м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/6745/14 05.06.14

За позовом Антимонопольного комітету
України

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОРІОНЕНЕРГОСЕРВІС"

про стягнення 68 000,00 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Максименко А.П.

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Антимонопольний комітет України
(надалі-позивач або Комітет) звернувся
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОРІОНЕНЕРГОСЕРВІС"
(надалі-відповідач) про стягнення
штрафу та пені у розмірі 68 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач не здійснив в добровільному
порядку та у встановлені законом
строки оплату штрафу, накладеного
рішенням Комітету від 28.08.2013 р. №729-р.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.04.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 12.05.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
документи.

Розгляд справи відкладався в порядку
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України через неявку
представників відповідача.

У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив.

Суд відзначає, що відповідач
повідомлявся ухвалою суду про час та
місце розгляду даної судової справи,
проте відзиву на позовну заяву не
подав, в судове засідання своїх
представників не направляв, заявлені
позовні вимоги не заперечив.

Так, частиною 2 ст. 17 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
визначено, що в Єдиному державному
реєстрі містяться відомості щодо
юридичної особи про місцезнаходження
останньої.

З наявного в матеріалах справи витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на 05.06.2014 р. вбачається, що
місцезнаходженням відповідача є: 04116, м.
Київ, вул. Ванди Василевської, буд. 18.

Ухвали Господарського суду міста Києва
від 14.04.2014 р. та від 12.05.2014 р. судом
направлено на зазначену у витязі з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
адресу відповідача, що підтверджується
копією реєстру згрупованих поштових
відправлень від 14.05.2014 р. (в матеріалах
справи). При цьому, до суду повернувся
конверт з ухвалою суду від 14.04.2014 р. з
відміткою: «не зареєстровано», щодо
ухвали суду від 12.05.2014 р. - повідомлення
про вручення поштового відправлення
або конверти до суду не повернулись.

Так, відповідно до п. 3.9.1. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» за
змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду.

Приймаючи до уваги, що представник
відповідача був належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, враховуючи, що матеріали
справи містять достатньо документів
для розгляду справи по суті, суд вважає,
що неявка у судове засідання
представників відповідача не є
перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 05.06.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Антимонопольний комітет України,
розглянувши справу №239-26.13/185-12 про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу, 28.08.2013 р. прийняв рішення № 729-р,
яким визнано, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "ОРІОНЕНЕРГОСЕРВІС"
вчинило порушення передбачене пунктом
13 статті 50 Закону України «Про захист
економічної конкуренції», у вигляді
неподання інформації Антимонопольному
комітету України на вимогу державного
уповноваженого Комітету від 09.02.2012
№239-29.3/12-1448 у встановлений ним строк.

У зв'язку із вказаним порушенням
відповідача, рішенням
Антимонопольного комітету України від
28.08.2013 р. №729-р накладено штраф на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ОРІОНЕНЕРГОСЕРВІС" у
розмірі 34 000,00 грн.

Отже, відповідно до ч. 1, ст. 56 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" рішення, розпорядження
органів Антимонопольного комітету
України, голів його територіальних
відділень надається для виконання
шляхом надсилання або вручення під
розписку чи доведення до відома в інший
спосіб.

У разі, якщо вручити рішення,
розпорядження, немає можливості,
зокрема внаслідок: - відсутності
фізичної особи за останнім відомим
місцем проживання (місцем реєстрації); -
відсутності посадових осіб чи
уповноважених представників суб'єкта
господарювання, органу
адміністративно-господарського
управління та контролю за відповідною
юридичною адресою, - рішення,
розпорядження органів
Антимонопольного комітету України
вважається таким, що вручене
відповідачу, через десять днів з дня
оприлюднення інформації про прийняте
рішення, розпорядження в офіційному
друкованому органі (газета Верховної
Ради України "Голос України", газета
Кабінету Міністрів України "Урядовий
кур'єр", "Офіційний вісник України",
друковані видання відповідної
обласної ради за останнім відомим
місцем проживання чи місцем
реєстрації, юридичної адреси
відповідача).

Рішення Комітету було надіслано
відповідачеві супровідним листом від
05.09.2013 р. №20-29/12-8709, однак даний лист
повернувся до Комітету з відміткою на
поштовому конверту: «не
зареєстровано».

Враховуючи зазначене вище, рішення
Комітету було опубліковано в газеті
«Урядовий кур'єр» від 07.11.2013 р. № 205(5091).
Отже, рішення вважається врученим
відповідачеві 18.11.2013 р.

Однак, відповідачем сума штрафу
сплачена не була, у зв'язку із чим
позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з вимогою про
стягнення суми штрафу з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ОРІОНЕНЕРГОСЕРВІС".

Крім суми штрафу, позивач нарахував
пеню за кожен день прострочення сплати
штрафу в розмірі півтора відсотки від
суми штрафу за період з 21.01.2014 р. по
04.04.2014 р., що відповідно до розрахунку
позивача складає 34 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи та
пояснення представника позивача, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 238 ГК України, за
порушення встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків. Види
адміністративно-господарських
санкцій, умови та порядок їх
застосування визначаються цим
Кодексом, іншими законодавчими актами.
Адміністративно-господарські санкції
можуть бути встановлені виключно
законами.

Статтею 239 ГК України встановлено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування відповідно
до своїх повноважень та у порядку,
встановленому законом, можуть
застосовувати до суб'єктів
господарювання такі
адміністративно-господарські санкції:
вилучення прибутку (доходу);
адміністративно-господарський штраф;
стягнення зборів (обов'язкових
платежів); застосування
антидемпінгових заходів; припинення
експортно-імпортних операцій;
застосування індивідуального режиму
ліцензування; зупинення дії ліцензії
(патенту) на здійснення суб'єктом
господарювання певних видів
господарської діяльності; анулювання
ліцензії (патенту) на здійснення
суб'єктом господарювання окремих видів
господарської діяльності; обмеження
або зупинення діяльності суб'єкта
господарювання; скасування державної
реєстрації та ліквідація суб'єкта
господарювання; інші
адміністративно-господарські санкції,
встановлені цим Кодексом та іншими
законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
рішення та розпорядження органів
Антимонопольного комітету України,
голів його територіальних відділень є
обов'язковими до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 56 зазначеного Закону
особа, на яку накладено штраф за
рішенням органу Антимонопольного
комітету України, сплачує його у
двомісячний строк з дня одержання
рішення про накладення штрафу.

Тому кінцевим терміном сплати
відповідачем штрафу є саме 20.01.2014
р.(оскільки 18.01.2014 р. та 19.01.2014 р.
припадають на неробочі дні).

Згідно п. 8 ст. 56 цього ж Закону, протягом
п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт
господарювання зобов'язаний надіслати
відповідно до Антимонопольного
комітету України або його
територіального відділення документи,
що підтверджують сплату штрафу.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Станом на день розгляду спору штраф
відповідачем не сплачено, доказів
зворотнього суду не надано.

Таким чином відповідач, всупереч
вимогам ч. 2 ст. 56 Закону України "Про
захист економічної конкуренції",
ухилився від сплати, накладеного на
нього позивачем штрафу у встановлений
Законом термін.

Враховуюче вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача штрафу у розмірі 34 000, 00 грн.
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача пеню у розмірі 34 000,00 грн. за
період з 21.01.2014 р. по 04.04.2014 р.

Отже, господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання у ГК України визнаються
штрафними санкціями (частина 1 статті 230
ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 231 ГК України,
законом щодо окремих видів зобов'язань
може бути визначений розмір штрафних
санкцій, зміна якого за погодженням
сторін не допускається.

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" за кожний день
прострочення сплати штрафу стягується
пеня у розмірі півтора відсотка від
суми штрафу. Розмір пені не може
перевищувати розміру штрафу,
накладеного відповідним рішенням
органу Антимонопольного комітету
України.

Суд перевірив розрахунок суми пені,
наданий позивачем, який розраховано за
відповідний період прострочення
сплати штрафу з 21.01.2014 р. по 04.04.2014 р. та
встановив, що останній відповідає
вимогам чинного законодавства.

Враховуючи викладене, вимоги позивача
про стягнення пені в сумі 34 000,00 грн. є
обґрунтованими, підтверджуються
матеріалами справи та підлягають
задоволенню за розрахунком позивача,
перевіреного судом.

Відповідно до частини 7 статті 56 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції» у разі несплати штрафу у
строки, передбачені рішенням, та пені,
органи Антимонопольного комітету
України стягують штраф та пеню в
судовому порядку.

Станом на день розгляду спору штраф та
пеня відповідачем не сплачені, доказів
на підтвердження їх сплати
відповідачем не надано.

Згідно з ч. 2 статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 49 ГПК
України судовий збір, від сплати якого
позивач у встановленому порядку
звільнений, стягується з відповідача в
доход бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 32, 33,
49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Антимонопольного
комітету України задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОРІОНЕНЕРГОСЕРВІС"
(04116, м. Київ, вул. Ванди Василевської,
буд. 18., ідентифікаційний код - 36050029) до
загального фонду Державного бюджету
України за кодом бюджетної
класифікації 21081100 (символ звітності 106),
отримувач: УДК у Шевченківському
районі міста Києва штраф у розмірі 34 000
(тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп. та
пеню у сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі)
грн. 00 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОРІОНЕНЕРГОСЕРВІС"
(04116, м. Київ, вул. Ванди Василевської,
буд. 18., ідентифікаційний код - 36050029) до
Державного бюджету України судовий
збір у сумі 1 827 (одну тисячі вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

4. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 06.06.2014 р.

Суддя
Бондарчук
В.В.