних збитків,
а також судові витрати, пов'язані з
розглядом даної справи.

Відповідач у запереченні на позовну
заяву (вх. № 7377 від 06.06.2014р.) зазначає, що
не погоджується з позовними вимогами
та просить суд відмовити у задоволенні
позовних вимог з посиланням на те, що
університетом вжито усіх належних
заходів щодо виконання зобов'язань, а
не отримання коштів позивачем сталося
внаслідок дій Державної казначейської
служби, оскільки після підписання акту
виконаних робіт відповідачем
своєчасно зареєстровано бюджетні
фінансові зобов'язання розпорядників
бюджетних коштів. Крім того, оскільки
ст. 49 Бюджетного кодексу України
визначено порядок здійснення платежів
відповідно до взятих бюджетних
зобов'язань, що полягають у тому, що
розпорядник бюджетних коштів після
отримання товарів, робіт і послуг
відповідно до умов взятого бюджетного
зобов'язання приймає рішення про їх
сплату на надає доручення на
здійснення платежу органу, що здійснює
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, відповідач вважає подальше
виконання вимог позивача належить до
виключної компетенції казначейства, а
тому просить суд залучити у якості
третьої особи у даній справі Головне
управління державного казначейства
України в Сумській області.

В судовому засіданні представник
позивача подав суду заяву, в якій
зазначає, що відмовляється від
заявлених позовних вимог в частині
стягнення з відповідача інфляційних
витрат.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні докази, що мають
значення для вирішення спору по суті,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, суд встановив
наступне:

Господарський суд вважає клопотання
відповідача про залучення Головного
управління державного казначейства
України в Сумській області у даній
справі у якості третьої особи таким, що
не є необхідним для розгляду даної
справи по суті заявлених позовних
вимог, а тому відхиляється.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, 11.02.2013 року між сторонами
укладено договір № 311, за яким
відповідач зобов'язався прийняти та
оплатити товарно-матеріальні цінності
на суму 83000 00 грн.

02 вересня 2013 року між сторонами
укладена додаткова угода № 1 до
договору № 311, згідно якої загальна
сума договору склала 110000,00 грн.; 18
вересня 2013року - додаткова угода № 2 до
цього договору, згідно якої загальна
сума договору склала 210000 грн. 00 коп.

Згідно видаткової накладної № ФОП000036
від 01.07.2013р. відповідачем від позивача
були прийняті товарно-матеріальні
цінності на суму 440,00 грн.; згідно
видаткової накладної № ФОП000040 від
13.08.2013р. - 745,00 грн.; згідно видаткової
накладної № ФОП000042 від 21.08.2013р. - 564,00
грн.; згідно видаткової накладної №
ФОП000043 від 21.08.2013р. - 275,00 грн.; згідно
видаткової накладної № ФОП000039 від
02.09.2013р. - 12075,20 грн.; згідно видаткової
накладної № ФОП000045 від 03.09.2013р. - 707,60
грн.; згідно видаткової накладної №
ФОП000048 від 17.09.2013р. - 19194,50грн.; згідно
видаткової накладної № ФОП000049 від
18.09.2013р. - 37900,00 грн.; згідно видаткової
накладної № ФОП000051 від 19.09.2013р. - 2 972,00
грн.; згідно видаткової накладної №
ФОП000053 від 23.09.2013р. - 8900,00 грн.; згідно
видаткової накладної № ФОП000052 від
23.09.2013р. - 22066,85 грн.; згідно видаткової
накладної № ФОП000055 від 03.10.2013р. - 280,00
грн.; згідно видаткової накладної №
ФОП000056 від 04.10.2013р. - 7439,50 грн.; згідно
видаткової накладної № ФОП000057 від
10.10.2013р. - 3441,00 грн.; згідно видаткової
накладної № ФОП000056 від 21.10.2013р. - 7439,50
грн.; згідно видаткової накладної №
ФОП000062 від 11.12.2013р. - 1227,00 грн.; згідно
видаткової накладної № ФОП000063 від
11.12.2013р. - 10540,00 грн.; згідно видаткової
накладної № ФОП000064 від 13.12.2013р. - 630,00
грн.

Як встановлено в ході судового
розгляду, відповідачем сплачено
позивачу 440,00 грн. та повернуто
отриманий товар згідно видаткової
накладної № ФОП000063 від 01.04.2014р. на суму
10540 грн.00 коп.

Згідно п. 2.1 договору здійснюється
покупцем протягом 7 робочих днів з дня
отримання товару відповідно до
накладних.

Проте, відповідачем за отриманий товар
оплата здійснена не була, а тому за ним
станом на 26.05.2014р. утворилась
заборгованість за договором № 311 у сумі
125857 грн. 15 коп.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 651 Цивільного кодексу України
передбачено, що зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Заперечення відповідача не
підтверджені ні нормами чинного
законодавства, ні положеннями
укладеного між сторонами договору, а
тому не приймаються судом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідач доказів перерахування
позивачеві коштів у розмірі 125857 грн. 15
коп. суду не подав, тому вимоги позивача
про стягнення з відповідача зазначеної
суми є правомірними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

За прострочення грошового зобов'язання
позивачем на підставі п. 4.1 договору
нарахована відповідачу пеня.

Відповідно до п. 4.1 договору при
порушенні термінів оплати покупець
виплачує продавцю пеню в розмірі
облікової ставки НБУ від несплаченої
суми, що діяла в період, за кожен день
прострочення, що згідно розрахунку
позивача складає 8868 грн. 40 коп.

Відповідно до Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" за
несвоєчасну оплату нараховується пеня
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен
календарний день прострочення.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України передбачено,
що нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

З огляду на викладене, законом
встановлена обмежена ставка пені, що
визначена подвійною обліковою ставкою
НБУ від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен
календарний день прострочення. Крім
того, відповідно до п. 6 ст. 232 ГК період,
за який нараховується пеня, не має
перевищувати шість місяців від дня,
коли зобов'язання мало бути виконано.

Заявлений розмір пені, що заявлений
позивачем є завищеним, а тому
господарським судом самостійно
перераховано пеню. Згідно перерахунку
пені, здійсненого господарським судом
її розмір, з урахуванням періоду для
нарахування пені по кожній видатковій
накладній, її загальний розмір
становить 8198 грн.08 коп.

У запереченні на позовну заяву
відповідач зазначає, що університетом
вжито усіх належних заходів щодо
виконання зобов'язань, а не отримання
коштів позивачем сталося внаслідок дій
Державної казначейської служби,
оскільки після підписання акту
виконаних робіт відповідачем
своєчасно зареєстровано бюджетні
фінансові зобов'язання розпорядників
бюджетних коштів.

Пунктом третім статті 83 Господарського
процесуального Кодексу передбачено
право господарського суду щодо
прийняття рішення про зменшення у
виняткових випадках розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Господарський суд вважає викладені
відповідачем обставини виключними,
оскільки прострочення платежу за
отримані товарно-матеріальні цінності
виникли з підстав незалежних від його
дій, а тому суд на підставі п. 3 ст. 83 ГПК
України вважає за необхідне зменшити
розмір пені (з урахуванням його
перерахованого розміру) на 90 відсотків.

З огляду на викладене, задоволенню
підлягають позовні вимоги по стягненню
з відповідача пені в розмірі 10
відсотків від її загальної суми, що
складає 819 грн. 80 коп.

В частині стягнення з відповідача
інфляційних витрат провадження у даній
справі підлягає припиненню на
підставі п. 4 ст. 80 ГПК України у зв'язку
з відмовою позивача від заявлених
вимог в цій частині.

Згідно зі ст. ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України на
відповідача покладаються витрати
позивача по сплаті судового збору
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 33-34, 44, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Клопотання відповідача про
залучення Головне управління
державного казначейства України в
Сумській області у якості третьої
особи - відхилити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Сумського державного
університету (40007, м. Суми, вул.
Римського-Корсакова, 2, )
на користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (42200, АДРЕСА_1, реєстр. номер
НОМЕР_1) 125857 грн. 15 боргу, 819 грн. 80 коп.
пені, 2533 грн. 52 коп. витрат по сплаті
судового збору.

4. В частині стягнення інфляційних
збитків провадження у справі -
припинити.

5. В іншій частині позову -
відмовити.

Повне рішення складено16.06.2014р.

Суддя Ю.О. Зражевський