ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2014 р.
Справа № 5015/1763/12

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Михалюк О.В.

суддів
Галушко Н.А.

Мельник Г.І.

розглянув апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
«Прикарпатпромарматура»

на ухвалу господарського суду
Львівської області від 13.11.2013р.

у справі № 5015/1763/12

за заявою товариства з обмеженою
відповідальністю «Експансія»,
м.Вишневе

до Відкритого акціонерного
товариства «Прикарпатпромарматура»,
м.Львів

про визнання банкрутом,

з участю представників :

від скаржника - не з»явився

від ініціюючого кредитора - не з»явився

від кредитора - Сільченко О.О.

арбітражний керуючий - не з»явився

В ході судового засідання відповідачу
права і обов"язки, передбачені ст.22 ГПК
України роз"яснені, заперечень щодо
складу суду не поступало.

Арбітражний керуючий-ліквідатор Босак
О.Є. в судове засідання 16.06.2014р. не
з'явився, подав суду клопотання від
05.06.2014р. б/н (вхідний номер 01-04/3299/14 від
16.06.2014р.), в якому просить розгляд
апеляційної скарги відкласти у зв'язку
з перебування у відпустці. Оцінюючи
подане скаржником клопотання, колегія
суддів вважає за необхідне зазначити,
що згідно з Постановою Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може не брати до уваги доводи
учасника судового процесу -
підприємства, установи, організації,
іншої юридичної особи, державного чи
іншого органу щодо відкладення
розгляду справи у зв'язку з відсутністю
його представника (з причин, пов'язаних
з відпусткою, хворобою, службовим
відрядженням, участю в іншому судовому
засіданні і т. п.). При цьому
господарський суд виходить з того, що у
відповідних випадках такий учасник
судового процесу не позбавлений права
і можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - четвертою статті 28
ГПК, з числа як своїх працівників, так і
осіб, не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника підлягає доведенню
учасником судового процесу на
загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК). З
огляду на викладене та зважаючи на те,
що відкладення розгляду справи за
обставин, визначених у ч. 1 ст. 77 ГПК
України, є обов'язком лише за умови
неможливості вирішення спору в даному
судовому засіданні, колегія суддів в
задоволенні клопотання арбітражного
керуючого відмовляє та вважає за
можливе, враховуючи повідомлення всіх
сторін про дане судове засідання,
розглянути апеляційну скаргу за
наявними у справі доказами.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Господарський суд Львівської області
(суддя Чорній Л.З.) ухвалою від 13
листопада 2013 року по справі №5015/1763/12
про банкрутство відкритого
акціонерного товариства
"Прикарпатпромарматура" визнав грошові
вимоги Управління Пенсійного фонду
України у Личаківському районі м.
Львова у сумі 1 829 482,98 грн. та відхилив
грошові вимоги Управління Пенсійного
фонду України у Личаківському районі м.
Львова у сумі 76 194,90 грн.

Відкрите акціонерне товариство
"Прикарпатпромарматура" 26.11.2013р.
звернулося до Львівського
апеляційного господарського суду
України з апеляційною скаргою на
ухвалу господарського суду Львівської
області від 13 листопада 2013 року у
справі №5015/1763/12 про визнання
кредиторських вимог Управління
Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м. Львова,
вказуючи на допущення судом порушень
норм матеріального і процесуального
права при розгляді справи та просило
скасувати оскаржувану ухвалу в частині
визнання сум пільгових пенсій в
розмірі 1 210 082,97 грн.

24 грудня 2013 року скаржник подав
уточнення до апеляційної скарги на
ухвалу господарського суду Львівської
області від 13 листопада 2013 року у
справі №5015/1763/12, просив таку скасувати
в частині визнання сум пільгових
пенсій в розмірі 910507,84 грн. та прийняти
нове рішення, яким визнати
кредиторські вимоги Управління
Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м. Львова у сумі
995170,04 грн., внести їх до реєстру вимог
кредиторів, а грошові вимоги у сумі
910507,84 грн. - відхилити.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 29.01.2014р. у
справі № 5015/1763/12 ухвалу господарського
суду Львівської області від 13.11.2013р.
залишено без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду
України від 08.04.2014р. у справі № 5015/1763/12
задоволено частково касаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
«Прикарпатпромарматура», постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 29.01.2014р.
скасовано, а справу № 5015/1763/12 передано
до Львівського апеляційного
господарського суду на новий
апеляційний розгляд.

Розглядаючи апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
«Прикарпатпромарматура» колегія
суддів встановила, що підставою для
скасування ухвали господарського суду
Львівської області від 13.11.2013р. у справі
№ 5015/1763/12 скаржник вважає те, що судом
першої інстанції було порушено вимоги
ст. 35 ГПК України та не взято до уваги
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 13.09.2011р. по
справі № 2а-6861/11. Крім цього вказує, що
кредитором та судом при розгляді заяви
Управління пенсійного фонду у
Личаківському районі м. Львова про
визнання кредиторських вимог до ВАТ
"Прикарпатпромарматура" не було
здійснено розмежування сум пільгових
пенсій пропорційно стажу набутого
працівниками до 01.01.1992р. та після
01.01.1992р., яке необхідно було зробити для
визначення пенсій, які підлягають
відшкодуванню за рахунок підприємства.
Вважає, що відшкодуванню підприємством
підлягають фактичні витрати на виплату
та доставку пільгових пенсій, при
набутті трудового стажу працівниками
для отримання права на пільгову пенсію
після 01.01.1992 року, а відтак кредитор не
вправі вимагати відшкодування
підприємством фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за період трудового стажу, набутого до
01.01.1992 року.

Наводить скаржник і інші доводи, що є на
його думку підставою для скасування
оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши наявні матеріали,
проаналізувавши застосування норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 4-1 ГПК України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

З 19 січня 2013 року діє нова редакція
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом". За змістом п.
1-1 Прикінцевих та Перехідних положень,
положення цього Закону не
застосовуються до справ про
банкрутство, провадження в яких
порушено до набрання чинності цим
Законом та здійснюється на стадії
судової процедури розпорядження
майном боржника.

З огляду на дату порушення провадження
у справі про банкрутство відкритого
акціонерного товариства
"Прикарпатпромарматура" (04 травня 2012
року) та стадію судової процедури
банкрутства (розпорядження майном
боржника), необхідно керуватися
положеннями закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції, що діяла до 19 січня 2013 року
(далі - Закон).

Відповідно до вимог ст.14 Закону,
конкурсні кредитори за вимогами, які
виникли до дати порушення провадження
у справі про банкрутство, протягом
тридцяти днів від дня опублікування в
офіційному друкованому органі
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство зобов'язані
подати до господарського суду письмові
заяви з вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують. Заяви з
вимогами конкурсних кредиторів, щодо
яких є заперечення боржника, чи інших
кредиторів розглядаються
господарським судом до винесення
ухвали про затвердження реєстру вимог.
За результатами розгляду зазначених
заяв господарський суд ухвалою визнає
чи відхиляє (повністю або частково)
вимоги таких кредиторів. Вимоги
кредиторів, визнані боржником або
господарським судом, включаються
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів. Розпорядник майна
зобов'язаний окремо внести до реєстру
вимоги кредиторів, які забезпечені
заставою майна боржника, згідно з їх
заявами, а за їх відсутності, - згідно з
даними обліку боржника, а також внести
окремо до реєстру відомості про майно
боржника, яке є предметом застави
згідно з державним реєстром застав.

За змістом ст. 15 Закону у попередньому
засіданні господарський суд розглядає
реєстр вимог кредиторів, вимоги
кредиторів, щодо яких були заперечення
боржника і які не були включені
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів. За результатами розгляду
господарський суд виносить ухвалу, в
якій зазначається розмір визнаних
судом вимог кредиторів, які
включаються розпорядником майна до
реєстру вимог кредиторів, та
призначається дата проведення зборів
кредиторів. Реєстр вимог кредиторів
повинен включати усі визнані судом
вимоги кредиторів. У реєстрі вимог
кредиторів повинні міститися
відомості про кожного кредитора,
розмір його вимог за грошовими
зобов'язаннями чи зобов'язаннями щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, невикористаних
та своєчасно не повернутих коштів
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), черговість задоволення
кожної вимоги, окремо розмір неустойки
(штрафу, пені). Ухвала є підставою для
визначення кількості голосів, які
належать кожному кредитору при
прийнятті рішення на зборах (комітеті)
кредиторів.

Згідно з матеріалами справи
провадження у справі про банкрутство
Відкритого акціонерного товариства
"Прикарпатпромарматура" порушене
господарським судом Львівської
області 04 травня 2012 року. Ухвалою від 25
липня 2012 року введено судову процедуру
розпорядження майном боржника,
розпорядником майна боржника
призначено арбітражного керуючого
Босака О.Є. Оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство
Відкритого акціонерного товариства
"Прикарпатпромарматура" опубліковано 02
серпня 2012 року в газеті "Голос України"
№140 (5390).

Управлінням Пенсійного фонду у
Личаківському районі м. Львова було
заявлено кредиторські вимоги до ВАТ
"Прикарпатпромарматура" на суму 1 938 487,90
грн.

Із змісту протоколу від 26 березня 2013
року розгляду заяв кредиторів по
справі №5015/1763/12 вбачається, що боржник
разом із розпорядником майна боржника
розглянув заявлені кредитором вимоги,
визнав грошові вимоги Управління
пенсійного фонду у Личаківському
районі м. Львова в частині
заборгованості по єдиному соціальному
внеску та по страхових внесках на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування на загальну суму 695594,91 грн.
Вимоги кредитора на суму 1 242 892,99 грн., що
є заборгованістю на виплату та
доставку пільгових пенсій було
вирішено розглянути після подання
кредитором уточнюючих розрахунків
щодо стажу, набутого пенсіонерами на
ВАТ "Прикарпатпромарматура".

В подальшому Управлінням Пенсійного
фонду у Личаківському районі м. Львова
було подано заяву від 29.07.2013р., якою
уточнило суму вимог на виплату та
доставку пільгових пенсій, яка
відповідно до даної заяви становить 1 210
082,97 грн.

Господарський суд Львівської області
ухвалою від 13 листопада 2013 року по
справі №5015/1763/12 визнав грошові вимоги
Управління Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м. Львова у сумі 1
829 482,98 грн. та відхилив грошові вимоги у
сумі 76 194,90 грн.

При цьому, суд першої інстанції
констатував, що обов'язок підприємств
та організацій з відшкодування
понесених Пенсійним фондом витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
не пов'язаний із датою призначення
таких пенсій чи часом набуття
необхідного для цього пільгового
стажу.

Закон України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 р. N 1058 є спеціальним законом з
питань пенсійного страхування, і
відповідно до положень ст. 5 даного
Закону, ним визначаються умови набуття
та порядок визначення розмірів
пенсійних виплат, порядок здійснення
пенсійних виплат за
загальнообов'язковим державним
пенсійним страхуванням. Дія інших
нормативно-правових актів може
застосовуватися лише в частині, що не
суперечить Закону N 1058.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком N 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком N 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
вказані пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
"Про пенсійне забезпечення". При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Особам які працювали на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці та
мали або матимуть право на пенсію
відповідно до ст. 100 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", пенсії
призначаються за нормами цього Закону,
виходячи з вимог віку та стажу,
встановлених раніше діючим
законодавством.

Законодавством установлено порядок
для відшкодування пенсій, призначеним
відповідно з ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення". Порядок
відшкодування Пенсійному фонду витрат
на виплату та доставку пенсій
регулюються пунктом 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
пенсійного фонду України, затвердженою
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 р. N 21-1.

Постановою Верховної Ради України від
12 вересня 1991 року N 1545-XXII "Про порядок
тимчасової дії на території України
окремих актів законодавства Союзу РСР"
встановлено, що до прийняття
відповідних - при наданні права актів
законодавства України на території
республіки застосовуються акти
законодавства СРСР з питань, які не
врегульовані законодавством України,
за умови що вони не суперечать
Конституції України.

На підставі п. 3 Порядку застосування
списків N 1 та N 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
розрахунку стажу роботи, який дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці і соціальної політики України
від 18.11.2005 року N 383, на пенсію за віком на
пільгових умовах застосовуються
списки, які діяли на період роботи
особи; при цьому до пільгового стажу
зараховується весь період роботи на
відповідних посадах або по професіям
незалежно від дати внесення цієї
посади у списки.

Висновок про те, що обов'язок
підприємств та організацій з
відшкодування понесених Пенсійним
фондом витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій не пов'язаний із датою
призначення таких пенсій чи часом
набуття необхідного для цього
пільгового стажу викладений у
постанові Верховного Суду України
№21-215а13 від 10.09.2013р., яка згідно зі ст.
111-28 Господарського процесуального
кодексу України є обов'язковою для всіх
судів України.

У названій постанові Верховний суд
України висловив правову позицію про
те, що за змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону N 1058-IV витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини
першої статті 13 Закону N 1788-XII "Про
пенсійне забезпечення", підприємства й
організації повинні відшкодувати
управлінню Пенсійного фонду України і
цей обов'язок не пов'язаний з датою
призначення такої пенсії або часом
набуття необхідного для цього
пільгового стажу.

З огляду на викладене правильними є
висновки господарського суду першої
інстанції про обґрунтованість
розрахунків витрат на виплату та
доставку пенсій за весь пільговий
період робіт працівників на ВАТ
"Прикарпатпромарматура", наданих
управлінням Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м. Львова.

Суд апеляційної інстанції відхиляє
доводи скаржника щодо порушення судом
першої інстанції ст. 35 ГПК України, щодо
преюдиційних фактів, встановлених
постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 13.09.2011р. по
справі №2а-6861/11.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали
господарського суду Львівської
області від 13 листопада 2013 року по
справі №5015/1763/12, суд врахував
заперечення боржника в частині вимог
щодо виплати та доставки пільгових
пенсій за 2004-2006 роки в розмірі 69 718,00 грн.
в стягненні яких кредитору було
відмовлено згідно постанови
Львівського окружного
адміністративного суду по справі
№2а-6861/11/1370 від 13.09.2011р. що була залишена
без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 04.04.2013р.

Згідно наявної в матеріалах справи
постанови Львівського окружного
адміністративного суду по справі
№2а-6861/11/1370 від 13.09.2011р.,
адміністративним судом при розгляді
даної справи досліджувались та
встановлювались обставини щодо
відшкодування ВАТ
"Прикарпатпромарматура" фактичних
витрат органу Пенсійного фонду на
виплату та доставку пільгових пенсій
працівникам підприємства за
конкретний період часу а саме 2004-2006
роки. При цьому, обставини щодо
відшкодування ВАТ
"Прикарпатпромарматура" фактичних
витрат органу Пенсійного фонду на
виплату та доставку пільгових пенсій
працівникам підприємства за наступні
періоди, а зокрема за період 2007-2012 роки
адміністративним судом у вищевказаній
справі Львівським окружним
адміністративним судом по справі
№2а-6861/11/1370 не досліджувались та не
встановлювались.

Таким чином, господарський суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні частини вимог Управління
Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м. Львова щодо
виплати та доставки пільгових пенсій
за 2004-2006 роки в сумі 69 718,00 грн., у
стягненні яких кредитору - Управлінню
пенсійного фонду України у
Личаківському районі м. Львова було
відмовлено згідно постанови
Львівського окружного
адміністративного суду по справі
№2а-6861/11/1370 від 13.09.2011р. залишеною без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.04.2013р.

За таких обставин, доводи скаржника
зазначені в апеляційній скарзі,
апеляційним судом не визнаються
такими, що можуть бути підставою згідно
ст.104 ГПК України для скасування чи
зміни оскаржуваної ухвали.

На підставі наведеного та відповідно
до вимог ст.ст.91,101-106 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Львівської
області від 13.11.2013р. у справі № 5015/1763/12
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Судові витрати покласти на скаржника.

Повний текст постанови складено « 17»
червня 2014р.

Головуючий суддя
Михалюк О.В.

суддя
Галушко Н.А.

суддя
Мельник Г.І.