ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
Справа № 925/1086/13

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Скиби Г.М.,
за участю секретаря судового засідання
Кенкеч О.С., розглянув у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Напої Плюс», м. Київ

до приватного сервісного підприємства
«Ньютон-Транс», м. Черкаси

про стягнення 4369,66 грн. заборгованості
за бій продукції при перевезенні
вантажу,

за участю представників сторін:

від позивача: Остахова С.М. - за
довіреністю;

від відповідача: Сучило А.О. - за
довіреністю.

Позивач ТОВ «Напої Плюс» звернувся в
господарський суд Черкаської області з
позовом про стягнення з ПСП
«Ньютон-Транс» (далі - відповідач) 4369,66
грн. заборгованості за бій продукції,
що виникла з договору на перевезення
вантажу №260112.

Предмет та підстави позову не
змінювались.

Вимоги позивач обґрунтовує наступним:

на підставі договору №260112 від 26.01.2012р.
(далі - Договір) відповідач надав
позивачу послуги з перевезення вантажу
автомобільним транспортом з м. Жашків
(виробництво позивача) до м. Луганськ
(одержувач ПП «БЕЛЬ»).

22.02.2013р. представниками сторін було
складено комерційний акт
здачі-приймання продукції/вантажу
№УРН 95176, яким зафіксовано факт
порушення цілісності упаковки
продукції (напоїв «Крімель персик» - 600
шт. та «Крімель полуниця» - 12 шт.) на суму
4369,66 грн. (том 1 а.с. 16). Представник
відповідача при оформленні акту
заперечень не виклав. Відповідач має
відшкодувати позивачу вартість цієї
продукції.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги підтримав та просив
позов задовольнити повністю.

Представник відповідача позов не
визнав та просить відмовити позивачу
повністю. Вказує на відсутність прав у
позивача на звернення з позовом,
оскільки згідно положень Правил
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в Україні право на
звернення із претензією по ушкодженню
вантажу має виключно вантажоодержувач,
яким є ПП «БЕЛЬ», а не
вантажовідправник - ТОВ «Напої Плюс».
Вартість продукції, що просить позивач
відшкодувати - є завищеною. Позивач
вимагає відшкодувати йому вартість
пляшки, проте пошкоджено було лише
етикетку, яку можна замінити. Продукція
завантажувалась у транспортний засіб
відповідача працівниками позивача,
якими було порушено правила кріплення
вантажу, і водій відповідача технічно
не мав змоги побачити та перевірити
наявність прокладки на піддонах у
зв'язку із тим, що нічого не було видно
через еластичну стрічку. Представником
відповідача подано письмовий відзив на
позов.

В засідання суду 05.06.2014р. представником
позивача подано акти на утилізацію
продукції в 2013р., хоча до засідання
представник стверджував, що вся
повернута замовником продукція
зберігається у позивача.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази, наявні у
матеріалах справи, судом встановлені
наступні обставини та взаємовідносини
сторін.

26.01.2012р. між позивачем (замовник
за Договором) та відповідачем
(перевізник за Договором) укладено
Договір №260112 на перевезення вантажу
автомобільним транспортом (далі -
Договір), відповідно до якого замовник
доручає, а перевізник приймає на себе
зобов'язання по доставці ввірених йому
вантажів, належних замовнику,
автомобільним транспортом по Україні
(том 1 а.с. 11-13).

Сторони домовились про таке:

- перевезення здійснюється згідно
«Правил перевезення вантажів
автомобільним транспортом в Україні»,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України №363 від 14.10.1997р. зі
змінами і доповненнями, внесеними
наказом Міністерства транспорту
України від 23.03.1998 р. №90 (пункт 2.1);

- якщо при прийомі партії
продукції від
підприємства-перевізника є наступні
недоліки: пошкодження пломб, відтисків
на них; пошкодження тари (бой);
невідповідність найменування, ваги або
кількості/комплектності продукції
(недостача/надлишки) даним, зазначеним
у товарно-транспортній документації;
порча продукції в наслідок порушення
умов і правил транспортування даних
видів продукції вимогам НДТ і правилам
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в України; представник
перевізника зобов'язаний підписати
Акт(и) і товарно-транспортні накладні. У
випадку незгоди представника
перевізника зі змістом Акту(ів), він
зобов'язаний підписати акт(и) із
застереженням про незгоду та викласти
власну думку. При безпідставній
відмові водія-експедитора від
підписання комерційного Акта(ів) або
відповідно заповненої(их)
товарно-транспортної(их) накладної(их)
при передачі-прийманні продукції
виходячи із фактичних втрат продукції,
отриманих в наслідок транспортування
останньої із пункту відвантаження до
пункту прийому, замовник має право
застосувати до перевізника штрафні
санкції фактичної шкоди (пункт 3.7);

- замовник зобов'язаний здійснити
власними силами
навантажувально-розвантажувальні
роботи автотранспорту, не допускаючи
простою під завантаженням чи
вивантаженням (пункт 4.5);

- сторони прийшли до домовленості,
що з метою оптимізації процесу
фактичного ущербу, завданого
перевізником у зв'язку із боєм
продукції встановити наступний
порядок:

а) замовник зобов'язується до 25
числа кожного місяця скласти та надати
перевізнику Акт відшкодування, у якому
зазначити факти бою продукції та суми
ущербу за попередній місяць, а також
прикласти копії відповідних актів бою;

б) перевізник зобов'язаний
протягом п'яти календарних днів з
моменту отримання Акту відшкодування
підписати Акт відшкодування і передати
замовнику його екземпляр Акту;

в) перевізник протягом п'яти
банківських днів з моменту підписання
Акту відшкодування зобов'язується в
безспірному порядку сплатити на
користь замовника суму, зазначену у
Акті відшкодування (пункт 6.3);

- у випадку відмови від підписання
перевізником Акту відшкодування втрат
або відмовити оплатити суму зазначену
у Акті відшкодування, замовник залишає
за собою право на звернення до
відповідних судових органів за
захистом своїх порушених прав
(підпункт 6.3.1).

На виконання умов Договору,
згідно товарно-транспортної накладної
на переміщення алкогольних напоїв
серії 02ААВА №957212 від 22.02.2013р., по заявці
позивача відповідач здійснював
перевезення вантажу, автомобілем
р/номер НОМЕР_1 з причепом р/номер
НОМЕР_2, водій ОСОБА_3, пункт
навантаження: м. Жашків, вул. Перемоги,
10, одержувач: ПП «БЕЛЬ», м. Донецьк, вул.
Університетська, 96, пункт
розвантаження: м. Луганськ, вул.
Відродження, 2А, вантаж одержав:
зав.складом ОСОБА_4 25.02.2013р. Вантаж
опломбовано пломбою позивача №22.

Згідно видаткової накладної
№УРН95176 від 22.02.2013р. (том 1 а.с. 15)
позивачем у автомобіль відповідача
було завантажено 33408 грн. пляшок
алкогольних напоїв (дев'ять
найменувань), загальною вартістю 232110,24
грн. На накладній стоїть рукописна
відмітка наступного змісту: «Претензий
к погрузке не имею» , підпис.

Представник позивача в судовому
засіданні 05.06.2014р. підтвердила, що
вантаж пакувався представниками
позивача. Напої були складені в
картонних лотках на дерев'яних
піддонах та затягнуті поліетиленовою
стрічкою. Завантаження проводили
працівники позивача. За пакування та
завантаження відповідає позивач.

22.02.2013р. комісією у складі: водія
ПСП «Ньютон-Транс» ОСОБА_3, зав.складом
ПП «БЕЛЬ» ОСОБА_4 та представника ТОВ
«Напої Плюс» (прізвище нерозбірливе)
складений комерційний акт №УРН95176
(місце складення акту не вказано), у
якому зафіксовано бій та пошкодження
етикетки товару. До акту доданий
фото-звіт (том 1, а.с. 16-18). Суд зазначає,
що місце складання цього акту не
зафіксоване - відповідна графа акту не
заповнена.

23.02.2013р. комісією у складі: водія
ПСП «Ньютон-Транс» ОСОБА_3, зав.складом
ПП «БЕЛЬ» ОСОБА_4 та представника ТОВ
«Напої Плюс» (прізвище нерозбірливе)
складений акт №2502 виявлення
невідповідної продукції, у якому
зазначено була виявлена невідповідна
(дефектна) продукція: «Шейк дайк.» - 2 шт.,
бой, «Шейк бора» -3 шт., брак,
«крим.персик» - 600 шт., порушена
етикетка, «крем.клубн.» - 12 шт., порушена
етикетка». У зауваженнях до акту водій
ОСОБА_3 зазначив, що на піддоні з
кремелем не було картонної прокладки,
що призвело до провалу піддону
продукції та призвело до порчі
етикеток (том 1 а.с. 19). Суд зазначає, що
місце складання цього акту не
зафіксоване - відповідна графа акту не
заповнена.

21.03.2013р. відповідно до п.6.3
Договору позивач направив відповідачу
Акт відшкодування, у якому вказав
наступні факти бою:

1. УРН95176 від 22.02.2013 - 4369,66 грн.,

2. УРН95058 від 16.02.2013 - 23,85 грн., всього 4393,51
грн. (том 1 а.с. 20).

У листі №34 від 04.04.2013р. (том 1 а.с. 21)
відповідач вказав на порушення
позивачем п.18 Правил перевезення
вантажів автомобільним транспортом в
України, щодо обов'язку при кріпленні
пакета із картонних коробок
встановлення на кути пакету прокладок
із картону або жерсті або застосування
еластичної стрічки. Внаслідок
ігнорування цієї норми замовником були
надані під завантаження піддони, що
мали прогалини (дірки), достатні для
того аби картонні коробки із
продукцією могли туди провалитися, що
і сталося, і саме на це водій
перевізника звертав увагу в акті №2502
при виявленні невідповідності
продукції. Після провалення частини
коробок із продукцією в прогалини
піддона вся конструкція просіла, що
стало причиною для порушення
цілісності етикетки продукції.

11.04.2013р. позивач направив
відповідачу претензію, у якій вказав,
що у видатковій накладній водієм
зазначено, що він претензій до
завантаження не має, договором
встановлена відповідальність за
псування продукції в результаті
порушення умов та правил
транспортування, у комерційному акті
представник перевізника не зазначив
застереження щодо виявлених недоліків
у пакуванні продукції, позивачем при
пакуванні продукції застосовувалася
еластична плівку, що відповідає п.18.4
Правил, тому просить підписати Акт
відшкодування від 21.03.2013р. та сплатити
4393,51 грн. у строк не більше п'яти
календарних днів з моменту отримання
даної претензії. До претензії додана
копія службової записки від 10.04.2013р.
пакування готової продукції.

У відповіді на претензію
відповідач заперечив проти
відшкодування, посилаючись на те, що
під час завантаження продукція була
запакована таким чином, що майже нічого
не було видно, що і як запаковано під
еластичною плівкою, тому представником
перевізника фізично не можна було
виявити недоліки пакування, адже це не
можна було встановити у зв'язку із
методом пакування. Лише після
розпакування продукції представнику
перевізника стало видно конструкцію
пакування продукції та виявлено, що
саме наявність великих прогалин у
піддонах стала причиною для порушення
цілісності етикетки продукції, а не
порушення правил перевезення вантажів
перевізником, як вважає позивач.

Згідно акту списання №АС0036364 від
28.02.2013р. продукція списана. Причина - бій
продукції при транспортуванні за
накладною №УРН95176 від 22.02.2013 (том 2 а.с.
19). Доказів бою продукції не подано.

Згідно акту №28/02 від 28.02.2013р. вся
продукція (4 найменування, 617 пляшок)
утилізована (том 2 а.с. 20).

Інших доказів не подано. Сторони не
заявили клопотань про надання
додаткових документів чи про
витребування додаткових доказів від
сторін.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають до часткового
задоволення з огляду на таке.

У відповідності з положеннями
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення
з господарського спору повинно
прийматись у відповідності з нормами
матеріального і процесуального права
та фактичними обставинами справи, з
достовірністю встановленими
господарським судом, тобто з'ясованими
шляхом дослідження та оцінки судом
належних і допустимих доказів у
конкретній справі.

Згідно статутних документів учасники
процесу є самостійними юридичними
особами з присвоєнням коду ЄДР, та
суб'єктами господарювання на ринку
України у розумінні положень ст.ст. 2, 55
Господарського кодексу України.

Предметом спору є стягнення з
перевізника заборгованості внаслідок
бою продукції, знищеної при
транспортуванні автомобільним
транспортом (том 1 а.с. 6, п. 2 прохальної
частини позову).

Відносини, що виникли між сторонами, є
господарськими відносинами, які
пов'язані з переміщенням алкогольної
продукції автомобільними дорогами
України, тому є відносинами у сфері
перевезення вантажів автомобільним
транспортом.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 ГК України
особливості регулювання майнових
відносин суб'єктів господарювання
визначаються цим Кодексом.

Загальні умови виконання
господарських зобов'язань визначені
главою 22 ГК України. Статтею 193 ГК
України передбачено, що до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Договір, на підставі якого виникли
господарські зобов'язання сторін та
заявлено позов, за правовою природою є
договором перевезення вантажу
автомобільним транспортом.

Взаємовідносини між сторонами
врегульовані нормами ЦК та ГК України,
а також спеціальними законами.

Засади організації та діяльності
автомобільного транспорту
врегульовані спеціальним Законом
України «Про автомобільний транспорт»
від 05.04.2001р. №2344, з наступними змінами.

Згідно ст. 50 ЗУ «Про автомобільний
транспорт» договір про перевезення
вантажу автомобільним транспортом
укладається відповідно до цивільного
законодавства між замовником та
виконавцем у письмовій формі (договір,
накладна, квитанція тощо). Істотними
умовами договору є: найменування та
місцезнаходження сторін; найменування
та кількість вантажу, його пакування;
умови та термін перевезення; місце та
час навантаження і розвантаження;
вартість перевезення; інші умови,
узгоджені сторонами.

Сторони спірних правовідносин не мають
взаємних претензій щодо істотних умов
договору, тому суд презюмує договір
чинним, з посиланням на положення ст. 204
ЦК України.

Основні права і обов'язки замовника та
виконавця за договором про перевезення
вантажу автомобільним транспортом
встановлені ст.ст. 51, 52 ЗУ «Про
автомобільний транспорт».

Зокрема, замовник за договором про
перевезення вантажу автомобільним
транспортом має право отримати
компенсацію згідно із законодавством
за пошкодження або псування вантажу,
часткову чи повну його втрату. Позивач
визначив предмет спору - стягнення
заборгованості за бій перевезеної
продукції.

Замовник за договором про перевезення
вантажу зобов'язаний: забезпечити
своєчасне та повне оформлення
документів на перевезення вантажу;
здійснювати вантажні операції,
закріплення, накриття, ув'язування та
пломбування вантажу, зняття кріплень і
покриттів та очищення транспортного
засобу від залишків вантажу (ст. 51 ЗУ
«Про автомобільний транспорт»).

Автомобільний перевізник, серед
іншого, зобов'язаний забезпечити
виконання умов договору про
перевезення вантажу автомобільним
транспортом у межах, визначених
договором та законодавством;
забезпечити збереження вантажу,
прийнятого до перевезення, до передачі
вантажовласнику (уповноваженій ним
особі) в пункті призначення;
відшкодовувати замовнику збитки за
пошкодження або псування вантажу,
часткову чи повну його втрату, а також
збитки, завдані внаслідок несвоєчасної
доставки вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що
сторонами правовідносин є:

а) ТОВ «Напої Плюс» (позивач у справі,
замовник за Договором,
вантажовідправник),

б) ПСП «Ньютон-Транс» (відповідач у
справі, перевізник за Договором),

в) ПП «БЕЛЬ» (вантажоодержувач). При
розвантаженні вантажу виявлено бій
скла - 4 пляшки та часткове пошкодження
етикетки на партії товару внаслідок
провалення лотків з напоями між
дошками піддонів (кольорове фото том 1
а.с. 17-18).

Статтею 314 ГК України встановлено,
що перевізник несе відповідальність за
втрату, нестачу та пошкодження
прийнятого до перевезення вантажу,
якщо не доведе, що втрата, нестача або
пошкодження сталися не з його вини. У
транспортних кодексах чи статутах
можуть бути передбачені випадки, коли
доведення вини перевізника у втраті,
нестачі або пошкодженні вантажу
покладається на одержувача або
відправника. За шкоду, заподіяну при
перевезенні вантажу, перевізник
відповідає:

- у разі втрати або нестачі вантажу - в
розмірі вартості вантажу, який
втрачено або якого не вистачає;

- у разі пошкодження вантажу - в розмірі
суми, на яку зменшилася його вартість;

- у разі втрати вантажу, зданого до
перевезення з оголошенням його
цінності, - у розмірі оголошеної
цінності, якщо не буде доведено, що вона
є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Якщо внаслідок пошкодження
вантажу його якість змінилася
настільки, що він не може бути
використаний за прямим призначенням,
одержувач вантажу має право від нього
відмовитися і вимагати відшкодування
за його втрату.

Згідно ст. 924 ЦК України
перевізник відповідає за збереження
вантажу, багажу, пошти з моменту
прийняття їх до перевезення та до
видачі одержувачеві, якщо не доведе, що
втрата, нестача, псування або
пошкодження вантажу, багажу, пошти
сталися внаслідок обставин, яким
перевізник не міг запобігти та
усунення яких від нього не залежало.
Перевізник відповідає за втрату,
нестачу, псування або пошкодження
прийнятих до перевезення вантажу,
багажу, пошти у розмірі фактичної
шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з
його вини.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
відшкодування збитків.

Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який
порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки; розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.
Особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом
(частина 1 статті 614 ЦК України).

Статтею 22 ЦК України передбачено
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди та
визначено збитки як втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 224 ГК України
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушені. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

За загальним правилом збитки - це
об'єктивне зменшення будь-яких
майнових благ, яке пов'язане з утиском
його інтересів як учасника певних
суспільних відносин і яке виражається
у зроблених ним витратах тощо.

Так, притягнення до цивільно-правової
відповідальності можливо лише при
наявності певних, передбачених законом
умов. Їх сукупність утворює склад
цивільного правопорушення, який і є
підставою цивільно-правової
відповідальності. Застосування
відповідальності у вигляді
відшкодування збитків можливе за
наявності усіх елементів складу
цивільного правопорушення, а саме:
протиправної поведінки, наявності
збитків, причинного зв'язку між
протиправною поведінкою і збитками, і
вини.

У відповідності з Правилами
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затвердженими
наказом Мінтрансу України від 14.10.1997р.
№363, зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 20.02.1998р. за №128/2568 (далі -
Правила перевезення), на які йде
посилання у договорі, у разі зіпсування
або пошкодження вантажу, а також у разі
розбіжностей між перевізником і
вантажовідправником
(вантажоодержувачем) обставини, які
можуть служити підставою для
матеріальної відповідальності,
оформляються актом за формою, що
наведена в додатку 4 (п. 15.1). Записи в
акті засвідчуються підписами
вантажовідправника
(вантажоодержувача) і водія.
Односторонні записи в акті як
вантажовідправника
(вантажоодержувача), так і водія -
вважаються недійсними. Жодна із сторін
не має права відмовитись від
підписання акта. У разі незгоди зі
змістом акта кожна із сторін має право
викласти в ньому свою думку в рядку
«Особливі відмітки» і засвідчити її
підписом. При відмові від складання
акта або від внесення записів у
товарно-транспортну накладну у
випадках недостачі, псування або
ушкодження вантажу акт складається за
участю представника незацікавленої
сторони (п. п. 15.3, 15.4, 15.5). В разі, якщо при
виявленні недостачі, ушкодження або
зіпсування вантажів, Перевізник і
вантажовідправник або
вантажоодержувач не дійшли згоди у
визначенні їх причин і суми, на яку
зменшилась вартість вантажу, на вимогу
Перевізника, вантажовідправника чи
вантажоодержувача проводиться
експертиза в бюро товарних експертиз
або іншими компетентними
організаціями чи фізичними особами (п.
13.6).

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач та відповідач не дійшли згоди
щодо причин пошкодження продукції,
однак не провели відповідну експертизу
для визначення причин, як передбачено
Правилами перевезення, на які вони
послались у Договорі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

На виконання постанови ВГСУ суд
повторно дослідив обставини
повернення вантажу та його знецінення,
а також обставини передачі вантажу ПП
«БЕЛЬ» (том 1 а.с. 251-252).

Позивач не спростував належними та
допустимими доказами доводи
відповідача щодо відсутності його вини
у пошкодженні етикетки товару. Вина
відповідача у пошкодженні етикетки на
товар не є доведеною.

Будучи вантажовідправником вантажу, що
відноситься до алкогольних напоїв,
позивач не довів виконання ним
положень п.25.10 Правил перевезення, щодо
правильності розміщення у кузові
автомобіля лотків з поліетиленовою
упаковкою з алкогольними напоями.
Позивач також не спростував доводи
відповідача стосовно того, що за
встановлених фактичних обставин
пошкодження товару, право на
пред'явлення претензії до відповідача
має вантажоодержувач, а не
вантажовідправник, яким є позивач.

Суд критично оцінює документи про
утилізацію продукції, подані позивачем
(том 2 а.с. 19-20), оскільки про їх існування
позивач повідомив суд лише після
неодноразових нагадувань. В документах
не вказано підстава утилізації та
норматив, місце утилізації та спосіб
утилізації товару, подальше
використання тари. Позивач також не
зміг пояснити неможливість уцінення
товару чи його повторне використання.
Позивач не зміг довести і зміни якості
продукту, що змінився настільки, що він
не може бути використаний за прямим
призначенням.

Суд враховує, що продукція не була
розбита чи пошкоджено вміст продукту, а
також відсутня вина перевізника у
неналежному пакуванні вантажу
позивачем на піддонах та
незабезпечення належного безпечного
укладання лотків з напоями.

При прийнятті рішення господарський
суд враховує нормативні втрати майна -
розбивання трьох пляшок напою «Бора
Бора» на суму 19.88 грн. (без ПДВ), та
пляшки напою «Дайкірі» на суму 5.08 грн.
(без ПДВ), а також наднормативні втрати
майна - розбивання однієї пляшки напою
«Дайкірі» на суму 5.08 грн. (без ПДВ) (том 2
а.с. 19).

Суд вважає за можливе задовольнити
вимоги позивача в межах предмету спору
- лише в частині стягнення вартості
розбитого майна понад норматив - на
суму 5.08 грн. (без ПДВ) з відповідача.

Суд критично оцінює заперечення
відповідача стосовно відсутності
права позивача на звернення з позовом,
оскільки ПП «БЕЛЬ» відмовився прийняти
товар, не набувши на нього права
власності, повернув його постачальнику
- накладна від 28.02.2013р. №АС0036364 на суму
4369,60 грн. (том 2 а.с. 9), та відкоригував
господарські та податкові зобов'язання
(том 2 а.с. 24). Суд не враховує це
твердження відповідача при прийнятті
рішення.

З огляду на викладене, суд відмовляє в
решті позовних вимог за недоведеністю
фактичних обставин, на які посилається
позивач, як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати, понесені позивачем при
поданні позову, покладаються на
відповідача повністю за мінімальною
ставкою при зверненні до суду - в сумі
1720 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного сервісного
підприємства «Ньютон-Транс», м.
Черкаси, вул. Смілянська, 131, , номер рахунку в банку невідомий

на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Напої плюс», м. Київ,
Спортивна площа, 3, ,
номер рахунку в банку невідомий

5,08 грн. заборгованості та 1720,50 грн.
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
прийняття рішення. Сторони у справі
протягом цього строку мають право
подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду на вказане рішення
через Господарський суд Черкаської
області.

Повне рішення складено 10.06.2014р.

Суддя
Г.М. Скиба