КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2014 р. Справа№ 911/107/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Корсакової Г.В.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі

судового засідання Сауляку
О.О.

за участю

представників сторін

від позивача Самелюк Т.А. -
дов. від 15.01.2013р. № 109/04

від відповідача Зубарєва О.В. -
дов. від 25.04.2014р. №44/759

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

Товариства з
обмеженою відповідальністю "ІНТЕР -

ГТВ"

на рішення Господарського
суду Київської області від

04.03.2014р.

по справі №911/107/14 (суддя
Т.П.Карпечкін)

за позовом Приватного
акціонерного товариства

"Білоцерківська
теплоелектроцентраль"

до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "ІНТЕР -

ГТВ"

про стягнення 1 322
277,34 грн. основного боргу,

79 766,14 грн. - пені,
8 344,81 грн. - штрафу,

30 409,07 грн. - 3%
річних, 16 990 грн. - інфляційні

втрати.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ "Білоцерківська
теплоелектроцентраль" звернувся до
Господарського суду Київської області
з позовом до ТОВ "Інтер - ГТВ" про
стягнення 1 322 277, 34 грн. основного боргу,
79 766, 14 пені, 30 409, 07 грн. три
відсотки річних, 16 990 грн. інфляційних
втрат.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 04.03.2014р.
№ 911/107/14 позовні вимоги
задоволено у повному обсязі.

Оскаржуючи вищезазначене Рішення,
відповідач ТОВ "Інтер - ГТВ" у своїй
апеляційній скарзі просив скасувати
частково Рішення Господарського суду
Київської області від 04.03.2014р. у даній
справі, а саме в частині відмови у
наданні розстрочки виконання рішення
суду і прийняти нове рішення, яким
надати скаржнику розстрочку щодо
стягнення суми заборгованості. При
цьому, відповідач наголосив про те, що
суд першої інстанції, задовольняючи
вимоги позивача, не врахував заявлене
Клопотання відповідача від 28.01.2014р. про
розстрочку виконання рішення та не
навів обґрунтованих правових підстав
щодо відмови в наданні з певним
інтервалом у часі розстрочки виконання
оскарженого рішення, яке було прийнято
судом першої інстанції 04.03.2014р..

У своєму Відзиві на апеляційну скаргу
позивач ПАТ "Білоцерківська
теплоелектроцентраль" зауважив про те,
що наведені відповідачем підстави для
розстрочення виконання судового
рішення, зокрема, тяжке фінансове
становище, не є тими виключними
обставинами, які давали б підстави для
розстрочення виконання судового
рішення, оскільки важке фінансове
становище відповідача утворилось
внаслідок його власної господарської
діяльності, а не в силу якихось
об'єктивних, незалежних від
відповідача обставин.

Ухвалою КАГС від 08.04.2014р. № 911/107/14
апеляційну скаргу відповідача ТОВ
"Інтер - ГТВ" прийнято до розгляду та
порушено апеляційне провадження.

Колегія суддів, розглянувши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, заслухавши пояснення
представників сторін, дійшла висновку
апеляційну скаргу ТОВ "Інтер - ГТВ"
залишити без задоволення, Рішення
Господарського суду Київської області
від 04.03.2014р. у даній справі залишити без
змін, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 101 ГПК України апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
25.12.2001 року між ЗАТ "Білоцерківська
теплоелектроцентраль" (позивач),
правонаступником якого є ПАТ
"Білоцерківська теплоелектроцентраль",
та ТОВ "Інтер-ГТВ" (відповідач) було
укладено Договір про постачання
теплової енергії у вигляді пари та
гарячої води № 152/137 (із змінами та
доповненнями), відповідно до умов якого
позивач зобов'язувався передавати
відповідачу теплову енергію у вигляді
пари та води в потрібних йому обсягах, а
відповідач зобов'язувався оплачувати
теплову енергію за встановленими
тарифами (цінами) в терміни,
передбачені умовами Договору.

На виконання умов Договору позивач
здійснював постачання теплової
енергії у вигляді пари та гарячої води
за період з 01.02.2013 року по 30.09.2013 року на
суму 2 877 305, 56 грн., що підтверджується
відповідними Актами про відпуск
готової продукції.

Факт постачання позивачем відповідачу
теплової енергії у вигляді пари та води
у наведений період відповідачем не
було заперечено та не було спростовано.

Згідно з п. 6.4. Договору оплата вартості
поставленої теплової енергії
здійснюється на підставі рахунків
протягом 3 банківських днів з дня
отримання рахунків. Остаточні
показники про кількість фактично
спожитої теплової енергії
визначаються в Акті, який підписується
сторонами до 5 числа наступного за
звітним місяця та є підставою для
проведення остаточних розрахунків.

За ствердженнями позивача, ним
своєчасно надавались відповідачу
рахунки на оплату спожитої теплової
енергії, однак відповідач виставлені
рахунки своєчасно та в повному обсязі
не оплачував.

На виконання умов Договору позивач,
здійснюючи постачання теплової
енергії у вигляді пари та гарячої води,
за період з .01 лютого 2013 року по 30
вересня 2013 року позивач поставив
відповідачу продукцію на загальну суму
2 877 305, 56 грн., що підтверджується Актами
про відпуск готової продукції (а.с. 53,
61,67,72,79,86,93,95).

Відповідачем було сплачено за отриману
продукцію 1 048 000 грн., що підтверджено
виписками з банківського рахунку,
залучених до матеріалів справи. Через
неналежне виконання відповідачем умов
Договору станом 09 січня 2014 року
його заборгованість перед позивачем
становила 1 322 277, 34 грн.

12 листопада 2013 року позивач надіслав
відповідачу претензію за вихідним №
2808/04 з вимогою погасити суму боргу, яка
станом на дату пред'явлення претензії
становила 1 472 277, 34 грн.

10 грудня 2013 року позивачем було
отримано від відповідача відповідь за
вихідним № 44/3495 на претензію, в якій
відповідач зазначив, що суму боргу
визнає в повному обсязі, але у зв'язку
зі скрутним матеріальним становищем не
має можливості сплати пред'явлену суму
боргу.

Неможливість врегулювати спір у
претензійному порядку, послужило
підставою для звернення позивача з
позовом до суду.

За результатами розгляду позову в
частині стягнення основного боргу у
розмірі 1 322 277, 34 грн. суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
його обґрунтованість та задоволення у
повному обсязі.

У зв'язку з простроченням відповідачем
термінів оплати спожитої теплової
енергії позивач просить стягнути з
відповідача 79766,14 грн. пені за період з
11.07.2013 року по 09.01.2014 року, 30409,07 грн. 3%
річних за період з 06.03.2013 року по 09.01.2014
року та 16990 грн. інфляційних (за періоди
фактичного прострочення).

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що за
несвоєчасне внесення платежів за
послуги споживач сплачує пеню в
розмірі 0,5% простроченої суми, але не
більше подвійної облікової ставки НБУ,
що діяла в період, за який сплачується
пеня від суми прострочення платежу за
кожен день прострочення платежу.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не передбачено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Дослідивши надані розрахунки, суд
першої інстанції вірно встановив, що
заявлені в позові пеня, інфляційні
втрати та 3% річних, нараховані на суми
фактичного прострочення за відповідні
періоди, розраховані у відповідності
до вимог чинного законодавства та
підлягають задоволенню у заявлених
розмірах.

Щодо Клопотання відповідача ТОВ
«Інтер-ГТВ» про «розстрочення сплати
заборгованості у межах піврічного
терміну виконання судового рішення»,
суд першої інстанції зазначив, що
згідно з п.7.1.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
року № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки також
повинні визначатись господарським
судом. Підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. Проте, вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, зокрема стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, тощо.

Однак, за оцінкою господарського суду,
відповідачем не було наведено
обставин, які дійсно ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. Крім того, відповідна вимога,
на думку суду першої інстанції, є
передчасною, оскільки неможливість
виконання судового рішення не
встановлена в ході його виконання
згідно Закону України "Про виконавче
провадження".

Враховуючи вищенаведене та
заперечення позивача проти розстрочки
виконання рішення, господарський суд
залишив без задоволення Клопотання
відповідача, як таке, що заявлене з
порушенням порядку, встановленого ст.
121 ГПК України.

За доводами апеляційного оскарження
відповідач ТОВ «Інтер-ГТВ» наполегливо
стверджує про те, що ним при розгляді
справи у суді першої інстанції, було
наведено достатньо підстав для надання
розстрочки щодо стягнення суми
заборгованості. При цьому, скаржник
наголошував на тому, що господарський
суд при розгляді його Клопотання,
обмежився тільки наявними в матеріалах
справи документами, які стосуються
заборгованості. Крім вищенаведених
зауважень, скаржник зазначив і про те,
що виконання оскарженого судового
рішення призведе до погіршення
фінансового становища підприємства, що
не виключає, в свою чергу, ймовірність
призведення його до банкрутного
становища.

Колегія суддів, за результатом
розгляду апеляційної скарги, за якою
судове рішення оскаржено тільки в
частині відмови у задоволенні
Клопотання відповідача про
«розстрочку щодо стягнення суми
заборгованості», дійшла висновку про
те, що судом першої інстанції
правомірно залишено вищеназване
Клопотання відповідача ТОВ «Інтер-ГТВ»
без задоволення, як таке, що не
відповідає вимогам ст. 121 ГПК України.

На підставі вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції у повному обсязі досліджено
обставини справи та надана їм належна
правова оцінка, підстав для зміни чи
скасування судового рішення у даній
справі не вбачає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕР-ГТВ» залишити
без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської
області від 04.03.2014 р. № 911/107/14
залишити без мін.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 04.06.2014р. №
911/107/14 набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 04.06.2014р. №
911/107/14 може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України у 20-деннй
строк.

Матеріали справи № 911/107/14 повернути до
Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя
Т.В. Ільєнок

Судді
Г.В. Корсакова

Є.Ю. Шаптала