РІШЕННЯ

"13" травня 2014 р.Справа № 921/1058/13-г/9

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Гевка В.Л.

Розглянув справу

за позовом ОСОБА_1, АДРЕСА_1, поштова
адреса : АДРЕСА_2

до відповідачів:

1.Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперія Даху",
вул.Шевченка, буд.35, м.Підгайці,
Підгаєцький район, Тернопільська
область, 48000;

2.ОСОБА_6, АДРЕСА_3

3.Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк", Проспект Перемоги, 41,
м.Київ, Солом'янський район, 03057 в особі
Львівського головного регіонального
відділення АТ "Брокбізнесбанк", вул.
Д.Вітовського,35-а, м.Львів, Львівська
область, 79000

про визнання недійсними рішень
загальних зборів учасників та
кредитних договорів.

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_3, довіреність №
1175 від 07.11.13 р.

відповідача1: Магировський Тарас
Антонович, довіреність від 26.09.13 р.

відповідача2: не з'явився.

відповідача3: Шевчук Анна Вікторівна,
довіреність № 147/03 від 06.03.14 р.

Представникам сторін у попередніх
судових засіданнях роз'яснено права та
обов'язки учасників судового процесу у
відповідності до приписів ст.ст. 20, 22, 78,
81-1 ГПК України.

Судом в порядку ст.81-1 ГПК України
фіксація (звукозапис) судового процесу
технічними засобами не здійснювалася
через відсутність відповідного
клопотання.

Сторони, в порядку ст.77 ГПК України про
дату, час, та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином у
встановленому законом порядку.

У судовому засіданні 13.05.2014р. оголошено
лише вступну та резолютивну частину
рішення.

Суть справи: Позивач - ОСОБА_1, АДРЕСА_1,
поштова адреса: АДРЕСА_2 (далі по тексту
також - позивач або ОСОБА_1) звернулася
до господарського суду Тернопільської
області з позовом до відповідачів:
1.Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперія Даху", вул.
Шевченка, буд.35, м. Підгайці,
Підгаєцький район, Тернопільська
область, 48000 (далі по тексту також -
відповідач1 або ТОВ "Імперія Даху" або
Товариство); 2. ОСОБА_6, АДРЕСА_3 (далі по
тексту також - відповідач2 або ОСОБА_6), 3.
Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк", Проспект Перемоги, 41,
м. Київ, Солом'янський район, 03057 в особі
Львівського головного регіонального
відділення АТ "Брокбізнесбанк", вул.
Д.Вітовського,35-а, м.Львів, Львівська
область, 79000 (далі по тексту також -
відповідач3 або ПАТ "Брокбізнесбанк")
про:

- визнання недійсним рішення загальних
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Імперія
даху" від 3 березня 2008 року, оформлене
протоколом №3 зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" від 3
березня 2008 року про взяття кредиту на
суму 4 000 000, 00 грн. та рішення загальних
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Імперія
даху" від 15 березня 2011 року, оформлене
протоколом №12 зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" від 15
березня 2011 року про взяття кредиту на
суму 700 000,00 грн.

- визнання недійсним Кредитного
договору №9/08/Ю від 7 березня 2008 року,
укладеного між Акціонерним банком
"Брокбізнесбанк" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Імперія
даху" про взяття кредиту на суму 4 000
000,00 грн. та Кредитного договору №3/11/Ю
від 16 березня 2011 року, укладеного між
Акціонерним банком "Брокбізнесбанк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" про
взяття кредиту на суму 700 000,00 грн.

Ухвалою від 03 жовтня 2013 року суддя
Гевко В.Л. позовну заяву ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, та додані до неї документи,
повернув без розгляду на підставі п.п.4,
6 ч. 1 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України.

16 жовтня 2013 року ОСОБА_1, АДРЕСА_1,
повторно звернулася у господарський
суд із позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Імперія
даху", м.Підгайці, Тернопільська
область; ОСОБА_6, м.Львів та
Акціонерного банку "Брокбізнесбанк"
Львівська філія, м.Львів, про:

- визнання недійсним рішення загальних
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Імперія
даху" від 3 березня 2008 року, оформлене
протоколом №3 зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" від 3
березня 2008 року про взяття кредиту на
суму 4 000 000,00 грн. та рішення загальних
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Імперія
даху" від 15 березня 2011 року, оформлене
протоколом №12 зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" від 15
березня 2011 року про взяття кредиту на
суму 700 000,00 грн.

- визнання недійсним Кредитного
договору №9/08/Ю від 7 березня 2008 року,
укладеного між Акціонерним банком
"Брокбізнесбанк" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Імперія
даху" про взяття кредиту на суму 4 000
000,00 грн. та Кредитного договору №3/11/Ю
від 16 березня 2011 року, укладеного між
Акціонерним банком "Брокбізнесбанк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" про
взяття кредиту на суму 700 000,00 грн.

У відповідності до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України від 26 листопада 2010 року
№ 30 (із змінами і доповненнями) (п.3.1.7) та
Протоколу зборів суддів
господарського суду Тернопільської
області № 8 від 28 грудня 2010 року,
розподіл позовних заяв, які надійшли до
суду повторно з передбачених
процесуальним законом підстав,
проводиться головою суду, а у випадку
його відсутності - заступником голови
суду.

На підставі наведеного, керуючись
ст. 24 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів", заступник голови
господарського суду згідно
Розпорядження від 16.10.2014р. № 921/1058/13-г
розпорядився позовну заяву (вх. № 1121
від 16.10.2013р.) ОСОБА_1, АДРЕСА_1, до
відповідачів: 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху", вул.
Шевченка, 35, м. Підгайці, Підгаєцький
район, Тернопільська область; 2. ОСОБА_6,
АДРЕСА_3; 3.Акціонерного банку
"Брокбізнесбанк" Львівська філія, вул.
Д.Вітовського, 35А, м. Львів, про визнання
недійсним рішень загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" та
визнання недійсними кредитних
договорів - передати для розгляду судді
Гевку В.Л.

Ухвалою господарського суду від 17.10.2013
р. позовні матеріали справи суддею
прийнято до розгляду та порушено
провадження у даній справі, її розгляд
вперше призначено на 05.11.2013р.

У відповідності до ст. 77 ГПК України
розгляд справи неодноразово
відкладався на 12.11.2013р., на 03.12.2013р., на
10.12.2013р.

У судовому засіданні 12.11.2013р. суд
перейшов до розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 10.12.2013р.
№921/1058/13-г/9 по справі у відповідності
до ст.ст. 4-3, 41, 43, п. 1 ч.2 ст. 79, 86 ГПК
України провадження у справі зупинено
та призначено судову почеркознавчу та
технічну експертизи по Протоколу №3
від 03.03.2008р. та Протоколу №12 від 15.03.2011р.
долучених в оригіналах відповідачем1 -
товариством з обмеженою
відповідальністю "Імперія Даху", згідно
клопотання від 09.12.2013р. (вх. № 20261 від
09.12.2013р.), а також, оригіналів протоколів
№ 3 від 03.03.2008р. та № 12 від 15.03.2011р.,
наданих суду відповідачем3 - Публічним
акціонерним товариством
"Брокбізнесбанк" згідно супровідного
листа від 06.12.2013р. № 282 (вх. № 20195 від
06.12.2013р.).

На розгляд експертизи поставлено
наступні питання:

- Чи виконаний підпис в графі "Голова
зборів _______ ОСОБА_1" у протоколі №3
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Імперія
даху" від 3 березня 2008 року - ОСОБА_1 чи
іншою особою?

- Чи виконаний підпис в графі "Голова
зборів _______ ОСОБА_1" у протоколі №12
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Імперія
даху" від 15 березня 2011 року - ОСОБА_1 чи
іншою особою?

- Чи відповідає час виготовлення
вищевказаних протоколів №3 від 03.03.2008р.
та №12 від 15.03.2011р. та рукописних
підписів голови зборів ОСОБА_1 в
протоколах №3 від 03.03.2008р. та №12 від
15.03.2011р. даті, яка вказана на них, або
вони виготовлені (підписані) пізніше
(раніше), у тому числі, по можливості
вказати рік, місяць, число місяця?

13.01.2014р. супровідним листом №64/2014
матеріали справи №921/1058/13-г/9 повторно
направлені Науково-дослідному
експертно-криміналістичному центру
при Управлінні МВС України в
Тернопільській області, 46020,
м.Тернопіль, вул. Степана Будного,48, для
здійснення судової почеркознавчої та
технічної експертизи по Протоколу №3
від 03.03.2008р. та Протоколу №12 від 15.03.2011р.
долучених в оригіналах відповідачем1 -
товариством з обмеженою
відповідальністю "Імперія Даху", згідно
клопотання від 09.12.2013р. (вх. № 20261 від
09.12.2013р.), а також оригіналів протоколів
№ 3 від 03.03.2008р. та № 12 від 15.03.2011р.,
наданих суду відповідачем3 - Публічним
акціонерним товариством
"Брокбізнесбанк" для виконання
експертом вимог ухвали суду від 10.12.2013р.
№921/1058/13-г/9 про призначення експертизи.

26 березня 2014р. матеріали справи
№921/1058/13-г/9 повернулись в господарський
суд Тернопільської області відповідно
до супровідного листа від 30.03.2014р. №14/1098
підписаного Начальником полковником
міліції Пілюковим Ю.О., одночасно
згідно якого додано й повідомлення про
неможливість проведення експертизи
від 04.03.2014р. №1-14/14.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ГПК України
господарський суд поновлює
провадження у справі після усунення
обставин, що зумовили його зупинення.

Із змісту п. 3,11 ст. 65 ГПК України з метою
забезпечення правильного і
своєчасного вирішення господарського
спору суддя вчиняє в необхідних
випадках серед іншого такі дії по
підготовці справи до розгляду: -
викликає представників сторін (якщо
сторони знаходяться у тому ж
населеному пункті, що й господарський
суд) для уточнення обставин справи і
з'ясовує, які матеріали може бути
подано додатково; вчиняє інші дії,
спрямовані на забезпечення
правильного і своєчасного розгляду
справи.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
положеннями п. 3,11 ч.1 ст. 65 ГПК України,
беручи до уваги положення ст. 69 ГПК
України та стислі строки розгляду
справи, які залишились з урахуванням її
попереднього розгляду та зупинення
провадження у справі, суд з метою
підготовки справи до розгляду, без
поновлення провадження у справі,
призначав у справі судове засідання
для вирішення питання про поновлення
провадження у справі на 22.04.2014р. на 11год.
15хв.

Як вбачається із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 79
ГПК України господарський суд поновлює
провадження по справі після усунення
обставин, що зумовили його зупинення.
Про зупинення провадження у справі та
його поновлення виноситься ухвала.

З огляду на вищенаведене, та приймаючи
до уваги те, що матеріали по справі
№921/1058/13-г/9 повернуто на адресу суду,
суд на підставі ч.3 ст.79 ГПК України
згідно ухвали від 22.04.2014р. поновив
провадження у справі та перейшов до її
розгляду у даному засіданні.

В порядку ст. 77 ГПК України у судовому
засіданні 22.04.2014р. розгляд справи
відкладено на 29 квітня 2014 р. на 15 год. 00
хв.

За клопотанням позивача від 23.04.2014р. (вх.
№8818 від 28.04.2014р.) та відповідача-1 від
23.04.2014р. (вх. №8819 від 29.04.2014р.) суд, у
відповідності до вимог ч. 3 ст. 69 ГПК
України, ухвалою від 29.04.2014р. №921/1058/13-г/9
строк вирішення спору продовжив на
п'ятнадцять днів.

У судовому засіданні 29.04.2014р. розгляд
справи в порядку ст. 77 ГПК України
відкладався на 13 травня 2014 р. на 15 год. 40
хв.

Згідно ст. 52 ГПК України перебіг усіх
незакінчених процесуальних строків
зупиняється із зупиненням провадження
у справі. З дня поновлення провадження
перебіг процесуальних строків
продовжується.

Таким чином, з врахуванням зупинення
провадження у справі та його
поновлення, а також продовження строку
розгляду справи судом на 15-ть днів,
останнім днем строку розгляду справи
№921/1058/13-г/9 в силу ст.ст. 51,52,69,79 ГПК
України є 13.05.2014р.

У судовому засіданні 13.05.2014р.
представником позивача подано заяву
про зменшення позовних вимог від
12.05.2014р. вх. №9644 від 13.05.2014р., в якій
зазначено, що у зв'язку із зміною
обставин, вважають за необхідне
зменшити позовні вимоги в частині
визнання недійсним рішення загальних
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю «Імперія
даху» від 3 березня 2008 року, оформлене
протоколом № 3 зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імперія даху» від 3
березня 2008 року про взяття кредиту на
суму 4 000 000,00 грн. та рішення загальних
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю «Імперія
даху» від 15 березня 2011 року, оформлене
протоколом № 12 зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імперія даху» від 15
березня 2011 року про взяття кредиту на
суму 700 000,00 грн. та просять суд
задовольнити позовні вимоги в
наступній редакції, а саме: - визнати
недійсними Кредитний договір №9/08/Ю від
7 березня 2008 року, укладений між
Акціонерним банком «Брокбізнесбанк»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Імперія даху» на
взяття кредиту на суму 4 000 000,00 грн. та
Кредитний договір №3/11/Ю від 16 березня
2011 року, укладений між Акціонерним
банком «Брокбізнесбанк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Імперія даху» на
взяття кредиту на суму 700 000,00 грн.

Суд, розглянувши зазначену заяву
представника позивача у судовому
засіданні від 13.05.2014р., відмовив в її
задоволенні з огляду на наступне.

Передбачені частиною четвертою статті
22 ГПК права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Згідно з частиною
третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує
позивач. Отже, у разі прийняття судом
зміни (в бік збільшення або зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, має місце
нова ціна позову, виходячи з якої й
вирішується спір, - з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення. При цьому
питання щодо повернення зайво
сплаченої суми судового збору у зв'язку
із зменшенням позовних вимог
вирішується господарським судом на
загальних підставах і в порядку,
визначеному законодавством. Якщо ж до
заяви про збільшення розміру позовних
вимог не додано доказів сплати суми
судового збору у встановленому порядку
та розмірі (з урахуванням такого
збільшення), то відповідна заява
повертається господарським судом на
підставі пункту 4 частини першої статті
63 ГПК, а у разі якщо відповідні недоліки
виявлено після прийняття
господарським судом заяви про
збільшення розміру позовних вимог, суд
стягує несплачені в установленому
порядку та розмірі суми судового збору
за результатами розгляду справи на
підставі статті 49 ГПК. (п. 3.10 Постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції").

ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу,
не передбачено права позивача на
подання заяв (клопотань) про
"доповнення" або "уточнення" позовних
вимог, або заявлення "додаткових"
позовних вимог і т.п. Тому в разі
надходження до господарського суду
однієї із зазначених заяв (клопотань)
останній, виходячи з її змісту, а також
змісту раніше поданої позовної заяви
та конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру
позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків
позивачем має бути додержано правил
вчинення відповідної процесуальної
дії, а недотримання ним таких правил
тягне за собою процесуальні наслідки,
передбачені ГПК та зазначені в цій
постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише
розмір вимог майнового характеру. Якщо
в заяві позивача йдеться про
збільшення розміру немайнових вимог
(наприклад, про визнання недійсним ще
одного акта крім того, стосовно якого
відповідну вимогу вже заявлено), то
фактично також йдеться про подання
іншого позову (п. 3.11 Постанови Пленуму
ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

При цьому у даному випадку при подані
позивачем заяви про зменшення позовних
вимог має місце "зменшення" позивачем
вимог немайнового характеру шляхом
відмови від заявлення до задоволення
частини із них.

Враховуючи зазначене, оцінивши подану
заяву суд вважає помилковим твердження
представника позивача, що вказаною
заявою позивач виключно зменшує
позовні вимоги. Адже, зменшення розміру
позовних вимог є зменшення їх
кількісних показників, в яких
виражається позовна вимога майнового
характеру, наприклад, збільшення чи
зменшення ціни позову, збільшення чи
зменшення кількості товару, тощо.

В даному ж випадку змінено викладені у
позовній заяві вимоги, і таку заяву
слід кваліфікувати або як зміну
предмета позову, яка в силу статті 22 ГПК
України допускається тільки до початку
розгляду судом справи по суті і,
відповідно не може бути задоволена
судом, або як часткову відмову від
заявлених позовних вимог, проте, такі
не подані позивачем в порядку ст. 78 ГПК
України. Одночасно, представник
позивача у судовому засіданні
стверджує, що його заява не є ані заявою
про часткову відмову від позову, ані
заявою про зміну предмета і не
подається як така, та наполягає, що вона
є заявою про зменшення позовних вимог.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що
вказана заява подана суду в порушення
вимог визначених ГПК України, так як, не
є за своєю правовою природою заявою про
зменшення розміру позовних вимог, а
тому не приймається судом до розгляду і
відхиляється.

Таким чином, предмет розгляду справи
залишається незмінним.

Представник позивача в судове
засідання 13.05.2014р. прибув та підтримав
позовні вимоги повністю з підстав,
зазначених ним у позовній заяві від
11.10.2013р. (вх. №1121 від 16.10.2013р.) та поданих
пізніше додаткових письмових та усних
поясненнях.

Зокрема, у поданій позовній заяві
позивач зазначає наступне.

6 лютого 2008 року вказане товариство
було зареєстроване Державним
реєстратором Підгаєцької районної
державної адміністрації
Тернопільської області.

29 лютого 2008 року на загальних зборах
учасників ТзОВ "Імперія даху" було
прийнято Протокол №2 про обрання
директором Товариства ОСОБА_6

Як стало відомо позивачці, 3 березня 2008
року відбулися загальні збори ТзОВ
«Імперія даху», на яких було прийнято
Протокол №3 про отримання в АБ
«Брокбізнесбанк» кредитну лінію
строком на 36 місяців на суму 4 000 000,00 грн.
на закупівлю обладнання та поповнення
обігових коштів та в забезпечення
зобов'язань перед АБ «Брокбізнесбанк»
по кредитному договору надати
нежитлові будівлі.

Ознайомившись з вказаним Протоколом
позивачка побачила, що на даних зборах
учасників товариства була присутня і
вона, ОСОБА_1, а також те, що вказаний
протокол було підписано ОСОБА_1 як
головою зборів.

Проте, позивачка стверджує, що цей
Протокол №3 вона не підписувала,
оскільки розуміла, що на даний час
Товариство перебуває на стадії
розвитку і не зможе одразу повноцінно
функціонувати та в повному обсязі
виконувати зобов'язання по кредитному
договору. Окрім того, в забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором було передано в
іпотеку нежитлові приміщення, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 які
були передані до статутного фонду
Товариства саме позивачкою, а тому вона
вважає що ОСОБА_6 тим більше не мав
права розпоряджатися вказаними
приміщеннями самостійно.

Також, як стало відомо позивачці, 15
березня 2011 року відбулися збори ТзОВ
«Імперія даху», на якому було прийнято
Протокол №12 про отримання в АБ
«Брокбізнесбанк» кредитну лінію
строком на 36 місяців на суму 700 000,00 грн.
на поповнення обігових коштів та в
забезпечення зобов'язань перед АБ
«Брокбізнесбанк» по кредитному
договору надати основні засоби
Товариства, а саме обладнання.

Позивачка стверджує, що і зазначений
Протокол вона так само не підписувала,
оскільки була категорично проти взяття
будь-яких зобов'язань на Товариство,
яке тільки починало розвиватися.

Відповідно до п. 1.6 Статуту товариства
учасниками Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імперія даху» є
ОСОБА_6 та ОСОБА_1.

Згідно п. 4.1. Статуту товариства для
забезпечення діяльності Товариства за
рахунок грошових, майнових внесків
прав Учасників формується Статутний
фонд у розмірі 1 850 000,00 грн.

Згідно п. 4.2 розподіл Статутного фонду
між Учасниками відбувається наступним
чином:

ОСОБА_6 володіє часткою вартістю 150 000,00
грн., що відповідає 8% Статутного фонду
Товариства;

ОСОБА_1 володіє часткою вартістю 1 700 000,00
грн., що відповідає 92% Статутного фонду
Товариства.

Згідно статті 3 Закону України «Про
господарські товариства» засновниками
та учасниками товариства можуть бути
підприємства, установи, організації, а
також громадяни, крім випадків,
передбачених законодавчими актами
України.

Згідно ст. 4 Закону України «Про
господарські товариства» акціонерне
товариство, товариство з обмеженою і
товариство з додатковою
відповідальністю створюються і діють
на підставі статуту, повне і командитне
товариство - засновницького договору.
Установчі документи повинні містити
відомості про вид товариства, предмет і
цілі його діяльності, склад
засновників та учасників, найменування
та місцезнаходження, розмір та порядок
утворення статутного (складеного)
капіталу, порядок розподілу прибутків
та збитків, склад та компетенцію
органів товариства та порядок
прийняття ними рішень, включаючи
перелік питань, по яких необхідна
кваліфікована більшість голосів,
порядок внесення змін до установчих
документів та порядок ліквідації і
реорганізації товариства.

Стаття 87 ЦК України визначає, що для
створення юридичної особи її учасники
(засновники) розробляють установчі
документи, які викладаються письмово і
підписуються всіма учасниками
(засновниками), якщо законом не
встановлений інший порядок їх
затвердження. Установчим документом
товариства є затверджений учасниками
статут або засновницький договір між
учасниками, якщо інше не встановлено
законом.

Ч. 5 статті 8 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців» визначає,
що установчі документи юридичної
особи, а також зміни до них,
викладаються письмово, прошиваються,
пронумеровуються та підписуються
засновниками (учасниками) або
уповноваженими особами, якщо законом
не встановлено інший порядок їх
затвердження.

Стаття 61 Закону України «Про
господарські товариства» визначає, що
загальні збори учасників товариства з
обмеженою відповідальністю
скликаються не рідше двох разів на рік,
якщо інше не передбачено установчими
документами. Про проведення загальних
зборів товариства учасники
повідомляються передбаченим статутом
способом з зазначенням часу і місця
проведення зборів та порядку денного.
Повідомлення повинно бути зроблено не
менш як за 30 днів до скликання
загальних зборів. Будь-хто з учасників
товариства вправі вимагати розгляду
питання на загальних зборах учасників
за умови, що воно було ним поставлено не
пізніш як за 25 днів до початку зборів.
Не пізніш як за 7 днів до скликання
загальних зборів учасникам товариства
повинна бути надана можливість
ознайомитися з документами, внесеними
до порядку денного зборів. З питань, не
включених до порядку денного, рішення
можуть прийматися тільки за згодою
всіх учасників, присутніх на зборах.

Відповідно до п. 10.2 Статуту ТзОВ
«Імперія даху» до виняткової
компетенції зборів Учасників
Товариства належить затвердження
договорів (угод) про відчуження майна
Товариства.

Збори Учасників Товариства вважаються
правомочними, якщо на них присутні
Учасники (їх представники), які мають
разом понад 60 відсотків голосів (п. 10.8
Статуту). Така ж вимога передбачена ч. 1
ст. 60 Закону України «Про господарські
товариства».

З питань визначення основних напрямків
діяльності Товариства та затвердження
його планів та звітів про їх виконання,
внесення змін до статуту, а також
виключення учасника з Товариства
рішення вважається прийнятим, якщо за
нього голосують Учасники, що володіють
у сукупності 70 відсотками загальної
кількості голосів Учасників
Товариства. З усіх інших питань рішення
приймаються простою більшістю голосів
(п. 10.6 Статуту).

При цьому позивачка звертає увагу суду
на той факт, що їй як Учаснику
Товариства належить 92 відсотка
голосів.

Вона також відмічає, що не була
присутня на загальних зборах учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імперія даху», які
відбулись 03.03.2008 року та на загальних
зборах Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імперія даху», які
відбулись 15 березня 2011 року, і ніяких
Протоколів, як голова зборів, не
підписувала.

Також, позивачка вказує про те, що в неї
не було на меті приймати рішення про
взяття кредиту на суму 4 000 000,00 грн. та на
суму 700 000,00 грн., оскільки це негативно
вплинуло б на фінансове становище
Товариства.

Оскільки, як стверджує позивачка,
спірних протоколів вона не
підписувала, в зв'язку з цим оригінали
суду вона представити не може, а тому
просить суд витребувати оригінали
Протоколу №3 від 03.03.2008 року та
Протоколу №12 від 15.03.2011 року у ТзОВ
«Імперія даху».

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 87, 110, 230 ЦК України, ст.ст. З, 4, 6 Закону
України «Про господарські товариства»,
ст. ст. 1,15,16, 54, 58 ГПК України, позивач
просить суд позов задовольнити.
Визнати недійсними рішення загальних
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю «Імперія
даху» від 3 березня 2008 року, оформлене
протоколом № 3 зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імперія даху» від 3
березня 2008 року про взяття кредиту на
суму 4 000 000,00 грн. та рішення загальних
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю «Імперія
даху» від 15 березня 2011 року, оформлене
протоколом № 12 зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імперія даху» від 15
березня 2011 року про взяття кредиту на
суму 700 000,00 грн. Визнати недійсними
Кредитний договір №9/08/Ю від 7 березня
2008 року, укладений між Акціонерним
банком «Брокбізнесбанк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Імперія даху» на
взяття кредиту на суму 4 000 000,00 грн. та
Кредитний договір №3/11/Ю від 16 березня
2011 року, укладений між Акціонерним
банком «Брокбізнесбанк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Імперія даху» на
взяття кредиту на суму 700 000,00 грн.

Представник відповідача1 - ТОВ "Імперія
даху" участь уповноваженого
представника в судовому засіданні
забезпечив, в даному засіданні та
згідно заперечень заявлених у
попередніх судових засіданнях, вважає
позовні вимоги безпідставними.

Відповідач 2 - ОСОБА_6, АДРЕСА_3 участі
уповноваженого представника в
судовому засіданні не забезпечив,
причини неявки суду не повідомив,
відзиву на позов не надав, клопотань
про відкладення розгляду справи не
заявив, хоча про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином у порядку ст.ст.64,77 ГПК
України, п. 3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ
від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" та п. 19
Інформаційного листа ВГСУ від 13.08.2008р.
№01-8/482.

При цьому судова кореспонденція, якою
надсилались ухвали повернута суду із
відміткою пошти «за закінченням
терміну зберігання».

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції
з діловодства в господарських судах
України, затвердженою наказом Вищого
господарського суду України від 10.12.2002 N
75 (з подальшими змінами), перший,
належним чином підписаний, примірник
процесуального документа (ухвали,
рішення, постанови) залишається у
справі; на звороті у лівому нижньому
куті цього примірника проставляється
відповідний штамп суду з відміткою про
відправку документа, що містить:
вихідний реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправки, підпис
працівника, яким вона здійснена. Дана
відмітка, за умови, що її оформлено
відповідно до наведених вимог названої
Інструкції, є підтвердженням належного
надсилання копій процесуального
документа сторонам та іншим учасникам
судового процесу.

Водночас до повноважень господарських
судів не віднесено з'ясування
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Тому відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.
Про це Вищим господарським судом
України зазначалося і в інформаційних
листах від 02.06.2006 N 06-10/651 "Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році" (пункт 4), від 14.08.2007 N
930/14197 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у першому
півріччі 2007 року" (пункт 15), від 18.03.2008 N
10-07/8 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2007 році"
(пункт 23).

У першому з названих листів викладено й
правову позицію, згідно з якою
примірники повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками "адресат вибув", "адресат
відсутній" і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.
Згадані повідомлення разом з належним
чином зареєстрованими у
господарському суді примірниками
процесуальних документів, що повернуті
підприємствами зв'язку, приєднуються
судом до матеріалів відповідної справи
(п.19 інформаційного листа ВГСУ від
13.08.2008р. №01-8/482).

Також, і згідно п.п. 3.9.1. Постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" особи,
які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищезазначене, беручи до
уваги відмітку пошти "за закінченням
терміну зберігання" вчинену при
поверненні кореспонденції надісланої
відповідачу2 судом, а також те, що
забезпечення своєчасного отримання
поштової кореспонденції суду є
обов'язком адресата у даному випадку
відповідача2 - ОСОБА_6, суд вважає, що
ним виконано належним чином вимоги
частини першої статті 64, статті 77 ГПК
України та статті 87 ГПК в частині
повідомлення відповідача2 про час та
місце розгляду справи №921/1058/13-г/9.

Представник відповідача3 - ПАТ
"Брокбізнесбанк", в особі Львівського
ГРВ АТ "Брокбізнесбанк" участь
уповноваженого представника в
судовому засіданні 13.05.2014р. забезпечив,
у судовому засіданні та згідно
поданого раніше відзиву на позов від
05.11.2011р. та додаткових заперечень
поданих його представником у
попередніх судових засіданнях, вважає,
що позовні вимоги базуються на
припущеннях позивача, що не може бути
підставою задоволення позовних вимог.
Крім того, вказує не те, що вказана
справа частково не підвідомча
господарському суду.

Зокрема у поданому відзиві на позов
відповідач3 зазначає наступне.

16 березня 2011 року між Публічним
акціонерним товариством
«БРОКБІЗНЕСБАНК» (надалі - Банк) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Імперія Даху»
(надалі - Відповідач -1) було укладено
кредитний договір № 3/11/Ю. (надалі -
Кредитний договір-1).

Відповідно до ст. 1 предметом
Кредитного договору-1 є надання Банком
Відповідачеві-1 грошових коштів
(кредиту) у вигляді відкличної
непоновлювальної кредитної лінії з
лімітом заборгованості у розмірі 700 000,00
гривень строком до 15 березня 2014 року.

Відповідач-1 прийняв зобов'язання
здійснювати своєчасне повернення
кредиту, сплачувати нараховані
проценти та виконувати свої
зобов'язання у повному обсязі. Пунктом
1.1.3. Кредитного договору-1
встановлюється процентна ставка за
користування кредитом в розмірі 22 %
річних. Проценти за користування
кредитом сплачуються Відповідачем
щомісячно до 7 числа місяця, наступного
за місяцем, в якому нараховані
проценти, а також в день повернення
заборгованості за Кредитом в повному
обсязі, (п. 2.7. Кредитного договору-1 в
редакції додаткової угоди № 1 від 02
серпня 2012 року).

Банк належним чином виконав свій
обов'язок по Кредитному договору-1 щодо
надання Відповідачеві грошових коштів
(кредиту) шляхом надання
поновлювальної кредитної лінії, що
підтверджується платіжними
дорученнями та заявками на видачу
кредиту (додається).

Однак, Відповідач, користуючись
грошовими коштами в межах кредитної
лінії, свої зобов'язання за Кредитним
договором належним чином не виконував,
а саме, з вересня 2012 року своєчасно не
сплачував процентів за користування
кредитом та з квітня 2013 року не
сплачував платежі для погашення суми
основного боргу по кредиту (далі - тіло
кредиту).

Таким чином, в результаті порушення
умов Кредитного договору та
невиконання умов договору про
своєчасне погашення тіла кредиту та
відсотків за кредитною лінією
заборгованість по якій станом на 01.09.2013
р. становить 520 581,33 грн. по тілу кредиту,
та 38 803,86 грн. по простроченим процентам.

А тому, загальна сума боргу Відповідача
перед Позивачем внаслідок неналежного
виконання зобов'язань за Кредитним
договором № 3/11/Ю станом на 01.09.2013 р.
становить 579 774,38 грн.

07 березня 2008 року між Акціонерним
банком «БРОКБІЗНЕСБАНК»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство
«БРОКБІЗНЕСБАНК» (надалі - Банк) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Імперія Даху»
(надалі - Відповідач-1) було укладено
кредитний договір № 9/08/Ю (надалі -
Кредитний договір-2).

Відповідно до ст. 1 предметом
Кредитного договору-2 є надання Банком
Відповідачеві-1 грошових коштів
(кредиту) у вигляді відкличної
поновлювальної кредитної лінії з
лімітом заборгованості у розмірі 4000
000,00 гривень строком до 06 березня 2011
року. Додатковим договором № 11 від 16
вересня 2010 року змінено термін
користування кредитними коштами до 05
березня 2013 року.

Відповідач-1 прийняв зобов'язання
здійснювати своєчасне повернення
кредиту, сплачувати нараховані
проценти та виконувати свої
зобов'язання у повному обсязі. Пунктом
1.1.3. у редакції Кредитного договору та
відповідно до Додаткового договору № 14
від 03 лютого 2011 встановлюється
процентна ставка за користування
кредитом в розмірі 22 % річних. Проценти
за користування кредитом сплачуються
Відповідачем щомісячно до 7 числа
місяця, наступного за місяцем в якому
нараховані проценти, а також в день
повернення заборгованості за Кредитом
в повному обсязі (п. 2.7 Кредитного
договору в редакції додаткової угоди №
16 від 02 серпня 2012 року).

Банк належним чином виконав свій
обов'язок по Кредитному договору щодо
надання Відповідачеві грошових коштів
(кредиту) шляхом надання
поновлювальної кредитної лінії, що
підтверджується платіжними
дорученнями та заявками на видачу
кредиту.

Однак, Відповідач, користуючись
грошовими коштами в межах кредитної
лінії, свої зобов'язання за Кредитним
договором належним чином не виконував,
а саме: з лютого 2011 року своєчасно не
сплачував процентів за користування
кредитом та з червня 2011 року не
сплачував тіло кредиту. Строк
користування коштами закінчився 05
березня 2013 року, Позичальник не
повернув кредит та не сплатив відсотки
за користування кредитом.

Таким чином, загальна сума боргу
Відповідача перед Позивачем внаслідок
неналежного виконання зобов'язань за
Кредитним договором № 9/08/Ю станом на
01.09.2013 р. становить 5 615 199,14 грн.

Перед укладенням кожного з кредитних
договорів Банком поставлено вимогу про
надання протоколів загальних зборів
про уповноваження директора на
укладення кредитних договорів
Відповідачем-2, який є директором
Відповідача-1, було надано Протокол № 3
від 03.03.2008 р. та Протокол № 12 від 15.03.2011 р.
відповідно (копії яких додані до
позовної заяви).

На кожному з протоколів наявний підпис
ОСОБА_1, як одного із засновників
(учасників) Відповідача-1, та підписи
ОСОБА_6 (Відповідача-2). Вказані
протоколи було надано до підписання
відповідних кредитних договорів, що є
підставою для визнання їх
правомірності. Жодних доказів того, що
підписи, проставлені на вказаних
документах, не є такими, що вчинені
Позивачем, не було надано, тому позовні
вимоги базуються на припущеннях
Позивача, що не може бути підставою для
задоволення позовних вимог.

Стаття 12 Господарського
процесуального кодексу передбачає
перелік справ, підсудних господарським
судам. При цьому варто врахувати, що
позивач не є стороною Кредитних
договорів вона не повинна за умовами
Кредитного договору-1 та/або Кредитного
договору-2 здійснити на користь Банку,
як другої сторони кредитних договорів,
жодних певних дій. Таким чином, даний
спір не підвідомчий господарським
судам. А відповідно до ст. 62 ГПК суддя
відмовляє у прийнятті позовної заяви,
якщо заява не підлягає розгляду в
господарських судах України.

Крім того Відповідач3 заявляє про
застосування терміну позовної
давності визначеного ст. 257 ЦК України,
та стверджує, що Позивач по справі не
міг не дізнатись про надходження у
активи підприємства грошових коштів у
розмірі 4 000 000,00 грн. на закупівлю
обладнання та поповнення грошових
коштів. Засновники (учасники)
підприємства вправі знайомитись з
фінансовими документами Товариства, і
надходження грошових котів у
зазначеному розмірі не могло
залишитись поза увагою при
затвердженні балансу підприємства на
Загальних зборах учасників у 2008, 2009
роках. Таким чином Позивач могла і
повинна була дізнатись про отримання
грошових коштів від Банку у розмірі 4 000
000,00 грн., як вона стверджує - без
належних на те підстав, що могло б бути
підставою для відповідної позовної
заяви по Кредитному договору № 9/08/Ю до
укладення Кредитного договору № 2 від
07.03.2011 року. Проте позивачем пропущено
термін позовної давності, що є
підставою для відмови у задоволенні
позову.

З огляду на наведене, відповідач-3
вважає, що позовні вимоги позивача не
підлягають до задоволення та просить
суд у позові відмовити у повному
обсязі.

Враховуючи зазначене вище, беручи до
уваги строки розгляду спору
встановлені ст. 69 ГПК України та те, що
представники сторін були повідомлені
належним чином про розгляд справи,
брати участь у судовому засіданні є
правом сторони, передбаченим ст. 22 ГПК
України, доказів у справі є достатньо
для вирішення спору по суті, суд
розглядає спір без участі у даному
судовому засіданні представника
відповідача-2 за наявними в справі
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
обґрунтування своїх вимог позивачем,
заперечення на них відповідачів судом
встановлено наступне.

Як стверджує представник позивача та
зазначене не заперечується
відповідачами і підтверджується
матеріалами справи позивачка
являється учасником Товариства з
обмеженою відповідальністю «Імперія
даху». Іншим учасником Товариства є
ОСОБА_6.

Із змісту Статуту товариства "Імперія
даху" затвердженого зборами учасників
Товариства протокол№1 від 01.02.2008р.
зареєстрованого Державним
реєстратором 06.02.2008р. номер запису
0000259 (із подальшими змінами та
доповненнями) (далі по тексту також -
Статут товариства або Статут ТОВ
"Імперія даху"), зокрема, п.1.6, п.п.1.6.1,1.6.2
учасниками Товариства є:

- ОСОБА_6, паспорт, серія НОМЕР_3 від
05.07.2001р. виданий Шевченківським РВ ЛМУ
УМВС у Львівській області ІПН НОМЕР_1

- ОСОБА_1, паспорт серія НОМЕР_4 від
05.07.2003р. виданий Підгаєцьким РВУ МВС
України у Тернопільській області ІПН
НОМЕР_2.

Згідно п. 4.1. Статуту товариства для
забезпечення діяльності Товариства за
рахунок грошових, майнових внесків
прав Учасників формується Статутний
фонд у розмірі 1 850 000,00 грн.

Відповідно до п. 4.2 Статуту товариства
розподіл Статутного фонду між
Учасниками відбувається наступним
чином:

- ОСОБА_6 володіє часткою вартістю
150 000,00 грн., що відповідає 8% Статутного
фонду Товариства;

- ОСОБА_1 володіє часткою вартістю 1
700 000,00 грн., що відповідає 92% Статутного
фонду Товариства.

3 березня 2008 року було проведено
загальні збори учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Імперія
даху", які оформлені протоколом від 3
березня 2008 року № 3.

Як вбачається із змісту протоколу № 3
загальних зборів ТзОВ «Імперія даху»
від 03.03.2008р. на зборах були присутні
учасники, яким належало 100% голосів та
якими прийнято рішення:

- з першого питання порядку денного -
про отримання в АБ «Брокбізнесбанк»
кредитної лінії строком на 36 місяців на
суму 4 000 000,00 грн.;

- з другого питання порядку денного - в
забезпечення зобов'язань перед АБ
«Брокбізнесбанк» по кредитному
договору надати нежитлові будівлі;

- з третього питання порядку денного -
надати повноваження підписання
відповідного договору застави
Директору ОСОБА_6.

Рішення з усіх питань прийнятті
одноголосно.

Протокол загальних зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" від 03
березня 2008 року підписано головою
зборів - ОСОБА_1 та Секретарем зборів -
ОСОБА_6, які одночасно являються
учасниками, що володіли на момент
проведення зборів та прийняття рішення
100% статутного капіталу Товариства.

15 березня 2011 року було проведено
загальні збори учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Імперія
даху", які оформлені протоколом від 15
березня 2011 року № 12.

Як вбачається із змісту протоколу № 12
загальних зборів ТзОВ «Імперія даху»
від 153.03.2011р. на зборах були присутні
учасники, яким належало 100% голосів та
якими прийнято рішення:

- з першого питання порядку денного -
про отримання в АТ «Брокбізнесбанк»
кредит строком на 36 місяців на суму 700
000,00 грн. на поповнення обігових коштів;

- з другого питання порядку денного -
надати повноваження підписання
відповідного кредитного договору з АТ
«Брокбізнесбанк» директору ОСОБА_6.

- з третього питання порядку денного - в
забезпечення зобов'язань перед Ат
«Брокбізнесбанк» по кредитному
договору надати обладнання .

- з четвертого питання порядку денного -
надати повноваження підписання
відповідного договору застави
Директору ОСОБА_6.

Рішення з усіх питань прийнятті
одноголосно.

Протокол загальних зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" від 15
березня 2011 року підписано головою
зборів - ОСОБА_1 та Секретарем зборів -
ОСОБА_6, які одночасно являються
учасниками, що володіли на момент
проведення зборів та прийняття рішення
100% статутного капіталу Товариства.

07 березня 2008 року між Акціонерним
банком "Брокбізнесбанк",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "Брокбізнесбанк"
(далі по тексту - Банк) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Імперія
Даху» було укладено кредитний договір
№ 9/08/Ю (далі по тексту - Кредитний
договір -1).

Із змісту Кредитного договору -1 його
предметом є надання Банком
Відповідачеві1 грошових коштів
(кредиту) у вигляді відкличної
поновлювальної кредитної лінії з
лімітом заборгованості у розмірі 4000
000,00 гривень строком до 06 березня 2011
року. Додатковим договором № 11 від 16
вересня 2010 року змінено термін
користування кредитними коштами до 05
березня 2013 року.

16 березня 2011 року між Публічним
акціонерним товариством
"Брокбізнесбанк" та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Імперія
Даху» було укладено кредитний договір
№ 3/11/Ю (надалі - Кредитний договір-2).

Відповідно до ст. 1 предметом
Кредитного договору-2 є надання Банком
Відповідачеві-1 грошових коштів
(кредиту) у вигляді відкличної
непоновлювальної кредитної лінії з
лімітом заборгованості у розмірі 700 000,00
гривень строком до 15 березня 2014 року.

Саме визнання недійсними
вищезазначених рішення загальних
зборів ТОВ «Імперія Даху» від 03.03.2008р.,
що оформлене протоколом № 3 та рішення
загальних зборів ТОВ «Імперія Даху»
від 15.03.2011р., що оформлене протоколом
№12, а також, кредитного договору №9/08/Ю
від 7 березня 2008 року та кредитного
договір №3/11/Ю від 16 березня 2011 року
стали причиною звернення позивача з
позовом у суд.

Враховуючи вищезазначені обставини
справи, розглянувши та оцінивши
матеріали справи, подані сторонами
докази, пояснення та заперечення
представників сторін, господарським
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача у справі є частково не
підвідомчі господарському суду та
провадження у справі в цій частині
підлягає припиненню, в іншій частині у
позовних вимогах позивача слід
відмовити за недоведеністю та
необґрунтованістю. При цьому, суд
керувався наступним.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України та п. 2 ст. 20 Господарського
кодексу України кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів.

Статтею 1 ГПК України передбачено, що
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи мають право
звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом свої
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 2 ГПК України
господарський суд порушує провадження
у справі за позовами, зокрема
підприємств і організацій, які
звертаються до суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів.

За змістом положень вказаних норм,
правом на пред'явлення позову до
господарського суду наділені, зокрема
юридичні особи, фізичні особи -
підприємці, а суд шляхом вчинення
провадження у справі здійснює захист
осіб, права та охоронювані законом
інтереси яких порушені або
оспорюються.

Із змісту п.п.1,2,8 Постанови Пленуму ВГСУ
від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення"
рішення з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого:

- чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються;

- чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин;

- яка правова кваліфікація відносин
сторін, виходячи з фактів, установлених
у процесі розгляду справи, та яка
правова норма підлягає застосуванню
для вирішення спору.

З огляду на вимоги частини першої
статті 4 ГПК господарський суд у
прийнятті судового рішення керується
(та відповідно зазначає у ньому) не лише
тими законодавчими та/або
нормативно-правовими актами, що на них
посилалися сторони та інші учасники
процесу, а й тими, на які вони не
посилалися, але якими регулюються
спірні правовідносини у конкретній
справі (якщо це не змінює
матеріально-правових підстав позову).

У разі необхідності в мотивувальній
частині рішення суд може зазначити про
урахування ним:

- рішення Конституційного Суду України
про офіційне тлумачення Конституції та
законів України, які підлягають
застосуванню в даній справі, а також
рішення про відповідність Основному
Закону України нормативно-правових
актів, зазначених у пункті 1 частини
першої статті 150 Конституції України,
якими сторони обґрунтовують свої
вимоги або заперечення;

- прийнятих відповідно до Конституції
України і Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" постанов
пленуму Вищого господарського суду
України;

-рішення Верховного Суду України,
прийнятого за наслідками розгляду
заяви про перегляд судових рішень
господарських судів з підстав,
передбачених статтею 111-16 ГПК.

Господарські суди на загальних
підставах вирішують усі спори між
суб'єктами господарської діяльності, а
також спори, пов'язані з:

- приватизацією державного та
комунального майна (крім спорів про
приватизацію державного житлового
фонду), в тому числі спори про визнання
недійсними відповідних актів органів
місцевого самоврядування та органів
приватизації, а також спори зі справ, що
виникають з корпоративних відносин. З
огляду на приписи частини другої
статті 1 та статті 12 ГПК зазначені
справи підвідомчі господарським судам
і в тому разі, якщо сторонами в судовому
процесі виступають фізичні особи, що не
є суб'єктами підприємницької
діяльності.

Справи, що виникають з корпоративних
відносин, - це спори між господарським
товариством та його учасником
(засновником, акціонером), в тому числі
учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами),
що пов'язані зі створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності
цього товариства. Предметом
відповідних позовів можуть бути вимоги
про визнання недійсними актів органів
управління господарського товариства,
визнання недійсними установчих
документів товариства або договорів
про відчуження майна тощо. Виняток
становлять трудові спори за участю
господарського товариства; -
утворенням суб'єктів господарювання,
їх реорганізацією і ліквідацією,
включаючи спори про визнання
недійсними установчих документів,
припинення діяльності юридичної особи
та скасування її державної реєстрації
(п.3.2. Постанови Пленуму ВГСУ від 24.10.2011
№ 10 "Про деякі питання підвідомчості і
підсудності справ господарським
судам").

При цьому, як вбачається з поданого
позову позивачем у позові заявлено
вимоги про визнання недійсними рішень
загальних зборів ТОВ «Імперія Даху»
від 03.03.2008р., що оформлене протоколом № 3
і загальних зборів ТОВ «Імперія Даху»
від 15.03.2011р., що оформлене протоколом
№12, а також, вимоги про визнання
недійсними правочинів - кредитного
договору №9/08/Ю від 7 березня 2008 року та
кредитного договору №3/11/Ю від 16
березня 2011 року.

Отже, у даному позові об'єднаю дві групи
позовних вимог: перша група це вимоги,
які пов'язані з корпоративними
правовідносинами, а друга - пов'язаних
з визнанням правочинів недійсними.

Розглянувши та оцінивши позовні вимоги
про визнання Кредитного договору №9/08/Ю
від 7 березня 2008 року, укладений між
Акціонерним банком "Брокбізнесбанк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" на
взяття кредиту на суму 4 000 000, 00 грн. та
Кредитного договору №3/11/Ю від 16
березня 2011 року, укладеного між
Акціонерним банком "Брокбізнесбанк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" на
взяття кредиту на суму 700 000,00 грн., суд
вважає, що в цій частині спір не є
підвідомчим господарському суду та
провадження у справі слід в цій частині
припинити. При цьому суд брав до уваги
наступне.

Відповідно до статті 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням. У
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.
Угода про відмову від права на
звернення до господарського суду є
недійсною.

З огляду на приписи частини третьої
статті 22 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", згідно з
якими місцеві господарські суди
розглядають справи у спорах, що
виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх
підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12
ГПК господарські суди розглядають
справи в порядку позовного
провадження, коли склад учасників
спору відповідає приписам статті 1 ГПК,
а правовідносини, з яких виник спір,
мають господарський характер (п. 2
Постанови Пленуму ВГСУ від 24.10.2011 № 10
"Про деякі питання підвідомчості і
підсудності справ господарським
судам").

З урахуванням приписів статей 1, 12
Господарського процесуального кодексу
України справи зі спорів, пов'язаних з
визнанням правочинів (господарських
договорів) недійсними, розглядаються
господарськими судами за одночасної
наявності двох умов: якщо ці спори
виникають з цивільних (частина перша
статті 1 Цивільного кодексу України,
далі - ЦК України) або господарських
(стаття 3 Господарського кодексу
України, далі - ГК України) відносин, у
тому числі з корпоративних, та
суб'єктний склад сторін спору
відповідає вимогам статті 1 ГПК) (п. 1.1.
Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 № 11
"Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними").

При цьому, позивачем як і відповідачем 2
у даному спорі виступають фізичні
особи відповідно - ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Вказані сторони не мають у межах даної
господарської справи статусу -
суб'єктів підприємницької діяльності
(фізичних осіб - підприємців), а
виступають лише як фізичні особи -
учасники (засновники) ТОВ "Імперія
Даху".

Отже, склад сторін у даній справі, як на
момент подання позову так і на час
розгляду справи, в частині позовних
вимог про визнання Кредитних договорів
(правочинів) недійсними не відповідає
встановленій підвідомчості справ
господарським судам, а тому даний спір
в цій частині не підлягає вирішенню в
господарському суді України.

Відповідно до п. 1 частини першої статті
80 ГПК Господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Припинення провадження у справі - це
форма закінчення розгляду
господарської справи без прийняття
судового рішення у зв'язку з виявленням
після порушення провадження у справі
обставин, з якими закон пов'язує
неможливість судового розгляду справи.
Провадження у справі підлягає
припиненню з посиланням на пункт 1
частини першої статті 80 ГПК, якщо при
розгляді справи буде встановлено, що
справа зі спору непідвідомча
господарському суду (стаття 12 ГПК) (п.
4.2. Постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011 №
18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Враховуючи зазначене вище, справа в
частині позовних вимог щодо визнання
недійсним Кредитного договору №9/08/Ю
від 7 березня 2008 року, укладеного між
Акціонерним банком "Брокбізнесбанк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" на
взяття кредиту на суму 4 000 000, 00 грн. та
Кредитного договору №3/11/Ю від 16
березня 2011 року, укладеного між
Акціонерним банком "Брокбізнесбанк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" на
взяття кредиту на суму 700 000,00 грн.
підлягає припиненню відповідно до п. 1
ч. 1 ст. 80 ГПК України як не підвідомча
господарському суду.

Щодо позовних вимог корпоративного
характеру, то суд вважає, що у цій
частині у позові слід відмовити з
огляду на наступне.

Пунктом 4 частини першої статті 12 ГПК
України передбачено, що господарським
судам підвідомчі справи, що виникають
з корпоративних відносин у спорах між
юридичною особою та її учасниками
(засновниками, акціонерами, членами), у
тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками,
акціонерами, членами) юридичної особи,
пов'язаними із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності
такої особи, крім трудових спорів.

Усі спори між господарським
товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у тому числі
учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, пов'язані зі
здійсненням ними корпоративних прав та
виконанням обов'язків учасника
господарського товариства, на підставі
пункту 4 частини першої статті 12 ГПК
підвідомчі (підсудні) господарським
судам незалежно від суб'єктного складу
учасників спору (п.6 Постанови Пленуму
ВСУ від 24.10.2008р. №13 "Про практику
розгляду судами корпоративних спорів").

У період скликання та проведення
зборів учасників ТОВ "Імперія Даху", що
оскаржуються порядок набуття,
реалізації та припинення
корпоративних прав врегульовувався у
відповідності до Цивільного та
Господарського кодексів України,
Закону України "Про господарські
товариства", Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців".

До вказаних правовідносин також
застосовувались і корпоративні норми,
які містились у локальних внутрішніх
актах Товариства, затверджених
загальними зборами учасників
товариства - Статутах, Положеннях,
Регламентах, тощо.

При цьому, до матеріалів справи
сторонами подано Статут товариства
"Імперія даху" затверджений зборами
учасників Товариства протокол№1 від
01.02.2008р., зареєстрований Державним
реєстратором 06.02.2008р. номер запису
0000259 (із подальшими змінами та
доповненнями).

Інших локальних, внутрішніх
корпоративних актів затверджених у
Товаристві суду сторонами не подано, а
тому суд при прийнятті рішення виходив
із аналізу змісту Статуту ТОВ "Імперія
Даху".

Відповідно до статті 167 ГК України
корпоративні права - це права особи,
частка якої визначається у статутному
капіталі (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Під корпоративними відносинами
маються на увазі відносини, що
виникають, змінюються та припиняються
щодо корпоративних прав.

За змістом статті 116 ЦК України, яка
кореспондується із ст. 10 Закону України
"Про господарські товариства" учасники
господарського товариства мають право
у порядку, встановленому установчим
документом товариства та законом:

1) брати участь в управлінні
товариством у порядку, визначеному в
установчому документі, крім випадків,
встановлених законом;

2) брати участь у розподілі прибутку
товариства і одержувати його частину
(дивіденди);

3) вийти у встановленому порядку з
товариства;

4) здійснити відчуження часток у
статутному (складеному) капіталі
товариства, цінних паперів, що
засвідчують участь у товаристві, у
порядку, встановленому законом;

5) одержувати інформацію про діяльність
товариства у порядку, встановленому
установчим документом.

Учасники господарського товариства
можуть, також, мати інші права,
встановлені установчим документом
товариства та законом.

Із змісту статей 145 ЦК України та статті
58 Закону України "Про господарські
товариства" Вищим органом товариства
з обмеженою відповідальністю є
загальні збори його учасників. Вони
складаються з учасників товариства або
призначених ними представників.

Представники учасників можуть бути
постійними або призначеними на
певний строк. Учасник вправі в
будь-який час замінити свого
представника у загальних зборах
учасників, сповістивши про це інших
учасників.

Учасник товариства з обмеженою
відповідальністю вправі передати свої
повноваження на зборах іншому учаснику
або представникові іншого учасника
товариства.

Учасники мають кількість голосів,
пропорційну розміру їх часток у
статутному капіталі.

Загальні збори учасників
товариства обирають голову
товариства.

Відповідно до статті 60 Закону України
"Про господарські товариства" загальні
збори учасників вважаються
повноважними, якщо на них присутні
учасники (представники учасників), що
володіють у сукупності більш як 60
відсотками голосів.

Брати участь у зборах з правом
дорадчого голосу можуть члени
виконавчих органів, які не є учасниками
товариства. Учасники зборів, які беруть
участь у зборах, реєструються з
зазначенням кількості голосів, яку має
кожний учасник. Цей перелік
підписується головою та секретарем
зборів.

Будь-хто з учасників товариства з
обмеженою відповідальністю вправі
вимагати розгляду питання на загальних
зборах учасників за умови, що воно було
ним поставлено не пізніш як за 25 днів до
початку зборів.

У випадках, передбачених установчими
документами або затвердженими
товариством правилами процедури,
допускається прийняття рішення
методом опитування. У цьому разі проект
рішення або питання для голосування
надсилається учасникам, які повинні у
письмовій формі сповістити щодо нього
свою думку. Протягом 10 днів з моменту
одержання повідомлення від останнього
учасника голосування всі вони повинні
бути проінформовані головою про
прийняте рішення.

Голова зборів товариства організує
ведення протоколу. Книга протоколів
має бути у будь-який час надана
учасникам товариства. На їх вимогу
повинні видаватися засвідчені витяги з
книги протоколів.

Згідно з ч. 5 ст. 61 Закону України "Про
господарські товариства" про
проведення загальних зборів
товариства учасники повідомляються
передбаченим статутом способом з
зазначенням часу і місця проведення
зборів та порядку денного.
Повідомлення повинно бути зроблено не
менш як за 30 днів до скликання
загальних зборів. Будь-хто з учасників
товариства вправі вимагати розгляду
питання на загальних зборах учасників
за умови, що воно було ним поставлено не
пізніш як за 25 днів до початку зборів.
Не пізніш як за 7 днів до скликання
загальних зборів учасникам товариства
повинна бути надана можливість
ознайомитися з документами, внесеними
до порядку денного зборів. З питань, не
включених до порядку денного, рішення
можуть прийматися тільки за згодою
всіх учасників, присутніх на зборах.

При цьому, як стверджує позивач його не
повідомлялось про проведення зборів
учасників ТОВ "Імперія Даху" від
03.03.2008р. та від 15.03.2011р. у зв'язку з чим
він не зміг взяти в них участь та
реалізувати таким чином свої права на
управління товариством.

Слід зазначити, що вказане твердження
позивача про неналежне повідомлення
його як учасника про проведення зборів
не спростовано представником
відповідача1 - ТОВ "Імперія Даху", який
на неодноразову вимогу суду не надав
доказів належного повідомлення
учасника - позивача про проведення
зборів учасників у встановленому
Законом та Статутом порядку.

Статтею 4-3 ГПК України визначено, що
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Згідно ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Враховуючи зазначене, суд приходить до
висновку, що позивачем доведено
належними доказами, а відповідачем1 не
спростовано того факту, що Товариство
не повідомило належним чином у
встановленому порядку позивача про
проведення загальних зборів ТОВ
«Імперія Даху» від 03.03.2008р., що
оформлене протоколом № 3 та загальних
зборів ТОВ «Імперія Даху» від 15.03.2011р.,
що оформлене протоколом №12.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008р. №13
"Про практику розгляду судами
корпоративних спорів" судам необхідно
враховувати, що рішення загальних
зборів учасників (акціонерів) та інших
органів господарського товариства є
актами, оскільки ці рішення зумовлюють
настання правових наслідків,
спрямованих на регулювання
господарських відносин, і мають
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

У зв'язку з цим підставами для визнання
недійсними рішень загальних зборів
акціонерів (учасників) господарського
товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або
установчих документів під час
скликання та проведення загальних
зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника)
товариства можливості взяти участь у
загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів
акціонера (учасника) товариства
рішенням загальних зборів.

Разом з цим, відповідно до правової
позиції Верховного Суду України,
викладеної у п. 18 Постанови Пленуму від
24.10.2008р. № 13 "Про практику розгляду
судами корпоративних спорів", при
розгляді справ судам слід
враховувати, що не всі порушення
законодавства, допущені під час
скликання та проведення загальних
зборів господарського товариства, є
підставою для визнання недійсними
прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання
недійсними рішень загальних зборів у
зв'язку з прямою вказівкою закону є:

- прийняття загальними зборами рішення
за відсутності кворуму для проведення
загальних зборів чи прийняття рішення
(статті 41, 42, 59, 60 Закону про
господарські товариства;

- прийняття загальними зборами рішень з
питань, не включених до порядку
денного загальних зборів товариства
(частина четверта статті 43 Закону про
господарські товариства;

- прийняття загальними зборами рішення
про зміну статутного капіталу
товариства, якщо не дотримано
процедури надання акціонерам
(учасникам) відповідної інформації
(статті 40, 45 Закону про господарські
товариства.

При вирішенні питання про недійсність
рішень загальних зборів у зв'язку з
іншими порушеннями, допущеними під час
скликання та проведення загальних
зборів, господарський суд повинен
оцінити, наскільки ці порушення могли
вплинути на прийняття загальними
зборами відповідного рішення.

У свою чергу згідно абз. 1,2 п. 21
Постанови Пленуму від 24.10.2008р. № 13 "Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів" рішення
загальних зборів господарського
товариства можуть бути визнаними
недійсними в судовому порядку у
випадку недотримання процедури їх
скликання, встановленої статтями 43, 61
Закону про господарські товариства.
Права учасника (акціонера) товариства
можуть бути визнані порушеними
внаслідок недотримання вимог закону
про скликання і проведення загальних
зборів, якщо він не зміг взяти участь у
загальних зборах, належним чином
підготуватися до розгляду питань
порядку денного, зареєструватися для
участі у загальних зборах тощо.

Суд може відмовити в позові про
визнання рішень загальних зборів
недійсними за умови наявності належних
доказів участі у загальних зборах усіх
учасників, зокрема, якщо з протоколу
загальних зборів вбачається, що у
зборах брали участь учасники, які
володіють 100 відсотками голосів та
підписали протокол як голова та
секретар зборів. Аналогічна правова
позиція викладена у п. 2.12. Рекомендацій
ВГСУ від 28.12.2007р. "Про практику
застосування законодавства у розгляді
справ, що виникають з корпоративних
відносин".

При цьому, як вбачається із поданих
суду Протоколів рішення загальних
зборів ТОВ «Імперія Даху» від 03.03.2008р. №
3 та Протоколу рішення загальних зборів
ТОВ «Імперія Даху» від 15.03.2011р., що
оформлене протоколом №12 у них
зафіксовано що позивачка як учасник
взяла участь у зборах голосувала на них
та приймала відповідні рішення, які нею
оскаржуються. Більше того, позивачка на
вказаних зборах виступала їх головою і
відповідно на кожному з наведених
протоколів міститься її підпис.

При цьому суд критично оцінює
посилання позивачки на той факт, що
вказані протоколи зборів як і її
підписи на них є підробленими, так як
такі твердження позивачки не доведено
нею шляхом подання належних та
допустимих доказів.

Так, статтею 4-3 ГПК України визначено,
що судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до положень вказаної норми
предметом доказування є обставини, які
свідчать про дійсні права та обов'язки
сторін у справі та складаються з
фактів, якими позивач обґрунтовує
підстави позову та фактів, якими
відповідач обґрунтовує заперечення
проти позову.

Вимоги, що пред'являються до доказів,
визначені ст. 34 ГПК України. Згідно із
приписами вказаної норми,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про судову експертизу" судова
експертиза - це дослідження експертом
на основі спеціальних знань
матеріальних об'єктів, явищ і процесів,
які містять інформацію про обставини
справи, що перебуває у провадженні,
зокрема, суду.

Водночас і згідно з частиною першою
статті 41 ГПК експертиза призначається
для з'ясування питань, що потребують
спеціальних знань.

Судова експертиза призначається лише у
разі дійсної потреби у спеціальних
знаннях для встановлення фактичних
даних, що входять до предмета
доказування, тобто у разі, коли
висновок експерта не можуть замінити
інші засоби доказування (п. 2 Постанови
Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 № 4 "Про деякі
питання практики призначення судової
експертизи").

Враховуючи те, що дослідження питання
підробки підписів на документах
потребує спеціальних експертних знань,
а також те, що встановлення під час
розгляду справи факту підробки підпису
одного з учасників у протоколі зборів
має правове значення та може слугувати
підставою для визнання судом
недійсними рішень, оформлених згідно
даного протоколу зборів учасників
товариства суд, згідно ухвали від
10.12.2013р. №921/1058/13-г/9 по справі у
відповідності до ст.ст. 4-3, 41, 43, п. 1 ч.2
ст. 79, 86 ГПК України провадження у
справі зупинено та призначено судову
почеркознавчу та технічну експертизи
по Протоколу №3 від 03.03.2008р. та
Протоколу №12 від 15.03.2011р. долучених в
оригіналах відповідачем1 товариством з
обмеженою відповідальністю "Імперія
Даху", згідно клопотання від 09.12.2013р. (вх.
№ 20261 від 09.12.2013р.), а також, оригіналів
протоколів № 3 від 03.03.2008р. та № 12 від
15.03.2011р. наданих суду відповідачем3
Публічним акціонерним товариством
"Брокбізнесбанк" згідно супровідного
листа від 06.12.2013р. № 282 (вх. № 20195 від
06.12.2013р.).

На розгляд експертизи поставлено
наступні питання:

- Чи виконаний підпис в графі "Голова
зборів _______ ОСОБА_1" у протоколі №3
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Імперія
даху" від 3 березня 2008 року - ОСОБА_1 чи
іншою особою?

- Чи виконаний підпис в графі "Голова
зборів _______ ОСОБА_1" у протоколі №12
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Імперія
даху" від 15 березня 2011 року - ОСОБА_1 чи
іншою особою?

- Чи відповідає час виготовлення
вищевказаних протоколів №3 від 03.03.2008р.
та №12 від 15.03.2011р. та рукописних
підписів голови зборів ОСОБА_1 в
протоколах №3 від 03.03.2008р. та №12 від
15.03.2011р. даті, яка вказана на них, або
вони виготовлені (підписані) пізніше
(раніше), у тому числі, по можливості
вказати рік, місяць, число місяця?

З метою належного проведення
експертизи, суд неодноразово викликав
особисто позивачку ОСОБА_1 у судове
засідання з метою відібрання від неї її
зразків підпису та почерку у
встановленому порядку.

Також, суд неодноразово витребовував
від позивачки вільні зразки почерку та
підписів ОСОБА_1 у тому числі:
нотаріально завірені зразки почерку та
зразки підписів відібрані відповідно
до Інструкції про призначення та
проведення судових експертиз та
експертних досліджень, за участю
нотаріуса на 10 аркушах. А також
документи, які містять зразки підпису і
почерку позивачки, які укладались у
період датованим підписом протоколів
(в т.ч. підписи на інших протоколах
органів управління Товариства з
обмеженою відповідальністю "Імперія
Даху").

Проте, остання у судові засідання не
прибула, витребовуваних документів
суду не подала.

При цьому, зі сторони позивача суду
надано довідку від 02.12.2013р. № 40
головного лікаря Тернопільського
обласного протитуберкульозного
диспансеру, у якій було підтвердження
того, що позивачка ОСОБА_1 з 14.11.2013р.
перебувала на лікуванні у
Тернопільському обласному
протитуберкульозному диспансері та
потребувала довготривалого лікування.

Враховуючи таку обставину, суд
призначаючи експертизу виходив з
того, що у відповідності до п.14
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду від 23.03.2012 №4 "Про
деякі питання практики призначення
судової екпертизи", згідно зі статтями
33, 36, 37 та 38 ГПК господарський суд,
призначаючи судову експертизу, вправі
витребувати від учасників судового
процесу, а в разі необхідності - інших
підприємств, установ, організацій,
державних та інших органів чи їх
посадових осіб (пункт 4 статті 65 ГПК)
зразки почерків, підписів, відбитків
печаток, друкованих документів тощо і
надати їх експерту для дослідження.
Відповідне витребування і дослідження
судом зазначених зразків, документів
тощо повинно, як правило, передувати
винесенню ухвали про призначення
судової експертизи та про зупинення у
зв'язку з цим провадження у справі.
Повернення у разі необхідності
зразків, оригіналів документів тощо
здійснюється за правилами статті 5
Закону та статті 40 ГПК.

Із зазначеного слідує, що витребування
необхідних зразків може бути і після
винесення ухвали про призначення
судової експертизи та про зупинення
провадження у справі.

Беручи до уваги вказане, а також
обмежений строк розгляду справи, що
залишився, суд, керуючись п.14 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду від
23.03.2012 №4 "Про деякі питання практики
призначення судової екпертизи",
зобов'язав позивачку надати експерту,
який буде проводити експертизу,
нотаріально завірені зразки підписів
та почерку, відібраних відповідно до
Інструкції про призначення та
проведення судових експертиз та
експертних досліджень за участю
нотаріуса на 10 арк., а також інші
документи, які містять зразки підпису
та почерку, які складені у період,
датований підписом протоколів (в т.ч.
підписи на інших протоколах органів
управління товариства).

Проте, експертиза не була виконана з
вини позивачки, так як нею ні суду, ні в
подальшому експерту не було надано ні
особисто, ні через свого представника
нотаріально завірених зразків свого
почерку та підписів, що фактично
унеможливило виконання вказаної
експертизи.

Одночасно, у суду не було можливості
вказати експерту, які із оригіналів
документів у матеріалах справи
підписані однозначно ОСОБА_1, а не іншою
особою, так як ОСОБА_1 особисто у судові
засідання не з'являлась та у
присутності судді жодного документу
особисто не підписувала, а усі
документи від її імені подавались лише
її представником.

Враховуючи зазначене, підробка
вказаних підписів на протоколах якими
оформлені рішення зборів, що
оскаржуються не підтверджена
експертно.

У свою чергу, суд не може самостійно
визначити чи така підробка має місце,
так як, для цього необхідні спеціальні
знання.

Суд також, не може вважати такими, що є
належними доказами лише письмові
пояснення позивачки про те, що її
підписи на протоколі підроблені та що
вона участі у зборах не брала, так як,
висновок експерта у даному випадку не
можуть замінити інші засоби
доказування (п. 2 Постанови Пленуму ВГСУ
від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання
практики призначення судової
експертизи").

Крім того, такі твердження позивачки не
підтверджено будь-якими іншими
доказами.

В силу зазначеного, суд виходить з того,
що позивачкою не доведено факту
підробки Протоколів рішення загальних
зборів ТОВ «Імперія Даху» від 03.03.2008р. №
3 та Протоколу рішення загальних зборів
ТОВ «Імперія Даху» від 15.03.2011р. №12.

Отже, суду позивачем не спростовано той
факт, що позивачка була присутня на
загальних зборах учасників ТОВ
«Імперія Даху» і як учасник голосувала
на них та приймала відповідні рішення,
які в даний час нею оскаржуються. Таким,
чином спростовуються доводи позивачки,
що вона не змогла реалізувати свого
корпоративного права на управління в
товаристві шляхом участі у зборах
товариствах.

При цьому з протоколів зборів, що
оскаржуються вбачається, що у зборах
брали участь учасники, які володіють 100
відсотками голосів та вони підписали
протокол як голова та секретар зборів.

Враховуючи зазначене у сукупності, суд
не вважає належним чином доведеним зі
сторони позивача наявність істотних
порушень відповідачами прав позивачки,
як учасника ТОВ "Імперія Даху" при
проведенні загальних зборів ТОВ
«Імперія Даху» від 03.03.2008р., що
оформлене протоколом № 3 та загальних
зборів ТОВ «Імперія Даху» від 15.03.2011р.,
що оформлене протоколом №12, які були б
достатньою підставою для суду щоб
визнати недійсним рішення вказаних
зборів учасників товариства.

Одночасно, як вбачається із змісту
позовної заяви метою визнання
недійсним рішення зборів учасників ТОВ
"Імперія Даху" позивача є встановлення
факту безпідставного укладення
директором товариства Кредитних угод,
про укладення яких приймались рішення
на даних зборах.

Проте, суд має за необхідне зазначити,
що визнання недійсним рішення зборів,
яким надано повноваження директору на
укладення певних правочинів не є
беззаперечно підставою для визнання
недійсним укладених правочинів з цих
підстав.

У відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження. Це
положення є гарантією стабільності
майнового обороту і загальноприйнятим
стандартом у світовій практиці,
зокрема відповідно до Першої директиви
45-13/9912 Ради Європейських співтовариств
від 9 березня 1968 р. (п. 42 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
24.10.2008р. №13 "Про практику розгляду
судами корпоративних спорів").

Також, суд хоче звернути увагу позивача
на ту обставину, що відповідно до
пункту "і" частини п'ятої статті 41 і
статті 59 Закону України "Про
господарські товариства" до
компетенції загальних зборів
учасників товариства з обмеженою
відповідальністю віднесено
затвердження договорів, укладених на
суму, що перевищує вказану в статуті
товариства.

Вказані положення Закону відображені і
в п. 10.2. Статуту Товариства.

Однак, слід зазначити, що цими нормами
Закону та положеннями Статуту
передбачено не укладення договорів, а
їх затвердження. Тому якщо
господарським судом буде з'ясовано, що
статутом товариства з обмеженою
відповідальністю право виконавчого
органу цього товариства на укладення
договору не обмежено, тобто такий орган
уклав договір без порушення наданих
йому повноважень, то сам лише факт
незатвердження договору після його
підписання не може бути підставою для
визнання договору недійсним.
Аналогічна правова позиція висвітлена
у п. 3.5. Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013
№ 11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними", п. 40 Постанови Пленуму ВСУ
від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду
судами корпоративних спорів".

Враховуючи вищевикладене, у сукупності
суд вважає, що позивач не довів суду
належними та допустимими доказами
свого порушеного права та його вимоги є
необґрунтованими і безпідставними.

В частині заяви відповідача3 про
застосування строку позовної давності
то суд має за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно з ст. 259 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування, якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту.

Як вбачається рішення зборів, що
оскаржуються ТОВ "Імперія Даху"
прийняті 03.03.2008р. р. та 15.03.2011р.

Враховуючи загальний строк позовної
давності, який застосовується до
позовних вимог про визнання недійсним
рішення загальних зборів учасників
товариства у три роки, а також той факт,
що судом встановлено і не спростовано
позивачем, що позивачка була присутня
на зборах і їй було відомо про їх
проведення та їх зміст суд вважає, що
строк позовної давності слід
обчислювати з дати проведення зборів.

Таким чином строк позовної давності з
визнання недійсним рішення зборів
учасників ТОВ "Імперія Даху" від 03.03.2008р.
завершився 03.03.2011, у свою чергу строк
позовної давності з оскарження зборів
від 15.03.2011р. завершився 15.03.2014р.

Таким чином, позивачка звернулась у суд
12.10.2013р. (згідно відмітки пошти на
конверті) з пропуском строку позовної
давності на оскарження рішення зборів
товариства учасників ТОВ "Імперія Даху"
лише від 03.03.2008р. тоді, як строк позовної
давності з оскарження рішення зборів
учасників товариства від 15.03.2011р. нею не
пропущено.

Отже, судом встановлено, що подання
позивачем своєї заяви про визнання
недійсним рішення загальних зборів ТОВ
«Імперія Даху» від 03.03.2008р., що
оформлене протоколом № 3 вчинено з
пропуском строку позовної давності та
не встановлено підстав для його
відновлення.

В матеріалах справи є наявною і заява
відповідача (відзив на позов
відповідача від 05.11.2013р.) про
застосування строку позовної давності.

Разом з цим, за змістом частини першої
статті 261 ЦК України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

Аналогічна правова позиція викладена у
п. 2.2. Постанови пленуму ВГСУ від 29.05.2013
№ 10 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів".

Відповідно до абз. 3 п. 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у
цивільній справі" судам роз'яснено, що
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Отже, правила про позовну давність
мають застосовуватись лише тоді, коли
буде доведено існування самого
суб'єктивного права. У випадку
відсутності такого права або коли воно
ніким не порушено, в позові має бути
відмовлено не з причин пропуску строку
позовної давності, а в зв'язку з
необґрунтованістю самої вимоги.

(Аналогічні правові висновки викладено
у Постановах Вищого господарського
суду України від 12.04.2012р. справа № 33/341,
від 17.05.2012р. справа № 35/417, від10.07.2012
справа № 5002-26/4729-2011, від 10.07.2012р. справа
№ 5002-2/3828-2011).

Враховуючи викладене, беручи до уваги
приписи законодавства та встановлені
судом під час здійснення судового
провадження обставини справи, суд
приходить до висновку про відмову
позивачу у задоволенні позовних вимог
з підстав недоведеності та
необґрунтованості позовних вимог
позивача.

При цьому, суд вважає, що в даному
випадку, з урахуванням не встановлення
факту порушення прав та інтересів
позивача та у зв'язку з відмовою у
позові у зв'язку з необґрунтованістю
позовних вимог, порушений строк
позовної давності не застосовується.

Статтею 4-3 ГПК України визначено, що
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Згідно ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до положень ст. 34 ГПК
України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Згідно ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Враховуючи вищезазначене у сукупності,
суд у задоволенні вимог щодо визнання
недійсним рішення загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" від 3
березня 2008 року, оформленого
протоколом №3 зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" від 3
березня 2008 року про взяття кредиту на
суму 4000 000,00 грн. та рішення загальних
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Імперія
даху" від 15 березня 2011 року, оформлене
протоколом №12 зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" від 15
березня 2011 року про взяття кредиту на
суму 700 000,00 грн., відмовляє.

У свою чергу у частині вимог щодо
визнання Кредитного договору №9/08/Ю від
7 березня 2008 року, укладеного між
Акціонерним банком "Брокбізнесбанк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" про
взяття кредиту на суму 4 000 000, 00 грн. та
Кредитного договору №3/11/Ю від 16
березня 2011 року, укладеного між
Акціонерним банком "Брокбізнесбанк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" про
взяття кредиту на суму 700 000,00 грн.,
припиняє провадження у справі.

Із змісту ст. 49 ГПК України судовий збір
покладається: у спорах, що виникають
при укладанні, зміні та розірванні
договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

З 01 листопада 2011 року набрав чинності
Закон України "Про судовий збір" від
08.07.2011р. № 3674-VI, яким, зокрема,
встановлено, що за подання до
господарського суду позовної заяви за
місцем розгляду справи справляється
судовий збір, який зараховується до
спеціального фонду Державного бюджету
України.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про
судовий збір", судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно ст. 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
мінімальна заробітна плата на 1 січня
2013 року установлена у розмірі 1147 грн. 00
коп.

Пунктом 2.1. ст.4 Закону України "Про
судовий збір" передбачено, що за
подання до господарського суду
позовної заяви немайнового характеру
ставка судового збору встановлена у
сумі - 1 розмір мінімальної заробітної
плати - 1147 грн. 00 коп.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або
більше вимог немайнового характеру,
пов'язаних між собою підставами
виникнення або поданими доказами,
судовий збір сплачується окремо з
кожної з таких вимог (п. 2.11 Постанови
Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України").

При цьому позивач із позовом звернувся
у суд у 2013р. з кількома позовними
вимогами немайнового характеру у
зв'язку з чим сплатив судовий збір у
розмірі 4588,00 грн.

Із змісту п. 5.1. Постанови Пленуму ВГСУ
від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" статтею 7 Закону передбачено
підстави повернення судового збору,
перелік яких є вичерпним. У їх числі не
зазначено такої підстави, як
припинення провадження у справі
(стаття 80 ГПК). Водночас закриття
провадження у справі, про яке йдеться у
пункті 5 частини першої цієї статті
Закону, є поняттям цивільного і
адміністративного судочинства,
передбаченим відповідно статтею 205
Цивільного процесуального кодексу
України і статтею 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які господарським судам у
здійсненні судочинства не
застосовуються. Таким чином,
припинення провадження у справі з
підстав, передбачених статтею 80 ГПК, не
тягне за собою наслідків у вигляді
повернення сплаченої суми судового
збору.

У спорах, про виконання, визнання
недійсними договорів та з інших
підстав, судовий збір покладається на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог; при
задоволенні позову в повному обсязі
відшкодування витрат позивача, що
пов'язані зі сплатою судового збору,
покладається на відповідача; в разі
відмови у позові повністю ці витрати
покладаються на позивача. Такі правила
розподілу судового збору
застосовуються у спорах як майнового,
так і немайнового характеру.

Враховуючи те, що судом частково
відмовлено позивачу у позові та
частково припинено провадження у
справі у зв'язку з її непідвідомчістю
господарському суду, судові витрати
покладаються в порядку статті 49 ГПК
України на позивача у справі.

Керуючись ст.ст. 43, 32-33, 49, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні вимог щодо визнання
недійсним рішення загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" від 3
березня 2008 року, оформлене протоколом
№3 зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Імперія
даху" від 3 березня 2008 року про взяття
кредиту на суму 4000 000,00 грн. та рішення
загальних зборів учасників Товариства
з обмеженою відповідальністю "Імперія
даху" від 15 березня 2011 року, оформлене
протоколом №12 зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" від 15
березня 2011 року про взяття кредиту на
суму 700 000,00 грн., відмовити.

2. В частині вимог щодо визнання
Кредитного договору №9/08/Ю від 7 березня
2008 року, укладений між Акціонерним
банком "Брокбізнесбанк" та Товариством
з обмеженою відповідальністю "Імперія
даху" про взяття кредиту на суму 4 000 000, 00
грн. Кредитного договору №3/11/Ю від 16
березня 2011 року, укладеного між
Акціонерним банком "Брокбізнесбанк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Імперія даху" про
взяття кредиту на суму 700 000,00 грн.,
припинити провадження.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони у справі,
прокурор, треті особи, особи, які не
брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу, протягом
десяти днів з дня підписання повного
тексту рішення, через місцевий
господарський суд.

Повний текст рішення складено та
підписано 16.06.2014р.

Суддя
В.Л. Гевко