ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" червня 2014 р.Справа № 916/1168/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Миронівський хлібопродукт"

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТИТАН"

про стягнення 91046,90грн.

Суддя Гут
С.Ф.

В судовому засіданні приймали участь:

Від позивача: Бугор О.М., довіреність
№51/Д від 30.05.2014р.; Смиковський С.Л.,
довіреність №41/Д від 20.03.2014р.;

Від відповідача: Климентій Є.О.,
довіреність №2 від 07.04.2014р.;
Аністратенко О.І., довіреність №2 від
13.05.2014р.

В судовому засіданні 13.05.2014р. по справі
було оголошено перерву до 26.05.2014р. о
09:30хв., в порядку ст.77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Публічне
акціонерне товариство "Миронівський
хлібопродукт", звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТИТАН" про стягнення
заборгованості у розмірі 90980,90грн., а
саме: основного боргу у розмірі
81771,62грн., пені у розмірі 3082,45грн.,
30%річних у розмірі 6179,31грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 28.03.14р. порушено
провадження у справі №916/1168/14.

17.04.2014р. відповідач надав до канцелярії
господарського суду Одеської області
клопотання (вх.ГСОО№9951/14 від 17.04.2014р.),
відповідно до якого у зв'язку з значною
віддаленістю підприємства від місця
розгляду справи та за наявності
можливості врегулювання спору мировим
шляхом, просить суд відкласти розгляд
справи на більш пізніший строк.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 18.04.14р. розгляд справи було
відкладено, в порядку ст.77 ГПК України.

26.05.2014р. від відповідача надійшло
клопотання(вх.№2-2051/14 від 26.05.2014р.) про
призначення судово-товарознавчої
експертизи, згідно якого просить суд
призначити судово-товарознавчу
експертизу якості курятини
поставленої 15.10.2013р., проведення
експертизи доручити Одеському
науково-дослідному інституту судових
експертиз, та на вирішення експерту
поставити наступні запитання:1.Чи є на
тушках курей сліди крововиливу на м'ясо
та тканину.; 2. Чи погіршує якість
охолодженої курятини наявність
крововиливу в шкіру та м'язову тканину.
3. Чи скорочує строк зберігання
м'ясосировини та готової продукції
наявність крововиливів в шкіру та
м'язові тканини.;4. Якому сорту
відповідає м'ясо курятини відповідає
куртина охолоджена із крововиливами в
шкіру та м'язові тканини.5.На який
відсоток ціна одного кілограма
курятини охолодженої із крововиливами
в шкіру та м'язові тканини нижча від
ціни одного кілограма курятини
охолодженої.

Судом клопотання відповідача про
призначення судово-товарознавчої
експертизи якості курятини
поставленої 15.10.2013р. розглянуто, та не
задоволено, оскільки суд не вбачає
підстав для призначення
судово-товарознавчої експертизи,
оскільки визначальним при зупиненні
провадження у справі є той факт, що суд
при розгляді справи самостійно
встановлює наявність обставин, які
перешкоджають розгляду господарського
спору по суті. В даному випадку
матеріали справи свідчать про
відсутність необхідності призначення
експертизи по даній справі. Крім того
відповідач не надав жодних доказів, які
б підтверджували, що в нього
зберігається продукція поставлена
саме Публічним акціонерним
товариством "Миронівський
хлібопродукт" за накладною №ОФ100025288
від 15.10.2013р. в рамках договору поставки
№329П/ОФ.

26.05.2014р. від позивача надійшли
пояснення(вх.№13391/14 від 26.05.2014р.), згідно
яких пояснює, що твердження
відповідача про те, що товар був
поставлений неналежної якості, то дані
твердження стосовно неналежної якості
Товару не відповідають дійсності, що
підтверджуються тим, що в момент
поставки, уповноваженому представнику
відповідача, який здійснював прийом
Товару були передані документи, які
підтверджують якість продукції:
Декларація виробника №ЛФ-12894 від
13.10.2013р. та Ветеринарне свідоцтво за
формою №2 від 13.10.2013р. Серія ББ-02 № 182445;
Декларація виробника М ЛФ-12887 від
13.10.2013р. та Ветеринарне свідоцтво за
формою №2 від 13.10.2013р. Серія ББ-02 №182438;
Декларація виробника № КА-25165 від
13.10.2013р. та Ветеринарне свідоцтво за
формою №2 від 13.10.2013р. Серія БТ-23 № 407493;
Декларація виробника № КА-25162 від
15.10.2013р. та Ветеринарне свідоцтво за
формою №2 від 13.10.2013р. Серія БТ-23 №407490;
Декларація виробника № ЛФ-12964 від
14.10.2013р. та Ветеринарне свідоцтво за
формою №2 від 14.10.2013р. Серія ББ-02 № 182486;
Декларація виробника № КА-25239 від
14.10.2013р. та Ветеринарне свідоцтво за
формою №2 від 14.10.2013р. Серія БТ-23 №407574;
Декларація виробника № КА-25253 від
14.10.2013р. та Ветеринарне свідоцтво за
формою №2 від 14.10.2013р. Серія БТ-02 № 407581;
Декларація виробника № ЧЕ-22430 від
14.10.2013р. та Ветеринарне свідоцтво за
формою №2 від 14.10.2013р. Серія БТ-23 №352448.
Крім того, відповідно до п. 8.2. Договору
поставки: Якщо під час приймання Товару
будуть виявленні претензії по якості
Товару, то Покупець приймання Товару не
здійснює та складає документи згідно
до вимог ст. 7 Договору, постачальник
зобов'язаний здійснити поставку
якісного товару в строк 3 - х робочих
днів. Тобто, вищевказані документи
(Декларація та Ветеринарне свідоцтво)
та той факт, що в момент приймання
Товару відповідач не заявив про
недостатню якість Товару, що
поставлявся та прийняв його в повному
об'ємі, а також те, що після цього
відповідач не звернувся до позивача з
будь - якими претензіями стосовно
якісних показників Товару в повній
мірі засвідчують, що Товар, який був
поставлений за товарно-транспортною
накладною №ОФ100025288 від 15.10.2013р., в
рамках Договору поставки № 329П/ОФ від 25
лютого 2013р. був належної якості.

За клопотанням відповідача, ухвалою
господарського суду Одеської області
від 26.05.14р. строк вирішення спору по
справі №916/1168/14 було продовжено до
10.06.2014р., в порядку ст.69 ГПК України.

30.05.14р. від позивача надійшло
клопотання(вх.№14041/14 від 30.05.14р.) згідно
якого просить суд залучити до
матеріалів справи докази по справі.

Судом клопотання розглянуто та
задоволено, та залучено до матеріалів
справи надані докази по справі.

05.06.14р. від відповідача надійшло
клопотання(вх.№14667/14 від 05.06.14р.) згідно
якого просить суд залучити до
матеріалів справи докази по справі.

Судом клопотання розглянуто та
задоволено, та залучено до матеріалів
справи надані докази по справі.

Відповідач проти позову заперечує, та
просить суд відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, з підстав викладених у
запереченні на позовну заяву(вх.№13392/14
від 06.05.2014р.). Так в обґрунтування
заперечень зазначає про те, що
позивачем 15.10.2013р. з порушенням умов
Договору 329П/ОФ від 25.02.2013р. повторно
поставлено партію курятини
охолодженої, в кількості 400, 420кг з
крововиливами в шкіру та в'язову
тканин. Наявність зазначеного браку не
дозволяє використання цієї сировини
для виробництва копченостей, виділення
м'яса вищого сорту - філе курячого,
стегна, гомілки. М'ясо-сировина такої
якості може використовуватись лише для
переробки на низькосортні види
продукції та корм для тварин, тому ціна
такої сировини є значно нижчою від ціни
по якій вона поставлена. Позивач
пояснює крововиливи на тушках
порушенням технології забою, які
виникають в наслідок зносу обладнання
на Ладожинській Птахофабриці та
зобов'язувався не постачати
м'ясосировину вироблену на зазначеній
фабриці. Протягом липня-жовтня 2013 року
питання якості м'ясосировини
відповідачем не було врегульовано та
15.10.2013р. знову поставлено не якісна
м'ясосировина. В результаті поставки
неякісної сировини та не вирішення
питання про заміну або перегляд ціни
неякісної сировини, партія охолодженої
курятини вагою 400, 420кг зберігається в
холодильниках ТОВ "ТИТАН".

30.05.2014р. від позивача надійшов відзив на
заперечення(вх.№14040/14 від 30.05.2014р.),
згідно яких зазначає на те, що
відповідач не надав належних доказів
на підтвердження того, що поставлений
Товар за ТТН № ОФ100025288 від 15 жовтня 2013р.
був неналежної якості. Надані ТОВ
"ТИТАН" документи лише підтверджують,
що на підприємстві створено комісію по
прийманню сировини, а безпосередньо
Акт приймання сировини та різного роду
службові записки, складені в
односторонньому порядку не є належними
доказами, що підтверджують погіршення
якості Товару, в зв'язку з тим, що
договором поставки № 329п/ОФ, чітко
визначено порядок приймання продукції
за якістю. Крім того, відповідач не має
належного обладнання для тривалого
зберігання охолодженої продукції без
погіршення її якісних показників.

05.06.2014р. від позивача надійшла заява про
уточнення позовних вимог, згідно якої у
зв'язку з помилковим здійсненням
розрахунку суми позову, просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
у розмірі 91046,90грн., а саме: суму
основного боргу у розмірі 81771,62грн.,
пеню у розмірі 3091,64грн., та 30%річних у
розмірі 6183,64грн.

Поряд з цим у судовому засіданні
05.06.2014р. представник відповідача заявив
усне клопотання про відкладення
розгляду справи.

Судом клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи не
задоволено, оскільки відповідно до
ч.ч.1,3 Господарського процесуального
кодексу України (зі змінами та доп.)
спір має бути вирішено господарським
судом у строк не більше двох місяців
від дня одержання позовної заяви. У
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду спору, господарський суд
ухвалою може продовжити строк розгляду
спору, але не більш як на п'ятнадцять
днів.

Приймаючи до уваги що ухвалою
господарського суду Одеської області
від 26.05.14р. строк вирішення спору по
справі №916/1168/14 було продовжено до
10.06.2014р., в порядку ст.69 ГПК України, та з
врахуванням терміну отримання
сторонами поштової кореспонденції
станом на 05.06.2014р. можливість
подальшого відкладення розгляду
справи відсутня. При цьому, суд
зазначає, що необґрунтоване
затягування розгляду справи
суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, учасником якої є
Україна, стосовно права кожного на
розгляд його справи судом упродовж
розумного строку.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив.

25.02.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТИТАН" (Покупець) та
Публічним акціонерним товариством
"Миронівський хлібопродукт"
(Постачальник) було укладено договір
поставки №329П/ОФ, відповідно до умов
якого Постачальник відповідно до умов
цього договору зобов'язувався
поставити, а Покупець - прийняти та
оплатити товар у кількості, по
найменуваннях і цінах, зазначених у
товарно-транспортних накладних, що
виписуються на кожну партію товару.

Згідно з п. 2.3 договору, строки та
порядок оплати товару визначаються за
кожним асортиментом Товару й
зазначаються в Додатку №1 до цього
Договору, який є його невід'ємною
частиною. В разі затримки оплати партії
товару Постачальник припиняє наступну
поставку до повного проведення
розрахунків та крім того, має право
прийняти рішення про дострокове
розірвання договору.

Відповідно до п.1 та п. 5 Додатку № 1 до
Договору, оплата за товар проводиться:

по позиції товару під ТМ «Наша Ряба»
охол., - протягом 7 (семи) календарних
днів з моменту поставки.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що
датою постачання вважається дата
підписання товарно-транспортної
накладної обома сторонами, що
засвідчує прийняття товару Покупцем
від Постачальника. Сторони погодилися,
що особи, які підписали
накладні(товарно-транспортну або
товарну) з прикладанням печатки(або
штампу), являються уповноваженими
особами на підписання даних документів
та їхні підписи свідчать про
приймання-передачу товару.

Розділом 7 договору визначений порядок
здавання і приймання товару по якості і
кількості.

Так, п. 7.1. договору визначено, що якість
товару, що поставляється, повинна
відповідати сертифікату якості, який
видано виготовлювачем відповідного
товару по установленій формі. Кожна
партія товару, що поставляється,
повинна супроводжуватися сертифікатом
якості та ветеринарним сертифікатом
Ф-2.

Одержуваний товар вважається зданим
Постачальником і прийнятим Покупцем: -
по якості - відповідно до сертифіката
якості під час передачі Товару
представнику Покупця; - по кількості -
відповідно до даних, зазначених в
накладних (товаро-транспортних або
товарних) та актах приймання-передачі.
Остаточна кількість поставленого
товару визначається згідно до даних,
зазначених в актах
приймання-передачі(п. 7.2. договору).

Відповідно до п. 7.3. договору, у випадку
розбіжностей даних по кількості і
якості товару, отриманого Покупцем,
Покупець проводить приймання Товару
згідно до Інструкції Держарбітражу
№П-6 та №П-7. Претензії по кількості та
по якості товару приймаються під час
передачі представнику Покупця, при
умові складання документів та
виконання вимог згідно до Інструкції
Держарбітражу №П-6 та №П-7.

Згідно п.8.1. договору, у випадку
невиконання сторонами своїх обов'язків
по Договору вони несуть
відповідальність, передбачену чинним
законодавством України.

У відповідності до п. 8.2. договору, якщо
під час приймання товару будуть
виявлені претензії по якості товару, то
Покупець приймання Товару не здійснює
та складає документи згідно до порядку
встановленого ст.7 договору. Якщо
документи складені згідно до вимог ст..7
договору Постачальник зобов'язаний
здійснити поставку якісного товару в
строк 3-х робочих днів.

Відповідно до п. 8.3. договору, за
прострочення оплати товару, Покупець
сплачує на користь Постачальника пеню
в розмірі 0,3% від суми заборгованості за
кожен день прострочення, а також несе
відповідальність встановлену в ст.625 ЦК
України в розмірі 30% річних з
простроченої суми за весь час
прострочення.

Відповідно до оформлених сторонами
товарно-транспортних накладних,
крайній термін оплати поставленого
товар становить 22.10.2013р.

Позивач взяті на себе зобов'язання щодо
поставки товару виконав у повному
обсязі, на підставі договору поставив
відповідачу товар на загальну суму
68143,02грн. та тари на суму 9450грн., що
підтверджується товаро-транспортною
накладною №ОФ100025288 від 15.10.2013р. з якої
вбачається борг всього до сплати на
загальну суму 81771,62грн.(сума боргу без
ПДВ у розмірі 68143,02грн. та ПДВ у розмірі
13628,60грн.).

Однак відповідач в порушення умов
договору не розрахувався з позивачем
за отриманий товар, та прострочена
заборгованість станом на 06.03.2014р.
складає 81771,62грн.

Враховуючи невиконання відповідачем
взятого на себе за договором обов'язку
щодо оплати заборгованості за
отриманий товар, позивач звернувся до
суду з даною позовною заявою, та
уточненням до неї, згідно яких просить
суд стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 91046,90грн., а
саме: суму основного боргу у розмірі
81771,62грн., пеню у розмірі 3091,64грн., та
30%річних у розмірі 6183,64грн.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме:
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки, зокрема, з договорів
та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Він може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного
кодексу України).

Ст. 193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Одностороння відмова від виконання
зобов`язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7
ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Так, судом встановлено наявність
поставки позивачем відповідачу товару
належної якості на загальну суму
68143,02грн. та тари на суму 9450грн., що
підтверджується товаро-транспортною
накладною №ОФ100025288 від 15.10.2013р. з якої
вбачається борг всього до сплати на
загальну суму 81771,62грн.(сума боргу без
ПДВ у розмірі 68143,02грн. та ПДВ у розмірі
13628,60грн.)., існування заборгованості
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТИТАН" по оплаті
вартості отриманого товару, у зв'язку з
чим позовна вимога позивача щодо
стягнення з відповідача основного
боргу у розмірі 81771,62грн. є
обґрунтованою та підлягає судом
задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні
вимоги про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТИТАН"
пені в розмірі 3091,64грн., за період з
23.10.2013р. до 22.01.2014р., що обрахована із
суми заборгованості у розмірі 81771,62грн.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611
Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки
-грошової суми, яку боржник повинен
сплатити кредиторові у рази порушення
ним зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного
кодексу України якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

В силу ст.216, ч.1 ст.218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання. Одним з видів
господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217
цього кодексу є штрафні санкції, до
яких віднесені, у т.ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК
України).

Нараз, перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені, суд дійшов висновку,
що наданий позивачем розрахунок пені,
на думку суду, здійснений неналежним
чином, з цих підстав судом було
самостійно розраховано пеню та
визначено її розмір, а тому пеня
підлягає задоволенню в сумі 2679,42грн., за
період з 23.10.2013р. до 22.01.2014р., що
обрахована із суми заборгованості у
розмірі 81771,62грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача 30%
річних у розмірі 6183,64грн. за період з
23.10.2013р. до 22.01.2014р. обрахованих із суми
заборгованості у розмірі 81771,62грн.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства,
встановлення судом заборгованості
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТИТАН" по оплаті, та
те, що п. 8.3. договору передбачено 30%
річних від суми боргу, та перевіривши
наданий розрахунок 30% річних, суд
дійшов висновку, що наданий позивачем
розрахунок 30%річних, здійснений
неналежним чином, з цих підстав судом
було самостійно розраховано пеню та
визначено розмір 30%річних, а тому
30%річних підлягають задоволенню в сумі
6183,27грн. за період з 23.10.2013р. до 22.01.2014р.
обрахованих із суми заборгованості у
розмірі 81771,62грн.

Доводи відповідача викладені у
запереченні на позов до уваги судом не
приймаються, оскільки спростовуються
матеріалами справи., а також якість
товару поставленого позивачем
підтверджується наявними в матеріалах
справи деклараціями виробника та
ветеринарними свідоцтвами.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Під час
розгляду справи відповідачем не було
належним чином доведено суду та
доказано виконання своїх зобов'язань.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищезазначені обставини
справи та перевіривши правильність
наданого позивачем розрахунку сум
заявлених до стягнення, уточнені
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Миронівський
хлібопродукт" підлягають задоволенню в
частині стягнення з відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТИТАН" основного
боргу у розмірі 81771,62грн., пені у розмірі
2679,42грн., 30%річних у розмірі 6183,27грн.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору пропорційно розміру задоволених
позовних вимог на суму 1818,72грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТИТАН" (68300, Одеська
область, Кілійський район, м.Кілія,
вул.Кубишкіна, буд.1, ;
р/р653 ПАТУкрексімбанк", МФО 328629) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Миронівський хлібопродукт"
(юридична адреса: 08800, Київська область,
м.Миронівка, вул.Елеваторна, 1; поштова
адреса: 04143, м.Київ, вул.Академіка
Заболотного, 158, ,
рр№2200 в АБ «ІНГ БАНК» в м. Київ,
МФО 320917) суму основного боргу у розмірі
81771(вісімдесят одну тисячу сімсот
сімдесят одну)грн.62коп., пеню у розмірі
2679(дві тисячі шістсот сімдесят
дев'ять)грн.42коп., 30%річних у розмірі
6183(шість тисяч сто вісімдесят
три)грн.27коп., витрати по сплаті
судового збору на суму 1818(одну тисячу
вісімсот вісімнацять)грн.72коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення складено 10.06.2014р.

Суддя
Гут С.Ф.