ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.06.2014
Справа № 905/2191/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Мельниченко Ю.С., при
секретарі судового засідання
(помічнику судді) Шевчук Н.В., розглянув
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного
товариства «Науково-виробниче
підприємство «Спецвуглемаш», м.
Горлівка, Донецька область

до відповідача: Державного
підприємства «Артемвугілля», м.
Горлівка, Донецька область

про стягнення 27 379грн. 99коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Бак Е. Л. - представник за
довіреністю №1 від 09.01.2014р.

від відповідача: Коваленко О.В. -
представник за довіреністю №1-12/12-135 від
26.12.2013р.

Розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу відповідно
до ст. 811 Господарського-процесуального
кодексу України.

У судовому засіданні 22.04.2014р. на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України судом
було оголошено перерву до 27.05.2014р., з
наступним винесенням ухвали від
26.05.2014р. про виправлення описки та
оголошенням перерви в засіданні до
05.06.2014р.

У судовому засіданні 05.06.2014р. суд
виходив до нарадчої кімнати (каб. 412) для
прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне акціонерне
товариство «Науково-виробниче
підприємство «Спецвуглемаш», м.
Горлівка, Донецька область, звернувся
до господарського суду Донецької
області з позовом до Державного
підприємства «Артемвугілля», м.
Горлівка, Донецька область, про
стягнення заборгованості за договором
№94/11/496тс-11 про закупівлю робіт за
державні кошти від 17.05.2011р. у сумі 25
783грн. 20коп., інфляційних втрат у сумі
386грн. 75коп. та 3% річних у сумі 1 210грн.
04коп., всього 27 379грн. 99коп.

В обґрунтування позову позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за вказаним
договором щодо оплати виконаних робіт.
Нормативно позовні вимоги
обґрунтовані ст.ст. 525, 526, 530, 549, 625
Цивільного кодексу України; ст.ст. 193, 202
Господарського кодексу України.

Відповідач у запереченні на позов
№12-12/15 від 18.04.2014р. проти задоволення
вимог позивача заперечив, посилаючись
на те, що роботи за договором Приватним
акціонерним товариством
«Науково-виробниче підприємство
«Спецвуглемаш» були виконані частково,
у кількості 11 одиниць на загальну суму
47 269грн. 20коп. Вказане, на думку
відповідача, свідчить про відсутність
предмету спору між сторонами.

У судовому засіданні 05.06.2014р. позивач
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, відповідач визнав позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача суми основного боргу,
сторони наполягали на вирішені спору
за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані суду докази в порядку
ст. 43 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством
«Науково-виробниче підприємство
«Спецвуглемаш» (далі - підрядник) та
Державним підприємством
«Артемвугілля» (далі - замовник) був
укладений договір №94/11/496тс-11 про
закупівлю робіт за державні кошти від
17.05.2011р. (далі - договір), за умовами
якого підрядник прийняв на себе
зобов'язання з виконання монтажу,
технічного обслуговування і ремонту
машин та устаткування для добувної
промисловості (капітальний ремонт
домкратів передвижки секцій),
відповідно до специфікації, що
додається до договору і є невід'ємною
його частиною, а замовник зобов'язався
прийняти і сплатити виконані роботи в
терміни, передбачені договором.

Ціна договору, відповідно до п. 3.1
договору, складає 515 664грн. з ПДВ., що
співпадає з даними підписаної
сторонами специфікації до договору.

Розрахунки, відповідно до приписів п. 3.3
договору за виконаний капітальний
ремонт проводяться протягом 30
календарних днів після підписання
актів виконаних робіт.

Строк дії договору згідно з п. 9.1
встановлений з моменту його підписання
та до 17.05.2012р.

Як вбачається з матеріалів справи, у
виконання прийнятих на себе
зобов'язань за договором позивачем
виконані роботи на загальну суму 47
269грн. 20коп. з ПДВ, за наслідком чого
сторонами підписані наступні акти
здачі-приймання виконаних робіт:

акт від 13.03.2012р. на суму 21 486грн., в т.ч.
ПДВ 3 581грн.;

акт від 26.07.2012р. на суму 25 783грн. 20коп., в
т.ч. ПДВ 4 297грн. 20коп.

Вказані акти підписані повноважними
представниками сторін без зауважень,
підписи скріплені печатками
підприємств.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позивачем за
договором №94/11/496гс-11 про закупівлю
робіт за державні кошти від 17.05.2011р.
були належним чином виконані роботи на
загальну суму 47 269грн. 20коп. з ПДВ, які
відповідачем були прийняті в повному
обсязі, що сторонами визнається.

В свою чергу, відповідачем у виконання
прийнятих на себе зобов'язань за
договором були перераховані грошові
кошти на поточний рахунок позивача у
загальному розмірі 21 486грн., що
підтверджується відповідними
банківськими виписками з особового
рахунку позивача від 06.06.2012р. на суму 3
581грн. та від 06.06.2012р. на суму 17 905грн.

Несплата замовником решти вартості
робіт у сумі 25 783грн. 20коп. й стала
підставою для звернення позивача до
господарського суду з даним позовом.

Розглядаючи даний спір та
проаналізувавши укладений сторонами
договір №94/11/496тс-11 про закупівлю робіт
за державні кошти від 17.05.2011р., суд
дійшов висновку, що останній за своєю
правовою природою є договором підряду,
отже, підпадає під регулювання Глави 61
Цивільного кодексу України.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу
України, яка міститься у вказаній Главі
Цивільного кодексу України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно із ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, ст. 526 Цивільного
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України, ст. 525 Цивільного
кодексу України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про відсутність підстав у відповідача
для ухилення від виконання свого
обов'язку за договором стосовно оплати
робіт впродовж 30 календарних днів
після підписання актів виконаних
робіт, як це визначено п.3.3 договору.

Разом з тим, як зазначалось, з
матеріалів справи не вбачається
здійснення відповідачем розрахунку з
позивачем впродовж вказаного строку,
що призвело до порушення відповідачем
зобов'язання як боржником, що
прострочив виконання, у розумінні
ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, суд вважає
позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості за виконані роботи за
договором №94/11/496гс-11 про закупівлю
робіт за державні кошти від 17.05.2011р. у
розмірі 25 783грн. 20коп. обґрунтованими та
доведеними матеріалами справи, отже,
такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно пояснень відповідача щодо
відсутності предмета спору через
невиконання позивачем загального
обсягу робіт, передбаченого умовами
договору, суд зазначає, що п. 3.3 договору
чітко передбачений порядок оплати
вартості виконаних робіт, згідно якого,
за виконаний капітальний ремонт
розрахунки проводяться протягом 30
календарних днів після підписання
актів виконаних робіт. При цьому,
жодних посилань стосовно обсягу робіт,
який повинен бути виконаний
підрядником для здійснення оплати
замовником, умови договору не містять.

Крім стягнення основної
заборгованості позивачем також
заявлені вимоги про стягнення з
відповідача 3% річних за період з
27.08.2012р. по 20.03.2014р. у загальній сумі 1
210грн. 04коп. Оцінюючи правомірність
позовних вимог в цій частині, суд
зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних за
період з 27.08.2012р. по 20.03.2014р., судом було
встановлено, що зазначений розрахунок
є методологічно невірним, з огляду на
неправильне визначення позивачем
граничного строку оплати вартості
виконаних робіт та неправомірне
включення до періоду нарахування
27.08.2012р.

Фактично розмір 3% річних за період з
28.08.2012р. по 20.03.2014р. дорівнює 1 205грн.
08коп., на підставі чого позовні вимоги в
цій частині підлягають задоволенню, а в
частині стягнення 04грн. 96коп.
задоволенню не підлягають.

Позивачем також відповідно до ст. 625
Цивільного кодексу України нараховані
інфляційні втрати у розмірі 386грн. 75коп.
за прострочення оплати вартості робіт
за період з 03.09.2012р. по 20.03.2014р.

Перевіривши розрахунок інфляційних
втрат за вказаний позивачем період, суд
дійшов висновку, що він є арифметично
невірними. Фактично розмір інфляційних
втрат за період заявлений позивачем
дорівнює 1 846грн. 14коп., однак, з огляду
на менший розмір заявлених позивачем
інфляційних втрат, суд дійшов висновку,
що заявлені позивачем інфляційні
втрати у сумі 386грн. 75коп. є такими, що
підлягають задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору за
вимогами ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на сторін пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладені обставини,
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 530, ст.ст.
610, 612, 625, 629, 837 Цивільного кодексу
України, ч. 1, 7 ст. 193 Господарського
кодексу України, Законом України «Про
судовий збір», ст.ст. 1, 4, 42-47, 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Артемвугілля» (84601, Донецька область,
м. Горлівка, пр. Леніна, 13,
ідентифікаційний код 32270533) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Науково-виробниче підприємство
«Спецвуглемаш» (84603, Донецька область,
м. Горлівка, вул. Володарського, 9,
ідентифікаційний код 25101423)
заборгованість за договором №94/11/496тс-11
про закупівлю робіт за державні кошти
від 17.05.2011р. у сумі 25 783грн. 20коп.,
інфляційні втрати у сумі 386грн. 75коп., 3%
річних у сумі 1 205грн. 08коп. та витрати зі
сплати судового збору у сумі 1 826грн.
67коп.

В задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства
«Науково-виробниче підприємство
«Спецвуглемаш» в частині стягнення з
Державного підприємства
«Артемвугілля» 3% річних у сумі 04грн.
96коп. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого
господарського суду подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу, протягом десяти днів.
У разі, якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання повного
тексту рішення.

У судовому засіданні 05.06.2014р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 10.06.2014р.

Суддя
Ю.С.
Мельниченко