ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року Справа № 13/104-12

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Селіваненко В.П. -
головуючий (доповідач), судді Бенедисюк
І.М. і Харченко В.М.

розглянув касаційну скаргу
комунального підприємства "Управління
житлово-комунального господарства", м.
Славутич Київської області (далі -
Підприємство),

на рішення господарського суду
Київської області від 27.01.2014 та

постанову Київського апеляційного
господарського суду від 02.04.2014

зі справи № 13/104-12

за позовом Київської міжрайонної
екологічної прокуратури Дніпровської
екологічної прокуратури, м. Київ, в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції в Київській
області, м. Київ (далі - Інспекція),

до Підприємства

про стягнення 11 558 129,70 грн.

Судове засідання проведено за участю:

прокурора - Боднарчука В.М.,

представника Інспекції - Дацька Я.О.,

представника Підприємства - Адаменко
Н.П.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про стягнення 11 558 129,70
грн., - з подальшим зменшенням розміру
позову до 9 503 699,49 грн., - на
відшкодування збитків.

Рішенням господарського суду
Київської області від 27.01.2014
(суддя Наріжний С.Ю.), залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 02.04.2014 (колегія
суддів у складі: Тищенко О.В. -
головуючий, Іоннікова І.А., Смірнова
Л.Г.): позов задоволено; з Підприємства
стягнуто на користь держави в особі
Інспекції 9 503 699,49 грн. збитків із
зарахуванням на розрахунковий рахунок
спеціального фонду місцевого бюджету
м. Славутич; з Підприємства стягнуто в
доход державного бюджету України 64 380,00
грн. судового збору.

У касаційній скарзі до Вищого
господарського суду України
Підприємство просить скасувати
оскаржувані рішення і постанову
попередніх судових інстанцій з даної
справи та прийняти нове рішення, яким у
позові відмовити і стягнути з позивача
понесені відповідачем судові витрати.
Скаргу з посиланням на статтю 1166
Цивільного кодексу України, статті 16, 23
Закону України "Про питну воду та питне
водопостачання", статтю 17 Водного
кодексу України, статтю 3 Кодексу
України про надра, статті 3, 41, 11 Закону
України "Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності", статтю 7
Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", Порядок
погодження та видачі дозволів на
спеціальне водокористування,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 13.03.2002 № 321,
мотивовано порушенням господарськими
судами норм матеріального і
процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу
Інспекція заперечує проти доводів
скаржника, зазначаючи про їх
необґрунтованість та про законність
оскаржуваних судових рішень, і просить
останні залишити без змін, а скаргу -
без задоволення.

Перевіривши на підставі встановлених
попередніми судовими інстанціями
фактичних обставин справи
правильність застосування ними норм
матеріального і процесуального права,
Вищий господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення касаційної скарги з огляду
на таке.

Судові інстанції у розгляді справи
виходили з таких обставин та висновків.

У лютому 2012 року Київською міжрайонною
екологічною прокуратурою із
залученням фахівців Інспекції було
проведено перевірку дотримання
Підприємством вимог природоохоронного
законодавства.

За результатами перевірки складено
акта від 28-29.02.2012, відповідно до якого
встановлено, що суб'єкт господарювання
- Підприємство, здійснюючи свою
діяльність за адресою: Київська
область, м. Славутич, вул. Військових
будівельників, 8, на порушення вимог
статей 38, 44, 48-50, 70 Водного кодексу
України та статей 16, 19, 21, 23 Кодексу
України про надра користувався
підземними водами без спеціального
дозволу на користування надрами.

05.03.2012 Інспекцією винесено припис
Підприємству: протягом 10 днів після
отримання припису розробити план
організаційно-технічних заходів з
усунення виявлених недоліків, копію
якого надати Інспекції; постійно
дотримуватись вимог природоохоронного
законодавства; постійно здійснювати
спеціальне водокористування лише за
наявності дозволу; до 05.04.2012 отримати
спеціальний дозвіл на користування
надрами; до тієї ж дати погодити в
територіальних органах Мінприроди
України графіки контролю якості
зворотних вод від КОС та поверхневих
стічних вод; постійно здійснювати скид
зворотних вод у водний об'єкт у
відповідності з порядком розробки та
затвердження гранично допустимих
скидів ТДС забруднюючих речовин;
постійно дотримуватись нормативів
гранично допустимого скидання
забруднюючих речовин у водний об'єкт;
керівнику Підприємства відповідно до
вказаних термінів направити звіт про
виконання припису до Інспекції.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.08.2012 у справі № 2а-5628/12/2670, залишеною
без змін Київським апеляційним
адміністративним судом, відмовлено в
позові про визнання протиправним
направлення на проведення
позапланової перевірки, визнання
протиправними дій, визнання
протиправним та скасування припису.
Відповідними судовими рішеннями
встановлено, що перевірка дотримання
природоохоронного законодавства на
Підприємстві була проведена
Інспекцією згідно з вимогами чинного
законодавства. Адміністративний суд
дійшов висновку про законність
складання акта перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
з урахуванням матеріалів справи та
обставин, встановлених в акті
перевірки, зокрема, порушення вимог
частин першої, третьої статті 19, статті
21 Кодексу України про надра, які
передбачають використання надр для
видобування первісних підземних вод
тільки після отримання спеціального
дозволу на користування ділянкою надр,
тоді як використання Підприємством
надр для видобування прісних підземних
вод на момент перевірки та на момент
винесення припису здійснювалося без
відповідного дозволу.

Приписами статей 16, 17 Закону України
"Про питну воду та питне
водопостачання" спростовуються
посилання Підприємства на те, що для
своєї діяльності йому було достатньо
наявного на час перевірки дозволу на
спеціальне водокористування, оскільки
для використання підземних вод воно
повинне було отримати й дозвіл на
користування надрами.

За період з 08.08.2011 по 31.12.2012
Підприємством було піднято з
водоносних горизонтів питну воду в
обсязі 769842 куб.м., що підтверджується
відповідними матеріалами справи.

За перевіреним судом розрахунком
Інспекції загальна сума збитків,
заподіяних Підприємством
навколишньому природному середовищу
внаслідок відсутності у нього
відповідного дозволу, становить 9 503 699,49
грн. У визначенні цього розміру
Інспекцією застосовано Методику
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затверджену наказом
Мінприроди України від 20.07.2009 № 389.

Відповідно до статей 16, 17 Закону
України "Про питну воду та питне
водопостачання ":

- забезпечення споживачів питної води
централізованим питним
водопостачанням здійснюють
підприємства питного водопостачання.
Підприємство питного водопостачання
проводить свою діяльність на підставі
дозволу на спеціальне
водокористування або дозволу на
користування надрами (у разі
використання підземних вод);

- підприємство питного водопостачання
провадить свою діяльність відповідно
до порядку спеціального
водокористування, пов'язаного із
застосуванням водопровідних мереж,
споруд, технічних пристроїв для забору
води безпосередньо з водних об'єктів.
Спеціальне водокористування
здійснюється на підставі дозволу, який
видається у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. У дозволі
на спеціальне водокористування
визначаються ліміти та строки
спеціального водокористування. Строки
спеціального водокористування
встановлюються органом, який видає
дозвіл на спеціальне водокористування.
У разі використання підземних вод для
питного водопостачання відповідне
підприємство повинне одержати згідно з
законом дозвіл на користування
надрами.

Згідно з положеннями Кодексу України
про надра:

- надра надаються у користування
зокрема для видобування корисних
копалин (стаття 14); (при цьому Перелік
корисних копалин загальнодержавного
та місцевого значення, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.12.1994 № 827, відносить підземні
прісні води до корисних копалин
загальнодержавного значення);

- надра надаються у користування
підприємствам, установам, організаціям
і громадянам лише за наявності у них
спеціального дозволу на користування
ділянкою надр (частина перша статті 19);

- надра у користування для видобування
прісних підземних вод надаються без
надання гірничого відводу на підставі
спеціальних дозволів, що видаються
після попереднього погодження з
органами Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України, Державного комітету України
по нагляду за охороною праці та
Міністерства охорони здоров'я України
на місцях (стаття 21 у редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин у справі);

- землевласники і землекористувачі в
межах наданих їм земельних ділянок без
спеціальних дозволів та гірничого
відводу вправі видобувати для своїх
господарських і побутових потреб
підземні води для власних
господарсько-побутових потреб,
нецентралізованого та
централізованого (крім виробництва
фасованої питної води)
господарсько-питного водопостачання,
за умови що продуктивність водозаборів
підземних вод не перевищує 300 кубічних
метрів на добу (стаття 23);

- порушення законодавства про надра
тягне за собою, зокрема,
цивільно-правову відповідальність
згідно з законодавством України
(стаття 65);

- підприємства, установи, організації
та громадяни зобов'язані відшкодувати
збитки, завдані ними внаслідок
порушення законодавства про надра, в
розмірах і порядку, встановлених
законодавством України (стаття 67).

За приписами Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища":

- економічні заходи забезпечення
охорони навколишнього природного
середовища передбачають відшкодування
в установленому порядку збитків,
завданих порушенням законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища (стаття 41);

- порушення законодавства України про
охорону навколишнього природного
середовища тягне за собою встановлену
цим Законом та іншим законодавством
України; зокрема, цивільну
відповідальність. Таку
відповідальність несуть особи, винні,
зокрема, у самовільному спеціальному
використанні природоохоронних
ресурсів. Підприємства, установи,
організації та громадяни зобов'язані
відшкодувати шкоду, заподіяну ними
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, в порядку та розмірах,
встановлених законодавством України.
Шкода, заподіяна внаслідок порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації в повному обсязі
(статті 68, 69).

Статтею 1166 Цивільного кодексу України
визначено, що шкода, завдана, зокрема,
неправомірними діями майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Попередні судові інстанції з огляду на
зазначені законодавчі приписи та
з'ясувавши факт здійснення
Підприємством у порушення вимог
природоохоронного законодавства
самовільного, без спеціального дозволу
на користування надрами (підземними
водами), використання водних ресурсів,
внаслідок чого державі було заподіяно
шкоду в розмірі 9 503 699,49 грн., дійшли
заснованого на законі висновку про
наявність підстав для задоволення
відповідного позову.

Доводи касаційної скарги даного
висновку не спростовують.

Так, відповідні доводи, пов'язані з
незгодою скаржника зі складеним
Інспекцією актом від 28-29.02.2012, вже були
(як це з'ясовано попередніми судовими
інстанціями) предметом перевірки у
розгляді адміністративними судами
справи № 2а-5628/12/2670. Перегляд
відповідних судових рішень у
касаційному порядку Вищим
адміністративним судом України не
перешкоджав розглядові даної справи №
13/104-12 господарськими судами. У випадку
ж зміни чи скасування таких судових
рішень Підприємство не позбавлене буде
права порушити питання про перегляд
рішення господарського суду за
нововиявленими обставинами.

Посилання Підприємства на наявність у
нього дозволу на спеціальне
водокористування, який, на його думку,
"є єдиним документом, на основі якого
здійснюється водокористування", вже
належним чином спростоване
попередніми судовими інстанціями з
посиланням на відповідні законодавчі
приписи та обставини справи.

Що ж до "протиправної бездіяльності",
якої, на думку скаржника припустилося
Міністерство охорони навколишнього
природного середовища України, не
видавши своєчасно Підприємству
спеціального дозволу на користування
надрами, то останнє, за наявності
підстав, не позбавлене було права на
захист, у тому числі й судовий, своїх
прав і законних інтересів, які воно
вважало порушеними у зв'язку з такою
бездіяльністю.

Юридична оцінка місцевим і апеляційним
господарськими судами установлених
ними обставин даної справи відповідає
застосованим цими судами нормам
матеріального і процесуального права,
в зв'язку з чим визначених
процесуальним законом підстав для
скасування оскаржуваних судових
рішень не вбачається.

Керуючись статтями 1117,1119,11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Київської області від 27.01.2014 та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 02.04.2014 зі
справи № 13/104-12 залишити без змін, а
касаційну скаргу комунального
підприємства "Управління
житлово-комунального господарства" -
без задоволення.

Суддя
В. Селіваненко

Суддя
І. Бенедисюк

Суддя
В. Харченко