донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

16.06.2014
справа №905/1018/14

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівПопков Д.О. Марченко
О.А., Радіонова О.О.при секретарі
судового засідання Кулявець Ю.В.за
участю представників сторін: від
позивача: Орлова І.М. - за довіреністю
від 24.02.2014р.;від відповідача:не з'явився
розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Диад-К», м.Донецькна
рішення господарського судуДонецької
області від17.04.2014р. (повний текст
підписано 22.04.2014р.)у справі№905/1018/14
(суддя Мельниченко Ю.С.)за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Диад-К», м.Донецьк до
Приватного підприємства «Єнакієве
Автотранс», м. Єнакієве, Донецька
областьпростягнення 70 040 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Диад-К", м. Донецьк,
звернулось до господарського суду
Донецької області з позовом до
Приватного підприємства "Єнакієве
Автотранс", м. Єнакієве, Донецька
область про стягнення збитків у сумі 70
040грн.

Рішенням Господарського суду
Донецької області від 17.04.2014р. (суддя
Мельниченко Ю.С.), вмотивованим
недоведеністю Позивачем усіх
елементів складу правопорушення
(шкідливого результату та причинного
зв'язку між протиправною поведінкою і
завданими збитками) в задоволенні
позовних вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Диад-К», м.Донецьк до
Приватного підприємства «Єнакієве
Автотранс», м. Єнакієве, Донецька
область про стягнення збитків у сумі 70
040грн. відмовлено.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Диад-К», м.Донецьк,
не погодившись з прийнятим судовим
рішенням, звернулося з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду Донецької
області від 17.04.2014р. у справі №905/1018/14 та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Підставами для скасування рішення суду
першої інстанції апелянт зазначає
порушення судом норм матеріального
права, а висновки, викладені у рішенні
суду, не відповідають обставинам
справи, вказуючи, що довів усі елементи
складу правопорушення, крім того,
вважає, що розписка про сплату 3300 грн. -
є належним доказом.

Розпорядженням В.о. голови Донецького
апеляційного господарського суду від
13.05.2014р. за результатами автоматичного
розподілу справи сформовано колегію
суддів у наступному складі: головуючий
(суддя-доповідач) Попков Д.О., судді
Марченко О.А., Татенко В.М.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 13.05.2014р.
порушене апеляційне провадження із
призначенням розгляду скарги на
02.06.2014р. о 13:30 годин.

Розпорядженням В.о. голови Донецького
апеляційного господарського суду від
02.06.2014р. у зв'язку із виходом члена
постійно діючої судової колегії судді
Радіонової О.О. з відпустки сформовано
колегію суддів у наступному складі:
головуючий (суддя-доповідач) Попков
Д.О., судді Марченко О.А., Радіонова О.О.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 02.06.2014р. було
відкладено розгляд апеляційної скарги
на 16.06.2014р. о 14 год. 45 хв.

Фіксація судового засідання
апеляційної інстанції здійснювалась
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу у порядку розгляду
апеляційної скарги, встановленому
ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського
процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судових
засіданнях підтримав вимоги
апеляційної скарги та на виконання
вимог суду надав додаткові документи
(а.с.а.с.78-81).

Представник Відповідача через
канцелярію суду надав відзив з
додатками (а.с.а.с.66-70) на апеляційну
скаргу від 28.05.2014р., яким проти
задоволення її вимог заперечив, однак у
судові засідання без пояснення причин
та пори належне повідомлення не
з'явився, що не перешкоджає розгляду
скарги по суті.

Відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
апеляційної інстанції зазначає
наступне:

Як було встановлено місцевим судом та
вбачається із матеріалів справи,
01.08.2013р. між Відповідачем (Виконавець)
та Позивачем (Замовник) було укладено
договір №4 про надання послуг з
технічного обслуговування та ремонту
автотранспортного засобу
(далі-Договір, а.с.а.с.9-11), за умовами п.1.1.
якого Виконавець прийняв на себе
зобов'язання за завданням Замовника,
якісно та в строк надати послуги з
технічного обслуговування та ремонту
двигуна 4HG1ISUZU, а Замовник зобов'язався
оплатити виконавцю надані послуги.

Відповідно до п. 1.2 Договору послуги
надаються згідно наданими Замовником
заявками за адресою: 86406, м. Єнакієве,
вул. Карпинського, буд. 5.

Виконавець згідно п. 2.1.5 Договору
зобов'язаний надати послуги в строк,
визначений сторонами. В разі
неможливості визначити строк надання
послуг у зв'язку з особливою складністю
ремонту або відсутністю необхідних
запчастин, виконавець зобов'язаний
проінформувати замовника про можливу
дату закінчення ремонту додатково.

Як визначено п. 3.1 Договору, ціна
договору орієнтовно складає 51 886грн. з
ПДВ, які Замовник за змістом п. 3.2.
перераховує у якості попередньої
оплати на поточний банківський рахунок
Виконавця протягом 5 банківських днів з
дня отримання рахунку на оплату.

Згідно п. 6.1. Договір вступає в силу з
моменту його підписання та діє до
31.12.2013р.

Як встановлено судом першої інстанції,
Позивач перерахував на поточний
рахунок Відповідача суму у розмірі 49
886грн., що підтверджується відповідним
платіжним дорученням №2900 від 04.09.2013р.
(а.с.13) згідно виставленого Виконавцем
рахунку №1/08 від 01.08.2013р. на загальну
суму 51886грн. (а.с.12)

Крім того, за поясненнями Позивача,
керівником Відповідача була видана
розписка про отримання 05.12.2013р. решти
вартості ремонтних робіт в сумі 3300грн.,
в якій строк завершення ремонту було
визначено 15.12.2013р.

У зв'язку із невиконанням Відповідачем
зобов'язань за договором, Позивач
26.12.2013р. вручив вимоги про повернення
суми здійсненої безготівкої
попередньої оплати в розмірі 49886грн.
(а.с.14) та виданих готівкою 3300грн. (а.с.81),
отримання яких Виконавцем
підтверджується відбитком печатки
останнього та підписом керівника.
Наразі, доказів повернення означених
сум з матеріалів справи не вбачається,
а представником Скаржника
заперечується.

26.12.2013р. за актом приймання-передачі
автомобіль було повернуто Виконавцем
Замовнику без проведення ремонту
двигуна (а.с.16), зважаючи на що Позивачем
було укладено договір підряду на
ремонтні роботи №55 від 27.12.2013р. з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Юмотор", за умовами
якого останній зобов'язався виконати
ремонт двигуна Замовника 4HG1ISUZU (а.с17).

На виконання договору №55 від 27.12.2013р.
Позивач перерахував Товариству з
обмеженою відповідальністю "Юмотор"
суму у розмірі 70 040грн. (з яких 13625грн. -
вартість робіт, решта - запасні частини
та матеріали), визначеному
замовленням-нарядом від 30.12.2013р. (а.с.19),
що підтверджується відповідним
платіжним дорученням №5023 від 30.12.2013р.
(а.с.20).

Складений та підписаний сторонами без
зауважень акт здачі-прийняття робіт
від 08.01.2014р. на суму 13625грн. (а.с.21) вказує
на виконання ТОВ «Юмотор» зобов'язань
зі здійснення ремонту.

Визначаючи сплачені на користь ТОВ
«Юмотор» 70400грн. своїми збитками як
додатковими витратами, зумовленими
невиконанням Відповідачем своїх
зобов'язань за договором №4 про надання
послуг з технічного обслуговування та
ремонту автотранспортного засобу від
01.08.2013р., Позивач звернувся до
Господарського суду Донецької області
з позовом про стягнення таких збитків.

Як вже зазначалося вище, господарський
суд Донецької області відмовив в
задоволенні позовних вимог.

Оцінюючи правильність застосування
місцевим судом норм матеріального і
процесуального законодавства в
контексті встановлених обставин,
апеляційний суд дійшов висновку про
необґрунтованість вимог апеляційної
скарги з огляду на таке:

Як вбачається з матеріалів справи
предметом позову є стягнення збитків в
розмірі у 70 040грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків п.4 ст.611
Цивільного кодексу України.

Частинами 1 та 2 ст.623 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Разом з
цим, розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
При цьому, збитки визначаються, як
втрати, які особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

При цьому, для застосування такої міри
відповідальності як стягнення збитків
необхідна наявність всіх елементів
складу правопорушення, а саме:
протиправної поведінки, збитків як
результату поведінки ,
причинно-наслідкового зв'язку між
протиправною поведінкою боржника та
шкідливим результатом такої поведінки,
вини особи.

Відсутність хоча б одного елемента
складу правопорушення виключає
настання відповідальності та
задоволення відповідних позовних
вимог.

Щодо наявності порушення зобов'язань
Відповідача за договором №4 про
надання послуг з технічного
обслуговування та ремонту
автотранспортного засобу від 01.08.2013р.
апеляційний суд зазначає, що
неспростована згідно приписів ст.ст.4-3,
33 Господарського процесуального
кодексу України приналежність підпису
керівника Відповідача на розписки від
05.12.2013р. про отримання суми 3300грн., зміст
якої дозволяє ідентифікувати її
(розписку) саме як виконання за
означеним договором (доказів існування
інших відносин між сторонами не надано,
а Позивачем заперечується (а.с.78), дає
підстави для висновків:

- про неналежне (несвоєчасне та не
у визначений спосіб (безготівковий
розрахунок) у розумінні п. 3.2. договору
№4 від 01.08.2013р.), але повне виконання
Замовником грошових зобов'язань перед
Виконавцем, яке було прийняте останнім
без застережень;

- при визначення у відповідності
до умов п.2.1.5. договору №4 від 01.08.2013р.
Виконавцем дати завершення ремонтних
робіт - 15.12.2013р.

В свою чергу, відсутність доказів
належного виконання Відповідачем
обумовлених ремонтних робіт у
визначний ним строк у вигляді
підписаного акту виконаних робіт
згідно п. 2.2.3. договору №4 від 01.08.2013р. та
повернення автомобілю без проведеного
ремонту за актом від 26.12.2013р. (а.с.16),
вказує на наявність порушення з боку
Відповідача у розумінні ст.610
Цивільного кодексу України у вигляді
невиконання зобов'язань з ремонту та
вчинення сторонами дій, спрямованих на
розірвання договору №4 від 01.08.2013р.

За змістом ст.614 Цивільного кодексу
України вина Відповідача як Виконавця
презюмується і останнім за матеріалами
справи належними доказами не
спростована. Посилання Відповідача у
відзиві на апеляційну скаргу на
неповне виконання грошових зобов'язань
Позивачем з оплати послуг у розмірі
замовлення-наряду від 13.09.2013р. (а.с.68) між
Відповідачем та ТОВ «Юмотор» на суму
67540грн., апеляційним судом
відхиляється, адже вказаний документ
не визначає і не може визначати обсяг
грошових зобов'язань Позивача перед
Відповідачем в межах укладеного між
ними договору №4 від 01.08.2013р., стороною
якого ТОВ «Юмотор» не являється.

Між тим, попри наявність факту
порушення з боку Відповідача своїх
зобов'язань перед Позивачем за
договором №4 від 01.08.2013р. та презюмовану
винність такого порушення, апеляційний
суд погоджується із висновками
місцевого суду про відсутність інших
обов'язкових складових елементів для
задоволення заявлених вимог.

Дійсно, понесені Позивачем витрати у
розмірі здійсненого не користь ТОВ
«Юмотор» платежу в сумі 70400грн.
спрямовані саме на забезпечення
відновлення поламаного двигуна, а отже
- зумовлені його неробочим станом
(поламкою), який мав місце до моменту
його передачі в ремонт Відповідачеві.
Втім, із матеріалів справи не
вбачається, і Позивачем не
стверджується, що поламка двигуна
зумовлена винними діями Відповідача та
має будь-яке відношення до його
зобов'язань за договором №4 від 01.08.2013р.

В свою чергу, оскільки поламка мала
місце до моменту укладення договору №4
від 01.08.2013р. (саме її наявністю і
обумовлене укладання цього договору),
остільки встановлене порушення
зобов'язань Відповідача за таким
договором хронологічно не може бути
причиною такої поламки.

Відтак, понесені витрати Позивача на
відновлення робочого стану свого
майна, поламка якого не була зумовлена
діями (бездіяльністю) Відповідача за
договором №4 від 01.08.2013р. не є збитками
за цим договором у розумінні ч.2 ст.22
Цивільного кодексу України та ч.1 ст. 225
Господарського кодексу України, адже
доказів того, обсяг таких
відновлювальних робіт в певній частині
збільшився (додаткові витрати як
збитки) через порушення обов'язків з їх
здійснення Відповідача суду всупереч
ст.ст.4-3, 33 Господарського
процесуального кодексу України не
представлено.

Наразі, будь-яких інших підстав,
передбачених ст.104 Господарського
процесуального кодексу України, для
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення апеляційним судом не
встановлено, а порушені права Позивача
в межах правовідносин за договором №4
від 01.08.2013р. з Відповідачем, зокрема,
щодо отриманих і неповернутих останнім
коштів, підлягають захисту шляхом
подання окремого позову із
застосуванням іншого способу судового
захисту.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія апеляційної інстанції дійшла
висновку, що апеляційна скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Диад-К», м.Донецьк
задоволенню не підлягає, що згідно із
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України має наслідком
віднесення на рахунок останнього
витрат по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Диад-К»,
м.Донецьк на рішення Господарського
суду Донецької області від 17.04.2014р. у
справі №905/1018/14 залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Донецької області від 17.04.2014р. у справі
№905/1018/14 залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції
набирає сили з дня її прийняття, але
може бути оскаржена до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий
Д.О. Попков

Судді:
О.А. Марченко

О.О. Радіонова

Надруковано 5 прим.:1. Позивачу; 2.
Відповідачу; 3. У справу;4. ДАГС; 5. ГСДО