ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2014 р.
Справа № 5015/4879/12

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого - судді
Давид Л.Л.

Суддів
Данко Л.С.

Гриців В.М.

при секретарі судового засідання
Карнидал Л.Ю.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 від 07.04.2014 р/

на ухвалу Господарського суду
Львівської області від 04.04.2014 року про
відстрочку виконання судового рішення

у справі № 5015/4879/12

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, АДРЕСА_1

до відповідача Публічного
акціонерного товариства "Фольсбанк", м.
Львів, правонаступником якого є ПАТ
"ВіЕс Банк", м. Львів

за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Публічного
акціонерного товариства "БМ Банк", м.
Київ

про усунення перешкод в користуванні
майном та стягнення неустойки,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4 - представник
(довіреність № б/н від 18.07.12), ОСОБА_5
представник (довіреність № б/н від 31.03.14
р.);

від відповідача: Марків В.Д. - начальник
юридичного відділу (довіреність №
1580/1274/04 від 16.12.13 р.), Волков Теодор - член
правління - відповідальний працівник
за здійснення фінансового моніторингу
(довіреність № 1327/1438/12 від 04.04.14 р.),
Солтис Б.М. - юрисконсульт (довіреність
№ 1196/1275/03 від 16.12.13 р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 18.07.2013 р. у
справі №5015/4879/12 позов Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 задоволено повністю
та зобов»язано ПАТ «ФОЛЬКСБАНК»
усунути перешкоди в користуванні
приміщенням офісу за адресою: АДРЕСА_2 -
загальною площею 85,3 кв. м. шляхом
передачі фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_2 за актом приймання-передачі, а
також стягнути з ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» на
користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 547 202,22 грн. неустойки, 12 017,04
грн. в повернення витрат по сплаті
судового збору, всього на загальну суму
559 219,26 грн. (а.с.27-35).

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 28.10.2013 р.
апеляційну скаргу ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» по
справі № 5015/4879/12 залишено без
задоволення, а рішення Господарського
суду Львівської області від 18.07.2013 р.
без змін (а.с.36-42).

Постановою Вищого господарського суду
України від 24.12.2013 р. касаційну скаргу
ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» залишено без
задоволення, а рішення Господарського
суду Львівської області від 18.07.2013 р. та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 28.10.2013 р. у
справі №5015/4879/12 без змін. Крім цього,
здійснено процесуальне
правонаступництво - замінено ПАТ
«ФОЛЬКСБАНК» на ПАТ «ВіЕс Банк»
(а.с.43-46).

Позивачу по справі видано накази на
виконання рішення Господарського суду
Львівської області від 18.07.2013 р. по
справі №5015/4879/12, які передані Позивачем
на виконання до органів Державної
виконавчої служби у встановленому
законом порядку.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 30.01.2014 р. заяву
ПАТ «ВіЕс Банк» (до правонаступництва
ПАТ «ФОЛЬКСБАНК») задоволено частково.
Відстрочено виконання рішення
Господарського суду Львівської
області від 18.07.2013 р. у справі №5015/4879/12
на один місяць (а.с.23-26).

27.02.2014 р. ПАТ «ВіЕс Банк» повторно
звернувся з заявою за вих. №02-4/4339 про
відстрочку виконання рішення. Просить
відстрочити терміном на три роки
виконання рішення Господарського суду
Львівської області від 18.07.2013 р. в
частині стягнення з Відповідача в
користь Позивача грошових коштів в
сумі 559 219,26 грн.

Як на підставу неможливості виконання
рішення місцевого господарського суду
Банк вказує на негативну динаміку
зміни стану фінансового ринку та
діяльності банківської системи в
Україні в цілому, та зокрема, те, що
протягом січня-лютого 2014 р.
продовжилось істотне скорочення
залишків грошових коштів на рахунках
клієнтів у банках в тому числі і у ПАТ
«ВіЕс Банк» через нестабільне
становище в державі.

Також вказує, на те, що бюджетний 2014 р.
на час подання заяви лише розпочався і
станом на 27.02.2014 р. об'єктивно розмір
прибутку Відповідача за короткий
період часу даного бюджетного року не є
достатнім для покриття грошової суми,
що вилучається з обороту Відповідача,
внаслідок звернення до виконання
судового рішення Відповідач зазнає
одномоментної втрати на значну суму, що
завдасть Відповідачу збитків. Відтак,
вказує, що у разі звернення судового
рішення до виконання на фоні різкого
відтоку грошових коштів клієнтів з
рахунків у ПАТ «ВіЕс Банк» і
банківської системи України в цілому
та за наявності балансових збитків,
матеріальні інтереси Відповідача
будуть суттєво порушені.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 04.04.2014 р. заяву
ПАТ «ВіЕс Банк» задоволено частково.
Відстрочено виконання рішення
Господарського суду Львівської
області від 18.07.2013 р. у справі №5015/4879/12
на шість місяців (а.с.78-82).

Позивач - ФОП ОСОБА_2, - не погодившись з
винесеною ухвалою подала апеляційну
скаргу, б/н від 07.04.2014 р. (вхід. №
канцелярії суду 01-05/1773/14 від 10.04.2014 р.) та
додаткові пояснення до неї, б/н від
14.04.2014 р. ( вхід. № канцелярії суду
01-04/2154/14), в яких посилається на те, що
оскаржувана ухвала прийнята з
порушенням норм процесуального права
та з неповним дослідженням матеріалів
та обставин справи, а саме:

- на думку Скаржника, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу
виконання рішення, господарський суд
серед інших обставин зобов»язаний
врахувати скрутний матеріальний стан,
стосовно юридичної особи - наявну
загрозу банкрутства, відсутність
коштів на банківських рахунках і майна,
на яке можливо було б звернути
стягнення , щодо як фізичних так і
юридичних осіб - стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо. Однак, Заявник
та місцевий господарський суд
посилаються на загальні обставини, а не
на конкретні, та, крім цього, такі не
підтверджуються жодним доказом.
Посилаючись на певну загрозу
банкрутства, зменшення грошових
коштів, Відповідач, на думку Скаржника,
мав би довести, що грошових коштів у
нього менше, ніж вказано в судовому
рішенні, натомість він не надав жодного
документу про його фінансовий стан;

- крім цього, Скаржник вказує, що
капітал фінансової установи виріс з 413,3
млн. грн. на кінець 2011 р. до 540,0 млн. грн..
станом на кінець 2013 р., також зріс
загальний розмір кредитного портфелю,
що на початок 2013 р. становить 1 517,6 млн.
грн., а на кінець - 1 600,0 млн. грн.
Відповідно до цього, посилання
Відповідача на скрутне матеріальне
становище вважає необґрунтованим;

- судом не враховано той факт, що
невиконання протягом тривалого часу
рішення суду порушуються матеріальні
інтереси Позивача, а також це може
призвести до негативних наслідків для
нього в тому числі і банкрутство;

- суд не надав також оцінку тому
факту, що попри події січня-лютого 2014 р.,
введення надзвичайного стану не
відбулось, обставин непереборної сили
не було, обмежень щодо дострокового
зняття депозитів регулятор не вводив
(як це було наприклад в 2004 р. та 2008 р.), а
ті превентивні заходи, що були
здійснені Нацбанком ніяким чином не
вплинули на прибуток банку в першому
кварталі цього року.

Дані обставини Скаржник вважає
підставою для скасування ухвали
місцевого господарського суду та
просить постановити рішення про
відмову у задоволенні заяви про
відстрочку виконання такого.

Відповідач - ПАТ «ВіЕс Банк», - у відзиві
від 25.04.2014 р. №02-4/8616 заперечує доводи
апеляційної скарги вказуючи на те, що
повторне звернення Відповідача до
місцевого господарського суду із
заявою про відстрочку виконання
рішення обумовлено виникненням та
існуванням нових обставин та причин,
які ускладнюють виконання судового
рішення, в тому числі подій
надзвичайного характеру, які відбулися
наприкінці лютого 2014 р. В період дії
відстрочки рішення, яка прийнята
ухвалою від 30.01.2014 р. існувала складна
суспільно-політична ситуація, яка мала
значний негативний вплив як на стан
фінансового ринку, так і на діяльність
всієї банківської системи. З метою
забезпечення стабільності грошової
одиниці України, захисту інтересів
вкладників та інших кредиторів банків,
виходячи із пріоритетності підтримки
цінової стабільності в державі ,
сприяння стабільності банківської
системи України, забезпечення
розрахунків, у тому числі в
зовнішньоекономічній діяльності та
пов»язаних з нею операцій НБУкраїни
прийнято постанову «Про заходи щодо
діяльності банків та проведення
валютних операцій» №49 від 06.02.2014 р. та
постанову «Про механізм оперативного
підтримання ліквідності банків» №48
від 06.02.2014 р. Також Відповідач вказує, що
сума високоліквідних коштів Банку
склала 28 мл. грн.., що є надзвичайно
низьким показником і становить лише 9,5%
від коштів клієнтів до запитання, які
можуть бути зняті в будь-який момент.
Для нормальної роботи Банку , покриття
високоліквідними активами коштів
клієнтів до запитання має складати як
мінімум 50%. Така ситуація зумовлена
неплановим значним відтоком коштів з
Банку , який спостерігається з початку
2014 р. і триває досі , за 1-ий квартал 2014 р.
кошти клієнтів в гривневому
еквіваленті зменшились на 17,8 % (на 186,9
млн. грн.. в еквіваленті з урахуванням
впливу зміни курсів валют) з 1052,7 млн.
грн.. до 865,8 млн. грн.. Відповідно до
цього, просить ухвалу місцевого
господарського суду залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014 р.
прийнято до розгляду апеляційну скаргу
ФОП ОСОБА_2, б/н від 07.04.2014 р. (вх. №
01-05/1773/14 від 10.04.2014 р.) на ухвалу
Господарського суду Львівської
області від 04.04.2014 р. про відстрочку
виконання рішення у справі №5015/4879/12 та
призначено до розгляду в судове
засіданні на 29.04.2014 р. в складі колегії
головуючого судді Марка Р.І. суддів
Бойко С.М. та Бонк Т.Б. (а.с.86-87).

Розпорядженням голови суду від 29.04.2014 р.
в зв»язку з перебуванням суддів Бойко
С.М. та Бонк Т.Б. у відпустці в склад
колегії для розгляду справи №5015/4879/12
введено суддів Кравчук Н.М. та
Мирутенка О.Л. (а.с.155).

Ухвалою суду від 29.04.2014 р. продовжено
строк розгляду спору в порядку ч. 3 ст. 69
ГПК України та відкладено розгляд
апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2 у справі
№5015/4879/12 в судове засідання на 13.05.2014 р.
в складі колегії : головуючого судді
Марка Р.І., суддів - Кравчук Н.М. та
Мирутенка О.Л. (а.с.169-170).

Ухвалою суду від 13.05.2014 р. розгляд
апеляційної скарги ОСОБА_2 у справі
№515/4879/12 відкладено на 21.05.2014 р. в складі
колегії : головуючого судді Марка Р.І.,
суддів - Кравчук Н.М. та Мирутенка О.Л.
(а.с.185-186).

20.05.2014 р. суддя Львівського
апеляційного господарського суду
Марко Р.І. заявив самовідвід по
розгляду апеляційної скарги Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2, б/н від 07.04.2014
р. (вх. №01-05/1773/14 від 10.04.2014 р.) на ухвалу
Господарського суду Львівської
області від 04.04.2014 р. про відстрочку
виконання судового рішення у справі
№5015/4879/12 (а.с.198)

Розпорядженням голови суду від 21.05.2014 р.
в зв»язку з тим, що судді Кравчук Н.М. та
Мирутенко О.Л. знаходяться у відпустці
в склад колегії по розгляду справи
№5015/4879/12 введено суддів: Желіка М.Б. та
Костів Т.С. (а.с.199).

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 21.05.2014 р.
самовідвід судді Львівського
апеляційного господарського суду
Марка Р.І. по розгляду апеляційної
скарги фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, б/н від 07.04.2014 р. (вх. №01-05/1773/14 від
10.04.2014 р.) на ухвалу Господарського суду
Львівської області від 04.04.2014 р. про
відстрочку виконання судового рішення
у справі №5015/4879/12 задоволено в складі
колегії: головуючого судді Марко Р.І.,
суддів - Желік М.В. та Костів Т.С.
Матеріали справи №5015/4879/12 передано на
повторний автоматичний розподіл
(а.с.204-205).

При повторному перерозподілі справи
№5015/4879/12 головуючим суддею визначено
суддю Кордюк Г.Т.

Розпорядженням голови суду від 21.05.2014 р.
в склад колегії для розгляду справи
№5015/4879/12 Господарського суду
Львівської області введено суддів -
Гриців В.М. та Давид Л.Л. (а.с.207).

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014 р.
розгляд апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2
на ухвалу Господарського суду
Львівської області від 04.04.2014 р. у
справі №5015/4879/12 призначено на 05.06.2014 р. в
складі колегії: головуючого судді
Кордюк Г.Т., суддів - Гриців В.М. та Давид
Л.Л. (а.с.209)

В зв»язку з настанням обставин, які
унеможливлюють участь судді у розгляді
справи, що може мати наслідком
порушення строку розгляду справи
(перебування у відрядженні головуючого
судді Кордюк Г.Т.), відповідно до п.3.1.11
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, призначено
повторний автоматичний розподіл
справи №5015/4879/12 (а.с.210).

При повторному перерозподілі 02.06.2014 р.
головуючим суддею визначено Давид Л.Л.

Розпорядженням голови суду від 02.06.2014 р.
у склад колегії для розгляду справи
№5015/4879/12 Господарського суду
Львівської області введено суддів -
Гриців В.М. та Данко Л.С. (а.с.211).

З ініціативи суду розгляд судової
справи №5015/4879/12 здійснюється за
допомогою технічних засобів, а саме:
програмно-апаратного комплексу
"Оберіг".

В судовому засіданні 05.06.2014 р.
представники сторін підтримали свої
доводи і заперечення з мотивів,
наведених у апеляційній скарзі та у
відзиві на неї.

При перегляді ухвали Господарського
суду Львівської області від 04.04.2014 р. у
справі №5015/4879/12 в апеляційному порядку,
судова колегія Львівського
апеляційного господарського суду
керувалась наступним:

Відповідно до статті 4-5 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов.

В силу статті 115 ГПК України рішення,
ухвали, постанови господарського суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому цим Кодексом та Законом
України "Про виконавче провадження".

Згідно з частиною другою статті 13
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними і юридичними особами та їх
об'єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України
неодноразово зазначав, що виконання
судового рішення є невід'ємною
складовою права кожного на судовий
захист і охоплює, зокрема, законодавчо
визначений комплекс дій, спрямованих
на захист і відновлення порушених прав,
свобод, законних інтересів фізичних та
юридичних осіб, суспільства, держави
(пункт 2 мотивувальної частини Рішення
від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012);
невиконання судового рішення загрожує
сутності права на справедливий розгляд
судом (пункт 3 мотивувальної частини
Рішення від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 121 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд при наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим, за
заявою сторони, державного виконавця,
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою, може відстрочити
або розстрочити виконання рішення,
ухвали, постанови, змінити спосіб та
порядок їх виконання.

Підставою для відстрочки можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у строк або встановленим
господарським судом способом. Згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 Господарського
процесуального кодексу України, цією
нормою процесуального права не
вимагається і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема наявну загрозу
банкрутства, відсутність коштів на
банківських рахунках і майна, на яке
можливо було б звернути стягнення.

Тобто, в кожному конкретному випадку
суд не зобов'язаний за заявою сторони
надати відстрочку виконання рішення,
але може відстрочити виконання рішення
згідно зі статтею 121 ГПК України в
порядку статті 43 ГПК України.

Виходячи із наведеного, законодавець
пов'язує відстрочення виконання
судового рішення у судовому порядку з
об'єктивними, непереборними, іншими
словами - виключними обставинами, що
ускладнюють вчасне виконання судового
рішення.

Економічна криза в державі становить
один із можливих ризиків
підприємницької діяльності, не є
незвичайною і не прогнозованою
обставиною в умовах ринкової
економіки.

Суб»єкти господарювання в повній мірі
приймають на себе відповідні ризики
можливого погіршення економічної
ситуації та фінансового становища
свого підприємства, підприємств своїх
контрагентів та країни в цілому.

У статті 193 Господарського кодексу
України зазначається, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Пленум Вищого господарського суду
України в п. 7.2 Постанови "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" від 17 жовтня 2012 року № 9
роз'яснив, що підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. Вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

У відповідності до ст. 129 Конституції
України, основними засадами
судочинства є: зокрема, законність;
рівність усіх учасників судового
процесу перед законом і судом;
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

В даному випадку, місцевий
господарський суд описуючи скрутне
матеріальне становище ПАТ «ВіЕс Банк»
в зв»язку з негативними наслідками
суспільно-політичних подій лютого 2014
р., зазначає, що інфляційні процеси, які
можуть тривати в період дії відстрочки,
несуть негативні наслідки і для
Позивача, однак не будуть такими
істотними як для Відповідача, оскільки
як зазначено в п. 7.1 та 7.2 Постанови
Пленуму ВГС України «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов»язань №14 від 17.12.2013 р.
якщо судове рішення про стягнення з
боржника коштів фактично не виконано,
кредитор вправі вимагати стягнення з
нього в судовому порядку сум
інфляційних нарахувань та процентів
річних аж до повного виконання
грошового зобов»язання. Наведене
стосується й випадків здійснених
господарським судом відстрочки і
розстрочки виконання рішення, зміни
способу та порядку виконання судового
рішення шляхом звернення стягнення на
кошти боржника.

Однак, судова колегія не погоджується з
таким висновком місцевого
господарського суду, оскільки як
вбачається з матеріалів справи, право
Позивача на стягнення з Відповідача на
підставі рішення господарського суду
виникло ще 18 липня 2013 р.

Необґрунтовано тривала затримка у
виконанні обов'язкового для виконання
судового рішення може становити
порушення вимог статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, учасником якої є
Україна, стосовно права на доступ до
суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б
ілюзорним, якби національна правова
система Високої Договірної Сторони
дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове
для виконання судове рішення
залишалося невиконаним на шкоду
будь-якій зі сторін (рішення у справі
"Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19
березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions
1997-II). Ефективний доступ до суду включає
право на виконання судового рішення
без невиправданих затримок (рішення у
справі "Іммобільяре Саффі" проти
Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], № 22774/93, п. 66,
ECHR 1999-V).

ПАТ "ВіЕс Банк" в заяві про відстрочку
виконання рішення покликається на
скрутне матеріальне становище,
обґрунтоване скороченням залишків
грошових коштів на рахунках клієнтів у
банках, яке викликане політичною і
соціальною невизначеністю та подіями в
м. Києві 18-20 лютого 2014 р. Однак, місцевий
господарський суд, задовольняючи дану
заяву не врахував, що наведені вище
обставини вплинули на матеріальне
становище не лише Відповідача, а
стосуються практично кожного суб»єкта
господарювання та громадянина України,
тому не носять конкретний та виключний
характер саме для ПАТ «ВіЕс Банк».

Покликання «ВіЕс Банк» на
незадовільний фінансовий стан та
відсутність власних фінансових
ресурсів для здійснення розрахунків,
недопустимість використання коштів
клієнтів для розрахунків за власними
операціями Банку, не є тими конкретними
і виключними обставинами, які
зумовлюють неможливість виконання
рішення Господарського суду
Львівської області в частині виплати
Позивачу 559 219,26 грн.

Подані Банком звіти про фінансовий
стан (Баланс) ПАТ «ВіЕс Банк» за 4
квартал 2013 р. і 1 квартал 2014 р. та про
прибутки і збитки та інший сукупний
дохід (звіт про фінансові результати)
ПАТ «ВіЕс Банк» за 4 квартал 2013 р. і 1
квартал 2014 р. (а.с.189-196) свідчать про
платоспроможність Банку.

Всупереч вимогам ст. 121 ГПК України та
Постанови Пленуму ВГС України №9 від
17.10.2012 р., ПАТ «ВіЕс Банк» не довів
належними і допустимими доказами в
розумінні ст. 33, 34 ГПК України наявність
конкретних обставин, що утруднюють
виконання рішення суду на даний час і
які відпадуть через три роки (час, на
який Банк просить відстрочити
виконання рішення суду).

В матеріалах справи відсутні докази
того, що виконання рішення суду може
створити загрозу банкрутству Банку, в
якого є достатньо як грошових, так і
матеріальних активів для здійснення
господарської діяльності.

Проаналізувавши наявні в матеріалах
справи баланси Банку за 2014 р. та довідки
№02 та №03 від 01.04.2014 р. (а.с.57, 58), з яких
вбачається, що станом на 01.04.2014 р.
залишки коштів клієнтів на поточних та
депозитних рахунках у Банку становлять
865 826 196,13 грн., судова колегія
погоджується з доводами Апелянта, про
те, що сума 559 219,26 грн., присуджена до
стягнення рішенням суду, є настільки
незначною, що не може суттєво вплинути
на господарську діяльність Банку.

Враховуючи наведені вище обставини та
виходячи з паритету сторін, судова
колегія погоджується з доводами
апеляційної скарги в частині
недоведеності ПАТ «ВіЕс Банк»
виключності обставин, які зумовлюють
неможливість виконання рішення
місцевого господарського суду.

Крім того, слід врахувати. що рішення
Господарського суду Львівської
області від 18.07.2013 р. у справі №5015/4879/12
(а.с.27-35) задоволено дві вимоги Позивача:
зобов»язано усунути перешкоди в
користуванні приміщенням та стягнуто
на користь ФОП ОСОБА_2 - 547 202,22 грн.
неустойки і 12 017,04 грн. судового збору.

В заяві від 27.02.2014 р. (вих. №02-4/4339) ПАТ
«ВіЕс Банк» просив відстрочити строком
на три роки виконання рішення
Господарського суду Львівської
області від 18.07.2013 р. по справі №5015/4879/12
в частині стягнення з Відповідача в
користь Позивача грошових коштів у
загальній сумі 559 219,26 грн. (а.с.5-8).

Однак, оскаржуваною ухвалою
Господарський суд Львівської області
від 04.04.2014 р., задовольнив заяву Банку
частково, відстрочивши виконання
рішення Господарського суду
Львівської області від 18.07.2013 р. у
справі №5015/4879/12 на шість місяців в
цілому (а.с.78-82).

У відповідності до вимог ст. 121 ГПК
України, суд вправі відстрочити
виконання рішення, однак, в даному
випадку відсутнє обґрунтування
застосування відстрочки виконання
рішення з ініціативи суду, щодо
усунення перешкод в користуванні
приміщенням (п. 2 резолютивної частини
рішення Господарського суду
Львівської області від 18.07.2013 р. у
справі №5015/4879/12) (а.с.34).

За таких обставин, судова колегія
Львівського апеляційного
господарського суду погоджується з
доводами апеляційної скарги Позивача і
вважає, що ухвала Господарського суду
Львівської області від 04.04.2014 р. у
справі №5015/4879/12 підлягає скасуванню.
Заяву ПАТ «ВіЕс Банк» від 27 лютого 2014 р.
за вих. №02-4/4339 про відстрочку виконання
рішення слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 121
Господарського процесуального кодексу
України,

Львівський апеляційний господарський
суд, - ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, б/н від 07.04.2014 р. (вх.
№01-05/1773/14 від 10.04.2014 р.) задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду
Львівської області від 04.04.2014 р. у
справі №5015/4879/12 скасувати.

3. У задоволенні заяви ПАТ «ВіЕс
Банк» від 27 лютого 2014 р. за вих. №02-4/4339
про відстрочку виконання рішення
відмовити.

4. Постанова набирає законної
сили з дня її прийняття.

5. Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України в порядку
та строки, передбачені статтями 109-110
Господарського процесуального кодексу
України.

6. Справу №5015/4879/12 повернути
Господарському суду Львівської
області.

повний текст постанови підписано
06.06.2014р.

Головуючий суддя
Давид Л.Л.

Суддя
Данко Л.С.

Суддя
Гриців В.М.