ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.06.2014
Справа № 905/2475/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Уханьової О.О., при
секретарі судового засідання
(помічнику судді) Рагуліної Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали:

за позовом - Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк

"ПРИВАТБАНК" м.
Дніпропетровськ

до відповідача - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

м. Донецьк

про стягнення 46241,55грн.,

за участю представників сторін :

від позивача - не явився,

від відповідача - не явився.

СУТЬ СПРАВИ:

10.04.2014р. ПАТ КБ «Приватбанк» м.
Дніпропетровськ (далі - позивач)
звернулось до господарського суду з
позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 м.
Донецьк (далі - відповідач) 46241,55грн., з
яких: 30000,00грн. - заборгованість за
кредитом, 10378,53грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом,
які нараховані відповідно до п.п.3.18.4.1.2,
3.18.4.1.3 умов договору, 3115,42грн. - пеня за
несвоєчасне виконання зобов`язань за
договором, яка нарахована відповідно
до п.3.18.5.1 договору, 2747,60грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, яка нарахована
відповідно до п.3.18.4.4.

В підтвердження позовних вимог позивач
надав копії заяви б/н від 03.04.2013р. про
приєднання до умов та правил надання
банківських послуг, витягу з «Умов та
правил надання банківських послуг»,
витягу з «Тарифів банку», довідки про
розмір кредитного ліміту
№08.7.0.0.0/21 від 04.03.2014р., претензії з
доказами направлення.

10.06.2014р. через канцелярію
господарського суду позивач надав
додаткові виписки по рахункам, які
залучені до матеріалів справи та
клопотання про розгляд справи без
участі представника банку. Клопотання
господарським судом розглянуто та
задоволено.

Відповідач не скористався своїм
законним правом на участь в судовому
засіданні, додаткових документів до
матеріалів справи не надав.

Відповідно до правової позиції,
викладеної у постанові пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1
ГПК), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги, що ухвали
господарського суду направлялись
відповідачу за належною адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців згідно витягу серії
АД №072653 станом на 23.04.2014р., він
вважається належним чином
повідомленим про час і місце розгляду
судом справи.

Господарський суд вирішує спір по суті
без явки представників відповідача на
підставі ст.75 ГПК України за наявними в
матеріалах справи документами,
оскільки вони є достатніми для
вирішення спору.

Що стосується клопотань відповідача
про відкладення розгляду справи на
невизначений термін, господарський суд
відмовляє у їх задоволенні, оскільки
обмежений двомісячним терміном
розгляду справи відповідно до положень
ст. 69 ГПК України. Крім того, відповідач
не позбавлений прав не з»являтись в
судове засідання та клопотати про
розгляд справи за його відсутності,
виклавши при цьому власну правову
позицію у письмовому вигляді з
наданням відповідних документів. Також
слід зазначити, що клопотання про
відкладення розгляду справи отримані
безпосередньо канцелярією суду, а не за
допомогою органу поштового зв»язку, що
спростовує твердження відповідача про
неможливість скористатись своїм
правом на участь в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом спору по даній справі є
стягнення з відповідача 46241,55грн., з
яких: 30000,00грн. - заборгованість за
кредитом, 10378,53грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом,
які нараховані відповідно до п.п.3.18.4.1.2,
3.18.4.1.3 умов договору, 3115,42грн. - пеня за
несвоєчасне виконання зобов`язань за
договором, яка нарахована відповідно
до п.3.18.5.1 договору, 2747,60грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, яка нарахована
відповідно до п.3.18.4.4.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями, громадянами в усіх
сферах господарської діяльності,
виконуються на підставі договорів.

З матеріалів справи вбачається, що
03.04.2013р. ФОП ОСОБА_1 м. Донецьк (клієнт)
підписана заява про приєднання до умов
та правил надання банківських послуг,
витягу з «Умов та правил надання
банківських послуг». Згідно заяви
позичальник приєднався до «Умов та
правил надання банківських послуг»
тарифів банку, які разом із заявою
складають договір банківського
обслуговування б/н від 03.04.2013р., який за
своєю правовою природою є кредитним
договором, правовідносини за яким
регулюються розділом 2 глави 71
Цивільного кодексу України «Позика.
Кредит. Банківський вклад», параграфом
1 глави 35 Господарського кодексу
України, Законами України «Про банки і
банківську діяльність», «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг» та іншими
нормативно-правовими актами.

Істотними умовами у кредитному
договорі є мета, сума і строк кредиту,
умови і порядок його видачі та
погашення, види забезпечення
зобов'язань позичальника, відсоткові
ставки, порядок плати за кредит,
обов'язки, права і відповідальність
сторін щодо видачі та погашення
кредиту (ч.2 ст.345 ГК України).

Відповідно до умов договору за
наявності вільних грошових ресурсів і
відсутності розрахункових документів
на примусове списання коштів з
поточного рахунку клієнта здійснює
платежі клієнта поверх залишку коштів
на його поточному рахунку на підставі
його розрахункових документів в межах
ліміту встановленого відповідно до
п.3.18.1.6 розділу «Умов та правил надання
банківських послуг», і строків
вказаних п.п.3.18.1.10, 3.18.1.11, а також при
виконанні клієнтом обов'язків
відповідно до п.3.18.2.2.14. Обов'язки банку
щодо надання кредиту або його частини
виникають у банка в день надання
клієнтом розрахункових документів на
використання кредиту в межах вказаних
в них сум в порядку передбаченому п.
3.18.2.4.1, а клієнт зобов'язується
використовувати кредит на цілі,
вказані в п.3.18.1.1 даного розділу,
сплатити проценти за весь період
фактичного використання кредиту
відповідно до п.п.3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3,
погасити кредит, отриманий в межах
встановленого ліміту, не пізніше
строку закінчення періоду
безперервного користування кредитом.
Періодом безперервного користування
кредитом є період часу, на протязі
якого безперервно існувало дебетове
сальдо на поточному рахунку.

Кредитний ліміт відповідно до дійсного
розділу «Умов та правил надання
банківських послуг» передбачає собою
суму грошових коштів, в межах якої банк
проводить оплату розрахункових
документів клієнта поверх залишку
грошових коштів на його поточному
рахунку. Ліміт розраховується
відповідно затвердженої
внутрішньобанківської методики на
підставі даних про рух грошових коштів
за поточним рахунком,
платоспроможності, кредитної історії
та інших показників відповідно до
внутрішньобанківських нормативів та
нормативних актів НБУ (п.3.18.1.5.).

Для розрахунку відсотків за
користування кредитним лімітом
встановлюється диференційована
процентна ставка. Процентна ставка до
розрахунку залежить від строку
існування непогашеного залишку по
кредиту (п.3.18.1.12.).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнуління дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця розрахунок процентів
здійснюється за процентною ставкою в
розмірі 0% річних від суми непогашеної
заборгованості. (п.3.18.4.1.1). При
необнулінні дебетового сальдо в одну з
дат періоду, в якому дебетове сальдо
підлягає обнулінню, клієнт виплачує
банку за користування кредитом
відсотки в розмірі 24% річних починаючи
з останньої дати закінчення періоду, в
який дебетове сальдо підлягало
обнулінню (п.3.18.4.1.2). У разі непогашення
кредиту на протязі 90 днів з дати
закінчення періоду закінчення періоду,
в який дебетове сальдо підлягало
обнулінню, починаючи с 91-го дня після
дати закінчення періоду, в який
дебетове сальдо підлягало обнулінню
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання клієнта по
погашенню заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
клієнт виплачує банку проценти за
користування кредитом в розмірі 48%
річних. У разі порушення клієнтом
будь-якого з грошових зобов'язань при
реалізації права банка на встановлення
іншого строку повернення кредиту
передбаченого умовами, клієнт виплачує
банку пеню в розмірі 0,1315% від суми
залишку непогашеної заборгованості за
кожен день прострочки (п.3.18.4.1.3).

Обслуговування кредитного ліміту на
поточному рахунку Клієнта
здійснюється з моменту надання
клієнтом в банк заяви на приєднання до
«Умов та правил надання банківських
послуг» (або в формі «заяви про
відкриття поточного рахунку, картки з
зразками підпису и відтиску печатки»
або в формі авторизації кредитної
угоди в системі клієнт-банк / Інтернет
клієнт-банк, або в формі обміну
паперової або електронної інформації
чи в будь-якій іншій формі) з моменту
надання Климентом розрахункових
документів на використання коштів в
рамках кредитного ліміту в рамках
вказаних в них сум, і діють в обсязі
перерахованих коштів до повного
виконання зобов'язань сторонами.

Дослідивши умови договору
господарський суд робить висновок, що
сторонами погоджені всі істотні умови,
відсутні докази визнання його
недійсним, тому зазначений договір є
укладеним та обов'язковим для
виконання сторонами.

З наданих банківських виписок, які
наявні в матеріалах справи, вбачається,
що позивач, на виконання досягнутої
сторонами угоди, надав відповідачу
кредитний ліміт, а останнім
використані кредитні грошові кошти,
які залишились не повернутими на
загальну суму 30000,00грн.

Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу
України).

Грошові кошти позивачу на час розгляду
справи відповідачем не повернуті, тому
позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
525 Цивільного кодексу України). Статтею
629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Прийняті на себе зобов'язання
відповідачем належним чином не
виконувались, тому позивачем
нараховані проценти за користування
кредитом відповідно до п.п.3.18.4.1.2, 3.18.4.1.3
умов договору у розмірі 10378,53грн. за
період з 01.06.2013р. по 14.03.2014р. (з
урахуванням часткової оплати протягом
2013року) та 2747,60грн. комісії за
користування кредитом, яка нарахована
за період з червня 2013р. (винесення на
прострочку з урахуванням попередніх
оплат) по березень 2014р. відповідно до
п.3.18.4.4.

Відповідачем до прийняття рішення по
справі не надано доказів погашення
даних сум, у зв'язку з чим позовні
вимоги в цій частині є доведеними та
такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем нарахована пеня за
несвоєчасне виконання зобов`язань за
договором, яка нарахована за період з
04.06.2013р. по 14.03.2014р. відповідно до п.3.18.5.1
договору у розмірі 3115,42грн. (з
урахуванням здійсненого відповідачем
погашення пені по договору протягом
цього періоду).

Статтею 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язань.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч.1-3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Одночасно, згідно з ч.6 ст.232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Сторонами погоджено, що нарахування
неустойки здійснюється протягом 3
років від дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконано
клієнтом та встановлений термін
позовної давності тривалістю 5 років.

Господарський суд, перевіривши надані
позивачем розрахунки, дійшов висновку
про задоволення цієї вимоги в повному
обсязі, оскільки розрахунок здійснений
з дотриманням вимог діючого
законодавства.

Приймаючи до уваги, що вимоги позивача
задоволені в повному обсязі, спір виник
з вини відповідача, на останнього
покладається сплачений позивачем
судовий збір в повному обсязі,
відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі ст.ст. 525,526,549,611,612,629, гл.71
Цивільного кодексу України, ст.ст.67,230,232
Господарського кодексу України,
керуючись ст.ст.22,33,43,49,75,82,82-1,84,85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» м. Дніпропетровськ
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м.
Донецьк про стягнення 46241,55грн.
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, )
заборгованість за кредитом в сумі
30000,00грн., 10378,53грн. - заборгованості по
процентам за користування кредитом,
3115,42грн. - пені за несвоєчасне виконання
зобов`язань за договором, 2747,60грн. -
заборгованості по комісії за
користування кредитом, 1827,00грн.
судового збору.

Повний текст рішення підписаний
10.06.2014року.

Суддя
О.О.
Уханьова