ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року Справа № 908/4012/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого Грейц К.В.,суддів
:Бакуліної С.В. (доповідач), Глос
О.І.розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали касаційної
скаргиПублічного акціонерного
товариства "Укрнафта"на постановувід
17.03.2014 Донецького апеляційного
господарського судуу справі№
908/4012/13господарського суду Запорізької
областіза позовомЗапорізької міської
радидоПублічного акціонерного
товариства "Укрнафта"провнесення змін
до договору оренди землі від 20.06.2006 в
судовому засіданні взяли участь
представники :від позивача: не
з'явилисьвід відповідача:Красюк Н.І.
(довіреність № 10-94-11/д від 19.02.2014)

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Запорізької області (суддя Зінченко
Н.Г.) від 03.02.2014, залишеним без змін
постановою Донецького апеляційного
господарського суду (головуючий суддя -
Будко Н.В., судді - Москальова І.В., Сгара
Е.В.) від 17.03.2014, у справі № 908/4012/13 позов
задоволено повністю; внесено зміни до
Договору оренди землі від 26.04.2006 щодо
оренди земельної ділянки площею 0,3157 га,
розташованої у м. Запоріжжя, по вул.
Скворцова, 247а, для розташування
автозаправної станції, укладеного
Запорізькою міською радою та Відкритим
акціонерним товариством "Укрнафта" і
зареєстрованого у Запорізькій
регіональній філії Державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельних
ресурсах" 20.06.2006, про що у Державному
реєстрі земель вчинено запис за
№66, а саме: пункт 4 Договору
викладено в наступній редакції:
"Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить: 1977702,65 грн в цінах
2013"; пункт 8 Договору викладено в
наступній редакції: "Орендна плата
вноситься орендарем у грошовій формі
та в розмірі 118 662,15 грн, що складає
шестикратний розмір земельного
податку за календарний рік в цінах 2013";
стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Укрнафта" на користь
Запорізької міської ради 1147,00 грн
витрат на сплату судового збору.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати ухвалені по справі судові
акти та прийняти нове рішення, яким в
позові відмовити, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, а саме: ст.ст.4, 12
Податкового кодексу України, ст.ст.4, 47,
43, 54, 82, 11128 ГПК України.

У відзиві на касаційну скаргу позивач
повністю заперечує викладені в ній
доводи.

Позивач не скористався наданим
процесуальним правом на участь в
засіданні суду касаційної інстанції.

Заслухавши пояснення по касаційній
скарзі представника відповідача, який
підтримав викладені в ній доводи,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в постанові
апеляційного господарського суду,
колегія суддів Вищого господарського
суду України приходить до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Запорізька міська рада звернулася до
Господарського суду Запорізької
області з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Укрнафта" про
внесення змін до п.4 договору оренди
землі від 20.06.2006 за №66, укладеного
між Запорізькою міською радою та
Публічним акціонерним товариством
"Укрнафта", площею 0,3157га, яка
знаходиться за адресою: м. Запоріжжя,
вул. Скворцова, 247а, для розташування
автозаправної станції, шляхом
викладення його в наступній редакції: "
4. Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить: 1 977 702,65 грн в цінах
2013 року", а також до п.8 вказаного
договору шляхом викладення його
наступним чином: " 8. Орендна плата
вноситься орендарем у грошовій формі
та в розмірі 118 662,15 грн, що складає
шестикратний розмір земельного
податку за календарний рік в цінах 2013
року". Позовні вимоги обґрунтовано
посиланням на те, що у відповідності до
умов, визначених п.11 договору,
необхідним є внесення змін до цього
договору, оскільки підвищилась
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки, яка є базою оподаткування, а
також орендодавцем прийнято рішення
про збільшення орендної плати.

Судами встановлено таке.

26.04.2006 між Запорізькою міською радою
(орендодавцем) та Відкритим
акціонерним товариством "Укрнафта"
(орендарем) (на даний час - Публічне
акціонерне товариство "Укрнафта",
відповідач у справі) було укладено
договір оренди землі (зареєстрований у
Запорізькій регіональній філії
Державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах" 20.06.2006 за №66),
за умовами якого орендодавець
відповідно до рішення Запорізької
міської ради № 29/359 від 30.11.2005 надає, а
орендар приймає в строкове (10 років)
платне користування земельну ділянку
для розташування автозаправної
станції, яка знаходиться у м. Запоріжжя,
вул. Скворцова, 247а.

В оренду передається земельна ділянка
загальною площею 0,3157га (п.2 договору).

Пунктом 4 договору визначено, що
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 476 296,59 грн в цінах 2006
року.

Орендна плата вноситься орендарем у
грошовій формі та в розмірі 4762,97 грн за
календарний рік в цінах 2006 року (п.8
договору).

Згідно п.9 договору, обчислення розміру
орендної плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції.

Відповідно до п.11 договору розмір
орендної плати переглядається один раз
на рік у разі: - зміни умов
господарювання, передбачених
договором оренди землі; - зміни
розмірів земельного податку,
підвищення цін, тарифів, у тому числі
внаслідок інфляції; - погіршення стану
орендованої земельної ділянки не з
вини орендаря, що підтверджено
документами; - прийняття орендодавцем
рішення про збільшення або зменшення
орендної плати; - в інших випадках,
передбачених законом.

У відповідності з п.32 договору зміна
його умов здійснюється у письмовій
формі за взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору спір розглядається у судовому
порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
зазначена у договорі земельна ділянка
була передана орендарю за актом
приймання-передачі.

Додатковою угодою від 13.11.2007 сторони
внесли зміни, зокрема, до пунктів 8, 9, 11
вищевказаного договору шляхом їх
доповнення та викладення в наступній
редакції: " 8. Орендна плата вноситься
орендарем у грошовій формі та в розмірі
19 051,86 грн, що складає 4% від нормативної
грошової оцінки за календарний рік в
цінах 2007; 9. Обчислення розміру орендної
плати за земельну ділянку державної
або комунальної власності
здійснюється з урахуванням їх
цільового призначення та коефіцієнтів
індексації, визначених законодавством,
за затвердженими КМУ формами, що
заповнюються під час укладання або
зміни умов договору чи продовження
його дії; абз.2 п.11 - зміни розмірів
земельного податку, підвищення цін і
тарифів, зміни коефіцієнтів
індексації, визначених законодавством
".

Зазначена додаткова угода також
зареєстрована у встановленому законом
порядку 15.05.2008 за №60.

В подальшому, з набранням чинності
Податковим кодексом України,
відповідно до рішень Запорізької
міської ради №16 від 27.07.2011 "Про
затвердження розмірів орендної плати
за земельні ділянки певного
функціонального призначення у м.
Запоріжжя" та №37 від 26.06.2012 "Про
затвердження розмірів орендної плати
за земельні ділянки певного
функціонального призначення у м.
Запоріжжя", позивач, керуючись ст.188 ГК
України, звернувся до відповідача з
пропозицією №01/02-32/02594 від 28.08.2013 про
внесення змін до договору оренди землі
від 20.06.2006 №66 шляхом викладення п.8
договору наступним чином: "Орендна
плата вноситься орендарем у грошовій
формі та в розмірі 118662,15 грн, що складає
шестикратний розмір земельного
податку за календарний рік в цінах 2013".
До вказаного листа позивачем було
додано розрахунок орендної плати та
додатковий договір.

Листом №1110 від 25.09.2013 відповідач
направив позивачу протокол
розбіжностей до додаткового договору
до оренди землі від 20.06.2006, на що листом
№08/02-21/03115 від 10.10.2013 Запорізька міська
рада повідомила ПАТ "Укрнафта" про те,
що законодавчих підстав для підписання
протоколу розбіжностей у міської ради
немає, у зв'язку з чим відповідачу було
запропоновано прийняти саме ті умови,
які викладені у додатковому договорі
до договору оренди землі №66.

Оскільки вищевказаний договір оренди
не було приведено у відповідність з
вимогами чинного законодавства та
приписами нормативних актів органу
місцевого самоврядування в досудовому
порядку, Запорізька міська рада
звернулась до господарського суду з
відповідним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
правомірно виходили із такого,

Статтею 206 Земельного кодексу
встановлено, що використання землі в
Україні є платним.

Згідно ст.126 вказаного кодексу оренда
землі оформляється договором, який
реєструється відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.93 Земельного
кодексу України, ст.1 Закону України
"Про оренду землі" право оренди
земельної ділянки - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст.21 Закону України "Про оренду
землі", орендна плата за землю - це
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України).

Пункт 288.1 статті 288 Податкового кодексу
України визначає, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Відповідно п.п.288.5.1-2 п.288.5 ст. 288
Податкового кодексу України розмір
орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою: для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом; для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим розділом; та не може перевищувати:
а) для земельних ділянок, наданих для
розміщення, будівництва,
обслуговування та експлуатації
об'єктів енергетики, які виробляють
електричну енергію з відновлюваних
джерел енергії, включаючи технологічну
інфраструктуру таких об'єктів
(виробничі приміщення, бази,
розподільчі пункти (пристрої),
електричні підстанції, електричні
мережі), - 3 відсотки нормативної
грошової оцінки; б) для земельних
ділянок, які перебувають у державній
або комунальній власності та надані
для будівництва та/або експлуатації
аеродромів - чотирикратний розмір
земельного податку, що встановлюється
цим розділом; в) для інших земельних
ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків
нормативної грошової оцінки.

Пунктом 274.1 ст.274 вказаного Кодексу
визначено, що ставка податку за
земельні ділянки, нормативну грошову
оцінку яких проведено, встановлюється
у розмірі 1 відсотка від їх нормативної
грошової оцінки, за винятком земельних
ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276
цього Кодексу.

В силу перехідних положень Земельного
кодексу України (чинних на момент
укладання спірного договору) до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні та міські
ради. Отже, органом, уповноваженим
державою здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах щодо
земель, які перебувають у державній та
комунальній власності, є Запорізька
міська рада, яка має повноваження щодо
розпорядження цією земельною ділянкою.

З матеріалів справи вбачається, що
27.07.2011 Запорізькою міською радою було
прийнято рішення №16 "Про затвердження
розмірів орендної плати за земельні
ділянки певного функціонального
призначення у м. Запоріжжі". Разом з цим,
рішенням Запорізької міської ради №37
від 26.06.2012 до вказаного рішення №16 було
внесено зміни, зокрема, в частині
визначення розміру орендної плати за
земельні ділянки, надані для
розташування автозаправних станцій,
газових автозаправних станцій, з
урахуванням коефіцієнту 6.

З матеріалів справи вбачається, що
нормативна грошова оцінка наданої
відповідачу в оренду земельної ділянки
складає 1 977 702,65 грн (витяг з технічної
документації щодо нормативної
грошової оцінки земельної ділянки від
06.02.2013), з огляду на що розмір орендної
плати за вищевказаним договором у
відповідності з приписами чинного
законодавства повинен складати 118 662,15
грн.

Відповідачем здійснений невірний
перерахунок розміру нормативної
грошової оцінки спірної земельної
ділянки, оскільки по-перше, відповідно
до приписів Податкового кодексу
України, розмір орендної плати за землю
визначається виходячи з нормативної
грошової оцінки земельної ділянки,
витяг з технічної документації про яку
видається центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин
(ст.23 ЗУ "Про оцінку земель"). Оскільки в
матеріалах справи наявний витяг з
технічної документації щодо
нормативної грошової оцінки наданої
відповідачу в користування земельної
ділянки (а.с.27), посилання відповідача
на власні розрахунки є
необґрунтованими. По-друге, в
матеріалах справи також наявний лист
ГУ Держземагентства у Запорізькій
області №09-05-09/00519 від 24.01.2014, в якому
надано роз'яснення щодо механізму
проведення розрахунку розміру
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок, приведено формулу для
розрахунку, а також зазначено, що
розмір нормативної грошової оцінки
земельної ділянки площею 0,3157га, яка
знаходиться за адресою: м. Запоріжжя,
вул. Скворцова, 247а, складає 1 977 702,65 грн.

Таким чином, пункти 4 та 8 договору
оренди, укладеного між позивачем та
відповідачем 20.06.2006 (зі змінами), не
відповідають вимогам Податкового
кодексу України та вказаних актів
Запорізької міської ради в частині
визначення розміру орендної плати.

Згідно з матеріалами справи,
Запорізька міська рада зверталась до
відповідача з пропозицією про
приведення договору оренди землі у
відповідність з вимогами чинного
законодавства, проте матеріали справи
не містять доказів вирішення цього
питання у позасудовому порядку.

Відповідно до приписів ст.651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Статтею 654 ЦК України передбачено, що
зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, який змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає зі
звичаїв ділового обороту.

У пункті 2.19. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
№6 "Про деякі питання практики розгляду
справ у спорах, що виникають із
земельних відносин" (зі змінами і
доповненнями) викладено правову
позицію про те, що у разі прийняття
уповноваженим органом рішення про
внесення змін до ставок орендної плати
за землю та затвердження нових
коефіцієнтів, що використовуються для
розрахунку орендної плати за земельні
ділянки, такі обставини можуть не
братися судом до уваги лише у разі
скасування відповідного рішення
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування в
установленому законом порядку.

Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У визначених
законом випадках застосовуються ціни
(тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Розмір орендної плати за землю
визначається сторонами у договорі, в
тому числі може визначатися шляхом
встановлення відсоткового відношення
до нормативної грошової оцінки
земельної ділянки, що відповідає
чинному законодавству України,
зокрема, приписам частини першої
статті 15, статті 21 Закону України "Про
оренду землі".

Статтею 30 Закону України "Про оренду
землі" передбачено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку. Оскільки орендна
плата за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати може бути підставою
для перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору. При
цьому надсилання відповідачеві
пропозицій щодо внесення змін до
договору оренди є правом, а не
обов'язком позивача, тому недотримання
останнім вимог частини другої статті 188
ГК України щодо надсилання іншій
стороні пропозицій про зміну умов
договору не позбавляє його права
звернутися до господарського суду з
позовом про зміну умов договору за
наявності спору (тобто за відсутності
згоди відповідача на зміну умов
договору).

При цьому згідно з частиною третьою
статті 653 ЦК України якщо договір
змінюється або розривається в судовому
порядку, зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

За таких обставин, оскільки з наявних в
матеріалах справи рішень Запорізької
міської ради вбачається про
затвердження коефіцієнтів, які
використовуються для розрахунку
орендної плати за земельні ділянки, за
наявності в договорі оренди землі умов
про можливість перегляду розміру
орендної плати, враховуючи приписи
чинного земельного та податкового
законодавства, суди дійшли до
правомірного висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині внесення змін до пунктів 4 та 8
договору та необхідність їх
задоволення.

Посилання заявника касаційної скарги
на той факт, що рішення Запорізької
міської ради №37 від 26.06.2012 повинно бути
застосоване не з 01.01.2013, а з 2014 згідно
положень Податкового кодексу України,
є помилковим з огляду на таке.

Пунктом 4.1.9 статті 4 Податкового
кодексу України закріплено принцип
стабільності, згідно з яким зміни до
будь-яких елементів податків та зборів
не можуть вноситися пізніше як за шість
місяців до початку нового бюджетного
періоду, в якому будуть діяти нові
правила та ставки, а податки і збори, їх
ставки, а також податкові пільги не
можуть змінюватися протягом
бюджетного року.

Рішення Запорізької міської ради №37
"Про внесення змін до рішення міської
ради від 27.07.2011 №16 "Про затвердження
розмірів орендної плати за земельні
ділянки певного функціонального
призначення в м. Запоріжжя", яким
внесено зміни до коефіцієнту розміру
орендної плати на земельні ділянки,
було прийнято позивачем 26.06.2012,
оприлюднене 24.07.2012, набуло чинності з
01.01.2013.

Оскільки з вищенаведеної норми не
вбачається, що моментом внесення змін
до елементів податку є саме момент
офіційного оприлюднення
нормативно-правового акта, доводи
касаційної скарги про оприлюднення та
набуття чинності рішенням Запорізької
міської ради №37 "Про внесення змін до
рішення міської ради від 27.07.2011 №16 "Про
затвердження розмірів орендної плати
за земельні ділянки певного
функціонального призначення в м.
Запоріжжя" з порушенням передбаченого
податковим законодавством порядку до
уваги не приймаються. Крім того,
офіційне оприлюднення рішення органу
місцевого самоврядування з порушенням
встановлених у законодавстві строків
не є підставою для висновку про
незаконність такого рішення, а отже,
про неможливість його застосування до
спірних правовідносин. В касаційній
скарзі також відсутнє обґрунтування
того, яким чином оприлюднення рішення
ради пізніше на 24 доби ніж за шість
місяців до зміни розміру орендної
плати за землю позбавило відповідача
можливості підготуватися та
адаптуватися до майбутніх змін та
планування бюджетів.

Стосовно доводів касаційної скарги
щодо нездійснення судами перевірки
розрахованої позивачем нормативної
грошової оцінки земельної ділянки, то:
по-перше, нормативна грошова оцінка
земельної ділянки здійснена не
позивачем а в напівавтоматичному
режимі (а.с.58); по-друге, судом
перевірено і наведено у судовому
рішенні першої інстанції розрахунок
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, який узгоджується із
розрахунком, здійсненим згідно
програмного продукту.

Перевіривши у відповідності до частини
2 статті 1115 Господарського
процесуального кодексу України
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення у постанові
апеляційного та рішенні місцевого
господарського суду, колегія суддів
дійшла висновків про те, що
господарські суди в порядку статей 43, 99,
101 Господарського процесуального
кодексу України розглядаючи справу,
розглянули всебічно, повно та
об'єктивно в судовому процесі всі
обставини справи в їх сукупності,
дослідили подані сторонами в
обґрунтування своїх вимог та
заперечень докази, вірно застосували
норми матеріального та процесуального
права, відтак їх висновки про
задоволення позовних вимог є
обґрунтованими та відповідають
чинному законодавству.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119,
ст.11111 ГПК України, Вищий господарський
суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укрнафта"
залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 17.03.2014 у справі
№ 908/4012/13 залишити без змін.

Головуючий-суддя К.Грейц

Судді
С.Бакуліна

О.Глос