ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2014 р.Справа № 923/1726/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді: Мирошниченко М. А.,

Суддів: Головей В. М.,
Шевченко В. В.,

(Склад колегії суддів сформовано на
підставі автоматичного розподілу
справ між суддями та розпорядження
голови суду № 872 від 14.05.2014 р.)

при секретарі судового засідання -
Ляшенко М.І.

за участю представників:

ТОВ "ХАС-Селфмейдмен і компанія" - не
з'явився,

ПАТ "Дельта Банк" - Дембицький Є.Ю. (на
підставі доручення),

ПАТ "Кредитпромбанк" - Бойко А.В. (на
підставі доручення),

ТОВ "Крес Автогруп" - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одеса апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ХАС-Селфмейдмен і
компанія" на рішення господарського
суду Херсонської області від 25.03.2014 р.
по справі № 923/1726/13 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ХАС-Селфмейдмен і
компанія" до Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк", Публічного
акціонерного товариства
"Кредитпромбанк" за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Крес Автогруп" про
визнання недійсним договору іпотеки та
договору про внесення змін до договору
іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

11.12.2013 р. Товариством з обмеженою
відповідальністю "ХАС-Селфмейдмен і
компанія" (далі позивач) у
господарському суді Херсонської
області пред'явлено позов до ПАТ
„Кредит промбанк" про визнання
недійсними іпотечного договору №
13/21/1-01/08-КЛТ від 29.10.2008 р. укладеного між
Відкритим акціонерним товариством
„Кредит промбанк" (далі по тексту ВАТ
„Кредитпромбанк") та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"ХАС-Селфмейдмен і компанія" (позивачем)
та договору № 1 від 19.03.2010 р. про
внесення змін до договору іпотеки №
13/21/1-01/08-КЛТ від 29.10.2008 р.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог, з посиланням на ст.. ст.. 203, 207, 215,
345, 1054, 1048 ЦК України та кредитний
договір № 41/21/08-КЛТ укладений між ВАТ
"Кредитпромбанк" та ТОВ "Крес Автогруп",
зазначає, що згідно п. 4.2. вказаного
кредитного договору основним
забезпеченням повернення кредитів,
сплати процентів за користування ними,
комісії та пені є майнове
поручительство позивача за іпотечним
договором № 13/21/1-01/08-КЛТ від 29.10.2008 р.
(іпотека майнового комплексу по вул..
Ладичука, 150 в м. Херсон.) (далі договір
іпотеки) та ін.. договорів іпотеки.

На виконання вказаного кредитного
договору між позивачем та ПАТ
"Кредитпромбанк" було укладено договір
іпотеки № 13/21/1-01/08-КЛТ від 29.10.2008 р.

Проте в порушення ст.. 18 Закону України
«Про іпотеку» у п. 1.3 договору іпотеку
та в договорі № 1 від 19.03.2010 р. про
внесення змін до договору іпотеки не
всі зазначені істотні умови, а саме
відсутні процентні ставки за договором
кредиту і міститься лише посилання на
додаткові угоди, тобто цей договір не
відповідає вимогам чинного
законодавства. (а.с. 2-3)

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 12.12.2013 р. за
вказаним позовом порушено провадження
по справі № 923/1726/13 та залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
ТОВ "Крес Автогруп". (а.с. 1)

09.01.2014 р. ТОВ „Крес Авторгуп" до
місцевого господарського суду надало
лист, в якому повідомило суд про те, що
підтримує заявлені позовні вимоги в
повному обсязі та просить суд
розглянути справу без його участі.
(а.с.43)

09.012014 р. позивач до місцевого
господарського суду надав письмові
пояснення на обґрунтування підстав
звернення до суду з позовом саме у
грудні 2013 року. (а.с. 49)

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 11.02.2014 р. ПАТ
"Кредитпромбанк", в порядку ст. 25 ГПК
України, замінено на його
правонаступника - Публічне акціонерне
товариство "Дельта Банк" (далі ПАТ
«Дельта Банк»). (а.с. 66-67)

25.02.2014 р. ПАТ "Дельта Банк" надано
заперечення проти позову (а.с.94-100), в
якому зазначило, що оспорювані
договори укладено з додержанням усіх
вимог діючого на час укладання цих
договорів законодавства, а підстави
для задоволення позову, у зв'язку з його
необґрунтованістю, відсутні.

Також 25.02.2014 р. ПАТ "Дельта Банк" подано
заяву про застосування позовної
давності до позовних вимог (а.с.109), на
яку позивач надав заперечення (а.с.68-69).
Крім цього, 25.02.2014 р. ПАТ "Дельта Банк"
подано клопотання про накладення
арешту, в порядку ч. 5 ст. 1057-1 ЦК України
на нерухоме майно, яке є предмет
іпотеки за оспорюваними договорами, у
разі задоволення позову. (а.с.104)

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 25.03.2014 р. по
справі № 923/1726/13 (повний текст рішення
складено суддею Соловйовим К.В. 17.04.2014
р.) залучено до участі у справі в якості
відповідача-2 Публічне акціонерне
товариство "Кредитпромбанк" та
відмовлено в задоволенні позову в
повному обсягу.

Рішення місцевого господарського суду
вмотивовано тим, що на момент укладення
оспорюваних позивачем договорів були
відсутні передбачені ч. 1 ст. 215 ЦК
України підстави, з яких зазначені
договори могли б бути визнані
недійсними.

На підставі ст.. 24 ГПК України та з
посиланням на п. 1.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" суд залучив Публічне
акціонерне товариство "Кредитпромбанк"
до участі у справі в якості відповідача
- 2.

Щодо застосування строків позовної
давності, то суд послався на приписи
ст.. 256, 257, 261 ЦК України та п. 2.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
р. №10 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів".

У задоволенні клопотання відповідача -
ПАТ "Дельта Банк" про накладення, у разі
задоволення судом позову, арешту, в
порядку ч. 5 ст. 1057-1 Цивільного кодексу
України на нерухоме майно, яке є
предметом іпотеки за оспорюваними
договорами, суд відмовив у зв'язку із
відмовою у задоволенні позову. (а.с.
125-128)

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції позивач звернувся до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційної скаргою в якій
просить рішення місцевого
господарського суду скасувати та
прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог викладених в
апеляційній скарзі, скаржник зазначив,
що рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
пославшись при цьому на приписи ст.. ст..
180, 345 ГК України, ст.. ст. 203, 207, 215, 640, 638, 1055
ЦК України , ст.. 18 Закону України „Про
іпотеку", ст. 3 Закону України „Про
заставу" та навів ті ж самі доводи, що і
у позовній заяві. Скаржник вважає, що
місцевий суд не встановив, які саме
істотні умови повинні були бути
включені в іпотечних договір згідно
вимог чинного законодавства і які саме
були фактично включені до умов
договору. На переконання скаржника
умови спірного іпотечного договору та
договору №1 не містять притаманних
цьому виду договорів істотних умов, що
не врахував місцевий суд і як наслідок
дійшов помилкового висновку
відповідності його умов вимогам
чинного законодавства.

Скаржником в апеляційній скарзі також
заявлено клопотання про відновлення
пропущеного процесуального строку на
подання апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 16.05.2014 р.
скаржнику відновлено пропущений
процесуальний строк для подачі
апеляційної скарги, її прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 19.06.2014р. о 10:30 год., про що всі учасники
судового процесу були належним чином
повідомлені.

У письмовому відзиві на апеляційну
скаргу відповідач - Публічне
акціонерне товариство "Дельта Банк"
просило суд залишити її без
задоволення як необґрунтовану, а
рішення місцевого суду без змін, як
таке що відповідає фактичним
обставинам та вимогам законодавства.

У письмовому відзиві на апеляційну
скаргу відповідач - ПАТ
"Кредитпромбанк" просив суд залишити
її без задоволення як необґрунтовану, а
рішення місцевого суду без змін, як
таке що відповідає фактичним
обставинам та вимогам законодавства.

18.06.2014р. від скаржника до суду надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку із зайнятістю його
представника в іншому судовому
процесі, однак він не додав що цього
клопотання доказів які б
підтверджували зазначені в ньому
обставини.

Оскільки учасники процесу не заявили
клопотання про фіксацію судового
процесу за допомогою технічних засобів
така фіксація не здійснювалась, але
вівся протокол судового засідання.

Представники ТОВ "ХАС-Селфмейдмен і
компанія" та ТОВ "Крес Автогруп" в
судове засідання не з'явились, хоча
повідомлялись належним чином про час
дату та місце розгляду справи .

Колегія суддів відхилила клопотання
скаржника про відкладення розгляду
справи , оскільки, по-перше, він не додав
до клопотання доказів неможливості
участі у розгляді справи його
представника, в т.ч. зайнятості його в
іншому судовому процесі, тобто не довів
поважних причин неможливості його
з'явлення, що могло б зумовити
відкладення розгляду справи, а по-друге
представництво юридичної особи може
здійснювати будь-яка інша особа на
підставі довіреності або керівник
підприємства згідно посадового станку.

Враховуючи викладене, а також думку
інших учасників процесу, колегія
суддів прийняла рішення про розгляд
справи за відсутністю ТОВ
"ХАС-Селфмейдмен і компанія" та ТОВ
"Крес Автогруп".

Представники ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ
"Кредитпромбанк" в усних поясненнях
наданих суду просили суд відмовити в
задоволенні скарги та залишити рішення
суду першої інстанції без змін.

Згідно ст. 85 ГПК України, в судовому
засіданні оголошувались лише вступна
та резолютивна частини судової
постанови.

Заслухавши усні пояснення учасників
процесу, обговоривши доводи, викладені
в апеляційній скарзі, відзивах на неї
дослідивши наявні у матеріалах справи
докази та обставини справи, а також
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та ці
обставини встановив та дослідив
місцевий суд, 29.10.2008 р. між ВАТ
"Кредитпромбанк" (надалі - банк),
правонаступником якого є ПАТ
"Кредитпромбанк", та ТОВ "Крес Автогруп"
(надалі - позичальник) було укладено
кредитний договір № 41/21/08-КЛТ (надалі -
кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1, п. 2.2 кредитного
договору банк зобов'язався надавати
позичальникові кредити в національній
валюті України або в іноземних валютах
з можливістю часткової конвертації в
іноземну валюту в межах загальної суми,
еквівалентної 21 400 000,00 грн. за офіційним
курсом Національного банку України на
дату укладання кожної додаткової угоди
до кредитного договору, для поповнення
обігових коштів позичальника, оплати
за автомобілі та автобуси.

Відповідно до п. 2.3, п. 2.6 кредитного
договору підставою для надання
кредитів за цим договором є додаткові
угоди, в яких, безпосередньо,
встановлюються процентні ставки за
користування кредитом та валюта
кредитування.

Згідно з п. 3.4.1, п. 3.4.3, п. 3.4.5 кредитного
договору позичальник зобов'язався
використати кредит за цільовим
призначенням, сплатити відсотки за
користування кредитом та повернути
кредит в повному обсязі в порядку та у
строки, які обумовлені кредитним
договором.

Пунктом 3.16. кредитного договору
сторони передбачили, що у разі
недотримання позивальником умов цього
договору та додаткових угод до нього, а
також у разі погіршення фінансового
стану позивальника банк має право
вимагати дострокового повернення
кредиту, сплати процентів, комісії та
відшкодування збитків, а у разі не
виконання позивальником цих вимог
звернути стягнення на предмет іпотеки
згідно іпотечних договорів, в т.ч. №
13/21/101/08-КЛТ від 29.10.2008 р. (а.с. 8-11)

Згідно з п. 1, п. 2 та п. 3 додаткової угоди
№ 1 від 29.10.2008 р. до кредитного договору
визначено, що банк надає
позичальникові кредит в сумі 21 400 000,00
грн. для поповнення обігових коштів,
оплати за автомобілі та автобуси, зі
строком повернення 28.10.2009 р. та сплатою
за користування кредитом 26,0 % річних, а
також визначено графік погашення
заборгованості на 2008 рік.

В подальшому, згідно із іншими
додатковими угодами до кредитного
договору строк повернення цього
кредиту неодноразово змінювався на
більш пізній, ніж вказано в зазначеній
додатковій угоді № 1 від 29.10.2008 р., та
остаточно був встановлений згідно із п.
2 додаткової угоди № 13 від 07.10.2010 р. до
кредитного договору, а саме - не пізніше
31.10.2010 р.

Крім додаткових угод № 1 від 29.10.2008 р. та
№ 13 від 07.10.2010 р. між банком та
позичальником було укладено такі
додаткові угоди до кредитного
договору:

- № 2 від 30.10.2008 р. (про внесення змін до
п.3.4.3 кредитного договору стосовно
порядку сплати відсотків за
користування кредитом та визначення
графіку погашення заборгованості по
кредиту на І - ий квартал 2009р.);

- № 3 від 20.11.2008 р. (про внесення змін до
п.3.1.6, п.3.2.3, п.4.2 кредитного договору
стосовно дострокового повернення
кредиту та відповідальності
позичальника при невиконанні
(неналежному виконанні) зобов'язань за
кредитним договором, зокрема, шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, порядок запровадження такої
відповідальності, а також про
процедуру вирішення питання щодо
продовження строку повернення
кредиту);

- № 4 від 15.12.2008 р. (про внесення змін до п.
3.1.6, п. 3.2.3, п. 4.2 кредитного договору, з
питань аналогічних зазначеним у
попередній додатковій угоді);

- № 4/1 від 30.12.2008 р. (про внесення змін до
п.3.4.3 кредитного договору стосовно
порядку сплати відсотків за
користування кредитом, зокрема, про
перенесення строку сплати нарахованих,
але несплачених відсотків);

- № 4/2 від 29.01.2009 р. (про внесення змін до
п. 3.4.3 кредитного договору стосовно
порядку сплати відсотків за
користування кредитом, зокрема, про
перенесення строку сплати

нарахованих, але несплачених
відсотків, а також стосовно визначення
графіку погашення заборгованості у ІІ -
ому та ІІІ - ому кварталах 2009 року);

- № 4/3 від 13.03.2009 р. (про встановлення з
29.10.2008 р. плати за користування кредитом
у розмірі 26 % річних);

- № 5 від 21.05.2009 р. (про внесення змін до п.
3.4.3 кредитного договору стосовно
порядку сплати відсотків за
користування кредитом, зокрема, про
перенесення строку сплати нарахованих,
але несплачених відсотків, а також
стосовно визначення нового графіку
погашення заборгованості у ІІ - ому та
ІІІ - ому кварталах 2009 року);

- № 6 від 02.07.2009 р. (про внесення змін до
п.3.4.3 кредитного договору стосовно
порядку сплати відсотків за
користування кредитом, зокрема, про
перенесення строку сплати нарахованих,
але несплачених відсотків, а також
стосовно визначення нового графіку
погашення заборгованості у ІІ - ому та
ІІІ - ому кварталах 2009 року);

- № 7 від 27.08.2009 р. (стосовно встановлення
нового строку погашення кредиту, а саме
- 28.10.2009 р. та про внесення змін до п.3.4.3,
п.3.1.9 кредитного договору стосовно
порядку сплати відсотків за
користування кредитом, зокрема, про
перенесення строку сплати нарахованих,
але несплачених відсотків та стосовно
списання банком з рахунків
позичальника заборгованості за
кредитним договором та штрафних
санкцій);

- № 8 від 26.10.2009 р. (про встановлення
нового строку, а саме - 01.07.2010 р.,
погашення заборгованості у розмірі 19 866
867,75 грн. по кредиту, визначення
процедури та умов надання банком
позичальникові у майбутньому кредитів
в національній валюті або в іноземних
валютах з можливістю часткової
конвертації в іноземну валюту в межах
загальної суми еквівалентної 24 260 000,00
грн.);

- № 9 від 29.03.2010 р. (про внесення змін до
п.3.4.3, п.3.1.9 кредитного договору
стосовно порядку сплати відсотків за
користування кредитом, зокрема, про
перенесення строку сплати нарахованих,
але несплачених відсотків та стосовно
списання банком з рахунків
позичальника заборгованості за
кредитним договором та штрафних
санкцій);

- № 10 від 14.04.2010 р. (про внесення змін до
п.3.4.3, п.3.1.9 кредитного договору
стосовно порядку сплати відсотків за
користування кредитом, зокрема, про
перенесення строку сплати нарахованих,
але несплачених відсотків та стосовно
списання банком з рахунків
позичальника заборгованості за
кредитним договором та штрафних
санкцій);

- № 11 від 25.06.2010 р. (про встановлення
нового строку, а саме - 16.08.2010 р.,
погашення заборгованості по кредиту,
про внесення змін до п.3.4.3, п.3.1.9
кредитного договору стосовно порядку
сплати відсотків за користування
кредитом, зокрема, про перенесення
строку сплати нарахованих, але
несплачених відсотків та стосовно
списання банком з рахунків
позичальника заборгованості за
кредитним договором та штрафних
санкцій);

- № 12 від 12.08.2010 р. (про встановлення
нового строку, а саме - 10.10.2010 р.,
погашення заборгованості по кредиту,
про внесення змін до п.3.4.3, п.3.1.9
кредитного договору стосовно порядку
сплати відсотків за користування
кредитом, зокрема, про перенесення
строку сплати нарахованих, але
несплачених відсотків та стосовно
списання банком з рахунків
позичальника заборгованості за
кредитним договором та штрафних
санкцій).

З матеріалів справи також вбачається
та ці обставини також дослідив
місцевий суд, що 29.10.2008 р. в забезпечення
виконання позичальником (ТОВ "Крес
Автогруп") вищевказаного кредитного
договору між ВАТ "Кредитпромбанк" та
ТОВ «ХАС-селфмейден і компанія»
укладено договір іпотеки № 13/21/1-01/08-КЛТ
(далі іпотечний договір), який в той же
день за реєстровим № 4818 був
посвідчений приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_4

Пунктом 1.1 цього договору визначено, що
даний договір укладений в забезпечення
зобов'язань позичальника перед
Відкритим акціонерним товариством
"Кредитпромбанк" за двома кредитними
договорами, один з яких - кредитний
договір № 41/21/08-КЛТ від 29.10.2008 р.
Предметом іпотеки за іпотечним
договором виступає нерухоме майно
позивача: комплекс, що знаходиться за
адресою м. Херсон, вул. Ладичука, буд. №
150 (сто п'ятдесят) та складається з
складу літ. А загальною площею 928,2 кв.м.
та огорожі № 1-3.

Згідно з п. 2.1. іпотечного договору він
набуває чинності з моменту його
нотаріального посвідчення та діє до
повного виконання позичальником (ТОВ
"Крес Автогруп") зобов'язань перед
Іпотекодержателем (ВАТ
"Кредитпромбанк", банком) за кредитним
договором.

Згідно з п. 4.1. іпотечного договору за
рахунок переданого за цим договором в
іпотеку майна банк має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, який визначається на момент
фактичного задоволення разом із сумою
кредиту, процентів, штрафними
санкціями та відшкодуванням збитків,
які виникли у зв'язку з прострочкою
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором та іншими
витратами банку, обумовленими
виконанням банком умов іпотечного
договору.

У п. 1.3. іпотечного договору зазначено:

"Істотні умови Кредитного договору №
41/21/08-КЛТ від 29 жовтня 2008р.:

- розмір основного зобов'язання - 21 400
000,00 грн. (Двадцять один мільйон
чотириста тисяч гривень). Кредитним
договором встановлюється процедура та
умови надання Іпотекодержателем
(банком) у майбутньому кредитів
(траншів) Боржнику (ТОВ "Крес Автогруп")
в національній валюті або в іноземній
валюті з можливістю часткової
конвертації в іноземну валюту в межах
загальної суми, еквівалентної 21400000
(Двадцять один мільйон чотириста тисяч)
гривень за офіційним курсом
Національного банку України на дату
укладання кожної додаткової угоди до
Кредитного договору, що є його
невід'ємною частиною;

- процентна ставка за користування
кредитними коштами встановлюється
додатковими угодами до Кредитного
договору за кожним траншем. Проценти за
користування кредитними коштами
повинні сплачуватися щомісячно:

- термін повернення кредитних коштів -
до 28 (двадцять восьмого) жовтня 2009 (дві
тисячі дев'ятого) року, включно;

- порядок виконання основного
зобов'язання - зобов'язання
Іпотекодержателя щодо надання
кредитів та зобов'язання Боржника щодо
повернення кредитів, сплати процентів,
а також інші права та зобов'язання
сторін, передбачені кредитним
договором, виникають з моменту
укладення Сторонами додаткових угод
про надання кредитів, які є невід'ємною
частиною кредитного договору, в сумах
зазначених в таких додаткових угодах.
Термін користування кожним окремим
кредитом в межах загальної суми 21 400 000
(Двадцять один мільйон чотириста тисяч)
гривень, визначається Додатковими
угодами, але не пізніше остаточного
строку повернення кредитних коштів
встановлених пунктом 3.4.5 Кредитного
договору.

- відповідальність за порушення
зобов'язань за Кредитним договором:

- пеня за кожний день прострочки в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
в період наявності простроченої
заборгованості за кредитом та/або
відсотками;

- у разі порушення умов п. 3.4.11
Кредитного договору, починаючи з
місяця, що є другим після закінчення
розрахункового періоду, визначеного п.
3.4.11 Кредитного договору, протягом
якого сталося таке порушення, Банк має
право в односторонньому порядку
збільшити процентну ставку за
користування кредитами на 2 (два) цілих
процентних пункти від простроченої
ставки, встановленої Додатковою
угодою. Збільшена процентна ставка
визначається в Додаткових угодах за
кожним кредитом окремо".

Матеріали справи свідчать, що 19.03.2010 р.
ВАТ "Кредитпромбанк" та позивач уклали
Договір № 1 про внесення змін до
договору іпотеки № 13/21/І01/08-КЛТ (надалі -
договір № 1), який цього ж дня за
реєстровим № 719 був посвідчений
приватним нотаріусом Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_4

Згідно з п. 1 договору № 1 ВАТ
"Кредитпромбанк" та позивач домовилися
внести зміни до Розділу "Терміни та
визначення" іпотечного договору,
виклавши визначення терміну "Кредитний
договір" у цьому розділі іпотечного
договору у такій редакції: "Кредитний
договір № 41/21/08-КЛТ від 29 жовтня 2008р.,
укладений між Іпотекодержателем та
Боржником".

Згідно з п. 2 договору № 1 ВАТ
"Кредитпромбанк" та позивач домовилися
внести зміни до п.1.3. іпотечного
договору, виклавши цей пункт
іпотечного договору у наступній
редакції:

"1.3. Істотні умови Кредитного договору:

- Кредитним договором встановлюється
процедура та умови надання
Іпотекодержателем кредитів (траншів)
Боржнику в національній валюті України
або в іноземних валютах з можливістю
часткової конвертації в іноземну
валюту в межах загальної суми,
еквівалентної 24260000 (Двадцять чотири
мільйони двісті шістдесят тисяч)
гривень 00 коп. за офіційним курсом
Національного банку України на дату
укладання кожної додаткової угоди до
цього Договору про надання кредиту, що
є його невід'ємною частиною;

- остаточний строк повернення
кредитних коштів - до 01 (перше) липня 2010
(дві тисячі десятого) року;

- процентна ставка за користування
кредитними коштами встановлюється
додатковими угодами до Кредитного
договору за кожним траншем;

- відповідальність за порушення
зобов'язань за Кредитним договором -
пеня за кожний день прострочки в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
в період наявності простроченої
заборгованості за кредитом та/або
відсотками".

Згідно з п. 3 договору № 1 визначено, що
всі інші умови іпотечного договору
залишаються незмінними. Згідно з п. 4
договору № 1 цей договір набуває
чинності з моменту його нотаріального
посвідчення.

Позивач у позові просив визнати
недійсними вищевказані договір
іпотеки № 13/21/І01/08-КЛТ від 29.10.2008 р. та
Договір № 1 від 19.03.2010 р. про внесення
змін до договору іпотеки № 13/21/І01/08-КЛТ,
з посиланням на те, що їх умови не
містять однієї з істотних умов
передбаченої Законом України „Про
іпотеку" - розмір основного
зобов'язання, який може бути
визначений лише при наявності
відомостей про процентну ставку по
кредиту та термін погашення основного
зобов'язання.

Проаналізувавши умови спірних
договорів у співвідношенні до приписів
чинного на час їх укладання
законодавства, яке регулювало таки
види договорів колегія суддів
встановила наступне.

Згідно приписів ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно приписів ст.. 627 ЦК України,
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Сторони
мають право укласти договір, в якому
містяться елементи різних договорів
(змішаний договір). До відносин сторін у
змішаному договорі застосовуються у
відповідних частинах положення актів
цивільного законодавства про договори,
елементи яких містяться у змішаному
договорі, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
змішаного договору.

Згідно приписів ст.. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Такі ж положення щодо укладання
договорів та їх істотних умов
містяться в ст..180 ГК України.

Згідно приписів ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватись неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Статтею 199 ГК України також передбачено
забезпечення виконання господарського
зобов'язання та визначено що до
відносин забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення ЦК України

Згідно ст.. 572 ЦК України в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Застава виникає на підставі договору,
закону або рішення суду (ст.. 574 ЦК
України).

Згідно приписів ст.. 575 ЦК України
іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Відповідно до приписів ст.. 576 ЦК
України предметом застави може бути
будь-яке майно (зокрема річ, цінні
папери, майнові права), що може бути
відчужене заставодавцем і на яке може
бути звернене стягнення.

Згідно приписів ст. 583 ЦК України
заставодавцем може бути боржник або
третя особа (майновий поручитель).
Заставодавцем може бути власник речі
або особа, якій належить майнове право,
а також особа, якій власник речі або
особа, якій належить майнове право,
передали річ або майнове право з правом
їх застави.

Відповідно до вимог ст.. 584 ЦК України у
договорі застави визначаються суть,
розмір і строк виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, подається опис
предмета застави, а також визначаються
інші умови, погоджені сторонами
договору. Опис предмета застави у
договорі застави може бути поданий у
загальній формі (вказівка на вид
заставленого майна тощо).

У статті 18 Закону України „Про іпотеку"
визначено, що іпотечний договір
повинен містити такі істотні умови:

1) для іпотекодавця та іпотекодержателя
- юридичних осіб відомості про:

для резидентів - найменування,
місцезнаходження та ідентифікаційний
код в Єдиному державному реєстрі
юридичних та фізичних осіб -
підприємців;

для нерезидентів - найменування,
місцезнаходження та державу, де
зареєстровано особу;

для іпотекодавця та іпотекодержателя -
фізичних осіб відомості про:

для громадян України - прізвище, ім'я, по
батькові, місце проживання із
зазначенням адреси та індивідуальний
ідентифікаційний номер у Державному
реєстрі фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових
платежів (абзац п'ятий пункту 1 частини
першої статті 18 із змінами, внесеними
згідно із Законом України від 16.04.2009 р. N
1276-VI);

для іноземців, осіб без громадянства -
прізвище, ім'я, по батькові (за
наявності), адресу постійного місця
проживання за межами України;

2) зміст та розмір основного
зобов'язання, строк і порядок його
виконання та/або посилання на правочин,
у якому встановлено основне
зобов'язання;

3) опис предмета іпотеки, достатній для
його ідентифікації, та/або його
реєстраційні дані, у тому числі
кадастровий номер. У разі іпотеки
земельної ділянки має зазначатися її
цільове призначення(пункт 3 частини
першої статті 18 у редакції Закону
України від 20.12.2011 р. N 4188-VI);

4) посилання на видачу заставної або її
відсутність.

У разі відсутності в іпотечному
договорі однієї з вказаних вище
істотних умов він може бути визнаний
недійсним на підставі рішення суду.

Іпотечний договір може містити інші
положення, зокрема, визначення
вартості предмета іпотеки, посилання
на документ, що підтверджує право
власності іпотекодавця на предмет
іпотеки, відомості про обмеження та
обтяження прав іпотекодавця на предмет
іпотеки, визначення способу звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Іпотечний договір та договір, що
обумовлює основне зобов'язання, можуть
бути оформлені у вигляді одного
документа. Цей документ за формою і
змістом повинен відповідати вимогам,
встановленим у цій статті, та вимогам,
встановленим законом, для договору,
який визначає основне зобов'язання.

У разі якщо іпотекою забезпечується
повернення позики, кредиту для
придбання нерухомого майна, яке
передається в іпотеку, договір
купівлі-продажу цього нерухомого майна
та іпотечний договір можуть укладатися
одночасно.

Статтею 19 Закону України „Про іпотеку"
передбачено, що зміни і доповнення до
іпотечного договору підлягають
нотаріальному посвідченню. Відповідні
відомості про зміну умов обтяження
нерухомого майна іпотекою підлягають
державній реєстрації у встановленому
законом порядку. Після видачі
заставної зміни і доповнення до
іпотечного договору і договору, яким
обумовлене основне зобов'язання,
можуть вноситися лише після анулювання
заставної і видачі нової заставної в
порядку, встановленому частиною
четвертою статті 20 цього Закону.

Будь-яке збільшення основного
зобов'язання або процентів за основним
зобов'язанням, крім випадків, коли таке
збільшення прямо передбачене
іпотечним договором, може бути
здійснене після державної реєстрації
відповідних відомостей про зміну умов
обтяження нерухомого майна іпотекою.
Таке збільшення підпорядковується
пріоритету вимоги за будь-яким іншим
зобов'язанням, забезпеченим предметом
іпотеки, яка була зареєстрована до
реєстрації відповідної зміни умов
обтяження нерухомого майна іпотекою. У
разі коригування графіка виконання
основного зобов'язання у зв'язку з його
частковим достроковим погашенням
анулювання заставної і видача нової
заставної не є обов'язковими.

Згідно ст..7 Закону України, від 18.11.2003, №
1255-IV "Про забезпечення вимог кредиторів
та реєстрацію обтяжень" у правочині, на
підставі якого або у зв'язку з яким
виникає обтяження, повинен визначатись
опис предмета обтяження. У разі
відсутності опису предмета обтяження
чи якщо існуючий опис не дозволяє
ідентифікувати предмет обтяження, таке
обтяження є недійсним.

Змістовний аналіз умов спірних
договорів у співвідношенні з
вищевказаними правовими нормами
надають можливість зробити висновок,
що ці договори не суперечать вимогам
чинного, на час їх укладання,
законодавства.

Так в спірних договорах визначені
сторони, їх правовий статус, мета
укладання договорів, чіткий опис
заставленого (іпотечного) майна,
визначеного індивідуальними ознаками,
оцінка цього майна, а також сума
кредиту повернення якого
забезпечується іпотечним договором та
кінцевий строк погашення кредиту.

В цих договорах на переконання колегії
суддів у відповідності до вимог Закону
України „Про іпотеку" також зазначені
істотні умови кредитного договору в
забезпечення якого вони укладались,
зокрема визначена загальна сума
кредиту та кінцевий строк її погашення,
відповідальність (розмір пені) за
несвоєчасне виконання зобов'язання по
поверненню кредиту, а також визначено,
що розмір конкретних траншів,
процентна ставка по ним, та строки їх
повернення визначаються додатковими
угодами до кредитного договору.

У п. 4.1. іпотечного договору чітко
визначено межи відповідальності
іпотекодавця та випадки її настання, а
саме, що іпотекодержателя має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсягу, який визначається на момент
фактичного задоволення разом із сумою
кредиту, процентів, штрафними
санкціями та відшкодування збитків,
які виникли у зв'язку з простроченням
виконання боржником зобов'язань за
кредитним договором, витратами
пов'язаними із зверненням стягнення на
майно, витратами пов'язаними з
утриманням та збереженням майна,
витратами на страхування майна та
витрати, обумовлені виконанням умов
цього договору .

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що спірні договори не
тільки не суперечили вимогам чинного
на час їх укладання цивільного
законодавства, в т.ч. Закону України
„Про іпотеку", а і відповідали цим
вимогам, а відтак викладені скаржником
у скарзі доводи про те, що умови спірних
договорів не містять істотних умов
притаманних цьому виду договорів і що
місцевий суд дав невірну оцінку цим
умовам є хибними і не приймаються
колегією суддів до уваги.

Статтею 203 ЦК України, на яку в якості
правової підстави послався позивач у
позові, а місцевий суд в рішенні,
встановлені загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, зокрема цією
статтею визначено:

1. Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, на яку в
якості правової підстави послався
позивач у позові, а місцевий суд у
рішенні, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи, що на момент укладання
спірних договорів були додержані
вимоги встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України, зокрема ці договори не
суперечили цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, в т.ч. Закону
України „Про іпотеку", а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам, правові підстави
для їх визнання недійсними відсутні.

Ті обставини, що в кредитний договір
вносились зміни щодо розміру кредиту
та строків його погашення не можуть
прийматись до уваги та бути підставою
для визнання недійсним іпотечного
договору та договору №1, оскільки ці
зміни вносились після укладання
іпотечного договору, а відтак ці зміни
не впливають на дійсність або
недійсність іпотечного договору, яка
встановлюється на час їх укладання на
підставі законодавства, відповідності
йому, що діяло на час їх укладення.

Зазначені обставин можуть мати
значення при вирішенні питання
відповідальності іпотекодавця перед
кредитором у разі невиконання
боржником своїх зобов'язань за
кредитним договором, а не для визнання
спірних договорів недійсними.

Доводи скаржника про те, що в
іпотечному договорі не визначені
конкретні процентні ставки за кредитом
та строки повернення окремих траншів і
відповідно він не маючи допуску до
додаткових угод до кредитного договору
позбавлений можливості знати про зміну
цих ставок та строків, тобто в
іпотечному договорі не визначено
розмірів його відповідальності
(об'ємів зобов'язання) не приймаються
судом до уваги, оскільки в іпотечному
договорі у відповідності до приписів
ст..19 Закону України „Про іпотеку"
чітко визначені умови кредитного
договору, в т.ч. щодо можливості
встановлення (зміни) процентів за
кредитом та строків погашення окремих
траншів на підставі додаткових угод до
кредитного договору, тобто
іпотекодавець (позивач) знав про
можливість встановлення та зміни
процентів за користування кредитом ,
тобто про зміну обсягів свого
зобов'язання та строків повернення
окремих траншів без узгодження з ним і
незважаючи на це погодився з цим,
підписавши цей договір, тобто виявив
своє волевиявлення на укладання
іпотечного договору на таких умовах.

При цьому колегія суддів не надає
оцінку заяві відповідача ПАТ "Дельта
Банк" про пропущення позивачем строку
позовної давності та запереченням
позивача з цього питання, оскільки
питання застосування строків позовної
давності (їх пропущення, відновлення
або відмови у відновленні) повинні
вирішуватись судом лише після того
якщо буде встановлено що порушення
прав позивача дійсно мало місце, однак,
як зазначалось вище колегія суддів
погодилась з висновком місцевого суду,
що права позивача вказаними спірними
договорами не порушувалось, а тому в
вирішенні питання про застосування
позовної давності немає потреби.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що місцевий суд
обґрунтовано відмовив в задоволенні
позову.

Згідно Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №6 від
22.03.2012р. Про судове рішення" рішення
господарського суду повинно
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що бе руть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення суду є: 1) неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; 3) невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

На думку судової колегії місцевий суд
повністю встановив та дослідив
фактичні обставини справи дав повну
та всебічну оцінку наявним у ній
доказам та правильно застосував норми
матеріального права, тобто рішення
місцевого суду відповідає
вищезазначеним вимогам.

Наведені скаржником в апеляційній
скарзі доводи, як зазначалось вище, не
спростовують висновків місцевого суду
та не доводять їх помилковість, а тому
не можуть бути підставою для
скасування судового рішення та
ухвалення нового про задоволення
позову.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Херсонської області від 25.03.2014 р. по
справі № 923/1726/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ХАС-Селфмейдмен і компанія" - без
задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України,
набуває законної сили з дня її
оголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 19.06.2014
р.

Головуючий суддя
Мирошниченко М.А.

Судді
Головей В.М.

Шевченко В.В.