ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"03" червня 2014 р.
Справа № 918/654/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Марач В.В. розглянувши
справу за позовом Дубенський районний
територіальний центр соціального
обслуговування (надання соціальних
послуг)

до відповідача Управління праці та
соціального захисту населення
Дубенської районної державної
адміністрації

про стягнення в сумі 17 480 грн. 06 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник Чумак Г.І.

від відповідача: представник Гроцька
А.В.

Статті 20,22 Господарського
процесуального кодексу України
сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20
ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Дубенський районний територіальний
центр соціального обслуговування
(надання соціальних послуг) (надалі
Позивач) звернувся в господарський суд
Рівненської області з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Дубенської районної
державної адміністрації в якому
просить стягнути з останнього грошові
кошти в сумі 17480,06 грн.. Свої вимоги
Позивач обгрунтовує наступним.

Між Дубенським районним
територіальним центром соціального
обслуговування (надання соціальних
послуг) та Управлінням праці та
соціального захисту населення
Дубенської РДА укладено Договір
суборенди нежитлового приміщення,
розташованого за адресою АДРЕСА_1 від
07.04.2009р. строком на 10 років. Натомість,
Управління праці та соціального
захисту населення не сумлінно сплачує
за користування переданою частиною
приміщення та не сплачує самостійно
вартість фактично спожитих
комунальних послуг в поточному році за
результатами ведення своєї
господарської діяльності.
Заборгованість відповідача перед
позивачем за використану
електроенергію за І квартал 2014р.
становить 16953,61 грн. відповідно до
розрахунку від 14.04.2014р. № 183,
заборгованість за водопостачання та
водовідведення за І півріччя 2014р.
становить 526,45 грн. відповідно до
розрахунку від 14.04.2014р. № 184.

Сума простроченої заборгованості за І
квартал 2014р. по енергоносіях складає
17480,06 грн..

Відповідач надав суду відзив на позов в
якому вимог позивача не визнає
посилаючись при цьому на наступне.

Відповідно до ст.793, 794 ЦКУ договір
оренди будівлі або іншої капітальної
споруди (її окремої частини) строком на
3 і більше років підлягає нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст. 640 ЦКУ договір, що
підлягає нотаріальному посвідченню, є
укладеним з дня такого посвідчення.

Районний територіальний центр
соціального обслуговування (надання
соціальних послуг) звернувся до
господарського суду про визнання
договору суборенди частини
нежитлового приміщення від 07.04.2009
дійсним, оскільки він нотаріально не
посвідчений та не здійснено державну
реєстрацію.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 30.06.2011 року у
задоволенні позову про визнання
дійсним договору суборенди відмовлено,
мотивуючи це тим, що діючим цивільним
законодавством не передбачено
визнання дійсним правочину, що
підлягає державній реєстрації, в
судовому порядку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, є зокрема,
договори та інші правочини.

Крім того, якщо на балансі розпорядника
бюджетних коштів ( в даному випадку -
Позивач) знаходиться будівля,
приміщення, якої орендують інші
бюджетні установи, орендодавець
укладає з орендарями договори: договір
оренди та договір про відшкодування
витрат балансоутримувача на утримання
орендованого майна та надання
комунальних послуг.

Орендодавець надає орендарям рахунки
для оплати орендної плати та
комунальних послуг.

Саме тому основною умовою врегулювання
питання по відшкодуванню Дубенському
районному територіальному центру
витрат по комунальних платежах, є
укладення договору суборенди частини
нежитлового приміщення, яке належить
на праві оренди територіальному
центру.

Згідно ст. 48 Бюджетного кодексу України
укладення договору, придбання товару,
послуги чи здійснення інших
аналогічних операцій протягом
бюджетного періоду, за якими
розпорядником бюджетних коштів взято
зобов'язання без відповідних бюджетних
асигнувань або з перевищенням
повноважень, встановлених цим Кодексом
та законом про Державний бюджет
України є недійсними. Дані зобов'язання
не вважаються бюджетними
зобов'язаннями і не підлягають оплаті
за рахунок бюджетних коштів. Взяття
таких зобов'язань є порушенням
бюджетного законодавства. Витрати
бюджету на покриття таких зобов'язань
не здійснюються.

Управління праці та соціального
захисту населення
райдержадміністрації є державним
органом та фінансується з державного
бюджету.

Згідно Порядку казначейського
обслуговування державного бюджету за
витратами, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
24.12.2012 №1407 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 17 січня
2013 року за № 130/22662, органи Казначейства
здійснюють розрахунково-касове
обслуговування розпорядників
бюджетних коштів шляхом проведення
платежів з реєстраційних, спеціальних
реєстраційних рахунків розпорядників
бюджетних коштів та рахунків
одержувачів бюджетних коштів,
відкритих в органах Казначейства,
відповідно до кошторисів, планів
асигнувань загального фонду
державного бюджету.

Відповідно до встановлених
повноважень Казначейство України
здійснює контроль за наявністю
відповідних бюджетних асигнувань для
взяття бюджетних зобов'язань та
відповідністю взятих бюджетних
зобов'язань певним бюджетним
асигнуванням за їх економічними
характеристиками, паспорту бюджетної
програми.

Відповідно до п.11.3 даного Порядку
органи Казначейства здійснюють
платежі на підставі платіжних доручень
за дорученнями розпорядників
бюджетних коштів та одержувачів
бюджетних коштів у разі наявності в
обліку відповідного бюджетного
зобов'язання та бюджетного фінансового
зобов'язання у межах залишків на
рахунках для обліку відкритих
асигнувань.

Платіжне доручення не приймається до
виконання у разі відсутності в обліку
органів Казначейства відповідних
бюджетних зобов'язань та бюджетних
фінансових зобов'язань.

Позивач у своїй фінансовій діяльності
керується Порядком казначейського
обслуговування місцевих бюджетів,
затвердженим наказом Міністерства
фінансів України від 23.08.2012 № 938 та
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України від 12.09.2012 за № 1569/21881.

Відповідно до п.2.2 даного Порядку
органи Казначейства здійснюють
операції щодо виконання платіжних
доручень розпорядників бюджетних
коштів та одержувачів бюджетних коштів
на підставі підтвердних документів,
зареєстрованих бюджетних зобов'язань
та проводять реєстрацію і облік
бюджетних зобов'язань.

На даний час між управлінням та
Позивачем не укладено жодного
нормативно-правового акту (договору),
який би юридично підтверджував факт
використання управлінням частини
нежитлового приміщення.

На основі наведеного відповідач
просить відмовити в задоволенні
позову.

Розглянувши документи і матеріали, які
подані учасниками судового процесу,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, давши належну
оцінку доказам, які мають значення для
справи, господарський суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

При цьому господарський суд керувався
наступним.

Дубенський районний територіальний
центр соціального обслуговування
(надання соціальних послуг) є
правонаступником Дубенського
районного територіального центру
соціального обслуговування
пенсіонерів і одиноких непрацездатних
громадян, що встановлено рішенням
господарського суду Рівненської
області від 30.06.2011 року у справі
№5019/1059/11.

01 квітня 2009 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4, як
орендодавцем та Дубенським районним
територіальним центром соціального
обслуговування пенсіонерів і одиноких
непрацездатних громадян, як орендарем
укладено договір оренди нежитлового
приміщення № 16, відповідно до якого
орендодавець передає, а орендар
приймає в оренду об'єкт оренди
загальною площею 492,3 кв.м, розташований
за адресою АДРЕСА_1. Договір посвідчено
приватним нотаріусом Дубенського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та зареєстровано вреєстрі за № 781
/а.с.11-13/.

07 квітня 2009 року між Дубенським
районним територіальним центром
соціального обслуговування
пенсіонерів і одиноких непрацездатних
громадян (надалі - суборендодавець,
позивач) та управлінням праці та
соціального захисту населення
Дубенської районної державної
адміністрації (надалі -суборендар,
відповідач) укладено договір суборенди
нежитлового приміщення № б/н (надалі
-Договір суборенди), відповідно до
якого суборендодавець передає, а
орендар приймає в строкове платне
користування частину нежитлового
приміщення площею 300,5 кв.м, яка
перебуває у користуванні
суборендодавця на підставі договору
оренди приміщення від 01.04.2009р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Дубенського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 Об'єкт оренди загальною
площею 300,5 кв.м розташований за адресою
АДРЕСА_1.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 Договору
суборенди, договір укладено на 10 років.
Строк суборенди починається з 07 квітня
2009 року та закінчується 01 квітня 2019
року.

Договір суборенди не посвідчено
нотаріально та не зареєстровано.

Відповідно до частини 6 статті 283
Господарського кодексу України до
відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

За статтею 793 Цивільного кодексу
України договір оренди будівлі або
іншої капітальної споруди (їх окремої
частини) строком на три роки і більше
підлягає нотаріальному посвідченню.

Водночас статтею 794 Цивільного Кодексу
(в редакції на момент укладення
договору суборенди від 07.04.2009р.)
передбачено, що договір найму будівлі
або іншої капітальної споруди (їх
окремої частини), укладений на строк не
менше ніж на три роки, підлягає
державній реєстрації.

Зі змісту частини 3 статті 640
Цивільного Кодексу вбачається, що
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Згідно з частиною 1 статті 210 Кодексу,
правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

За наведеного, Договір суборенди від
07.04.2009р. укладено строком на 10 років, а
тому відповідно до ст.ст.793, 794 ЦК
України він підлягав як нотаріальному
посвідченню, так і державній
реєстрації, тобто зазначений договір є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.. Натомість, Договір
суборенди від 07.04.2009р. нотаріально не
посвідчено і державну реєстрацію не
здійснено, а відтак останній не є
укладеним.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, є зокрема,
договори та інші правочини.

Крім того, слід зазначити, що
відповідно до ст.220 Цивільного кодексу
України у разі недодержання сторонами
вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є
нікчемним.

Відповідно до ст.216 цього ж Кодексу
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ст.509 ЦКУ
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Враховуючи те, що Договір суборенди від
07.04.2009р. є неукладеним, то, відповідно
останній не є підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків, а відтак
посилання Позивача на даний договір в
обгрунтування позовних вимог є
безпідставним.

Не грунтується на законі і твердження
позивача про те, що між ним та
відповідачем виникли цивільні права та
обов"язки в результаті завдання
майнової (матеріальної) шкоди, а саме в
результаті користування відповідачем
комунальними послугами
(електроенергія, водопостачання та
водовідведення) в приміщенні,
орендарем якого є позивач.

Відповідно до ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, є зокрема, завдання
майнової (матеріальної) шкоди.

Підставою цивільно-правової
відповідальності є порушення
цивільних прав та інтересів особи. Але
цивільне правопорушення має місце за
наявності низки умов, котрі у
сукупності і складають правопорушення,
що є підставою виникнення цивільних
правовідносин відповідальності.
Підставою виникнення правовідносин по
відшкодуванню шкоди (цивільної
відповідальності правопорушника) є
завдання шкоди життю, здоров'ю або
майну потерпілого, а умовами, як
правило, - протиправність дій
порушника, причинний зв'язок між
протиправними діями і шкодою, вина
порушника тощо.

Всупереч наведеному позивачем не
доведено наявність всіх вище
перерахованих умов для виникнення
правовідносин між ним та відповідачем
по відшкодуванню шкоди.

Відповідно до статті 33 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ст.32 цього ж Кодексу
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами:

письмовими і речовими доказами,
висновками судових експертів;

поясненнями представників сторін та
інших осіб, які беруть участь в
судовому процесі.

Всупереч наведеним нормам
позивач не довів належними доказами ні
того, що відповідач користувався
комунальними послугами
(електроенергія, водопостачання та
водовідведення) в першому кварталі 2014
року ні самого розміру спожитих послуг.

Оплата відповідачем комунальних
послуг в 2013 році не є доказом того, що
останній користувався ними в першому
кварталі 2014 року.

Посилання позивача на ст.1212
Цивільного кодексу України (набуття,
збереження майна без достатньої
правової підстави), зазначене останнім
в поданому суду клопотанні №246 від
30.05.2014р., не береться судом до уваги, так
як даним клопотанням позивач просить
тільки приєднати до матеріалів справи
докази і ніяким чином не заявляє про
зміну підстав позову.

В даному випадку підставою позову
є невиконання відповідачем умов
договору суборенди від 07.09.2009р.,
укладеного між Дубенським районним
територіальним центром соціального
обслуговування (надання соціальних
послуг) та Управлінням праці та
соціального захисту населення
Дубенської РДА, в частині оплати
вартості комунальних послуг.

Господарський суд при вирішенні
спору не вправі з власної ініціативи
змінювати підставу або предмет позову,
розглядати позовні вимоги, які не були
заявлені позивачем.

Відповідно до п.2 ст.83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право виходити за межі
позовних вимог, якщо це необхідно для
захисту прав і законних інтересів
позивачів або третіх осіб з
самостійними вимогами на предмет спору
і про це є клопотання заінтересованої
сторони. Однак, як зазначалося вище,
позивач відповідних клопотань не
заявляв.

На основі вищенаведеного вимоги
позивача не грунтуються ні на законі,
ні на договорі, не доведені належними
доказами, а відтак не підлягають
задоволенню.

На підставі ст.49 Господарського
процесуального кодексу України на
позивача покладаються судові витрати.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Повний текст рішення підписано 05
червня 2014 року.

Суддя
Марач В.В.