м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/9241/14 06.06.14

За позовомКомунального підприємства
«Господар Дарницького району міста
Києва»доФізичної особи - підприємця
ОСОБА_1провизнання договору укладеним
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Перелігіна О.А. - провідний
юрисконсульт;від відповідача:не
з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Господар
Дарницького району міста Києва»
(надалі - КП «Господар Дарницького
району міста Києва») звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1) про
зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
відповідачу було надано проект
Договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, однак
відповідач ухилився від укладення
Договору, що є порушенням
вищевказаного закону.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.05.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
06.06.2014 р.

27.05.2014 р. представником позивача через
загальний відділ суду було подано
заяву про зміну предмету позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Враховуючи те, що вищезазначені дії
позивача не суперечать законодавству
та не порушують права і охоронювані
законом інтереси інших осіб, суд
приймає заяву позивача про зміну
предмету позову.

В судове засідання 06.06.2014 р. представник
позивача з'явився, позовні вимоги
вкладені в заяві про зміну предмету
позову, підтримав та просив
задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача, що належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, в судове засідання
06.06.2014 р. не з'явився, про причини неявки
суд не повідомив, клопотань або заяв до
суду не надіслав.

За змістом ч. 1 ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України у разі
ненадання сторонами інформації щодо їх
поштової адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Місцезнаходження відповідача за
адресою: 03058, АДРЕСА_1, на яку було
надіслано ухвалу суду, підтверджується
наявним в матеріалах справи витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
№18776578.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до розпорядження
Дарницької районної у місті Києві
державної адміністрації №297 від 28.12.2001
р. житловий будинок АДРЕСА_2 передано в
оперативне управління КП «Господар»
Дарницького району м. Києва.

На підставі рішення Київської міської
ради №201/6417 від 06.10.2011 р. найменування КП
«Господар» Дарницького району м. Києва
було змінено на КП «Господар
Дарницького району міста Києва».

Згідно розпорядження Дарницької
районної в місті Києві державної
адміністрації №35 від 25.01.2012 р. житловий
будинок АДРЕСА_2, як майно комунальної
власності територіальної громади м.
Києва, яке передано до сфери управління
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації, закріплений
за балансоутримувачем КП «Господар»
Дарницького району м. Києва.

Відповідно до п. 3.2 Статуту КП «Господар
Дарницького району міста Києва»
здійснює утримання житлового та
нежитлового фонду, технічне
обслуговування і ремонт житлових
будинків та нежилих будівель,
інженерних мереж, обладнання і
елементів зовнішнього благоустрою
згідно діючих правил і норм технічної
експлуатації. Укладає договори та
угоди з власниками, наймачами та
орендарями жилих та нежилих приміщень
і здійснює контроль за виконанням ними
договірних зобов'язань.

01.01.2009 р. між КП «Господар» Дарницького
району м. Києва (виконавець) та ОСОБА_1
(споживач) було укладено Договір про
надання комунальних послуг і оплату
витрат, пов'язаних з утриманням будинку
і прибудинкової території №133-О.

Як вбачається з матеріалів справи дія
вказаного Договору 31.12.2013 р. була
припинена (лист б/н від 29.11.2013 р.).

27.12.2013 р. КП «Господар Дарницького
району міста Києва» надіслало на
адресу відповідача (АДРЕСА_2) проект
договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій №292-О від
26.12.2013 р.

Листом б/н від 23.01.2014 р. відповідач
повідомив позивача про намір укласти
вказаний договір але з урахуванням
визначених ним в листі зауважень.

06.03.2014 р. позивач листом №637 від 03.06.2014 р.
вказав на неможливість укладення
договору на умовах запропонованих
відповідачем.

У зв'язку із тим, що сторонами не було
досягнуто згоди щодо деяких умов
договору позивач просить визнати
Договір про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій №292-О від 26.12.2013 р. укладеним.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 20 Господарського
кодексу України держава забезпечує
захист прав і законних інтересів
суб'єктів господарювання та
споживачів. Кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
визначеними цією статтею шляхами,
зокрема, шляхом визнання наявності або
відсутності прав, припинення дій, що
порушують право або створюють загрозу
його порушення. Отже право на судовий
захист пов'язано із самою
протиправністю дій.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
справи, на які посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Під час розгляду справи в суді позивач,
в порушення статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, не
надав належних доказів на
підтвердження того, що порушення його
права чи охоронюваного законом
інтересу відбулось внаслідок дій чи
бездіяльності відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу
України, укладення господарського
договору є обов'язковим для сторін,
якщо він заснований на державному
замовленні, виконання якого є
обов'язком для суб'єкта господарювання
у випадках, передбачених законом, або
існує пряма вказівка закону щодо
обов'язковості укладення договору для
певних категорій суб'єктів
господарювання чи органів державної
влади або органів місцевого
самоврядування.

У відповідності до ст. 19 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Статтею 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
передбачено, що споживач зобов'язаний
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору.

Статтею 1 Закону України «Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій» передбачено,
що суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують нежилі
будинки і приміщення, належні їм на
праві власності або орендовані ними на
підставі договору, для провадження
цієї діяльності сплачують комунальні
послуги за тарифами, які у
встановленому законодавством порядку
відшкодовують повну вартість їх
надання та пропорційну частку витрат
на утримання прибудинкової території.

У відповідності до ст. 13 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій, комунальні
послуги (централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо) є житлово-комунальними
послугами.

У відповідності до п. 3 Порядку
формування тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, що
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 1 червня 2011 р. №869,
з власниками (наймачами) квартир
(житлових приміщень у гуртожитку) та
власниками, орендарями нежитлових
приміщень у житловому будинку
(гуртожитку) укладається договір про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
(далі - договір про надання послуг).
Послуги надаються з урахуванням
встановленого рішенням органу
місцевого самоврядування тарифу, його
структури, періодичності та строків
надання послуг. Копія такого рішення є
невід'ємною частиною договору про
надання послуг.

Проте, позивач не надав жодного доказу
у підтвердження того, що відповідач є
або власником або орендарем приміщення
за адресою АДРЕСА_2, оскільки згідно
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців №18776578 адресою місця
проживання відповідача визначено 03058,
АДРЕСА_1.

Таким чином, позивач не довів обов'язку
відповідача укладати з ним Договір про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
№292-О від 26.12.2013 р., а тому у суду
відсутні підстави і для визнання
вказаного договору укладеним.

Відповідно до ст. 14 Цивільного кодексу
України цивільні обов`язки виконуються
у межах, встановлених договором або
актом цивільного законодавства. Особа
не може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов`язковим для неї.

З врахуванням наведеного, приймаючи до
уваги положення статті 1
Господарського процесуального кодексу
України, судом встановлено, що
позивачем не доведено тих обставин, які
є підставою позовних вимог, не
підтверджено такі обставини належними
доказами та не доведено, що порушення
його права чи охоронюваного законом
інтересу відбулось внаслідок
протиправних дій відповідача.

Враховуючи усі викладені вище доводи,
господарський суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог КП
«Господар Дарницького району міста
Києва» повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
Комунального підприємства «Господар
Дарницького району міста Києва»
відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення підписано 11.06.2014 р.

Суддя
Ю.О. Підченко