ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"03" червня 2014 р.
Справа № 918/501/14

Господарський суд Рівненської області
у складі головуючого - судді Торчинюка
В.Г. розглянувши матеріали справи

за позовом Сарненської міської ради
Рівненської області

до відповідача 1: Комунального
підприємства готель "Случ"

до відповідача 2: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

про визнання недійсним договору
оренди.

Представники:

від позивача: Шостак Я.С. (за
довіреністю № 02/16-114 від 28 січня 2014
року);

від відповідача 1: ОСОБА_3 (за
довіреністю № 14 від 05 травня 2014 року);

відповідача 2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Сарненська міська рада
Рівненської області звернувся до
господарського суду з позовом до
відповідача 1 - Комунального
підприємства готель "Случ", відповідача
2 - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
визнання недійсним договору оренди.

Ухвалою господарського суду
Рівненької області від 28 квітня 2014 року
порушено провадження у справі № 918/501/14,
розгляд якої було призначено на 6
травня 2014 року.

6 травня 2014 року через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду представник
позивача подав лист, в додатках до
якого надав частину документів, які
витребовувалися ухвалою суду від 28
квітня 2014 року, також докази, які на
думку останнього підтверджують
викладені факти у позовній заяві.

Крім того, в порядку статей 66, 67
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) з метою
забезпечення позову позивач 6 травня 2014
року через відділ канцелярії та
документального забезпечення суду
подав заяву, в якій просить суд вжити
заходів до забезпечення позову, шляхом
зупинення виконавчого провадження,
реєстраційний номер: ВП 40566424
відкритого на підставі постанови про
відкриття виконавчого провадження від
04 листопада 2013 року.

Статтею 66 ГПК України передбачено, що
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Відповідно до пункту 1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року № 16 "Про
деякі питання практики застосування
заходів до забезпечення позову" особа,
яка подала заяву про забезпечення
позову, повинна обґрунтувати причини
звернення із заявою про забезпечення
позову. З цією метою та з урахуванням
загальних вимог, передбачених статтею
33 ГПК України, обов'язковим є подання
доказів наявності фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного заходу до забезпечення позову.

Оскільки позивач не довів належними та
допустимими доказами необхідності
вжиття заходів до забезпечення
пред'явленого ним позову, суд дійшов
висновку про те, що вищезазначена заява
є необґрунтованою, у зв'язку з чим її
слід залишити без розгляду.

Ухвалою суду від 6 травня 2014 року
розгляд справи відкладено на 20 травня
2014 року.

19 травня 2014 року через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду позивач повторно
подав заяву в якій просить суд вжити
заходів до забезпечення позову, шляхом
зупинення виконавчого провадження,
реєстраційний номер: ВП 40566424
відкритого на підставі постанови про
відкриття виконавчого провадження від
04 листопада 2013 року. Проте, 20 травня 2014
року уповноважений представник
Сарненської міської ради Рівненської
області подав заяву, в якій просив суд
залишити без розгляду заяву про
забезпечення позову, яка була подана
останнім 19 травня 2014 року та повернути
документ про сплату судового збору.

Заява про залишення без розгляду заяву
про забезпечення позову від 20 травня 2014
року, судом розглянута та задоволена.

Ухвалою суду від 20 травня 2014 року
розгляд справи відкладено на 3 червня
2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні 3 червня 2013 року позовні
вимоги підтримав з підстав, викладених
у позовній заяві, та наполягав на їх
задоволенні.

Представник відповідача 1 у судовому
засіданні 3 червня 2014 року не заперечив
проти позовних вимог.

У призначене судове засідання
відповідач 2 явку свого повноважного
представника не забезпечив, хоча про
дату, час та місце його проведення був
повідомлений належним чином (а.с. 63).

Згідно з пунктом 3.9.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача 1, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

2 квітня 2012 між Комунальним
підприємством готелем "Случ" (надалі -
Орендодавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 був
укладений договір оренди № 8 (надалі -
договір), відповідно до якого
Орендодавець надає, а Орендар приймає
в оренду приміщення, розташоване за
адресою АДРЕСА_1, та знаходиться на
балансі КП готель "Случ", для розміщення
приміщення старих душових на першому
поверсі. Вартість об'єкту оренди
(визначена актом оцінки, експортною
оцінкою) - 3 261 грн. 55 коп., загальна площа
об'єкту оренди - 14,7 кв.м (пункти 1.1., 1.2.
договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору
орендна плата встановлюється згідно
методики розрахунку в сумі 402-72 грн., без
електроенергії. без ПДВ за перший
місяць оренди.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що
орендна плата перераховується
щомісячно, не пізніше 15 числа місяця,
наступного за звітним. Орендна плата,
перерахована несвоєчасно або не в
повному обсязі, підлягає індексації і
стягується до бюджету та Орендодавцю у
визначеному пунктом 2.2. співвідношенні,
відповідно до чинного законодавства
України з урахуванням пені у розмірі 05%
облікової ставки НБУ на дату
нарахування пені від суми
заборгованості, з урахуванням
індексації, прострочення, включаючи
день оплати (пункт 2.5. договору.

Вищезазначений договір підписаний
директором КП готелю "Случ" та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 і скріплений
відбитками печаток сторін.

Статтею 204 ЦК України презумується
правомірність правочину.

Сарненська міська рада Рівненської
області у позовній заяві зазначає, що
вищезазначений договір оренди
укладено з порушенням вимог статті 9
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна", оскільки
об'єктом оренди за договором є нерухоме
майно. Отже, як вказує позивач, зі
змісту абз. 1 ч. 4 ст. 9 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" не потребує узгодження з
органом, уповноваженим управляти
відповідним майном лише окреме
індивідуально визначене майно, крім
нерухомого. Рада зазначає, що всупереч
ст. 9 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна" ні
заява Відповідача 2 про укладання
договору оренди, ні сам проект договору
оренди, а ні будь-які інші матеріали
Відповідачем 1 до органу,
уповноваженого управляти майном, що
перебуває у комунальній власності
територіальної громади міста Сарни
направлено не було. Тим самим, позивач
вважає, що орган управління
комунальним майном було позбавлено
права надати висновки про умови оренди
або відмову в укладанні договору
оренди та порушено порядок укладання
договору оренди.

Окрім того, представник Ради у позовній
заяві та у судових засіданнях
наголошувала, що предметом спірного
договору оренди є ціле приміщення
загальною площею - 14,7 кв. м., проте, як
наголошував представник позивача,
згідно технічного паспорта на будинок
АДРЕСА_1 реєстровий № 1-159-727
(інвентаризаційної справи № 1897)
виготовленого 17 лютого 2005 року
Комунальним підприємством "Рівненське
обласне бюро технічної інвентаризації
Рівненської обласної ради" на першому
поверсі готелю "Случ" приміщення з
такою площею (14,7 кв.м) відсутні.

Однак, дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову з огляду на наступне.

Як вбачається з Статуту КП готель "Случ"
(чинний на момент укладення спірного
договору), зокрема з розділу 1 "Загальні
положення", пунктів 1.6., 1.7. за своїм
правовим статусом Комунальне
підприємство готель "Случ" є
комунальним комерційним і здійснює
свою діяльність на принципах повного
господарського розрахунку,
самофінансування, власного
комерційного ризику та вільного найму
працівників. Підприємство є юридичною
особою, має відокремлене майно,
самостійний баланс, рахунки в
установах банків, печатку із своїм
найменуванням та ідентифікаційним
кодом, штампи, бланки зі своїм
найменуванням. Права і обов'язки
юридичної особи Підприємство набуває з
дня його державної реєстрації.

Згідно з статтею 80 Цивільного кодексу
(надалі - ЦК) України юридичною особою є
організація, створена і зареєстрована
у встановленому законом порядку.
Юридична особа наділяється цивільною
правоздатністю і дієздатністю, може
бути позивачем та відповідачем у суді.

Статтею 92 ЦК України визначено, що
юридична особа набуває цивільних прав
та обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону.

Пунктом 3.4.1. Статуту КП готель "Случ"
визначено, що директор підприємства
здійснює поточне (оперативне)
управління підприємством, самостійно
вирішує питання діяльності
підприємства за винятком питань, що
віднесені законодавством та статутом
до компетенції засновників та органу
управління.

Директор підприємства самостійно
укладає контракти, договори, у тому
числі трудові, видає накази,
обов'язкові для всіх робітників
підприємства (пункт 3.4.5. статуту КП
готелю "Случ").

Відповідно до пункту 5.5. статуту КП
готелю "Случ" надання в оренду та
списання майна підприємства
здійснюється відповідно до чинного
законодавства України. Підприємство є
орендодавцем нерухомого майна,
загальна площа якого не перевищує 200
квадратних метрів, та іншого окремого
індивідуально визначеного майна.

Статут КП готелю "Случ" затверджений
рішенням Сарненської міської ради № 496
від 05 грудня 2011 року.

З зазначеного вбачається, що Статут КП
готель "Случ" надає директору
повноваження на укладення та
підписання спірного договору оренди №
8 від 02 квітня 2012 року без погодження із
засновником (Сарненською міською
радою, яка сама затвердила статут
відповідача 1) та органом управління
(Виконавчим комітетом Сарненської
міської ради).

Відтак, з урахуванням наведеного вище,
судом встановлено, що КП готель "Случ" є
юридичною особою, яка діє на принципах
повного господарського розрахунку,
самофінансування, власного
комерційного ризику, а також має повну
цивільну правоздатність та
дієздатність, а отже має право укладати
будь які договори, в тому числі і
договір оренди № 8 від 2 квітня 2012 року.

Щодо посилань позивача на частину 1
пункту 4 статті 9 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" не потребує узгодження з
органом, уповноваженим управляти
відповідним майном лише окреме
індивідуальне визначене майно, крім
нерухомого, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 9
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" орган,
уповноважений управляти державним
майном, розглядає подані йому
матеріали і протягом п'ятнадцяти днів
після їх надходження надсилає
орендодавцеві висновки про умови
договору оренди або про відмову в
укладенні договору оренди.

Згідно з частиною 1 пункту 4 статті 9
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" орендодавець
протягом п'яти днів після погодження
умов договору оренди з органом,
уповноваженим управляти відповідним
майном (у випадках, передбачених цим
Законом, - органом Антимонопольного
комітету України), а в разі якщо заява
про оренду майна не потребує
узгодження (щодо оренди окремого
індивідуально визначеного майна, крім
нерухомого), протягом 15 днів після дати
її реєстрації розміщує в офіційних
друкованих засобах масової інформації
та на веб-сайтах орендодавців
оголошення про намір передати майно в
оренду або відмовляє в укладенні
договору оренди і повідомляє про це
заявника.

З зазначених норм права вбачається, що
будь які дії, які стосуються оренди
нерухомого майна повинні
узгоджуватися з органом уповноваженим
управляти відповідним майном.

Однак, з статуту КП готелю "Случ" та норм
права які зазначалися вище вбачається,
якщо площа об'єкта нерухомого майна не
перевищує 200 квадратних метрів,
відповідно, орендодавець
уповноважений управляти таким
нерухомим майном, а не засновник
(Сарненська міська рада) або орган
управління (Виконавчим комітетом
Сарненської міської ради).

Щодо тверджень Ради про відсутність
приміщення на першому поверсі готелю
"Случ" площею 14,7 кв.м суд зазначає
наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 792-797 ЦК
України, об'єктом найму будівлі або
іншої капітальної споруди передбачені
не лише будівля або капітальна споруда
в цілому, але і їх окремі частини. Тобто,
об'єктом оренди може бути будь-яка
частина будівлі, площа якої визначена в
договорі. Окрім того, суд враховує, що
об'єктом оренди є фактично існуюча
частина приміщення "старих душових" та
електрощитової після їх ремонту та
перепланування, а обов'язок внести
зміни до технічного паспорту будівлі
лежить на Комунальному підприємстві,
невиконання якого не впливає на право
Відповідача як орендаря одержати в
користування фактично існуюче
приміщення.

Вищезазначене також стверджується
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду № 5019/1089/12 від 11
лютого 2013 року, яка набрала законної
сили і, яка міститься в матеріалах
справи.

Відповідно до cтаття 35 ГПК України
обставини, визнані судом
загальновідомими, не потребують
доказування. Обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Відтак, судом встановлено, що
твердження відповідача, щодо
відсутності на першому поверсі
приміщення з визначеною площею у 14,7
кв.м. є безпідставними та такими які не
відповідають чинному законодавству
України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
287 Господарського кодексу України (далі
ГК України) орендодавцями щодо
державного та комунального майна є
зокрема державні (комунальні)
підприємства, установи та організації -
щодо нерухомого майна, загальна площа
якого не перевищує 200 квадратних метрів
на одне підприємство, установу,
організацію, та іншого окремого
індивідуально визначеного майна, якщо
інше не передбачено законом;

Оскільки за спірним договором в оренду
було передано майно комунальної
власності, на дані правовідносини
поширюється дія Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна".

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Орендарями згідно з цим Законом можуть
бути господарські товариства, створені
членами трудового колективу
підприємства, його структурного
підрозділу, інші юридичні особи та
громадяни України, фізичні та юридичні
особи іноземних держав, міжнародні
організації та особи без громадянства
(стаття 6 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна").

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" передбачено, що термін договору
оренди визначається за погодженням
сторін. Термін договору оренди не може
бути меншим, ніж п'ять років, якщо
орендар не пропонує менший термін.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір є договором
найму (оренди).

Відповідно до статті 283 ГК України за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності. До відносин
оренди застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного вище, судом
встановлено, що спірний договір, є
договором оренди який містить істотні
умови і який відповідає вимогам
чинного законодавства України.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами частини 2 статті 34 ГПК
України встановлено, що обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Відтак, з усього вищенаведеного, в
сукупності вбачається, що позивачем не
надані належні та допустимі докази, які
б підтверджували недійсність договору
оренди № 8 від 2 квітня 2012 року, а тому,
суд в задоволенні позову відмовляє.

На підставі статті 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено "10"
червня 2014 року.

Суддя
Торчинюк В.Г.