ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06.06.14 № 910/10906/14. Суддя Борисенко І.І.,
розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою
"Судноплавна Компанія "Нео-Тетіс"

до Приватного акціонерного товариства
"Київмашпостачзбут"

про визнання права спільної власності
та усунення перешкод в користуванні
прибудинковою територією,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Судноплавна
компанія «Нео-Тетіс» звернулось до
суду з позовом про визнання за ним
права спільної сумісної власності на
усі місця загального користування
нежилого будинку №23/8 літера "А" на вул.
Сагайдачного у м. Києві, у тому числі на
приміщення підвалу загальною площею
293,77 кв.м., приміщення горища загальною
площею 593,8 кв.м. та електрощитові площею
11,1 кв.м.

Подана Товариством з обмеженою
відповідальністю "Судноплавна
компанія «Нео-Тетіс" позовна заява №57
від 23 квітня 2014 року не відповідає
вимогам розділу VIII Господарського
процесуального кодексу України, а тому
підлягає поверненню з посиланням на ст.
63 Господарського процесуального
кодексу України, з огляду на наступне.

Позивачем в порушення пункту третього
частини першої статті 57 Господарського
процесуального кодексу України не
подано доказів сплати судового збору у
встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону
України "Про судовий збір" за подання до
суду позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством, передбачено
справляння судового збору.

Частиною 2 статті 44 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюються
законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 4 вказаного
Закону за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру встановлена ставка судового
збору - 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» станом на 01.01.2014р. мінімальна
заробітна плата встановлена у розмірі 1
218 гривень.

Суд вказує, що позивач звернувся до
суду із позовом про визнання за
позивачем право спільної сумісної
власності на усі місця загального
користування нежилого будинку №23/8
літера "А" на вул. Сагайдачного у м.
Києві, у тому числі на приміщення
підвалу загальною площею 293,77 кв.м.,
приміщення горища загальною площею 593,8
кв.м. та електрощитові площею 11,1 кв.м., а
також зобов'язати відповідача усунути
перешкоди в користуванні
співвласниками будинку на вул.
Сагайдачного, 23/8, літера «А» у м. Києві
дворовою та прибудинковою територією
шляхом знесення самочинного
будівництва - нежитлового будинку на
вул. Сагайдачного, буд. 23/8, літера «В» у
місті Києві.

Відповідно до пункту 2.2.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 21 лютого 2013 року №7 «Про
деякі питання практики застосування
розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
судовий збір з позовної заяви про
визнання права власності на майно,
витребування або повернення майна (в
тому числі в зв'язку з вимогами,
заснованими на приписах частини п'ятої
статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу
України тощо) визначається з
урахуванням вартості спірного майна,
тобто як зі спору майнового характеру.
При цьому суд не повинен визначати
вартість майна за відповідними
вимогами, оскільки за змістом пункту 3
частини другої статті 54 і статті 55 ГПК
такий обов'язок покладається на
позивача (в тому числі і в тих випадках,
коли правові наслідки у вигляді
повернення майна застосовуються з
ініціативи господарського суду,
наприклад, при визнанні договору
недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК).

Відповідно до п. 2.10 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
21 лютого 2013 року N 7 «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» у випадках об'єднання в одній
заяві вимог як майнового, так і
немайнового характеру судовий збір
згідно з пунктом 3 статті 6 Закону
підлягає сплаті як за ставками,
встановленими для позовів майнового
характеру, так і за ставками,
встановленими для розгляду позовних
заяв зі спорів немайнового характеру.

Відтак, судовий збір за даний позов
повинен бути сплачений як за майновий
спір, виходячи із вартості спірного
майна, щодо вимоги про визнання права
спільної сумісної власності та і за
немайновий спір щодо вимоги про
зобов'язання вичинити дії (усунути
перешкоди в користуванні майном).

Разом з тим, позивач сплатив 1 218 грн.
судового збору, як зі спору немайнового
характеру та 1 830 грн. судового збору як
зі спору майнового характеру, проте суд
вказує, що позивач повинен сплачувати
судовий збір зі спору майнового
характеру, виходячи із вартості
спірного майна

Суду не представлено доказів оцінки
вартості спірного майна (усі місця
загального користування), виходячи з
якої позивач повинен сплачувати
судовий збір майнового характеру за
вимогу про визнання права спільної
сумісної власності на вказані місця
загального користування.

Отже, позивач не надав суду доказів
сплати судового збору у розмірі
встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 4 статті 63 ГПК
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Повернення позовної заяви без розгляду
не перешкоджає повторному зверненню з
нею до господарського суду в
загальному порядку, після усунення
вказаних недоліків.

Керуючись пунктом 4 статті 63
Господарського процесуального кодексу
України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї
матеріали повернути без розгляду.

СуддяІ.І. Борисенко