м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4098/14 29.05.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ваш текстиль"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мебель Стиль"
про стягнення грошових коштів
Суддя Котков О.В.
У засіданні брали участь:
від позивача: Коваль О.А. (представники
від відповідача: Зеленська Т.М.
(представник за довіреністю).
В судовому засіданні 29 травня 2014 року,
відповідно до положень
ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

СУТЬ СПОРУ:

13 березня 2014 року до канцелярії
Господарського суду міста Києва від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ваш текстиль"
(позивач) на розгляд суду надійшла
позовна заява б/н від 12.03.2014 року в якій
викладені позовні вимоги про стягнення
з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мебель Стиль"
(відповідач) заборгованості за
договором купівлі-продажу № 610 від
16.04.2013 року в сумі 43 213,85 грн. (сорок три
тисячі двісті тринадцять гривень 85
копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач, як Покупець, не виконав
належним чином взяті на себе
зобов'язання за договором
купівлі-продажу № 610 від 16.04.2013 року,
зокрема, у визначені договором строки
не здійснив в повному обсязі оплату
вартості переданого йому позивачем, як
Продавцем, товару, внаслідок чого у
відповідача утворилась заборгованість
перед позивачем.

Під час перебування справи на розгляді
в суді позивач, користуючись
передбаченими ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
правами, 29.05.2014 року через канцелярію
суду подав заяву б/н б/д "Про зменшення
розміру позовних вимог" в якій
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ваш текстиль"
просить суд стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Мебель
Стиль" заборгованості за
купівлі-продажу № 610 від 16.04.2013 року в
сумі 28 236,58 грн.

Відповідно до 4 ст. 22 ПК України позивач
вправі до прийняття рішення по справі,
зокрема, зменшити розмір позовних
вимог.

Оскільки судом встановлено, що
вищенаведені дії позивача не
суперечать законодавству та не
порушують права і охоронювані законом
інтереси інших осіб, суд прийняв заяву
позивача про зменшення позовних вимог
до розгляду.

Як вбачається зі змісту п. 3.10 Постанова
ВГСУ від 26.12.2011, № 18, під зменшенням
розміру позовних вимог слід розуміти
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Згідно з частиною
третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує
позивач. Отже, у разі прийняття судом
зміни (в бік зменшення) кількісних
показників, у яких виражається позовна
вимога, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої й вирішується спір, - з
обов'язковим зазначенням про це як у
вступній, так і в описовій частині
рішення.

Отже, оскільки зменшення позовних
вимог, викладене позивачем у
відповідній заяві, прийнятій
господарським судом, то новою ціною
позову, виходячи з якої розглядається
спір є: 28 236,58 грн. - основний борг.

Відповідач надав до суду відзив на
позовну заяву та доповнення до нього, в
якому позовні вимоги визнає та просить
суд задовольнити позовні вимоги
частково, розстрочивши виконання
рішення суду на 3 (три) місяці рівними
частинами, у зв'язку із негативною
економічною діяльністю товариства
відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.03.2014 року прийнято позовну
заяву до розгляду та порушено
провадження по справі, розгляд справи
призначено на 08.04.2014 року.

В судовому засіданні 08 квітня 2014 року,
відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України, судом
оголошено перерву до 15.05.2014 року, про що
сторін було повідомлено під розписку.

В судовому засіданні 15 травня 2014 року,
відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України, судом
оголошено перерву до 29 травня 2014 року,
про що сторін було повідомлено під
розписку.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.05.2013 року задоволено
клопотання представників сторін про
продовження строків вирішення спору та
продовжено строк вирішення спору на 15
(п'ятнадцять) днів.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2013 року між позивачем (надалі -
Продавець або Постачальник) та
відповідачем (далі по тексту - Покупець
або Отримувач) (разом - сторони) було
укладено договір купівлі-продажу № 610
(належним чином засвідчена копія
договору міститься в матеріалах
справи, надалі - Договір або Договір
купівлі-продажу), відповідно до п. 1.1.
якого Продавець передає або
зобов'язується передати у власність
Покупця замовлений товар, зокрема:
подушки, постільну білизну та ін.
товари, замовлені Покупцем, а Покупець
зобов'язується прийняти цей товар та
своєчасно його оплатити на умовах
даного договору в асортименті та по
ціні, вказаній у рахунку-фактурі та
накладній на товар.

Позивач зазначає, що на виконання умов
Договору Продавець передав, а Покупець
прийняв товар на загальну суму - 232 926,38
грн., при цьому, позивач вказує, що
Покупець лише частково розрахувався за
товар та частково повернув товар, а
відтак, за розрахунками позивача,
відповідач має заборгованість за
Договором в сумі 28 236,58 грн., тобто 172 066,54
грн. (сума частково оплаченого товару) +
32 623,26 грн. (сума поверненого товару).

Оцінивши в нарадчій кімнаті наявні в
матеріалах справи документи та докази,
господарський суд вважає, що позовні
вимоги, з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

У відповідності до ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язань -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За ст. 712 Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України).

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) сплатити за нього певну
грошову суму.

Як вже було встановлено судом, 16 квітня
2013 року між сторонами укладено договір
купівлі-продажу № 610, відповідно до п.
1.1. якого Продавець передає або
зобов'язується передати у власність
Покупця замовлений товар, зокрема:
подушки, постільну білизну та ін.
товари, замовлені Покупцем, а Покупець
зобов'язується прийняти цей товар та
своєчасно його оплатити на умовах
даного договору в асортименті та по
ціні, вказаній у рахунку-фактурі та
накладній на товар.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору в період з
квітня по листопад 2013 року позивач
передав товар на загальну суму 232 926,38
грн., що підтверджується видатковими
накладними, належним чином засвідчені
копії яких містяться в матеріалах
справи, а відповідач отримав товар, що
підтверджується підписом Отримувача
на відповідних накладних.

Статтею 691 Цивільного кодексу України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною,
встановленою у договорі
купівлі-продажу, а також вчинити за
свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України
Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Пунктами 4.1., 4.2., 4.3. Договору
встановлено, що оплата за товар
проводиться у національній валюті
України - гривні, в безготівковому
порядку на умовах поетапної оплати
Продавцю за реалізований кінцевим
споживачам, шляхом безготівкового
переказу на поточний рахунок Продавця.
Підставою для проведення оплати є
накладна або рахунок. 4.2. Остаточний
розрахунок за Товар проводиться не
пізніше 45 календарних днів з дня
отримання Товару

З матеріалів справи слідує, що Покупець
перерахував на користь Продавця
172 066,54 грн. за товар по Договору, що
підтверджується банківськими
виписками (належним чином засвідчені
копії банківських виписок містяться в
матеріалах справи) та частково
повернув товар, що підтверджується
видатковими накладними (повернення) на
суму 32 623,26 грн. (належним чином
засвідчені копії видаткових накладних
(повернення) містяться в матеріалах
справи).

Заборгованість у сумі 28 236,58 грн.
відповідач, станом на час розгляду
справи не оплатив, що і не
заперечується відповідачем, чим
порушив покладені на нього
зобов'язання щодо своєчасної оплати
поставленого товару.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги правових норм
викладених вище, позовні вимоги, з
урахуванням поданої заяви б/н б/д «Про
зменшення розміру позовних вимог», в
частині основного боргу у сумі 28 236,58
грн. є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі

Щодо розподілу господарських витрат по
справі № 910/4098/14.

В інформаційному листі від 20.10.2006р. «Про
деякі питання практики застосування
норм Господарського процесуального
кодексу України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року»
Вищий господарський суд України з
приводу запитання: «Якими є правові
наслідки зменшення розміру позовних
вимог?» довів до відома Господарським
судам України наступне.

Відповідно до частини четвертої статті
22 ГПК позивач вправі до прийняття
рішення у справі, зокрема, зменшити
розмір позовних вимог.

Під зменшенням розміру позовних вимог
слід розуміти зміну (у бік зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, в тому
числі ціни позову.

Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК
ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі зменшення позовних вимог,
якщо його прийнято господарським
судом, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої й вирішується спір.
Питання щодо повернення зайво
сплаченої суми державного мита у
зв'язку із зменшенням позовних вимог
вирішується господарським судом на
загальних підставах і в порядку,
визначених законодавством.

Загальна сума ціни позову, з урахування
поданої позивачем заяви б/н б/д «Про
зменшення розміру позовних вимог»,
становить - 28 236,58 грн.

Таким чином, судові витрати позивача по
сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн.
відповідно до положень статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.

15 травня 2014 року через канцелярію до
суду від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мебель Стиль"
надійшло клопотання б/н від 08.04.2014р., в
якому заявник просить суд розстрочити
виконання рішення суду на 3 (місяці)
рівними частинами.

Положеннями частини 1 статті 121
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що при наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим, за
заявою сторони, державного виконавця,
прокурора або за своєю ініціативою
господарський суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає це питання у судовому
засіданні з викликом сторін, прокурора
і у виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

У пункті 7.1.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України» від 17 жовтня 2012 року N 9
визначено, що розстрочка означає
виконання рішення частками,
встановленими господарським судом, з
певним інтервалом у часі. Строки
виконання кожної частки також повинні
визначатись господарським судом. При
цьому слід мати на увазі, що розстрочка
можлива при виконанні рішення, яке
стосується предметів, що діляться
(гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Дослідивши викладені відповідачем в
клопотанні обставини для розстрочення
рішення суду, суд дійшов висновку про
обґрунтованість клопотання б/н від
08.04.2013р.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85, 121
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мебель Стиль"
(ідентифікаційний код: 37289837; адреса: 04210,
м. Київ, пл. Дружби Народів, 6, п/рахунок
№ 1468, в ФКВ "ПРИВАТБАНК",
РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР, МФО 320649, ІПН №
372898326), або з будь-якого іншого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення суду, на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ваш текстиль"
(ідентифікаційний код: 25285618; адреса: 04070,
м. Київ, вул. Сковороди, 1Г; Свідоцтво
платника ПДВ № 38289176, ІПН № 62,
п/рахунок № 13 в ЗАТ «ПроКредит
Банк» м. Київ, МФО 320984) грошові кошти:
основного боргу - 28 236,58 грн. (двадцять
вісім тисяч двісті тридцять шість
гривень 58 копійок) та судові витрати - 1
827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять
сім гривень). Видати наказ.

Клопотання б/н від 08.04.2014р. Товариства з
обмеженою відповідальністю "Мебель
Стиль" про розстрочення виконання
рішення суду на 3 (місяці) рівними
частинами - задовольнити.

Розстрочити виконання рішення
Господарського суду м. Києва від
29.05.2013р. у справі № 910/4098/14 в частині
стягнення основного боргу та судових
витрат по справі № 910/4098/14
рівними частинами на 3 (три) місяці.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено 04.06.2014р.

Суддя
О.В. Котков