ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" червня 2014 р.Справа № 922/1827/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання
Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом ДНВП "Об'єднання Комунар" в
особі НТ СКБ "Полісвіт", м. Харків до
ТОВ ПКФ "Варта-компані ЛТД", м. Харків
про стягнення 15 818,50грн. за участю
представників сторін:

позивача - Знобищева О.Г., дов. № 14/026-Д
від 02.01.14р.;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою, в якій просить стягнути з
відповідача суму основного боргу в
розмірі 12 262,50грн. та штраф в розмірі
3 556,00грн. за неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
№ 4 від 17.01.147р., а також покласти на
відповідача понесені витрати зі сплати
судового збору.

В судовому засіданні 11.06.14р.
представник позивача звернувся до суду
з заявою, в якій, у зв'язку зі сплатою
відповідачем суми основного боргу в
розмірі 12 262,50грн., відмовляється
від позову, просить суд провадження у
справі припинити, та у зв'язку з
закриттям провадження у справі,
відповідно до п.1 ч.5 ст.7 Закону України
№ 3874-VI від 08.07.11р. "Про судовий збір"
просить повернути позивачу судовий
збір.

Судом прийнято дану заяву до розгляду.

Представник відповідача у призначене
судове засідання не з`явився,
витребуваних судом документів не
надав, про причини неявки суд не
повідомив, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Враховуючи те, що судом вжито всі
заходи для належного повідомлення
сторін про час та місце розгляду
справи, проте останні не скористалися
своїм правом, передбаченим ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки в судове засідання не
з`явився, не повідомив суд про причини
своєї неявки, тому суд вважає за
можливе розглядати справу за
відсутності представника відповідача
за наявними в справі матеріалами,
відповідно до ст.75 Господарського
процесуального кодексу України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи, суд встановив наступне.

17.01.14р. між Державним
науково-виробничим підприємством
"Об'єднання Комунар" в особі філії
науково-технічного спеціального
конструкторського бюро "Полісвіт"
(позивач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю
промислово-комерційною фірмою
"Варта-компані ЛТД" (відповідач)
укладено договір на відпуск
паливно-мастильних матеріалів по
бензиновим карткам № 4, відповідно до
умов якого відповідач зобов'язався
організувати та забезпечити
безперебійну заправку паливом
автотранспорт позивача, а позивач
приймати та оплачувати паливо згідно
до умов даного договору.

Загальна вартість (ціна) договору
складається з рахунків-фактур,
виписаних під час закупівлі кожної
партії товару (п.3.1 договору).

За умовами п.4.1 договору, оплата товару
проводиться відповідачем по 100%
передоплаті до заправки
автотранспорту пальним.

Позивач на виконання умов договору
платіжним дорученням № 146 від
19.02.14р. перерахував на розрахунковий
рахунок відповідача суму попередньої
оплати в розмірі 16 875,00грн. для
одержання 180 бензинових карток
(талонів) по 93,75грн. за одну картку на
заправлення 10 літрами бензину кожна.

Відповідач зобов'язання за договором
виконав частково, у зв'язку з
відсутністю палива в мережі заправних
станцій відповідача, останнім не було
здійснено заміни карток на бензин на
загальну суму 12 262,50грн.

Позивач звернувся на адресу
відповідача з вимогою (вих. №
258/СКБ-36/бух від 11.03.14р.) про повернення
грошових коштів в розмірі 12 262,50грн. за
недопоставлене пальне, чого на момент
звернення позивача до суду із позовом,
відповідачем зроблено не було.

Дослідивши матеріали справи, надані
докази, суд встановив, що відповідач,
після звернення позивача з позовом до
суду, сплатив суму основного боргу в
розмірі 12 262,50грн., що підтверджується
копіями банківських виписок, наявними
у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що провадження у справі в
частині стягнення суми основного боргу
підлягає припиненню за відсутністю
предмета спору на підставі п.1.1 ст.80
Господарського процесуального кодексу
України.

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення штрафу в розмірі
3 556,00грн., то суд приймає заяву
позивача про відмову від позову
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.22 Господарського
процесуального кодексу України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі відмовитись від позову. У разі
такої відмови та її прийняття судом,
провадження у справі підлягає
припиненню на підставі п.4 ч.1 ст.80
Господарського процесуального кодексу
України.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що відмова позивача від позову не
порушує чиї-небудь права і охоронювані
законом інтереси, ці дії позивача не
суперечать законодавству, дана відмова
приймається судом, у зв'язку з чим
провадження у справі в частині
стягнення з відповідача штрафу в
розмірі 3 556,00грн. підлягає припиненню.

Розглянувши клопотання позивача про
повернення судового збору з підстав,
передбачених п.1 ч.5 ст.7 Закону України
"Про судовий збір", суд дійшов висновку,
що воно не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Статтею 7 Закону України "Про судовий
збір" передбачено підстави повернення
судового збору, перелік яких є
вичерпним. У їх числі не зазначено
такої підстави, як припинення
провадження у справі (ст.80
Господарського процесуального кодексу
України). Водночас закриття
провадження у справі, про яке йдеться у
п.5 ч.1 цієї статті Закону, є поняттям
цивільного і адміністративного
судочинства, передбаченим відповідно
статтею 205 Цивільного процесуального
кодексу України і статтею 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які господарським судам у
здійсненні судочинства не
застосовуються.

Таким чином, припинення провадження у
справі з підстав, передбачених ст.80
Господарського процесуального кодексу
України, не тягне за собою наслідків у
вигляді повернення сплаченої суми
судового збору.

Даний висновок погоджується з правовою
позицією Вищого господарського суду
України, викладеною у п.5.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 7 від 21.02.13р. "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України".

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст.49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої суд,
незалежно від результатів вирішення
спору, має право покласти судовий збір
на сторону, в наслідок неправомірних
дій якої виник спір. Оскільки спір
доведено до суду з вини відповідача,
сума основного боргу сплачена
відповідачем вже після звернення
позивача до суду з позовом, суд
покладає на нього судові витрати зі
сплати судового збору.

Керуючись ч.4 ст.22, ст.ст. 49, 75, 78, п.п.1.1, 4
ст.80, ст.86 Господарського
процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі припинити .

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
промислово-комерційної фірми
"Варта-компані ЛТД", (61004
м. Харків, вул. Жовтневої революції, 24-Б,
п/р 0401 у АКІБ "УкрСіббанк", МФО 351005)
на користь Державного
науково-виробничого підприємства
"Об'єднання Комунар" в особі філії
науково-технічного спеціального
конструкторського бюро "Полісвіт", (61070, м. Харків, вул.Рудика,1,
п/р 8681 у ПАТ Промінвестбанк, МФО
300012) - 1 827,00грн. судового збору.

Видати наказ.

Суддя Т.А. Лавренюк