ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.06.2014
Справа № 905/2845/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Чернової О.В.,
при секретарі судового засідання
Федоровій А.О.,

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімлаборреактив",
м. Бровари

до відповідача: Державного
підприємства "Орджонікідзевугілля", м.
Єнакієве Донецької області

про стягнення заборгованості в розмірі
159 847,40 грн.. з яких основна сума боргу - 141
750,00 грн., 10 345,81 грн. - пеня, 2 835,00 грн. -
інфляційні витрати, 4 916,59 грн. - 3% річних,
-

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні 13.05.2014р. оголошено
перерву до 03.06.2014р. 13 год. 20 хв.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Хімлаборреактив", м.
Бровари звернулось до господарського
суду Донецької області з позовом до
Державного підприємства
"Орджонікідзевугілля", м. Єнакієве
Донецької області про стягнення
заборгованості в розмірі 159 847,40 грн.. з
яких основна сума боргу - 141 750,00 грн.,
10 345,81 грн. - пеня, 2 835,00 грн. - інфляційні
витрати, 4 916,59 грн. - 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог
Позивач посилається на неналежне
виконання Відповідачем умов договору
про закупівлю товарів за держані кошти
№01-12/610ГПт, внаслідок чого утворилась
стягувана заборгованість та виникли
підстави для нарахування пені, 3% річних
та інфляційних витрат.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 509, 526, 530, 625, 655
Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 2,
12, 22, 54, 56, 82 Господарського
процесуального кодексу України.

Ухвалою судді господарського суду
Донецької області від 28.04.2014р. за
вказаним позовом порушено провадження
у справі № 905/2845/14.

13 травня 2014 року Відповідач надав
заперечення на позовну заяву, в яких
визнав позовні вимоги в частині
стягнення основного боргу розмірі 141
750,00 грн., 3% річних в сумі 4 916,59грн.,
інфляційних витрат в сумі 2 835,00 грн.,
проти решти позовних вимог в заперечив,
просив застосувати строк позовної
давності щодо стягнення пені.

Представник Позивача у судовому
засіданні 03.06.2014р. підтримав позовні
вимоги з урахуванням їх уточнення.

Представник Відповідача частині
стягнення основного боргу розмірі, 3%
річних та інфляційних витрат, проти
решти позовних вимог, а саме стягнення
пені - заперечив з підстав спливу
строку позовної давності.

Заслухавши у судовому засіданні
представника Сторін, дослідивши
матеріали справи та оцінивши надані
суду сторонами докази в порядку ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2012р. між Позивачем (далі - Учасник) та
Відповідачем (далі - Замовник) укладено
договір про закупівлю товарів за
держані кошти №01-12/610ГПт (далі-Договір),
відповідно до п.п. 1.1.-.1.2. якого Учасник
зобов'язується у 2012 році поставити
Замовникові товари-прилади для
вимірювання фізичних та хімічних
величин, 33.20.5, зазначені в пропозиції
конкурсних торгів, а Замовник -
прийняти і оплатити такі товари.
Найменування (номенклатура,
асортимент) товару, кількість товару:
Інтерферометр шахтний ШІ-11
(держповірка) 270 шт. Сума зазначена у
Договорі становить 255 150,00 грн., у тому
числі ПДВ: 42 525,00 грн., якщо ціна за
одиницю товару становить:
Інтерферометр шахтний ШІ-11
(держповірка) - 945,00 грн.

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки
провадяться шляхом оплати Замовником
після пред'явлення Учасником рахунка
на оплату товару (далі-рахунок) та
підписаної представником Замовника
товарної накладної у термін 90
календарних днів. До рахунку додаються:
податкова накладна-1 примірник;
товаротранспортна накладна або
товарна накладна - 1 примірник;
технічний опис та інструкцію з
експлуатації, свідоцтво держповірки.
(п.4.2.)

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що
строк поставки товарів - 30 календарних
днів з моменту заявки Замовника.

Розділом 6 Договору визначено права та
обов'язки Сторін.

Так, згідно п. 6.1.1. Договору, Замовник
зобов'язаний своєчасно та у повному
обсязі сплачувати за поставлені
товари.

Згідно п. 7.5. Договору, у разі
прострочення строків оплати Замовник
сплачує учаснику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, діючої
в період прострочення, від суми боргу
за кожен день.

Цей договір набуває чинності з 02.07.2012р.
і діє до 31.12.2012р., а щодо виконання
зобов'язань - до повного і належного
виконання (п. 10 Договору).

На виконання умов договору позивачем
поставлений товар, що підтверджується
видатковою накладною № Х0062242 від 01
листопада 2012 року на загальну суму 141
750,00 грн.(а.с.11).

Поставлену продукцію отримано
представником Відповідача
Твердохлібовою Т.В. за довіреністю №907
від 01 листопада 2012 року (а.с.12).

Посилаючись на невиконання
Відповідачем умов договору про
закупівлю товарів за держані кошти
№01-12/610ГПт від 02.07.2012р. внаслідок чого
утворилась стягувана заборгованість
та виникли підстави для нарахування
пені, річних та інфляційних витрат,
Позивач звернувся до суду з
розглядуваним позовом та просить
стягнути заборгованості 159 847,40 грн.. з
яких основна сума боргу - 141 750,00 грн., 10
345,81 грн. - пеня, 2 835,00 грн. - інфляційні
витрати, 4 916,59 грн. - 3% річних.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд вважає вимоги
Позивача такими, що підлягають
задоволенню частково, з огляду на
наступне:

Як вбачається із матеріалів справи,
сутність розглядуваного позову
полягає у примусовому спонуканні
Відповідача до виконання грошових
зобов'язань за договором про закупівлю
товарів за держані кошти №01-12/610ГПт від
02.07.2012р. та застосуванні наслідків його
невиконання у вигляді стягнення, пені,
інфляційних витрат та 3% річних.

Зважаючи на статус сторін та характер
правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3
Господарського кодексу України
регламентуються насамперед його
положеннями та іншими актами
господарського законодавства,
Цивільним кодексом України, а також -
умовами договору про закупівлю товарів
за держані кошти №01-12/610ГПт від 02.07.2012р.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу
України зобов'язання виникають зокрема
з договорів. Аналогічні положення
встановлені і в ст.ст. 173-175
Господарського кодексу України.

Виходячи із змісту прав та обов'язків
сторін, визначених договором про
закупівлю товарів за держані кошти
№01-12/610ГПт від 02.07.2012р., його предмету,
такий договір кваліфікується судом як
договір поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Отже, в контексті зазначених норм
укладений між Позивачем та
Відповідачем договір №01-12/610ГПт від
02.07.2012р. є належною підставою для
виникнення у останнього грошових
зобов'язань, визначених їх умовами.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193
Господарського кодексу України та ст.
525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Таким чином, Відповідач не мав жодних
підстав для ухилення від виконання
обов'язку зі здійснення оплати товару
протягом 90 календарних днів відповідно
до умов п. 4.1. Договору.

Як вбачається із матеріалів справи, і
Відповідачем, всупереч ст.ст. 4-3, 33
Господарського процесуального кодексу
України належних у розумінні ст. 34
цього Кодексу належних доказів іншого
до матеріалів справи не надано,
внаслідок неналежного виконання
грошових зобов'язань за договором
№01-12/610ГПт від 02.07.2012р. утворилась та має
місце заборгованість зі сплати
поставленого товару в сумі 141 750,00 грн.

Таке невиконання грошових зобов'язань
кваліфікується судом як їх порушення
згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, а сам Відповідач вважається
таким, що прострочив виконання
грошового зобов'язання у розумінні ч. 1
ст. 612 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд
перевіривши відповідність наданого
Позивачем розрахунку умовам договору і
встановленим обставинам, дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог про стягнення заборгованості за
договором оренди в розмірі 141 750,00 грн.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
та на вимогу кредитора має сплатити
суму боргу з урахуванням 3% річних і
інфляційної індексації за весь період
прострочення.

Перевіривши арифметичні розрахунки
позовних вимог щодо 3% річних за період
з 31.01.2013р.-28.03.2014р. та інфляційної
індексації за період з травня 2013 по
березень 2014р., суд дійшов висновку про
задоволення вимог щодо стягнення з
Відповідача 3% річних в розмірі 4 916,59
грн. та інфляційної індексації в сумі 2
835,00 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача пені в розмірі 10 345,81 грн. на
підставі умов п.7.5. договору, суд
зазначає наступне.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають наслідки, встановлені
договором або законом, у тому числі -
сплата неустойки, що узгоджується із ч.
1 ст. 550 Цивільного кодексу України.

Аналогічні положення закріплені і в
ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу
України. При цьому, несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань є
належною підставою у розумінні ст. 218
Господарського кодексу України для
застосування заходів
господарсько-правової
відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є вид неустойки,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Враховуючи, що домовленість Позивача
та Відповідача про застосування пені у
разі прострочення оплати лізингових
платежів сформульована безпосередньо
у п. 7.5. договору, вимоги ст. 547
Цивільного кодексу України стосовно
форми правочину щодо забезпечення
виконання зобов'язання, видом якого у
розумінні ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу
України є неустойка, у розглядуваному
випадку дотримані.

Згідно положень ст. 258 зазначеного
Кодексу до вимог про стягнення
неустойки застосовується спеціальна
(скорочена) позовна давність
тривалістю в 1 рік, який згідно ст.261
Цивільного кодексу України розпочинає
свій перебіг з першого дня
прострочення здійснення відповідного
платежу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення, а її сплив за умов подання
такої заяви є підставою для відмови у
позові. Отже, судом враховано надану
Позивачем заяву про застосування при
розрахунку пені позовної давності в
один рік.

Таким чином, враховуючи дату
надсилання позовної заяви (24.04.2014р. - про
що свідчить штам вхідної
кореспонденцій на першій сторінці
позовної заяви - а.с.2), річний строк
позовної давності сплинув відносно
вимог про стягнення пені, нарахованої
за період з 31.01.2013р. по 23.04.2013р.

Здійснивши перевірку арифметичного
розрахунку пені відносно решти періоду
(з 24.04.2013р. по 31.06.2013р.), суд встановив, що
за вказаний період може бути
правомірно (з урахуванням усунення
арифметичних помилок) нарахована пеня
в сумі 3 879,68 грн.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги щодо стягнення пені підлягають
задоволенню частково в сумі 3 879,68 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати пропорційно сумі задоволених
вимог підлягають стягненню з
Відповідача на користь Позивача
пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімлаборреактив", м.
Бровари до відповідача Державного
підприємства "Орджонікідзевугілля", м.
Єнакієве Донецької області про
стягнення заборгованості в розмірі 159
847,40 грн.. з яких основна сума боргу - 141
750,00 грн., 10 345,81 грн. - пеня, 2 835,00 грн. -
інфляційні витрати, 4 916,59 грн. - 3%
річних задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Орджонікідзевугілля", м. Єнакієве
Донецької області (86405, донецька обл., м.
Єнакієве, вул. Трестівська, б.10, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Хімлаборреактив", м. Бровари (07400, м.
Бровари, вул. Щолківська, б.8, 3) заборгованість в розмірі 153 381,27
грн., з яких основна сума боргу - 141 750,00
грн., 3 879,68 грн. - пеня, 2 835,00 грн. -
інфляційні витрати, 4 916,59 грн. - 3% річних.

Видати наказ після набрання чинності
рішенням.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства
"Орджонікідзевугілля", м. Єнакієве
Донецької області (86405, Донецька обл., м.
Єнакієве, вул. Трестівська, б.10, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Хімлаборреактив", м. Бровари (07400, м.
Бровари, вул. Щолківська, б.8, 3) витрати зі сплати судового збору
в сумі 3 067,80 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та
підписано 06.06.2014р.