ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.06.14р. Справа №
15/5005/10446/2012Розглядається заява:
Комунального підприємства "Житлово -
експлуатаційна організація №14",
м.Кривий Ріг

про розстрочку виконання рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 20.12.12р.

У справі:

за позовом Криворізького міського
комунального підприємства "Міськліфт",
м. Кривий Ріг

до Комунального підприємства "Житлово -
експлуатаційна організація №14", м.
Кривий Ріг про стягнення 156 859,46 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Бисова В.А.,
представник за довіреністю № б/н від
01.01.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду від
20.12.12р. позов задоволено у повному
обсязі, вирішено стягнути з
Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація
№14" (далі-відповідач) на користь
Криворізького міського комунального
підприємства "Міськліфт" (далі-позивач)
заборгованість за виконані та прийняті
роботи за серпень 2011 р. у розмірі 156 859, 46
грн. та витрати по сплаті судового
збору у розмірі 3 137,19 грн.

02.01.13р. на виконання вищезазначеного
рішення господарським судом було
видано наказ.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
27.02.13р. рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 20.12.12р.
залишено без змін.

10.06.14р. до суду від відповідача надійшла
заява про розстрочку виконання рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 20.12.12р. строком на 12 місяців
починаючи з червеня 2014 року.

Ухвалою господарського суду від 10.06.14р.
прийнято вищезазначену заяву про
розстрочку виконання рішення до
розгляду та призначено її розгляд на
19.06.14р.

19.06.14р. повноважний представник
позивача у судове засідання не
з'явився, витребувані заперечення до
суду не надав. Жодних пояснень щодо
причини неявки або інших клопотань до
господарського суду не надходило.

В свою чергу, повноважний представник
відповідача у судовому засіданні
підтримав подану заяву про розстрочку
виконання рішення та просив суд
задовольнити її у повному обсязі.

Оскільки суд обмежений в строках
розгляду заяви про розстрочку
виконання рішення та судом було
належним чином виконано вимоги ч.1 ст. 64
та ст. 87 Господарського процесуального
кодексу України, суд вважає за можливе
розглянути заяву про розстрочку
виконання рішення в даному судовому
засіданні без участі повноважного
представника позивача за наявними в
ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, подану
заяву та заслухавши пояснення
повноважного представника
відповідача, господарський суд вважає
заяву про розстрочку виконання рішення
не обґрунтованою та такою, що
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Заява відповідача розглядається
відповідно до вимог ст. 121
Господарського процесуального кодексу
України.

Стаття 33 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачає відстрочку або
розстрочку виконання, встановлення чи
зміну способу і порядку виконання
рішення. За наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення чи
унеможливлюють його, державний
виконавець за власною ініціативою або
за заявою сторін, а також самі сторони
мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про відстрочку або розстрочку
виконання, а також про встановлення чи
зміну способу й порядку виконання.

Розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки, також,
повинні визначатись господарським
судом.

Підставою для розстрочки виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк. При цьому слід мати на увазі, що
згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття
не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про розстрочку виконання
рішення, господарський суд повинен
враховувати матеріальні інтереси
сторін, їх фінансовий стан, ступінь
вини відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Статтею 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 26 грудня 2003 року N 14
"Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження" передбачено,
що при вирішенні заяв державного
виконавця чи сторони про відстрочку
або розстрочку виконання рішення,
встановлення або зміну способу й
порядку його виконання суду потрібно
мати на увазі, що відповідно до ст. 351
ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе
лише у виняткових випадках, які суд
визначає виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім'ї,
відсутність у нього майна, яке за
рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд вважає, що
відповідач не надав суду достатніх
доказів в підтвердження обставин, на
які він посилається в обґрунтування
поданої заяви, у тому числі доказів
відсутності активів для виконання
рішення суду та реальної загрози
зупинення господарської діяльності у
зв'язку з виконанням належним чином
рішення суду. Також, відповідачем не
надано суду жодного доказу в
підтвердження того, що останній
намагався виконати рішення суду, яке
набрало законної сили та є обов'язковим
для виконання на всій території
України. Крім того, відповідачем не
надано суду доказів того, що відповідач
намагається всіма можливими засобами
покращити своє фінансове становище для
подальшого погашення боргу перед
позивачем.

Із заяви відповідача про розстрочку
виконання рішення суду та доданих до
неї документів, вбачається, що
обставини зазначені заявником як
підстави для розстрочки виконання
рішення суду не є винятковими, а отже є
надуманими та застосованими з метою
ведення тактики затягування процесу
виконання рішення суду та зловживанням
своїми процесуальними правами.

Крім того, господарський суд звертає
увагу на той факт, що відповідачем на
протязі майже 17 місяців було сплачено
позивачу лише 39 300 грн., а також те, що
відповідачем не взято до уваги
висновки суду, викладені в ухвалі суду
від 30.05.14р., якою відповідачу було
відмовлено у задоволенні подібної
заяви.

Викладене є підставою для відмови у
задоволенні заяви відповідача про
розстрочку виконання рішення.

Враховуючи викладене, керуючись
Пленумом Верховного Суду України № 14
від 26.12.2003р., Законом України "Про
виконавче провадження", ст.ст. 32-36, 43, 86,
121 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
організація № 14" про розстрочку
виконання рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 20.12.12р. -
відмовити.

Суддя Н.Е. Петренко