ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2014 р.Справа № 915/2072/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Петрова М.С.

суддів: Разюк Г.П., Колоколова С.І.

(Склад судової колегії змінено згідно з
розпорядженням в.о. голови суду № 202 від
07.05.2014р.)

при секретарі судового засідання:
Полінецькій В.С

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився, про дату, час
та місце розгляду апеляційної скарги
повідомлений належним чином

від відповідача 1: не з'явився, про дату,
час та місце розгляду апеляційної
скарги повідомлений належним чином

від відповідача 2: не з'явився, про дату,
час та місце розгляду апеляційної
скарги повідомлений належним чином

від відповідача 3: Калаянов В.І.
довіреність № б/н від 26.02.2013р. (в
судовому засіданні від 13.05.14р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Миколаївської обласної спілки
споживчих товариств

на рішення господарського суду
Миколаївської області від 13.03.2014 р.

по справі № 915/2072/13

за позовом Миколаївської обласної
спілки споживчих товариств

до відповідачів:

1) фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

2) фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

3) кооперативного підприємства
"Центральний ринок"

про визнання недійсними договору
позики та договору поруки

В С Т А Н О В И
В :

18.11.2013р. Миколаївська обласна спілка
споживчих товариств (далі по тексту
Спілка) звернулась до господарського
суду Миколаївської області з позовом
про визнання недійсними договору
позики б/н від 13.12.2012 р., укладеного між
ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3, та договору
поруки б/н від 25.04.2013 р. укладеного між
КП "Центральний ринок", ФОП ОСОБА_2 та
ФОП ОСОБА_3

Рішенням господарського суду Одеської
області від 13.03.14 р. (суддя Коваль С.М.) у
позові Спілки відмовлено з огляду на
те, що спірні договори відповідають
вимогам чинного законодавства,
укладені повноважними представниками
сторін; на час їх укладання та станом на
момент розгляду справи Спілка не
входила до складу засновників КП
"Центральний ринок" та не мала в свою
чергу прав та обов'язків при здійсненні
господарської діяльності КП
"Центральний ринок" з іншими суб'єктами
підприємницької діяльності, тому
Спілкою не доведено факт порушення
відповідачами її прав та охоронюваних
законом інтересів.

Не погоджуючись з рішенням місцевого
господарського суду, Спілка через
господарський суд Одеської області
звернулося до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Миколаївської області від 13.03.14 р. та
задовольнити позов у повному обсязі,
оскільки зазначене рішення суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та неповним з'ясуванням обставин, що
мають істотне значення для розгляду
справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
Спілка посилається на те, що місцевий
господарський суд при розгляді даної
справи не дослідив всі обставини
справи при розгляді спору по суті,
безпідставно відмовив у задоволенні
клопотання про витребування доказів з
ДПІ Заводського району м. Миколаєва
щодо відсутності у ФОП ОСОБА_3 та ФОП
ОСОБА_2 доходів у розмірі 9500000 грн., що
підтверджує фіктивність спірних
договорів.

Скаржник також вважає, що суд 1
інстанції не надав оцінки обставинам,
які свідчать про те, що ФОП ОСОБА_3 не
мала на наміру здійснювати
реконструкцію та капітальний ремонт
об'єктів нерухомого майна КП
«Центральний ринок» чи інвестувати
кошти у сумі 9,5 млн. грн. у цей ремонт,
оскільки згідно витягу з ЕДР ФОП ОСОБА_3
не здійснює діяльності з реконструкції
та капітального ремонту об'єктів
нерухомого майна, діяльності з
кредитування та не має на це
відповідної ліцензії.

На думку Спілки суд 1 інстанції в
порушення ст.84 ГПК України
безпідставно вийшов за межі позовних
вимог, оскільки позивач не заявляв
підставою для визнання спірних
договорів недійсними ст.92 ЦК України.

За твердженням скаржника дана справа
розглянута у незаконному складі суду,
оскільки перерозподіл справи
здійснено з порушенням вимог п.1 ст.2-1
ГПК України, а саме порушено принцип
черговості та рівної кількості справ
для кожного судді.

ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилися, хоча
повідомлені належним чином про день,
час і місце розгляду справи, що
підтверджується штампом канцелярії на
зворотній стороні ухвали про
відкладення розгляду справи,
відправленої їм рекомендаційною
кореспонденцією.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
„Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК. У разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - за адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що сторони є належним чином
повідомленими про час і місце розгляду
справи, а тому визнає за можливе
розглянути справу за їх відсутністю.

Спілка в судове засідання також не
з'явилася, про час і місце розгляду
апеляційної скарги повідомлена
належним чином, надіслала письмову
заяву про розгляд апеляційної скарги
за відсутністю її представника,не
зазначивши причини його неявки в
судове засідання, тобто без поважних
причин не скористалася своїм правом на
участь у судовому засіданні, тому
апеляційна скарга розглянута за її
відсутністю.

Кооперативне підприємство
"Центральний ринок" у відзиві на
апеляційну скаргу просило апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржуване рішення без змін.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність юридичної оцінки судом
першої інстанції встановлених
фактичних обставин справи і
застосування норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
приходить до наступного.

13.12.2012 між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3
укладений договір позики (надалі -
договір позики), за умовами якого ФОП
ОСОБА_2 зобов'язався передати ФОП
ОСОБА_3 грошову позику у розмірі 9500000,0
грн. (готівкою), не пізніше 3-х днів з
моменту підписання договору, а ФОП
ОСОБА_3, в свою чергу, зобов'язалась
повернути позику також у готівковій
формі у термін до 13.06.2013 (п.п.1-4 договору
позики).

В подальшому, між ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3
та Кооперативним підприємством
"Центральний ринок" (надалі - КП
"Центральний ринок") було укладено
трьохсторонній договір поруки б/н від
25.04.2013 (надалі - договір поруки), у
відповідності до якого КП "Центральний
ринок" (поручитель) зобов'язався
відповідати перед ФОП ОСОБА_2 (кредитор)
в повному обсязі за своєчасне
виконання ФОП ОСОБА_3 (боржник) усіх
зобов'язань за договором позики від
13.12.2012, як існуючими на момент укладання
договору, так і тими, що виникнуть на
його підставі в майбутньому.
Зобов'язання боржника за договором
позики включають, зокрема, зобов'язання
з повернення основної суми
заборгованості (позики у розмірі 9500000,0
грн.).

Як вбачається з позовної заяви Спілки,
остання обґрунтовує свої позовні
вимоги, тим, що спірні договори
порушують його законні права та
обов'язки, як засновника
кооперативного підприємства
"Центральний ринок" із часткою у
статутному фонді в розмірі 55%, оскільки
вказані договори є фіктивними, так як
не мали на меті настання реальних
юридичних наслідків, які обумовлені
цими правочинами, внаслідок чого,
спірні договори не відповідають ст. 203
ЦК України, що згідно ст. 215 ЦК України є
підставою для визнання їх недійсними.

В силу припису статті 204 ЦК України
правомірність правочину презюмується.
Отже, обов'язок доведення наявності
обставин, з якими закон пов'язує
визнання господарським судом
оспорюваного правочину недійсним,
покладається на позивача (прокурора - в
разі подання ним відповідного позову).

За приписами п. 7 Постанови пленуму
Верховного суду України від 06.11.2009р. №9
правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав, визначених законом.

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
визначені ст. 203 ЦК України, відповідно
до якої зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. ч.
1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодекс
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Частиною першою статті 1
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні),
громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

З урахуванням вищенаведених норм,
правом на звернення до суду за захистом
наділена особа в разі порушення,
невизнання або оспорювання саме її
прав, свобод чи інтересів, а тому суд
повинен установити, чи були порушені,
невизнані або оспорені права, свободи
чи інтереси цих осіб, і залежно від
установленого вирішити питання про
задоволення позовних вимог або відмову
в їх задоволенні.

Згідно із новою редакцією статуту КП
«Центральний ринок», затвердженою
загальними зборами засновників КП
«Центральний ринок» від 15.04.2013 р., яка
зареєстрована виконкомом
Миколаївської міської ради 23.04.13 р.,
Спілка не входить до складу
засновників КП «Центральний ринок»
(а.с.51-59).

Відповідно із витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців,
сформованого станом на 30.12.13р.(а.с.102-106)
Миколаївська обласна спілка споживчих
товариств не входить до складу
засновників КП "Центральний ринок".

За приписами ст. 18 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців" (Статус
відомостей Єдиного державного
реєстру), якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Крім того, позивач у позовній заяві
підтверджує факт того, що його було
виключено зі складу засновників КП
"Центральний ринок" і станом на момент
розгляду справи позивачем в судовому
порядку оскаржуються протоколи № 2 від
05.04.2013р. та № 2 від 15.04.2013р. загальних
зборів засновників Кооперативного
підприємства "Центральний ринок",
згідно з якими Миколаївська обласна
спілка споживчих товариств була
виключена зі складу засновників
підприємства та затверджено нову
редакцію статуту КП "Центральний
ринок".

Таким чином, суд 1 інстанції дійшов
правильного висновку, що на час
укладання спірних договорів та станом
на момент розгляду справи,
Миколаївська обласна спілка споживчих
товариств не входить до складу
засновників КП "Центральний ринок" та
не має в свою чергу прав та обов'язків
при здійсненні господарської
діяльності КП "Центральний ринок" з
іншими суб'єктами підприємницької
діяльності.

З огляду на вищенаведене, оспорювані
позивачем договори позики від 13.12.2012р.
та поруки від 25.04.2013р. не порушують прав
позивача, оскільки позивач на час
укладання спірних договорів і розгляду
даної справи не був засновником КП
«Центральний ринок», яке укладало
договір поруки із фізичними
особами-підприємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Враховуючи положення ст.15, 16 ЦК України
позов Спілки про визнання спірних
договорів недійсними підлягає
залишенню без задоволення, оскільки
позивач всупереч вимогам ст.33 ГПК
України на час розгляду даної справи в
суді 1 інстанції не довів належними
доказами факт порушення його прав та
законних інтересів в результаті
укладання відповідачами спірних
договорів.

Як вбачається з апеляційної скарги
Спілки, остання заявила клопотання про
зупинення провадження у даній справі
до вирішення пов'язаною з нею іншої
справи №915/1539/13 за позовом
Миколаївської обласної спілки
споживчих товариств до відповідачів:
КП «Центральний ринок» та
Реєстраційної служби Миколаївського
міського Управління юстиції про
визнання недійсними рішення загальних
зборів, оформлені протоколом № 1 від
05.04.13 р. № 2 від 15.04.13 р., визнання
недійсними змін до установчих
документів та скасування їх державної
реєстрації. З аналогічним клопотанням
позивач звертався і до суду 1 інстанції.

В обґрунтування вказаного клопотання
позивач посилався на те, що у справі
№915/1539/13 вирішується питання щодо
протиправності виключення Спілки зі
складу засновників КП «Центральний
ринок» в залежності від результатів
вирішення якого залежить вирішення
спору по справі № 915/2072/13.

Однак, вказане клопотання скаржника
підлягає залишенню без задоволення,
оскільки згідно розписки ФОП ОСОБА_2,
датованою 02.12.13 р. та нотаріально
засвідченої заяви ФОП ОСОБА_2 на
підтвердження цієї розписки, ще до 1
судового засідання по даній справі у
місцевому господарському суді, ФОП
ОСОБА_3 повернула ФОП ОСОБА_2 9,5 млн. грн.,
які отримувала від останнього за
спірним договором позики. Отже, у
зв'язку із припиненням забезпеченого
зобов'язання, припиненим є і
зобов'язання за спірним договором
поруки, а відповідно із цим Спілка, як
засновник КП «Центральний ринок», не
може нести відповідальності за
припинене майнове зобов'язання КП
«Центральний ринок».

Вказана розписка та нотаріально
засвідчена заява ФОП ОСОБА_2 на
підтвердження цієї розписки про
отримання від ФОП ОСОБА_3 9,5 млн. грн. за
спірним договором позики, знаходяться
у матеріалах господарської справи
№915/1449/13 за позовом ФОП ОСОБА_2 до КП
«Центральний ринок», 3 особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача, ФОП
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
договорами позики від 13.12.12 р. та поруки
від 25.04.13 р., на аркушах справи 55, 73 у томі
1 і оглянуті судом в ході апеляційного
перегляду даної справи (№915/2072/13).

Таким чином, враховуючи наведене,
судова колегія дійшла висновку про те,
що незалежно від результатів
вирішення справи №915/1539/13 вона не
впливає на вирішення спору по даній
справі (№915/2072/13), отже підстави для
зупинення провадження по даній справі
відсутні.

Крім того, судовою колегією залишено
без задоволення клопотання скаржника
щодо витребування з Державної
податкової інспекції акту
позапланової документальної перевірки
ФОП ОСОБА_3 та виклику начальника
інспекції для дачі пояснень по
вказаному акту на підтвердження
фіктивності спірних договорів,
оскільки як зазначалося вище спірні
договори не порушують прав і законних
інтересів Спілки, оскільки взагалі не
стосуються останньої, та припинили
свою дію, а тому надання оцінки спірним
договорам щодо їх суті є недоцільною і
це не може вплинути на вирішення даної
справи по суті.

Судова колегія не приймає до уваги
доводи скаржника щодо розгляду даної
справи у незаконному складі суду,
оскільки ці доводи суперечать наявним
матеріалам справи.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку про відмову у
задоволенні апеляційної скарги Спілки
та залишення рішення господарського
суду Миколаївської області від 13.03.14 р.
без змін, оскільки по суті воно є
вірним.

Згідно ст.49 ГПК України витрати по
сплаті судового збору за подачу
апеляційної скарги покладаються на
скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105
ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н
О В И Л А:

Апеляційну скаргу Миколаївської
обласної спілки споживчих товариств
залишити без задоволення, рішення
господарського суду Миколаївської
області від 13.03.14 р. без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено в касаційному порядку.

Повний текст постанови
складено 04.06.2014 р.

Головуючий суддя
Петров М.С.

Суддя
Разюк Г.П.

Суддя
Колоколов С.І.