ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2014 р.
Справа №917/413/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВМП", вул. Луцька, 3,
м. Нововолинськ, Волинська
область, 45400

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, 36000

про стягнення 13 834,29 грн.

Суддя Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: Прокопюк А.Л. довіреність
№47 від 14.01.2014р.

від відповідача: не з"явився.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення, додано
до справи та повідомлено про строк
виготовлення повного тексту рішення
згідно ст.85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача 13 834,29
грн., з яких 12 300,53 грн. - основний борг за
Договором поставки №057/П від 09.09.2013р.,
638,02 грн. - пеня, 735,84 грн. - 15% річних та 159,90
грн. - інфляційні.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі посилаючись на
неналежне виконання умов Договору
поставки №057/П від 09.09.2013р. та повідомив
суд, що станом на 27.05.2014 року стягувана
за позовом сума відповідачем не
сплачена.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, вимог ухвал суду не виконав.

В судовому засіданні 13.05.20104р. судом
було здійснено електронний запит щодо
відповідача до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців.

Як вбачається з наданого на запит
спеціального витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, станом на
13.05.2014 року ОСОБА_1 зареєстрований як
фізична особа-підприємець за адресою:
АДРЕСА_1, 36000.

Однак ухвала від 13.05.2014р. повернулася до
суду з відміткою поштового відділення
"за закінченням терміну зберігання".

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України.

Зокрема, відповідно до ст. 64 ГПК
України, в разі якщо ухвалу було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеному в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Таким чином, відповідач належно
повідомлений про час та місце розгляду
даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 ГПК України спір
має бути вирішено господарським судом
у строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви. У виняткових
випадках за клопотанням сторони, з
урахуванням особливостей розгляду
спору, господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою від 29.04.2014 р. суд продовжував
строк вирішення спору на 15 днів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод,
ратифікованої Законом від 17.07.97р.
гарантує кожній фізичній або юридичній
особі право на розгляд судом упродовж
розумного строку цивільної,
кримінальної, адміністративної або
господарської справи, а також справи
про адміністративне правопорушення, в
якій вона є стороною.

Оскільки, необхідних для вирішення
спору доказів наявних в матеріалах
справи достатньо, і господарський суд
повідомив належним чином позивача та
відповідача про час, дату і місце
проведення судового засідання, згідно
з п. 3.5.11 Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Вищого
господарського суду України (від
10.12.2002р. №75), а неявка відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті,
тому справа розглядається за наявними
матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ВМП" (постачальник,
позивач по справі) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець,
відповідач по справі) 09.09.2013р. був
укладений Договір поставки №057/П (далі -
Договір) (а.с.8-12).

Даний договір набирає чинності з
моменту його підписання Сторонами і
діє до 31.12.2013р., але в будь-якому випадку
до проведення повних
взаєморозрахунків між Сторонами (п.п.11.1
Договору).

За умовами даного Договору
постачальник (позивач по справі)
зобов"язується постачати Покупцю
(відповідачу по справі) ковбасні вироби
та копченості (далі - товар), а Покупець
зобов"язати приймати цей товар та
своєчасно оплачувати його в порядку та
на умовах передбачених даним
Договором.

Кількість товару, що поставляється,
його асортимент, вид та ціна
визначаються у накладних (п.п.2.1.
Договору).

На виконання умов укладеного договору
за період з 10.09.2013р. по 24.09.2013р. позивачем
була здійснена поставка відповідачеві
товару на суму 14 300,53 грн.. про що
свідчать наявні у матеріалах справи
видаткові накладні №В від
10.09.2013р., №000004544 від 18.09.2013р., №В від
24.09.2013р. (а.с.14-16).

За умовами Договору що розрахунок за
поставлений товар здійснюється в
готівковій формі шляхом внесення
коштів в касу або в безготівковій формі
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок позивача. Оплата
за товар здійснюється протягом 7 (семи)
календарних днів з моменту отримання
товару (п.п. 4.1, 4.2.1 Договору).

Однак в порушення взятих на себе
зобов"язань за договором поставки №057/П
від 09.09.2013р. частково розрахувався за
отриманий ним товар в сумі 2 000,00 грн.
(банківська виписка в мат. справи
а.с.17-19).

Намагаючись вирішити питання про
повернення заборгованості позивач
11.10. 2013 року звернувся до
відповідача з претензією про сплату
боргу (а.с. 20) на суму 12 300,53 грн., але
вказана вимога залишена без
реагування, що і стало приводом для
звернення до суду з даним позовом.

Так позивач просить суд стягнути з
відповідача 13 834,29 грн., з яких 12 300,53 грн.
- основний борг за Договором поставки
№057/П від 09.09.2013р., 638,02 грн. - пеня, 735,84
грн. - 15% річних та 159,90 грн. - інфляційні.

Розглянувши матеріали та фактичні
обставини справи, оцінивши надані
докази, вислухавши представників
позивача, суд вважає вимоги позивача
такими, що підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

У відповідності до ст. 174 ГК України
підставою виникнення господарських
зобов'язань є, зокрема, господарські
договори та інші угоди, передбачені
законом.

Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст. ст. 509, 510 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином, в установлений строк,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається, крім передбачених
законом випадків.

Приписами ст. 692 ЦК України встановлено,
що покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 610-612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Наданими до справи доказами
підтверджуються факт наявності між
сторонами правовідносин з приводу
поставки товару, обсяги поставленого
товару, факт наявності заборгованості
в розмірі 12 300,00 грн. за поставлений на
виконання умов договору товар та факт
прострочення виконання грошових
зобов'язань відповідачем.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем грошового зобов'язання за
договору поставки №057-П від 09.09.2013р.,
позивач просить суд стягнути з
останнього 638,02 грн. - пеня (за період з
02.10.2013р. по 24.02.2014р.), 735,84 грн. - 15% річних
(за період з 02.10.2013р. по 24.02.2014р.) та 159,90
грн. - інфляційні (за жовтень 2013р. по
січень 2014р.).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язань настають правові наслідки,
встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 547-548
Цивільного кодексу України правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі. Виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(ст.549 ЦК).

Відповідно до статті 3 Закону України
„Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

Відповідно до п.п. 7.5. Договору за
прострочення терміну оплати
поставленого товару Покупець сплачує
Постачальнику неустойку (пеню) в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожен день
затримки платежу, а також вартість
товару з врахуванням індексу інфляції
за весь час прострочення та п"ятнадцять
відсотків річних від простроченої
суми.

Перевіривши за допомогою ІАЦ "Ліга"
правильність нарахування позивачем
638,02 грн. - пені (за період з 02.10.2013р. по
24.02.2014р.), 735,84 грн. - 15% річних (за період з
02.10.2013р. по 24.02.2014р.) та 159,90 грн. -
інфляційних (за жовтень 2013р. по січень
2014р.), суд дійшов висновку про
правомірність та обгрунтованість
позовних вимог в цій частині.

Згідно положень ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

За ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд,
застосовуючи основні конституційні
засади судочинства, принцип
верховенства права, виходячи з
фактичних обставин справи, з'ясування
природи дійсних правовідносин між
сторонами у даному спорі та чинного
законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні
спорів, дійшов висновку про
задоволення позовних вимог.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 36000; ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ВМП" (вул.
Луцька, 3,м. Нововолинськ, Волинська
область, 45400; ; р/р 836
у ЦФ ПАТ "Кредобанк"; МФО 325365) 12 300,53 грн. -
основний борг за Договором поставки
№057/П від 09.09.2013р., 638,02 грн. - пеня, 735,84
грн. - 15% річних та 159,90 грн. - інфляційні.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 36000; ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ВМП" (вул.
Луцька, 3,м. Нововолинськ, Волинська
область, 45400; ; р/р 836
у ЦФ ПАТ "Кредобанк"; МФО 325365) 1827,00 грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 02.06.2014р.

Суддя
Погрібна С.В.