ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року Справа № 911/77/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач
у справі), Коваленка В.М., Короткевича
О.Є.,розглянувши касаційні скарги 1.
товариства з обмеженою
відповідальністю "Оболонь Агро", смт.
Чемерівці Хмельницької області; 2.
арбітражного керуючого Капелюшного
І.В. (розпорядник майна), м. Київ на
постановувід 26.03.2014 Київського
апеляційного господарського суду у
справі№ 911/77/14 господарського суду
Київської областіпро
банкрутствотовариства з обмеженою
відповідальністю "Ввіко", м. Вишневе
Київської області в
судовому засіданні взяли участь
представники:

ТОВ "Оболонь Агро" ТОВ "Ввіко"Панченко
Р.М., довір.; Рева І.І., довір.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Київської області від 14.02.2014 за заявою
товариства з обмеженою
відповідальністю "Оболонь Агро" (далі -
ініціюючий кредитор) порушено
провадження у справі №911/77/14 про
банкрутство товариства з обмеженою
відповідальністю "Ввіко" (далі -
боржник) у порядку загальних норм
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції
Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI, далі -
Закон про банкрутство), призначено
розпорядником майна арбітражного
керуючого Капелюшного І.В та інше.

Постановою Київського
апеляційного господарського суду від
26.03.2014 (судді: Остапенко О.М. -
головуючий, Верховець А.А., Доманська
М.Л.) вказану ухвалу скасовано,
відмовлено в порушенні провадження у
справі про банкрутство на підставі ч. 7
ст. 16 Закону про банкрутство.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
суду апеляційної інстанції, ініціюючий
кредитор та розпорядник майна
Капелюшний І.В. звернулися до Вищого
господарського суду України з
касаційними скаргами, в яких просять її
скасувати та залишити в силі ухвалу
суду першої інстанції.

Обидві касаційні скарги мають тотожне
мотивування, а саме порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, зокрема ст.ст. 1, 2, 10, 16 Закону про
банкрутство, ст.ст. 4, 43 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України). Скаржники вказують про
наявність усіх передбачених чинним
законодавством ознак
неплатоспроможності боржника.

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, обговоривши доводи
касаційних скарг, перевіривши наявні
матеріали справи, проаналізувавши
застосування судами норм
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційні скарги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 16 Закону про банкрутство
завдання підготовчого засідання суду
полягає в з'ясуванні ознак
неплатоспроможності боржника,
наявності чи відсутності перешкод для
подальшого руху справи про
банкрутство.

Частиною 3 статті 10 Закону про
банкрутство чітко встановлені ознаки
неплатоспроможності боржника, а саме:
а) грошові вимоги, які повинні складати
300 мінімальних розмірів заробітної
плати; б) вимоги мають бути безспірними;
в) такі вимоги повинні бути не
задоволені боржником протягом трьох
місяців після встановленого для їх
погашення строку.

Зазначена стаття також містить
визначення безспірних вимог
кредиторів, як грошових вимог
кредиторів, підтверджених судовим
рішенням, що набрало законної сили, і
постановою про відкриття виконавчого
провадження, згідно з яким відповідно
до законодавства здійснюється
списання коштів з рахунків боржника.

При цьому частина 1 статті 15 Закону про
банкрутство у якості однієї з підстав
для повернення без розгляду заяви про
порушення справи про банкрутство
передбачає не подання
заявником-кредитором доказів
неспроможності боржника виконати
грошові зобов'язання перед кредиторами
в розмірі, визначеному ч. 3 ст. 10 цього
Закону, протягом трьох місяців після
відкриття виконавчого провадження,
якщо інше не передбачено цим Законом.

Отже, системний аналіз ч. 3 ст. 10 та ч. 1
ст. 15 Закону про банкрутство свідчить,
що за загальним правилом правовими
підставами для порушення справи про
банкрутство є наявність у ініціюючого
кредитора безспірних грошових вимог до
боржника, які сукупно становлять не
менше трьохсот мінімальних розмірів
заробітної плати та не були задоволені
боржником протягом трьох місяців після
відкриття виконавчого провадження.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, на момент порушення
провадження у справі про банкрутство
безспірні грошові вимоги ініціюючого
кредитора до боржника становили 2 855 687,42
грн., які не були виконані останнім
протягом більше ніж трьох місяців у
виконавчому провадженні. У
підтвердження вказаних обставин до
заяви про порушення справи про
банкрутство додані два рішення
господарського суду Київської області
від 03.10.2012 у справі № 12/084-12 та від 08.10.2012
у справі №8/096-12 про стягнення з
боржника заборгованості в загальній
сумі 3 053 212,49 грн. (у т.ч. 197 525,07 грн. пені)
судові накази, постанови державної
виконавчої служби про відкриття
виконавчого провадження відповідно
від 22.11.2012 та від 07.12.2012.

Отже, судом першої інстанції було
встановлено наявність усіх визначених
в ч. 3 ст. 10 Закону про банкрутство ознак
неплатоспроможності боржника.

Припиняючи провадження у справі з
підстав відсутності ознак
неплатоспроможності боржника, суд
апеляційної інстанції виходив
виключно з обставини виявлення органом
виконавчої служби під час здійснення
виконавчого провадження активів
боржника (рухомого та нерухомого
майна), вартості яких, на думку суду,
достатньо для примусового задоволення
вимог ініціюючого кредитора поза
межами процедури банкрутства. При
цьому фактична вартість майна боржника
судом апеляційної інстанції взагалі не
з'ясовувалась, а в оскаржуваній
постанові наведений лише перелік
відповідних активів боржника.

Однак такі висновки суду не можна
визнати законними та обґрунтованими з
наступних підстав.

Як вбачається, виконавчі провадження
зі стягнення з боржника заборгованості
на користь ініціюючого кредитора були
відкриті у листопаді-грудні 2012 року, а
звернення останнього із заявою про
порушення даної справи про банкрутство
відбулося лише в січні 2014 року. Отже,
виконавче провадження щодо боржника
тривало понад рік, проте за цей період
примусове погашення навіть частини
грошових вимог ініціюючого кредитора
не відбулося, про що свідчить довідка
ВДВС Києво-Святошинського районного
управління юстиції від 31.01.2014 № 604.

При цьому за весь час здійснення
виконавчого провадження з боку
боржника не було вчинено жодних дій,
направлених на погашення
заборгованості перед ініціюючим
кредитором у повному обсязі або до
суми, яка не може бути підставою для
ініціювання процедури банкрутства.

Більше того, судом апеляційної
інстанції не враховано, що відповідно
до визначення терміна
"неплатоспроможність", що міститься в
абзаці 9 статті 1 Закону про
банкрутство, для порушення справи про
банкрутство не вимагається
встановлення даних про перевищення
розміру заборгованості боржника над
вартістю його майнових активів.
Недостатність активів над пасивом
боржника є предметом дослідження суду
при встановленні його неоплатності, що
має місце при визнанні боржника
банкрутом (ст. 205 Господарського
кодексу України).

Отже, апеляційний господарський суд
дійшов висновків про безпідставність
порушення даної справи про банкрутство
керуючись обставинами, які не можуть
підтверджувати наявність або
відсутність ознак неплатоспроможності
боржника в розумінні ст. ст. 1, 10 Закону
про банкрутство.

Враховуючи, що судом першої інстанції
було встановлено наявність усіх
визначених Законом про банкрутство
ознак неплатоспроможності боржника,
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню, як така, що не відповідає
вимогам чинного законодавства, а
законна та обґрунтована ухвала суду
першої інстанції - залишенню в силі.

На підставі наведеного та керуючись ст.
1, 10, 16 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" та ст.ст. 1115,
1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги товариства з
обмеженою відповідальністю "Оболонь
Агро" та арбітражного керуючого
Капелюшного І.В. (розпорядник майна)
задовольнити.

2. Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
26.03.2014 у справі № 911/77/14 скасувати.

3. Ухвалу господарського суду
Київської області від 14.02.2014 у справі №
911/77/14 залишити в силі.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко О.Є. Короткевич