ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
Справа № 925/635/14

Господарський суд у складі головуючого
судді Хабазні Ю.А., при секретарі
судового засідання Соколишиній І.А., за
участю: представників за довіреностями
- Сіндрякова О.В. (від позивача), Чорного
С.Г. (від відповідача), розглядає у
відкритому судовому засіданні у м.
Черкаси у приміщенні суду

справу за позовною заявою

позивача публічного акціонерного
товариства Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Уманського
комунального підприємства
"Уманьтеплокомуненерго"

про - стягнення 4348551,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 6936973,32 грн.
(з них: 6094176,40 грн. грн. основного боргу
за період з жовтня 2011 року по грудень 2012
року, 52759,96 грн. інфляційних за період
16.08.2012 по 15.01.2013, 310924,20 грн. три проценти
річних за період 06.07.2012 по 04.12.2013, 479112,76
грн. пені за період 15.11.2012 по 04.12.2013) з
підстав несвоєчасної сплати
відповідачем коштів у визначений
договором строк за отриманий
відповідачем товар (імпортований
природний газ, для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням та релігійними
організаціями) та відшкодування у
зв'язку з цим судового збору 73080 грн.

До прийняття рішення позивач подав
заяву від 06.06.2014 №14/2-202 про уточнення
заявлених вимог згідно з якою просив
стягнути з відповідача: 3090974,42 грн.
основного боргу за період з жовтня по
грудень 2012 року, 384051,20 грн. інфляційних
за період з 09.2012 по 04.2014, 481541,60 грн. пені
за період 14.11.2012 по 14.07.2013, 391984,37 грн. 3%
річних за період з 06.07.2012 по 06.06.2014, з тих
же підстав.

Заяву про уточнення заявлених вимог
суд розцінює як заяву про зменшення
вимог в частині стягнення суми
основного боргу та збільшення вимог в
частині стягнення пені, інфляційних і 3%
річних. Загальна сума змінених вимог
4348551,59 грн., що менше від суми первісних
вимог, тому розгляд заяви не потребує
доплати судового збору, а зайво
сплачені суми підлягають поверненню.
Заяву подано позивачем відповідно до
наданого йому права ст.22
Господарського процесуального кодексу
України до прийняття рішення по справі,
тому вона прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні представник
позивача змінені позовні вимоги
підтримав, на запитання пояснив, що не
може вказати причини віднесення
частини суми 689860,63 грн. із загальної
суми 1365638 грн., сплаченої відповідачем
згідно з платіжним дорученням від
29.12.2012 №1400 грн., в зарахування основного
боргу за квітень 2012 року з огляду на

Відповідач у відзиві на позов та його
представник у судовому засіданні позов
не визнали і на його заперечення
вказали, що господарським судом
Черкаської області у справі №05/5026/1141/12
винесено судове рішення 23.08.2012, згідно з
яким з відповідача було стягнено
частину боргу, яка заявляється у цій
заяві, що основний борг згідно з
вищевказаним судовим рішенням було
погашено і факт виконання наказу суду в
цій частині установлено ухвалою суду
від 18.07.2013 у справі №05/5026/1141/12, що при
перерахуванні відповідачем коштів
позивач зобов'язаний був зарахувати їх
на погашення заборгованості в порядку
календарної черговості виконання
заборгованості, однак, позивач
проводив зарахування коштів на свій
розсуд, що привело до неправильного
нархування суми інфляційних, 3 % річних
та пені.

У засіданні оголошувалась перерва з
10.06.2014 про що учасники засідання були
повідомлені під розписку.

Відповідно до ст.75, 85 Господарського
процесуального кодексу України суд
розглянув справу за наявними в ній
матеріалами, у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частини судового рішення.

Заслухавши представників сторін та
дослідивши наявні у справі докази суд
встановив наступне.

Згідно з договором купівлі-продажу
природного газу від 30.09.2011 №14/2325/11 та
додаткових угод до нього, згідно з
актами приймання передачі від 31.10.2011 на
суму 2123860,17 грн., від 30.11.2011 на суму 3396111,93
грн.,

від 31.12.2011 на суму 3551059,67 грн., від 31.01.2012
на суму 4289601,65 грн., від 29.02.2012 на суму
5072880,31 грн. (не подано у матеріали), від
31.03.2012 на суму 3414419,78 грн., від 30.04.2012 на
суму 1199440,59 грн., від 27.11.2012 на суму 1245606,93
грн., від 30.11.2012 на суму 2307597,24 грн., від
31.12.2012 на суму 3835039,56 грн. відповідач
отримав від позивача імпортований
природний газ для виробництва теплової
енергії, що споживається населенням на
загальну суму 30435617,83 грн..

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 23.08.2012 у справі
№05/5026/1141/12 з відповідача на користь
позивача за період з жовтня 2011 року по
квітень 2012 року на підставі договору
від 30.09.2011 №14/2325/11 (тобто цього ж
Договору) та актів приймання-передачі
природного газу від 31.10.2011, 30.11.2011, 31.12.2011,
31.01.2012, 29.02.2012, 31.03.2012, 30.04.2012 (які також
первісно вказані у позовній заяві у цій
справі як підстава для стягнення
боргу), враховуючи проведення
часткового розрахунку відповідачем на
суму 10757230,89 грн. стягнув з відповідача
заборгованість станом на 05.07.2012 за
отриманий природний газ у сумі 12290143,21
грн. Також цим рішенням було стягнено
72227,02 грн. інфляційних витрат, 726401,53 грн.
пені, 150723,14 грн. 3% річних, 1245405,18 грн. 7 %
штрафу та 64380,00 грн. судового збору
(разом залишок 2259136,87 грн.). Вказане
судове рішення не містить зазначення
конкретних періодів нарахування пені,
інфляційних і 3% річних. Ухвалою суду
від 18.07.2013 установлено той факт, що
відповідач "станом на 28.12.2012
заборгованість у сумі 12290143,24 грн.
погашена перед публічним акціонерним
товариством Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", що
підтверджується наданим для огляду
платіжними дорученнями". Тобто
відповідачем було погашено лише суму
основного боргу, у зв'язку з чим наказ
суду від 18.02.2013 визнано таким, що не
підлягає виконанню в частині основного
боргу. В частині ж стягнення пені,
інфляційних, 3% річних, штрафу і
судового збору наказ суду від 18.02.2013
підлягав виконанню.

Після 28.12.2012 (тобто установлення судом
факту погашення боргу відповідачем)
відповідач перерахував позивачу 5695894,17
грн. згідно з платіжними дорученнями
від 29.12.2012 суму 1365638,00 грн., від 20.12.2013
суму 1022605,89 грн., від 27.02.2013 суму 1164960,28
грн., від 01.04.2014 суму 2142690,00 грн.
(а.с.76,116,117,123 т.1).

Згідно з листом Уманського міського
відділу ДВС від 30.05.2014 №11218-9 стягнені
ним з відповідача і перераховані
позивачу кошти на виконання наказу
суду від 18.02.2013 у справі №05/5026/1141/12
склали 860511,98 грн. за платіжними
дорученнями від 26.05.2014 №4510 на суму 2159,82
грн., від 29.05.2014 №1501 на суму 504547,86 грн.,
від 30.05.2014 №10447 на суму 30334,19 грн., від
30.05.2014 №3211 на суму 323470,11 грн.

Таким чином згідно з актами
прийманя-передачі газу від 27.11.2012 на
суму 1245606,93 грн. від 30.11.2012 на суму 2307597,24
грн. та від 31.12.2012 на суму 3835039,56 грн.
відповідач отримав газ на суму 7388243,73
грн.

Загальний залишок заборгованості
відповідача складає 3090974,45 грн.: (30435617,83 +
2259136,87 - 10757230,89 - 12290143,21 - 5695894,17 - 860511,98) або
(/2259136,87 - 860511,98/ + /7388243,73 - 5695894,17/). Однак,
із цієї суми слід виключити суму 1398624,89
грн. (2259136,87 - 860511,98), оскільки вона вже
стягнена рішенням суду. Отже залишок
боргу складає 1692349,56 грн. (3090974,45 - 1398624,89
або 7388243,73 - 5695894,17)

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі матеріалами, зокрема,
вищеназваними Договором, актами
приймання-передачі, платіжними
дорученнями, листом органу ДВС, витягом
із установчих документів позивача,
письмовими поясненнями сторін. Докази,
якими б доводилось протилежне у справі
відсутні.

Відповідач свої зобов'язання за
договором, належним чином не виконав і
станом на час розгляду спору за
отриманий товар розрахувався частково,
заборгованість відповідача перед
позивачем склала 1692349,56 грн.

Розрахунок позивача є невірним. Так, у
підсумковому розрахунку він вказує про
те, що відповідачем сплачено 27344643,41 грн.
Яким чином обчислено це число суду
невідомо. Однак фактично було сплачено
28743268,27 грн. (10757230,89 + 12290143,21 + 5695894,17), що
підтверджується доказами і
обрахунками цих чисел, наведеними вище
у цьому рішенні.

Невиконання відповідачем взятого на
себе зобов'язання у строки, встановлені
п.6.1 Договору, є правовою підставою для
стягнення суми основного боргу у
розмірі 1692349,56 грн. у примусовому
порядку.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України позивач вправі
вимагати сплати відповідачем
заборгованості з урахуванням
офіційного індексу інфляції та 3%
річних. За невиконання грошового
зобов'язання, відповідно до ч.6 ст.231 та
ч.6 ст.232 Господарського кодексу
України, Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", п.7.2
Договору, позивач має право на
стягнення пені за прострочення сплати
боргу

Однак, розрахунок позивача
інфляційних, 3% річних та пені є
невірним, оскільки позивачем невірно
визначено суми простроченого платежу
та невірно визначений період, протягом
якого ці певні суми простроченого
платежу не були сплачені:

зокрема, у таких графах таблиць
розрахунку позивача як "Фактично
сплачено, (грн.)" або "Фактична оплата,
грн.", вказано числа, які не
підтверджуються жодним доказом по
справі, які не підтверджуються іншим
розрахунком, що посилався б на докази у
справі і які не обгрунтовуються
письмовими поясненнями у позовній
заяві чи додатково поданих заявах;

зокрема, рішення господарського суду
Черкаської області у справі №05/5026/1141/12
прийнято 23.08.2012, однак, обгрунтувань і
доказів нарахування суми 11655,22 грн. 3%
річних на борг 917378,39 грн. за період
06.07.2012 по 07.12.2012 позовна заява і
матеріали справи не містять;

зокрема, сума 689860,63 грн. (як складова
суми 1365638 грн. за платіжним дорученням
відповідача від 29.12.2012), віднесена
позивачем як погашення суми основного
боргу за квітень 2012 року, віднесена
неправомірно, оскільки ухвалою суду
від 18.07.2013 установлено той факт, що
відповідач "станом на 28.12.2012 повністю
погасив заборгованість у сумі 12290143,24
грн. перед позивачем, тобто і
заборгованість за квітень 2012 року.

При цьому суд звертає увагу на те, що
позовна заява взагалі не містить
обгрунутвання періодів нарахувань на
суму основного боргу, а доданий до
позовної заяви розрахунок не містить
зазначення математичних дій і є
занадто ускладненим для його
звичайного розуміння (тобто зрозуміти
хід розрахунку без додаткових пояснень
неможливо).

Законом на суд не покладено обов'язку
здійснювати обчислення (перерахунок)
сум нарахувань на суму основного боргу
- обгрунтування і доведення заявлених
вимог, в тому числі доведення
правильності здійснених нарахувань,
використаних формул є обов'язком
сторони.

За таких обставин вимоги про стягнення
384051,20 грн. інфляційних, 481541,60 грн. пені,
391984,37 грн. 3% річних (разом 1257577,17 грн.)
задоволенню не підлягають як такі, що
не доведені відповідними доказами та
належними розрахунками.

Решту доводів і поданих сторонами
доказів, відхилення яких не
обгрунтовано вище, суд відхиляє як
такі, що не мають значення для
вирішення спору.

Рішення прийнято на підставі наданих
сторонами доказів, оскільки згідно із
ст.33, 38 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона: повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень; самостійно визначити і
надати суду ті докази на підтвердження
своїх доводів, які вважає необхідними,
належними і достатніми. Докази
витребовуються судом у ході розгляду
справи лише у разі подання
відповідного клопотання - на суд не
покладено обов'язку вказувати стороні,
які докази вона повинна подати на
підтвердження свої вимог чи
заперечень, або проводити розшук тих чи
інших доказів з власної ініціативи.

Таким чином, позов підлягає частковому
задоволенню.

За подання позовної заяви із сумою
вимог 6936973,32 грн. належить сплатити 73080
грн. судового збору. У зв'язку зі
зменшенням позивачем загального
розміру позовних вимог судовий збір
має обчислюватись із суми 4348551,59 грн., що
відповідно до Закону України "Про
судовий збір" також складає 73080 грн. (2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат /1218 х 60), у зв'язку з цим
підстав повернення судового збору у
зв'язку зі зменшенням вимог немає.

Пропорційно розміру задоволених
позовних вимог з відповідача на
користь позивача підлягають стягненню
судові витрати у розмірі 28440,94 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Уманського комунального
підприємства "Уманьтеплокомуненерго"
(Черкаська область, м.Умань,
вул.Тищика,12а, ідентифікаційний код
02082675) на користь публічного
акціонерного товариства Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(м.Київ, вул.Б.Хмельницького,6,
ідентифікаційний код 20077,56 грн.
основного боргу, 28440,94 грн. судових
витрат - разом 1720790,50 грн. (один мільйон
сімсот двадцять тисяч сімсот
дев'яносто гривень 50 коп.).

У решті вимог за позовною заявою
відмовити.

Направити дане судове рішення сторонам
рекомендованим листом з повідомленням.

Повне судове рішення складено 16.06.2014 у
понеділок.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду в порядку та у
строки, встановлені статтями 91-93
Господарського процесуального кодексу
України.

Суддя
Ю.А. Хабазня

3