м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/4811/14 21.05.14

За позовом Комунального
підприємства «Київдорсервіс»

до Комунального
підприємства «Київекспертиза»

про визнання недійсним
договору

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивача Бражняк М.М.,
Майстренко В.І. - представники

від відповідача Піліпенко В.П. -
представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом про визнання
недійсним договору № 211-КО/131 від 04.12.2012
на виконання перевірки обсягів
виконання робіт, укладеного між
позивачем та відповідачем,
застосування реституційних наслідків
недійсності правочину щодо повернення
сторін за договором у первісний стан та
зобов'язання відповідача повернути
грошові кошти в сумі 16 482,06 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.03.2014 було порушено
провадження у справі №910/4811/14, розгляд
справи призначено на 24.04.2014.

В судовому засіданні 24.04.2014 судом
оголошено перерву до 21.05.2014, про що
присутніх представників сторін
повідомлено під розписку, яка наявна в
матеріалах справи.

Представник позивача в судовому
засіданні 21.05.2014 просив суд позов
задовольнити. Вимога позивача про
визнання недійсним договору № 211-КО/131
від 04.12.2012 мотивована тим, що при
виконанні робіт за вказаним договором
відповідач діяв у відповідності до
Положення про здійснення контролю за
витрачанням фінансових ресурсів в
процесі здійснення будівництва,
реконструкції, реставрації, технічного
переоснащення, капітального ремонту
(ремонту), затвердженого
розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
30.12.2009 № 1497. Проте, оскільки вказане
Положення втратило чинність 21.03.2012,
позивач вважає, що це є суттєвими
змінами виконання умов оспорюваного
правочину, а тому відповідач не мав
повноважень на виконання робіт за ним і
надавати висновок перевірки обсягів
виконаних робіт за результатами
виконання договору. За таких обставин
позивач посилається на те, що договір №
211-КО/131 від 04.12.2012 є недійсним в силу
приписів ч. 5 статті 203 Цивільного
кодексу України, а отримані
відповідачем кошти за ним в сумі 16 482,06
грн. підлягають поверненню на користь
позивача.

Представник відповідача в судовому
засіданні 21.05.2014 проти заявлених вимог
заперечував, просив суд у задоволенні
позову відмовити, посилаючись на те, що
укладений між сторонами договір №
211-КО/131 від 04.12.2012 жодним чином не
суперечить вимогами законодавства і
підстави для визнання його недійсним
згідно ст. 203, 215 Цивільного кодексу
України відсутні.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2012 між позивачем, як замовником, та
відповідачем, як виконавцем, було
укладено договір на виконання
перевірки обсягів виконаних робіт №
211-КО/131 (далі - договір № 211-КО/131 від
04.07.2012, оспорюваний правочин),
відповідно до умов якого замовник
доручив виконання робіт і перевірки
фактично виконаних обсягів робіт на
об'єкті «Система відеоспостереження за
вулицями та майданами навколо НСК
«Олімпійський»» (п. 1.1), виконавець взяв
на себе зобов'язання перевірити обсяги
фактично виконаних робіт на об'єкті
«Система відеоспостереження за
вулицями та майданами навколо НСК
«Олімпійський», керуючись чинною
нормативною базою Мінрегіону України
(п. 1.2).

Умовами договору № 211-КО/131 від 04.07.2012
сторони визначили, що загальна
вартість робіт по проведенню перевірки
обсягів фактично виконаних робіт на
об'єкті визначена на підставі діючих
нормативів, розроблених відповідно до
ДБН Д.1.-1-1-2000 становить 27 565,49 грн. (п. 4.1).

Додатковою угодою № 1 від 29.12.2012 до
договору № 211-КО/131 від 04.07.2012 сторони
узгодили, що договір діє до 30.06.2013.

23.07.2012 між позивачем, як замовником, та
відповідачем, як виконавцем, було
складено та підписано без будь-яких
зауважень та заперечень Акт № 1 прийому
- передачі наданих послуг за договором
№ 211-КО/131 від 04.07.2012 , який посвідчено
печатками обох сторін, згідно якого
виконавець передав, а замовник отримав
послуги за договором загалом на суму 13
782,74 грн. (з ПДВ), перераховано за актом -
13 782,74 грн. (з ПДВ).

21.03.2013 між позивачем, як замовником, та
відповідачем, як виконавцем, було
складено та підписано без будь-яких
зауважень та заперечень Акт № 2 прийому
- передачі наданих послуг за договором
№ 211-КО/131 від 04.07.2012 , який посвідчено
печатками обох сторін, згідно якого
виконавець передав, а замовник отримав
послуги за договором загалом на суму 2
699,32 грн. (з ПДВ), перераховано за актом - 2
699,32 грн. (з ПДВ).

Також, позивачем для долучення до
матеріалів справи надано належним
чином засвідчену копію Експертного
звіту щодо розгляду кошторисної
документації (позитивний) «Система
відеоспостереження за вулицями та
майданами навколо НСК «Олімпійський»,
виконаного відповідачем на виконання
договору № 211-КО/131 від 04.07.2012.

Як зазначав позивач в обґрунтування
позову, що при виконанні робіт за
оспорюваним правочином (за
результатами якого складено
вищенаведений Експертний звіт)
відповідач діяв у відповідності до
Положення про здійснення контролю за
витрачанням фінансових ресурсів в
процесі здійснення будівництва,
реконструкції, реставрації, технічного
переоснащення, капітального ремонту
(ремонту), затвердженого
розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
30.12.2009 № 1497 , яке станом на 21.03.2012
втратило чинність, що , на думку
позивача, є підставою для визнання
недійсним договору № 211-КО/131 від 04.07.2012.

Стаття 202 Цивільного кодексу України
встановлює, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно статті 215 Цивільного кодексу
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3,
5,6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Вимогами статті 203 Цивільного кодексу
України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу
України визначено, що недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. У разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості такого
повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном,
виконаній роботі, наданій послузі, -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з статтею 903 Цивільного кодексу
України визначено, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Статтею 905 Цивільного кодексу України
встановлено, що строк договору про
надання послуг встановлюється за
домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено законом або іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 2.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
від 29.05.2013 N 11, вирішуючи спори про
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними, господарський
суд повинен встановити наявність
фактичних обставин, з якими закон
пов'язує визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Позивачем не наведено підстав та не
доведено своїх тверджень належними та
допустимими доказами, що договір №
211-КО/131 від 04.07.2012 на момент його
укладення суперечив вимогам закону, а
посилання позивача на суттєві зміни
саме щодо виконання умов оспорюваного
правочину - не є підставами для
визнання його недійсним згідно ст. 203, 215
Цивільного кодексу України.

Також, твердження позивача про те, що
при виконанні робіт за вказаним
договором відповідач діяв у
відповідності до Положення про
здійснення контролю за витрачанням
фінансових ресурсів в процесі
здійснення будівництва, реконструкції,
реставрації, технічного переоснащення,
капітального ремонту (ремонту),
затвердженого розпорядженням
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) від 30.12.2009 № 1497, яке
втратило чинність, - не є підставою, з
якою закон пов'язує визнання недійсним
договору згідно ст. 203, 215 Цивільного
кодексу України. До того ж, в
оспорюваному правочині відсутні
посилання на те, що його укладено саме
на виконання наведеного положення.

За таких обставин, позов КП
«Київдорсервіс» в частині визнання
недійсним договору № 211-КО/131 від 04.07.2012
задоволенню не підлягає.

Також позивачем заявлено вимогу про
застосування наслідків недійсності
правочину та зобов'язання відповідача
повернути грошові кошти в сумі 16 482,06
грн.

Відповідно до положень ст. 216
Цивільного кодексу України недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. У разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості такого
повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном,
виконаній роботі, наданій послузі, -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

Однак, враховуючи, що судом відмовлено
в задоволенні вимог позивача про
визнання недійним договору № 211-КО/131
від 04.07.2012, відсутні підстави для
застосування наслідків недійсності
даного правочину, а тому вимоги
позивача про зобов'язання відповідача
повернути позивачу грошові кошти в
сумі 16 482,06 грн. також задоволенню не
підлягають.

Судовий збір, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 26.05.2014.

Суддя
Ю.М. Смирнова