ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року Справа № 926/1067/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді суддівЄвсікова О.О.
Кролевець О.А. (доповідач у справі)
Попікової О.В.розглянувши касаційну
скаргу Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"на рішення
господарського суду Чернівецької
області від 18.12.2013 р. та постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 31.03.2014 р. у
справі № 926/1067/13
господарського суду
Чернівецької областіза
позовомДочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз
України"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Припрутська
пересувна механізована колона №
152"простягнення 6 802,79 грн.за участю
представників:

позивача: Петренко А.С.

відповідача: не з'явився

в с т а н о в и в :

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (надалі - "ДК "Газ
України" НАК "Нафтогаз України")
звернулась до господарського суду
Чернівецької області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Припрутська
пересувна механізована колона № 152"
(надалі - "ТОВ "Припрутська пересувна
механізована колона № 152") про
стягнення 1 126,45 грн. основного боргу,
146,93 грн. пені, 28,45 грн. 3% річних, 78,85 грн.
штрафу, 11,26 грн. інфляційних втрат у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань з оплати
поставленого газу за договором № 7531212
від 01.10.2010 р., а також про стягнення 4 949,11
грн. основного боргу, 214,28 грн. 3% річних,
247,46 грн. інфляційних втрат у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань з оплати поставленого газу
за договором № 7531213 від 20.12.2010 р. Позовні
вимоги обґрунтовані нормами статей 526,
546, 549, 625, 712 ЦК України.

Рішенням господарського суду
Чернівецької області від 18.12.2013 р.
(суддя Проскурняк О.Г.) в задоволенні
позову відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, обґрунтованих неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань за
договором № 7531212 від 01.10.2010 р., місцевий
господарський суд виходив з того, що
позивачем не доведено споживання
відповідачем газу в квітні 2011 року на
суму 1 126,45 грн. Що стосується іншої
частини позовних вимог, суд дійшов
висновку, що матеріалами справи
підтверджено факт розрахунку
відповідача з позивачем за спожитий
протягом лютого - квітня 2010 року
природний газ в повному обсязі, що
унеможливлює задоволення позовних
вимог.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 31.03.2014 р. (судді
Михалюк О.В., Новосад Д.Ф., Мельник Г.І.)
рішення місцевого господарського суду
залишено без змін з тих же мотивів.

Не погоджуючись з прийнятими у справі
судовими актами, ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" звернулась до Вищого
господарського суду з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Чернівецької області від 18.12.2013 р. та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 31.03.2014 р. як
такі, що прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Учасники судового процесу, згідно з
приписами ст. 1114 ГПК України, були
належним чином повідомлені про день,
час і місце розгляду касаційної скарги,
однак відповідач не скористався
передбаченим законом правом на участь
у розгляді справи касаційною
інстанцією.

Заслухавши пояснення представника
позивача, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши, згідно
ч. 1 ст. 1117 ГПК України, наявні матеріали
справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та
повноти їх встановлення в судових
рішеннях, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України,
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що 01.10.2010 р. між
Дочірнім підприємством
"Нафтогазмережі" НАК "Нафтогаз України"
(виконавець), правонаступником якого є
позивач, та ТОВ "Припрутська пересувна
механізована колона № 152" (замовник)
було укладено договір № 7531212 на
постачання природного газу, за умовами
якого позивач зобов'язався передати у
власність відповідачу природний газ, а
відповідач зобов'язався прийняти та
оплатити газ на умовах даного договору.

Згідно зі ст. 193 ГК України, приписи якої
кореспондуються з приписами ст.
526 ЦК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Нормами ч. 1 ст. 692 ЦК України
встановлено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

При укладенні договору № 7531212 сторони
дійшли згоди (п. 3.2), що
приймання-передача газу, поданого
виконавцем замовнику у відповідному
місяці, оформлюється актом
приймання-передачі газу, в якому
визначається фактична кількість
поданого газу, яка складається з обсягу
нарахованого комерційним вузлом
обліку газу, обсягу
виробничо-технологічних витрат і
нормованих втрат, а також обсягу газу,
донарахованого по результатам
перевірок дисципліни обліку та
споживання газу замовником. Фактична
кількість поставленого виконавцем
газу, приведеного до стандартних умов,
визначається комерційними вузлами
обліку виконавця, а в разі їх
відсутності - приладами замовника з
введенням необхідних поправок,
передбачених Держспоживстандартом
України та чинним законодавством
України. Показники цих приладів та
відповідні поправки є обов'язковими
для сторін. Відповідальність за
достовірність даних несе замовник.

Відповідно до п. 3.3 договору № 7531212 не
пізніше 5 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу, замовник
зобов'язується надати виконавцю два
примірники акту приймання-передачі
газу, підписані та скріплені печаткою
замовника. Акт приймання-передачі,
наданий замовником, повинен бути до
підписання його виконавцем попередньо
ним перевірений та погоджений.

Колегія суддів погоджується з
висновком судів попередніх інстанцій
про недоведеність факту споживання
відповідачем природного газу у квітні
2011 року на суму 1 126,45 грн. з огляду на те,
що акт прийому-передачі природного
газу від 30.04.2011 р. по договору № 7531212, на
який посилається позивач, є
одностороннім, оскільки відповідачем
не підписаний та не скріплений його
печаткою.

Також господарськими судами з'ясовано,
що 20.12.2010 р. між ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" (постачальник) та ТОВ
"Припрутська пересувна механізована
колона № 152" було укладено договір №
7531213 поставки природного газу, за
умовами якого постачальник передає у
власність покупцю газ з ресурсів
лютого - квітня 2010 року в обсязі 2,140
тис.м.куб., в тому числі по місяцях:
ресурс лютого 2010 року - 0,824 тис.м.куб.,
ресурс березня 2010 року - 0,816 тис.м.куб.,
ресурс квітня 2010 року - 0,500 тис.м.куб.

Згідно з п. 3.1 договору № 7531213
приймання-передача газу, переданого
постачальником покупцю, оформлюється
актом приймання-передачі газу, який
підписується уповноваженими
представниками сторін.

Судами, з посиланням на підписані на
скріплені печатками сторін акти
прийому-передачі газу від 31.12.2010 р.,
встановлено, що відповідачем спожито
природного газу у лютому 2010 року - 0,824
тис.м.куб. на суму 2 064,57 грн., у березні 2010
року - 0,816 тис.м.куб. на суму 2 044,53 грн., у
квітні 2010 року - 0,500 тис.м.куб. на суму 1
252,78 грн.

Також господарським судами
встановлено, що відповідач
розрахувався за поставлений природний
газ в повному обсязі, сплативши
позивачу 10 047,18 грн.

У відповідності до статей 33, 34 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи дане, а також наведені вище
норми чинного законодавства, колегія
суддів погоджується з висновком
господарських судів попередніх
інстанцій про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Твердження позивача, викладені в
касаційній скарзі, даного висновку не
спростовують.

Отже, перевіривши у відповідності до ч.
2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення у рішенні місцевого та
постанові апеляційного господарських
судів, колегія суддів дійшла висновку,
що судами в порядку ст. ст. 43, 101, 103 ГПК
України всебічно, повно і об'єктивно
розглянуто всі обставини справи в їх
сукупності, досліджено подані
сторонами в обґрунтування своїх вимог
і заперечень докази, належним чином
проаналізовано права та обов'язки
сторін, враховано положення ст. ст. 32, 33,
34 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Чернівецької області від 18.12.2013 р. та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 31.03.2014 р. у
справі № 926/1067/13 залишити без змін.

Головуючий суддяО. Євсіков СуддіО.
Кролевець О. Попікова