м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4819/14 28.05.14За позовом
Приватного підприємства «Гостіний
до: 1) Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»;
2) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів - приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_1
про визнання недійсним договору про
відступлення права вимоги від 04.04.2013.
Суддя Сташків Р.Б.
Представники сторін:
від позивача - не з'явився;
від відповідача-1 - Мединський М.М.
(представник за довіреністю);
від відповідача-2 - не з'явився;
від третьої особи - не з'явився.
Приватне підприємство «Гостіний двір»
(далі - Позивач) звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» (далі -
Відповідач-1) та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Надбання» (далі - Відповідач-2) про
визнання недійсним укладеного між ними
договору про відступлення права вимоги
від 04.04.2013, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 за № 991.
Ухвалою від 24.03.2014 судом було залучено
до участі у розгляді справи у
відповідності до ст. 27 ГПК України в
якості третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідачів - приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
Позовні вимоги мотивовані тим, що на
час вчинення оскаржуваного правочину
сторонам та нотаріусу, який його
посвідчував, заздалегідь достовірно
було відомо про те, що оригінали
договорів, які безпосередньо
підтверджують обсяг та дійсність
відчужуваного права вимоги, не могли
бути передані новому кредитору,
оскільки були вилучені на підставі
відповідного протоколу виїмки, а отже
Відповідачем-1 було відчужено
Відповідачу-2 жодним чином
документально не підтверджене право
вимоги за кредитним договором, а також
за договорами щодо забезпечення
виконання зобов'язань за ним.
Також Позивач посилається на порушення
при укладенні оспорюваного договору
порядку повідомлення Позивача, як
боржника, про перехід від Відповідача-1
до Відповідача-2 права вимоги до нього.
Представники Позивача в судове
засідання 28.05.2014 з невідомих причин не
з'явилися, хоча були належним чином
повідомлені про призначення справи до
розгляду в засіданні суду, про час і
місце його проведення, про що
розписалися в повідомленні про
оголошення перерви в судовому
засіданні 14.05.2014.
Відповідач-1 проти позову заперечує,
зазначаючи, що відсутні положення
закону та/або підзаконного
нормативно-правового акту, відповідно
до якого відсутність оригіналів
документів, при наявності копій
документів посвідчених належним чином,
на момент укладення договору про
відступлення прав вимоги може бути
підставою для визнання цього правочину
недійсним. А невиконання чи неналежне
виконання даного правочину не тягне за
собою правових наслідків у вигляді
визнання правочину недійсним, та
іншого Позивачем не доведено, і що в
такому разі Позивач має право вимагати
розірвання договору або застосування
інших передбачених законом наслідків,
а не визнання правочину недійсним.
Третя особа подала письмові
заперечення на позов, у яких підтримала
позицію Відповідача-1 щодо відсутності
підстав для задоволення позову, а також
заявила клопотання про розгляд справи
за відсутності її або її повноважного
Відповідач-2 письмових заперечень
проти позову не подав, в судові
засідання представники Відповідача-2
не з'явилися, хоча судом були вчинені
всі дії щодо належного повідомлення
Відповідача-2 про призначення справи до
розгляду в засіданні суду, про час і
місце його проведення, оскільки ухвали
суду надсилалася на адресу
місцезнаходження Відповідача-2 згідно
відомостей з ЄДРЮО та ФОП.
Отже Відповідач-2, як учасник судового
процесу не був позбавлений права та
можливості (в матеріалах справи
відсутні докази протилежного)
забезпечити за необхідності участь у
судових засіданнях своїх повноважних
Неможливість направлення
Відповідачем-2 повноважного
представника та неможливість розгляду
справи без участі його представника
підлягає доведенню Відповідачем-2, як
учасником судового процесу на
загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК
України), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.
Суд також приймає до уваги, що явка
представників сторін у судове
засідання обов'язковою не визнавалась,
а отже направлення представника було
правом, а не обов'язком Відповідача-2, та
останнім не обґрунтовано підстав
необхідності прийняття його
представником особистої участі в
судовому засіданні.
Крім того, Відповідач-2 не був
позбавлений права та можливості (в
матеріалах справи відсутні докази
протилежного) надати відзив на позов в
письмовому вигляді через канцелярію
суду, оскільки про призначення судових
засідань Відповідачу було відомо
заздалегідь, з часу отримання ним ухвал
суду.
Судом враховано, що відповідно до
пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
Клопотань про відкладення розгляду
справи, призначеного на 28.05.2014, не
надходило, та судом не встановлено
обставин, які б перешкоджали чи не
дозволяли розглянути спір у даному
судовому засіданні.
Відтак, суд дійшов висновку про
відсутність встановлених ст. 77 ГПК
України підстав для відкладення
розгляду справи та відповідно до
статті 75 ГПК України, здійснює розгляд
справи за наявними в ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд
19.10.2006 між Позивачем (Позивальник) та
ТОВ «Український промисловий банк»
(Банк) було укладено Кредитний договір
№ 29/КВ-06 (далі - Кредитний договір) на
відкриття відновлювальної кредитної
лінії, згідно з яким Банк відкрив
Позивачу відновлювальну відкличну
кредитну лінію з лімітом кредитування
у валютах гривня, долар або євро, що
буде сукупно еквівалентно 800000 дол.США,
зі строком дії кредитної лінії 19.10.2006 -
08.06.2011, та з процентними ставками: 13.5 %
річних у доларах США, 12 % річних у євро
та 18% річних у гривні (умови Кредитного
договору з урахуванням змін і
З метою забезпечення виконання
Позивачем своїх зобов'язань за
вищезазначеним Кредитним договором, з
Банком було укладено ряд іпотечних
договорів, договорів поруки та застави
(повний перелік наведено в позові,
копії залучені до матеріалів справи).
Згідно укладеного між ТОВ «Український
промисловий банк», Національним банком
України та ПАТ «Дельта банк»
(Відповідачем-1) Договору про передачу
Активів та Кредитних зобов'язань
Укрпромбанку на користь Дельта Банку,
посвідченого 30.06.2010 приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим № 2258, ТОВ «Український
промисловий банк» передало
Відповідачу-1, а останній прийняв, в
тому числі і зобов'язання Позивача
перед ТОВ «Український промисловий
банк» за вищевказаним Кредитним
У подальшому між Відповідачем-1 та
Відповідачем-2 було укладено Договір
про відступлення права вимоги (про
зміну кредитора у зобов'язанні), який
посвідчений 04.04.2013 приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за
реєстровим № 991 (далі - Договір про
відступлення права вимоги), згідно з
яким Відповідач-1 передав, а
Відповідач-2 прийняв на себе право
вимоги належного виконання зобов'язань
Позивача за Кредитним договором зі
всіма внесеними змінами та
Згідно з п. 1.2 Договору про відступлення
права вимоги, разом з правом вимоги
виконання зобов'язань за цим Договором,
до нового кредитора (Відповідач-2)
переходять права за договорами, що
забезпечують виконання зобов'язання
(повний перелік договорів забезпечення
наведено в позові, копії залучені до
матеріалів справи).
Відповідно до п. 3.1 Договору про
відступлення права вимоги, Первісний
кредитор зобов'язаний передати Новому
кредитору документи, що підтверджують
право вимоги виконання зобов'язання
Боржником, а саме: оригінал Основного
договору (Кредитного договору),
оригінали договорів, що забезпечують
виконання зобов'язання Боржника за
Основним договором, які зазначені у п.
1.2 цього Договору. Передача
вищезазначених документів
оформлюється Актом прийому-передачі,
що підписується повноважними
представниками Сторін.
Проте, за твердженнями Позивача, на час
вчинення вказаного правочину сторонам
та нотаріусу, який посвідчував Договір
про відступлення права вимоги,
заздалегідь достовірно було відомо про
те, що оригінали зазначених договорів,
у тому числі ті, що безпосередньо
підтверджують обсяг та дійсність
відчужуваного права вимоги, не могли
бути передані новому кредитору,
оскільки зазначені документи ще 14.03.2012
були вилучені у Відповідача-1 на
підставі протоколу виїмки від 14.03.2012
співробітниками Ленінського РВ ГУ МВС
України в АР Крим у зв'язку з
розслідуванням кримінальної справи, що
підтверджується листом старшого
слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в АР
Крим підполковника міліції Одинкіна A.M.
Наведене також підтверджується
протоколом виїмки від 14.03.2012, копія
якого залучена до матеріалів справи, та
при цьому у листі слідчого зазначено,
що усі документи, які були вилучені у
Відповідача-1 з 14.03.2012 і до цього часу
знаходяться у матеріалах
Таким чином на думку Позивача, в
порушення вищевказаних положень
договору та норм цивільного
законодавства, Відповідачем-1 було
відчужено Відповідачу-2 жодним чином
документально не підтверджене право
вимоги за Кредитним договором, а також
за договорами щодо забезпечення
виконання зобов'язань за вищевказаним
договором, оскільки на момент вчинення
правочину з наданих Відповідачем-1
копій документів однозначно неможливо
було встановити як зміст права вимоги,
так і його дійсність та належність
зазначеному суб'єкту правовідносин.
У зв'язку з наведеним на обґрунтування
Позивача також було допущено грубе
порушення норм чинного законодавства
нотаріусом, що посвідчував Договір про
відступлення права вимоги, а саме
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
оскільки правочин було посвідчено за
відсутності оригіналів
правовстановлюючих документів.
Також Позивач посилається на порушення
при укладенні Договору про
відступлення права вимоги пункту п. 10.11
Кредитного договору, та подальше
порушення п. 3.2 Договору про
відступлення права вимоги, щодо
неповідомлення Позичальника (Позивача)
про переведення прав та зобов'язань
Банку по Кредитному договору (з усіма
змінами та по забезпечувальним
правочинам до нього), та не
повідомлення про подальшу здійснену
уступку Новому кредитору права вимоги
за зобов'язаннями по Кредитному
Проте, до вищенаведених доводів
Позивача суд ставиться критично, з
Так, правочин може бути визнаний
недійсним з підстав, передбачених
законом. Загальні підстави і наслідки
недійсності правочинів (господарських
договорів) встановлені статтями 215, 216
ЦК України та статтями 207, 208 ГК України.
Правила, встановлені цими нормами,
повинні застосовуватися в усіх
випадках, коли правочин вчинений з
порушенням загальних вимог частин
першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК
Так, як на обґрунтування заявленого
позову, Позивач посилається на ч. 1 ст. 215
ЦК України, згідно з якою підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
зокрема ч. 1 ст. 203 ЦК України - зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
Відтак, вирішуючи спір про визнання
правочину недійсним, необхідно
встановити наявність фактичних
обставин, із якими закон пов'язує
визнання таких правочинів недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, тобто
в чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та яким
нормам законодавства не відповідає
оспорюваний правочин (аналогічну
правову позицію викладено в п. 2.1
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29
травня 2013 року № 11 «Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними»).
Проте Позивачем не було наведено та
обґрунтовано перед судом наявності
відповідного положення в законних
та/або підзаконних нормативно-правових
актах, відповідно до яких відсутність
оригіналів документів, при наявності
копій документів посвідчених належним
чином, на момент укладення Договору про
відступлення прав вимоги, була б
підставою для визнання відповідного
правочину недійсним.
Щодо неможливості Відповідачем-1
виконати п. 3.1 Договору про
відступлення права вимоги та передати
Відповідачу-2 оригінали документів, що
підтверджують право вимоги, оскільки
ці оригінали за наслідками виїмки
залучені до матеріалів кримінального
зазначає, що ані закон, ані умови
договору не пов'язують з невиконанням
п. 3.1 Договору з його недійсністю, і при
цьому відповідно до п. 5.3 Договору про
відступлення права вимоги даний
договір набуває чинності з моменту
його підписання повноважними
представниками сторін, скріплення
печатками, і нотаріального
посвідчення, та діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань.
Посилання Позивача як на підставу
недійсності правочину на ст. 24 Закону
України «Про іпотеку» судом
відхиляється, оскільки відповідно до
частини 1 вказаної статті, відступлення
прав за іпотечним договором
здійснюється без необхідності
отримання згоди іпотекодавця, якщо
інше не встановлено іпотечним
договором, і за умови, що одночасно
здійснюється відступлення права
вимоги за основним зобов'язанням.
А повідомлення іпотекодержателем
боржника про відступлення прав за
іпотечним договором і права вимоги за
основним зобов'язанням, згідно з
положеннями частини 2 вказаної статті
здійснюється після укладення договору
іпотеки у п'ятиденний строк, та стаття 24
Закону України «Про іпотеку» не
містить такої підстави недійсності
договору про відступлення права
вимоги, як відсутність подальшого
належного повідомлення боржника про
Щодо обґрунтування позовних вимог
порушенням статей 512, 514 та 517 ЦК України,
що Позивачу як Позичальнику
повідомлення про заміну кредитора у
зобов'язаннях не надходило, то суд
зазначає, що відповідно до положень
глави 47 розділу Першого ЦК України,
такі порушення не віднесені до підстав
визнання Договору про відступлення
прав вимоги недійсним.
Так, наслідки невиконання обов'язку
повідомлення боржника щодо
відступлення прав вимоги, передбачені
ст.ст. 516 - 518 ЦК України, і такого
наслідку неповідомлення боржника про
відступлення прав вимоги, як визнання
договору недійсним, діюче
законодавство України не передбачає.
Окрім цього, згідно з ч. 2 ст. 516 ЦК
України, якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, саме новий кредитор несе
ризик настання несприятливих для нього
наслідків, та у цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.
А відтак судом відхиляються посилання
Позивача, що укладенням спірного
Договору відступлення права вимоги
були порушені права Позивача як
боржника, що позбавило його можливості
належно виконувати свої зобов'язання
перед належним кредитором згідно
Кредитного договору, оскільки в силу
положень вказаної статті виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові було б належним
Аналогічну правову позицію викладено в
пункті 2.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29
травня 2013 року № 11 «Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними», де зазначено,
що за загальним правилом невиконання
чи неналежне виконання правочину не
тягне за собою правових наслідків у
вигляді визнання правочину недійсним,
та у такому разі заінтересована
сторона має право вимагати розірвання
договору або застосування інших
передбачених законом наслідків, а не
визнання правочину недійсним.
Так, підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення його
сторонами вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України (ст.215
Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивачем не доведено суду належними
засобами доказування, що оскаржуваний
ним Договір про відступлення прав
вимоги в момент його укладення
суперечив закону, або що існують
обставини, з недотриманням або
настанням яких закон пов'язує подальшу
недійсність оскаржуваного правочину.
Відтак, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог із наведених Позивачем
обґрунтувань позову, та їх відхиляє.
Судовий збір, відповідно до положень
статті 49 ГПК України, покладається на
Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд
У задоволенні позову відмовити
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 02.06.2014

Суддя
Сташків Р.Б.