ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2014 р.
Справа № 914/1519/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зборівські Лани»,

с. Вовчківці, Зборівського району,
Тернопільської області

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стоянівнасіння», м.
Дрогобич

про: стягнення 285 066,75 грн.,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.І.

За участю представників:

позивача : позивача : Науменко І.В. - дов.
№1 від 26.03.14р., Степанюк М.І. - дов. від
05.05.14р.,

відповідача: не з'явився,

Представникам сторін роз'яснено
права та обов'язки передбачені ст.ст. 20,
22 ГПК України. Заяв про відвід судді не
подавалось. Клопотань про технічну
фіксацію судового процесу не
поступало.

На розгляд господарського суду
Львівської області поступив позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зборівські Лани» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стоянівнасіння» про
стягнення 285 066,75 грн. Ухвалою від 29.04.2014
р. порушено провадження у справі,
розгляд справи призначено на 20.05.2014р.

Розгляд справи відкладався з
підстав, наведених в ухвалах
господарського суду Львівської
області які містяться в матеріалах
справи.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідач в порушення умов Договору
купівлі-продажу №02/07-12 від 02.07.2012 р., не
своєчасно та не в повному обсязі
сплатив за отриманий товар, внаслідок
чого виникла основна заборгованість у
сумі 260 960,20 грн. Крім того, відповідачу
нараховано 16 277,75 грн. - 3% річних та 7 828,80
грн. - інфляційних збитків.

28.05.2014 р. від представника позивача
через канцелярію суду надійшла заява
про уточнення (зменшення) позовних
вимог (вх.. №2728 від 28.05.2014 р.), в якій
просить стягнути з відповідача 100 960,20
грн. - основного боргу, 6 780,64 грн. - 3 %
річних та 7 229,11 грн. - інфляційних втрат.
Також подав заяву про повернення
судового збору 3 401,93 грн., в зв'язку із
зменшенням позовних вимог.

В судове засідання 05.06.2014 р. представник
позивача з'явився, підтримали позовні
вимог з врахуванням заяви про
зменшення позовних вимог поданої суду
за вх. №2728 від 28.05.2014 р., вимоги ухвали
суду виконали.

Заява позивача про зменшення
розміру позовних вимог прийнята судом,
оскільки вона не протирічить діючому
законодавству, не порушує нічиї права
та охоронювані законом інтереси, а
також є процесуальним правом сторони,
відповідно до ст. 22 ГПК України.

В судове засідання 05.06.2014 р.
представник відповідача не з'явився,
незважаючи на те, що належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи судом, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення №01290286 від 07.05.2014 р., причин
неприбуття в судове засідання не
повідомив. 20.05.2014 р. подав відзив на
позов, в якому просить в позові
відмовити із підстав викладених у
відзиві. Вимоги ухвали суду від 20.05.2014 р.
не виконав.

Крім того, відповідно до ч. 1 та 2 ст.43
Господарського процесуального кодексу
України, судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обгрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищенаведене, слід
зазначити, що судом, згідно вимог
Господарського процесуального кодексу
України, надавалась в повному обсязі
можливість Учасникам процесу щодо
обгрунтування їх правової позиції по
суті спору та подання доказів, чим
забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Суд вважає за можливе розглянути
справу без участі представника
відповідача, за наявними матеріалами
справи.

В судовому засіданні 05.06.2014 р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши і проаналізувавши
матеріали справи в їх сукупності,
оглянувши оригінали документів, суд
встановив таке.

2 липня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Зборівські Лани» та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Стоянівнасіння» укладено Договір
купівлі-продажу № 02/07-12 (надалі -
Договір № 02/07-12).

Відповідно до умов підпункту 1.1
Договору № 02/07-12 ТзОВ «Зборівські Лани»
(Продавець) зобов'язалось передати
ТзОВ «Стоянівнасіння» (Покупець)
належну на праві власності пшеницю
фуражну українського походження
врожаю 2011 року, а Покупець зобов'язався
прийняти та оплатити товар відповідно
до умов договору.

Сторони погодили, що загальна
кількість товару за цим договором
становить 1200 тонн+/- 10% на вибір Продавця
(п. 2.3. договору), загальна ціна товару,
що поставляється - 1 680 000 грн.

Відповідно до п.4.3 договору
Покупець здійснює розрахунок шляхом
попередньої оплати в розмірі 100% від
ціни договору, шляхом перерахування
коштів на банківський рахунок продавця
протягом 5-ти банківських днів з дати
підписання договору.

Згідно з п. 3.7 договору перехід
права власності від Продавця до
Покупця відбувається в момент передачі
товару, щозасвідчується видатковою
накладною або актом прийому-передачі.

Датою Поставки товару вважається
дата оформлення товаро транспортних
накладних.(п. 3.3 Дговору).

Як підтверджується копіями
товаро-транспортних накладних від 02
липня 2012 року №ВГ-0001218, № ВГ-0001224, №
ВГ-0001220,від 03 липня 2012 року №ВГ-0001225,
№ВГ-0001226, № ВГ-0001228, від 04 липня 2012 року
№ВГ-0001230, №ВГ-0001236, №ВГ-0001229, від 05 липня
№ВГ-0000001, №ВГ-0001237, від 06 липня 2012 року
№ВГ-0000006, №ВГ-0000004, №ВГ-0000005, від 07 липня
2012 року № ВГ-0000009, від 09 липня 2012 року №
ВГ-0000022, № ВГ-0000023, № ВГ-0000019 № ВГ-0000021, №
ВГ-0000013, № ВГ-0000014, від 10 липня 2012 року №
ВГ-0000028, № ВГ-0000025, № ВГ-0000026, від 11 липня
2012 року № ВГ-0000030,№ ВГ-0000029, № ВГ-0000033,
від 13 липня 2012 року № ВГ-000005, № ВГ-0000053,
№ ВГ-0000054, від 14 липня 2012 року № ВГ-0000066,
№ ВГ-0000065, № ВГ-0000062, № ВГ-0000064, № ВГ-0000060,
№ ВГ-0000061 ТОВ «Зборівські Лани» в
період з 02 липня по 14 липня 2012 року, на
підставі договору купівлі-продажу від
02 липня 2012 року, поставило відповідачу1
152 543 тони пшениці.

Згідно з копіями видаткових
накладних № 803 від 02 липня 2012 року, № 804
від 03 липня 2012 року, № 805 від 04 липня 2012
року, № 806 від 05 липня 2012 року, № 809 від 06
липня 2012 року, № 810 від 07 липня 2012 року,
№811 від 09 липня 2012 року, № 812 від 10 липня
2012 року, № 819 від 11 липня 2012 року, № 831
від 13 липня 2012 року, №833 від 14 липня 2012,
які є первинним документами, що
фіксують факт здійснення
господарської операції з постачання
товару, позивач передав відповідачу 1
152 543 тони пшениці на загальну суму 1 740
960, 00 грн.

Натомість, як підтверджується
матеріалами справи та не спростовано
відповідачем, згідно з виписками по
банківському рахунку відповідача,
відповідач виконав зобов'язання по
оплаті поставленого за договором
купівлі-продажу від 02.07.2012 року товару
на суму 1 640 000,00 грн. Відтак,
невиконаними залишились зобов'язання
по оплаті поставленого товару на суму
100 960, 20 грн. по даному договору.

На вимогу суду позивачем
направлено на адресу відповідача акт
звірки взаєморозрахунків, в тому числі
за договором від 02.07.2012 року, який є
підставою заявлених позовних вимог,
однак такий відповідачем залишений
без реагування.

Станом на день розгляду справи
відповідач заборгованість у сумі 100 960,20
грн. основного боргу, 6 780,64 грн. 3% річних,
7 229, 11 грн. інфляційних витрат не
сплатив, доказів зворотнього суду не
представив. Дані факти матеріалами
справи підтверджується, сторонами не
заперечувались та документарно не
спростовувались.

При прийнятті рішення у справі суд
виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11
Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу
України закріплено загальне поняття
правочину, яким є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.
526 Цивільного кодексу України, де
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Частина 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України, вказує на те, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до п.4.3 договору
Покупець здійснює розрахунок шляхом
попередньої оплати в розмірі 100% від
ціни договору, шляхом перерахування
коштів на банківський рахунок продавця
протягом 5-ти банківських днів з дати
підписання договору.

Натомість, як підтверджується
матеріалами справи та не спростовано
відповідачем, згідно з виписками по
банківському рахунку відповідача,
відповідач виконав зобов'язання по
оплаті поставленого за договором
купівлі-продажу від 02.07.2012 року товару
на суму 1 640 000,00 грн. Відтак,
невиконаними залишились зобов'язання
по оплаті поставленого товару на суму
100 960, 20 грн. по даному договору.

Таким чином вимоги позивача про
стягнення з відповідача 100 960, 20 грн.
основного боргу є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З огляду на викладене вище,
перевіривши розрахунки суд прийшов до
висновку, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача 6 780,64 грн. - 3%
річних, 7 229, 11 грн. - інфляційних витрат є
обґрунтованими і такими, що підлягають
до задоволення.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

В процесі розгляду справи,
позивачем було подано заяву про
зменшення позовних вимог.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
судовий збір", сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі зменшення розміру позовних вимог
або внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом.

Суд розглянувши матеріали справи,
враховуючи, що позивачем подано заяву
про зменшення позовних вимог, вважає за
необхідне повернути Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Зборівські Лани» 3 401,93 грн. зайво
сплаченої ним суми судового збору.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір в сумі 2 991,11 грн.
покладається на відповідача, так як
спір виник з його вини.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задоволити
частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Стоянівнасіння " (адреса: вул.Данила
Галицького,1, м. Дрогобич, Львівська
область , 81100, ідентифікаційний ) на користьТовариства з
обмеженою відповідальністю
«Зборівські Лани» (адреса: с. Вовчківці,
Зборівський район, Тернопільська
область, 47224, ідентифікаційний ) 100 960,20 грн. основного
боргу, 6 780,64 грн. 3% річних, 7 229, 11 грн.
інфляційних витрат та 2 299,11 грн.
понесених витрат на сплату судового
збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю «Зборівські Лани»

(адреса: с. Вовчківці, Зборівський
район, Тернопільська область, 47224,
ідентифікаційний ) з
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 3 401,93 грн. сплачений
платіжним дорученням №532 від 23.04.2014 р.

4. Наказ видати відповідно до ст. 116, 117
ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 11.06.2014 р.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91-
93 Господарського процесуального
кодексу України.

Суддя
Долінська О.З.