м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/5232/14 02.06.14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
об'єднання Фастівський завод
хімічного машинобудування «Червоний
до Товариства з обмеженою
відповідністю «Компанія «КМ Лабс»
про стягнення 332 189,74 грн.
Суддя Спичак О.М.
від позивача: Жиленко І.О. -
представник за довіреністю;
від відповідача: Краснокутська Т.О. -
представник за довіреністю;
На підставі статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 02.06.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом про
стягнення з відповідача 43 496,01 грн.
пені, 234 000,00 грн. збитків, 39 474,12 грн. 3%
річних, 15 538,81 грн. інфляційних втрат, а
також відшкодування витрат по сплаті
судового збору.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 31.03.2014 було порушено
провадження у справі №910/5232/14, розгляд
справи було призначено на 25.04.2014.
В судовому засіданні 25.04.2014 судом
оголошено перерву в судовому засіданні
до 19.05.2014, про що повідомлено
представників сторін під розписку, яка
наявна в матеріалах справи.
19.05.2014 позивачем через канцелярію
Господарського суду міста Києва подано
заяву про уточнення позовних вимог, в
якій позивач просив суд стягнути з
відповідача: 43 496,01 грн. пені, 32 442,31 грн. 3%
річних, 15 538,81 грн. інфляційних втрат, 258
000,00 грн. збитків, яка прийнята судом до
розгляду в судовому засіданні 19.05.2014.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 19.05.2014 продовжено строк
вирішення спору на 15 днів.
Також, в судовому засіданні 19.05.2014 судом
оголошено перерву в судовому засіданні
до 02.06.2014, про що повідомлено
представників сторін під розписку, яка
наявна в матеріалах справи
В судовому засіданні 02.06.2014 представник
позивача заявлені вимоги підтримав,
просив суд позов задовольнити.
Вимоги позивача щодо стягнення 43 496,01
грн. пені, 32 442,31 грн. 3% річних, 15 538,81 грн.
інфляційних втрат мотивовані тим, що
відповідачем допущено прострочення
виконання своїх зобов'язань за
договором № 18 від 12.06.2012 щодо
своєчасного здійснення попередньої
оплати за товар. Нормативно позивач
посилався на приписи ст. 549, 625
Цивільного кодексу України. Також, в
обгрунтування вимог про стягнення 258
000,00 грн. збитків, позивач посилався на
те, що він був вимушений зберігати
товар, який був виготовлений на
замовлення відповідача, для чого
позивачем було укладено договір оренди
складських приміщень, за яким
сплачувалась орендна плата. Так,
позивач вказував на те, що ним було
перераховано в якості орендних
платежів 258 000,00 грн. за період оренди з
березня по грудень 2013 року та
січень-лютий 2014, які в силу приписів ст.
22, 667 Цивільного кодексу України
понесені позивачем з вини відповідача
і підлягають відшкодуванню останнім на
Відповідач в судовому засіданні 02.06.2014
проти заявлених вимог заперечував,
просив суд у задоволенні позову
відмовити. В обґрунтування заперечень
відповідач у письмовому відзиві на
позов зазначав про те, що ухвалою
Господарського суду міста Києва від
затверджено мирову угоду, якою сторони
дійшли згоди про припинення спору
стосовно суми основного боргу за
договором № 18 від 12.06.2012 в розмірі 1 294
524,00 грн., пені - 24 854,86 грн., 3% річних - 10
214,33 грн., 150 000,00 грн. збитків, 29 591,87 грн.
судових витрат, у зв'язку з чим
провадження у справі було припинено. В
свою чергу, під час примусового
виконання наведеної ухвали суду,
державним виконавцем було у повному
обсязі стягнуто визначені ухвалою
грошові кошти в сумі 1 324 115,87 грн. Також,
у письмових запереченнях вказував на
те, що вимоги позивача щодо стягнення
збитків в сумі 150 000,00 грн., інфляційних
втрат, 3% річних та пені вже були
Щодо решти суми збитків в сумі 84 000,00
грн., відповідач вказував на
недоведеність позивачем належними
доказами понесення витрат на оренду у
Розглянувши наявні матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд м. Києва, -
12.06.2012 між позивачем - ТОВ
«Науково-виробниче об'єднання
Фастівський завод хімічного
машинобудування «Червоний Жовтень», як
постачальником, та відповідачем - ТОВ
«Компанія «КМ Лабс», як покупцем, було
укладено договір № 18 (далі - договір № 18
від 12.06.2012), відповідно до умов якого
постачальник зобов'язався виготовити
і передати у власність, а покупець
прийняти і оплати товар, найменування,
асортимент та якість якого
узгоджується сторонами в додатках (п.
1.1), загальна вартість договору складає
3 486 000,00 грн. (п. 2.2).
Згідно п. 3.1. договору № 18 від 12.06.2012,
оплата за товар здійснюється шляхом
банківського переказу у наступному
1.1.1 - 60% від суми договору -
попередня оплата вартості у строк не
пізніше 5 (п'яти) банківських днів з
моменту укладення даного договору
згідно виставленого рахунку в сумі 2
091600,00 (два мільйони дев'яносто одна
тисяча шістсот) гривень.
1.1.2 - 40% - протягом 5 (п'яти)
банківський днів згідно виставленого
рахунку з моменту отримання письмового
(факсимільного) повідомлення від
Позивача про готовність перед
відвантаженням товару Відповідачу у
сумі 1 394 400,00 (один мільйон триста
дев'яносто чотири тисячі чотириста)
16.08.2012 між позивачем - ТОВ
«Науково-виробниче об'єднання
Фастівський завод хімічного
машинобудування «Червоний Жовтень», як
постачальником, та відповідачем - ТОВ
«Компанія «КМ Лабс», як покупцем, було
укладено додаткову угоду № 1 до
договору № 18 від 12.06.2012, згідно умов
якого пункт 3.1 договору викладено в
наступній редакції: оплата за товар
здійснюється шляхом банківського
переказу у наступному порядку:
- п.п. 3.1.1. - попередня оплата вартості
товару в строк не пізніше 5 банківських
днів з моменту укладення договору
згідно виставленого рахунку в сумі 2 091
- п.п. 3.1.2 - протягом 5 банківських днів
згідно виставленого рахунку з моменту
отримання письмового (факсимільного)
повідомлення від постачальника про
готовність перед відвантаженням
товару покупцю в сумі 1 294 524,00 грн.
Також, сторонами договору № 18 від 12.06.2012
- специфікацію від 12.06.2012 (в редакції
додаткової угоди № 1 від 16.08.2012) на
товар: Апарат V=1,0 м3 - 1 шт., вартістю 354
170,00 грн., Апарат V=1,6 м3 - 4 шт., вартістю 1 287
600,00 грн., Апарат V=1,6 м3 - 1 шт. вартістю 450
000,00 грн., а загалом на суму 2 510 000,00 грн.;
- специфікацію на обігрівач V=0,3 м3, N=180
кВт з сталі 12Х18Н10Т вартістю 876 000,00 грн.;
Як зазначав позивач у позові,
відповідачем було сплачено лише 60% від
суми договору з порушенням строку
19.07.2012 - 525600,00 (п'ятсот двадцять
п'ять тисяч шістсот) гривень.
20.07.2012 - 1566000,00 (один мільйон п'ятсот
шістдесят шість тисяч) гривень.
06.02.2013 відповідач відповідно до
видаткової накладної №КО-000005 від 06.02.2013
отримав частину товару, а саме Апарат
V=l,6 м. куб. у кількості - 2 шт. на загальну
суму 1030080,00 (один мільйон тридцять тисяч
вісімдесят) гривень.
Крім того, позивачем було надіслано
відповідачу лист №8/148 від 13.02.2013
(направлення якого підтверджується
15.02.2013) з повідомленням про
виготовлення товару за договором,
готовності його до відвантаження
18.02.2013, та необхідності його оплати за
товар згідно виставлених рахунків.
Також, позивачем для долучення до
матеріалів справи надано належним
чином засвічені копії наступних
- договір оренди № 01/03 від 01.03.2013,
укладений між позивачем, як орендарем,
та ТОВ «Креатив Інвест», як
орендодавцем, за умовами якого
орендодавець передав, а орендар
прийняв у строкове платне користування
об'єкт оренди (склад), що розташований у
м. Фастів, вул. Орджонікідзе, 50, площею 50
кв.м.; розмір орендної плати - 30 000,00 грн.
на місяць (п. 7.1), строк дії договору - до
31.12.2013 (п. 8.1);
- додаткову угоду № 1 від 01.08.2013, за якою
сума орендної плати за користування
майном складає 12 000,00 грн. на місяць;
- додаткову угоду № 2 від 30.12.2013, за якою
строк дії договору встановлено до
- рахунки - фактури до договору оренди
щодо розміру орендної плати за
відповідні місяці оренди загалом на
суму 234 000, 00 грн. за період оренди з
березня по грудень 2013 року та
січень-квітень 2014 року;
- акти здачі-прийняття робіт до
договору оренди за період оренди з
березня по грудень 2013 року та
січень-квітень 2014 року, підписані
позивачем, як орендарем, та ТОВ
«Креатив Інвест», як орендодавцем,
загалом на суму 234 000,00 грн.;
- платіжні доручення № 2829 від 10.07.2013 на
суму 150 000,00 грн. та № 24/1 від 28.02.2014 на
суму 12 000,00 грн., № 3619 від 03.03.2014 на суму 24
000,00 грн., № 25 від 03.03.2014 на суму 48 000,00
грн., згідно яких позивач перерахував
на користь орендодавця орендні платежі
загалом на суму 234 000,00 грн.
Також, судом встановлено, що ухвалою
Господарського суду міста Києва від
затверджено мирову угоду, яка містить
зокрема наступні пункти:
- відповідно до цієї мирової угоди
сторони у справі домовилися про
припинення спору стосовно стягнення
заборгованості у розмірі 1 294 524,00
гривень, збитків у розмірі 150000,00
шляхом укладення цієї мирової угоди.
- з моменту цієї мирової угоди позивач
зменшує суму позовних вимог, що
підлягають сплаті до суми 1324115,87
гривень, яка складається з наступних
сум: сума основного боргу - 1294524,00
- відповідач зобов'язується до 20 серпня
2013 року сплатити 1000000,00 гривень на
поточний рахунок позивача, а до 10
вересня 2013 року сплатити 324115,87 гривень
на поточний рахунок позивача.
- у випадку невиконання відповідачем
зобов'язань передбачених у п.3 Мирової
угоди, відповідач зобов'язується
сплатити на користь позивача всі
штрафні санкції та збитки, що
передбачені Договором №18 від 12.06.2012
року. При цьому нарахування штрафних
санкцій та процентів за користування
грошовими коштами позивача
припиняється у момент повного
погашення заборгованості відповідача
29.10.2013 старшим державним виконавцем
відділу ДВС Подільського РУЮ у м.Києві
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з виконання
ухвали Господарського суду міста
Згідно з платіжною вимогою № 3018 від
16.12.2013 на суму 1 324 115,87 грн., яка проведена
банком, з відповідача було стягнуто 1 324
115,87 гривень на виконання ухвали
Господарського суду міста Києва від
Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу
України передбачено, що за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
-покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
Згідно ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу
України до відносин поставки, не
врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу
України також передбачено, що до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
Згідно п. 1 статті 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
Відповідно до інформаційного листа №
01-06/928/2012 від 17.07.2012 «Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права» сказано, що
при підписанні покупцем видаткової
накладної, яка є первинним обліковим
документом у розумінні Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" і яка відповідає
вимогам, зокрема, статті 9 названого
Закону і Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар. Строк виконання відповідного
грошового зобов'язання визначається за
правилами, встановленими частиною
першою статті 692 Цивільного кодексу
За змістом статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).
Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума, або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).
Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняться
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.
Тобто, відповідно до вимог чинного
законодавства сторони в договорі
можуть відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд, встановивши у договорі
відповідальність за прострочення
виконання зобов'язання у більшому
розмірі, однак такі норми Закону
передбачають обмеження розміру пені,
що підлягає стягненню (зазначена
позиція узгоджується з позицією,
викладеною в Інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
07.04.2008 р. N 01-8/211 «Про деякі питання
практики застосування норм Цивільного
та Господарського кодексів України»).
Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
Враховуючи наведене, судом
встановлено, що п.п. 3.1.1 договору (в
редакції додаткової угоди від 16.08.2012
щодо суми платежу), між сторонами було
узгоджено, що відповідач зобов?язаний
здійснити попередню оплату вартості
товару в строк не пізніше 5 банківських
днів з моменту укладення договору
згідно виставленого рахунку в сумі 2 091
600,00 грн., проте, попередня оплата була
перерахована відповідачем на користь
відповідача лише 19.07.2012 та 20.07.2012
відповідними частинами у 525 600,00 грн. та 1
В свою чергу, пунктом 3.1.2 договору (в
редакції додаткової угоди від 16.08.2012
щодо суми платежу), між сторонами було
узгоджено, що протягом 5 банківських
днів згідно виставленого рахунку з
моменту отримання письмового
(факсимільного) повідомлення від
постачальника про готовність перед
відвантаженням товару, відповідач
зобов?язаний був сплатити позивачу 1 294
524,00 грн., що складає решту узгодженої
між сторонами вартості товару за
договором, чого ним здійснено не було і
вказана сума була стягнута під час
виконавчого провадження з виконання
ухвали Господарського суду міста
Як встановлено судом, лист №8/148 від
13.02.2013 про готовність товару,
виготовленого за договором, до
відвантаження 18.02.2013, позивач направив
відповідачу (направлення якого
підтверджується фіскальним чеком
Згідно з нормативами і нормативними
строками пересилання поштових
відправлень, затвердженого Наказом
Міністерства інфраструктури України
від 28 листопада 2013 року N 958, нормативні
строки пересилання простої письмової
кореспонденції операторами поштового
зв'язку (без урахування вихідних днів
об'єктів поштового зв'язку): між
районними центрами різних областей
України (у тому числі для міст
обласного підпорядкування) - Д+4; де Д -
день подання поштового відправлення до
пересилання в об'єкті поштового зв'язку
або опускання простого листа чи
поштової картки до поштової скриньки
до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5
- кількість днів, протягом яких
пересилається поштове відправлення
Отже, згідно п. 3.1.2 договору (в редакції
додаткової угоди від 16.08.2012 щодо суми
платежу), відповідач зобов?язаний був
здійснити оплату 1 294 524,00 грн., що
складає решту узгодженої між сторонами
вартості товару за договором, у строк
до 28.02.2013 (з урахуванням вищевказаних
нормативів і нормативних строків
пересилання поштових відправлень,
затвердженого Наказом Міністерства
інфраструктури України від 28 листопада
2013 року N 958), чого ним здійснено у
вказаний строк не було, а отже з 01.03.2013
відповідачем допущено відповідне
прострочення виконання обумовленого
договором зобов?язання по сплаті 1 294
Таким чином, суд дійшов висновку, що
відповідачем допущено прострочення
виконання свого зобов?язання перед
позивачем щодо сплати 1 294 524,00 грн., що
згідно вимог ст. 549, 611, 610, 612, 625
Цивільного кодексу України, п. 5.4
договору є підставою для стягнення з
відповідача штрафних санкцій у вигляді
пені та застосування відповідальності
за несвоєчасне виконання зобов'язання,
а тому вимоги позивача про стягнення 3%
річних, інфляційних втрат та пені - є
законними, обґрунтованим та підлягають
задоволенню, одна частково з огляду на
нижченаведені розрахунки суду.
Згідно пункту 5.4 договору, за
прострочку строку кінцевого
розрахунку покупець сплачує
постачальнику пеню в розмірі 0,02 % від
вартості неоплаченого товару за кожний
календарний день прострочення, але не
більше 2% від загальної вартості
Посилання відповідача у відзиві на те,
що, вимоги позивача, які є предметом
розгляду у даній справі № 910/5232/14 вже
були предметом судового розгляду,
зокрема ухвалою Господарського суду
було затверджено мирову угоду, якою
сторони дійшли згоди про припинення
спору стосовно суми основного боргу за
договором № 18 від 12.06.2012 в розмірі 1 294
524,00 грн., пені - 24 854,86 грн., 3% річних - 10
214,33 грн., 150 000,00 грн. збитків, 29 591,87 грн.
судових витрат, у зв'язку з чим
провадження у справі було припинено -
судом відхиляється як безпідставне,
адже у вказаній ухвалі суду
затверджено мирову угоду, яка містить
умову зокрема про те, що моменту цієї
мирової угоди позивач зменшує суму
позовних вимог, що підлягають сплаті до
суми 1324115,87 гривень, яка складається з
наступних сум: сума основного боргу - 1
гривень, які і були стягнути в процесі
виконавчого провадження.
Отже, розмір пені за період
прострочення з 03.03.2013 по 26.08.2013 (період,
визначений позивачем самостійно і який
узгоджується з визначеною судом датою
початку строку порушення відповідачем
зобов?язання по оплаті 1 294 524,00 грн. -
01.03.2013), складає за розрахунком
позивача, 43 496,01 грн. При цьому, суд
зазначає, що згідно розрахунку суду,
розмір пені є більшим, проте, суд не
виходячи за межі позовних вимог, вважає
за необхідне задовольнити вимогу
позивача в цій частині в розмірі 43 496,01
Згідно розрахунку суду, розмір
інфляційних втрат, за період
прострочення з 01.03.2013 по 28.02.2014 (гранична
дата нарахування, визначена позивачем
самостійно і який узгоджується з
визначеною судом датою початку строку
порушення відповідачем зобов?язання по
оплаті 1 294 524,00 грн. - 01.03.2013), та з
урахуванням часткового погашення
боргу 100 000,00 грн. - 29.08.2013, 100 000,00 грн. -
09.09.2013, складає загалом 20 947,52 грн.,
проте, суд не виходячи за межі позовних
вимог, вважає за необхідне
задовольнити вимогу позивача в сумі 15
538,81 грн. (згідно уточнень позову від
Згідно розрахунку суду, розмір 3%
річних, за період прострочення з 01.03.2013
по 28.02.2014 (гранична дата нарахування,
визначена позивачем самостійно і який
узгоджується з визначеною судом датою
початку строку порушення відповідачем
зобов?язання по оплаті 1 294 524,00 грн. -
01.03.2013), та з урахуванням часткового
погашення боргу (100 000,00 грн. - 29.08.2013, 100
000,00 грн. - 09.09.2013), складає загалом 34 821,94
грн., проте, суд не виходячи за межі
позовних вимог в цій частині, вважає за
необхідне задовольнити вимогу
позивача в сумі 32 442,31 грн. (згідно
уточнень позову від 19.05.2014).
Також, судом розглянуто вимогу
позивача про стягнення з відповідача 258
000,00 грн. збитків.
В обгрунтування вимог про стягнення 258
000,00 грн. збитків, позивач посилався на
те, що він був вимушений зберігати
товар, який був виготовлений на
замовлення відповідача, для чого
позивачем було укладено договір оренди
складських приміщень, за яким
сплачувалась орендна плата. Так,
позивач вказував на те, що ним було
перераховано в якості орендних
платежів 258 000, 00 грн. за період оренди з
березня по грудень 2013 року та
січень-лютий, березень квітень 2014, які
в силу приписів ст. 22, 667 Цивільного
кодексу України понесені позивачем з
вини відповідача і підлягають
відшкодуванню останнім на користь
Суд, дослідивши наявні матеріали
справи, дійшов висновку, що вимога
позивача про стягнення 258 000,00 грн.
задоволенню не підлягає з огляду на
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку із знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зазнала
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).
Відповідно до статті 224
Господарського кодексу України
передбачає, що учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.
Стаття 225 Господарського
кодексу України встановлює, що до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.
Господарського процесуального кодексу
України передбачає, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
Враховуючи наведене, суд
дійшов висновку, що позивачем не
доведено належними та допустимими
доказами в розумінні ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України вини відповідача у завданні
позивачу 258 000,00 грн. збитків, як не
надано і доказів причинно-наслідкового
зв'язку між діями відповідача в межах
встановленої законом його
відповідальності за завдання саме
збитків та понесенням позивачем
збитків в сумі 258 000,00 грн., що складає
грошовий еквівалент здійснених
позивачем орендних платежів за
Враховуючи, що обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, судом визнається, що
позивачем в позовній заяві не були
наведені обставини, не надано належних
та допустимих доказів на їх
підтвердження, які б свідчили про
обґрунтованість позовної вимоги про
стягнення 258 000,00 грн. збитків . Докази,
подані позивачем, не підтверджують
обставини, на які позивач посилається в
обґрунтування позовних вимог про
відшкодування збитків.
З огляду на викладене, суд
дійшов висновку про часткову
обґрунтованість вимог позивача, а саме:
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 43 496,01 грн. пені, 32
442,31 грн. 3% річних та 15 538,81 грн.
інфляційних втрат, що не виходить за
межі загальних позовних вимог
позивача. В іншій частині вимоги
позивача задоволенню не підлягають.
Судовий збір згідно статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на відповідача
пропорційно розміру задоволених вимог.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 34, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «КМ ЛАБС» (ЄДРПОУ
Північно-Сирецька, буд. 1-3) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково виробниче
об'єднання Фастівський завод хімічного
машинобудування «Червоний Жовтень»
- 43 496 (сорок три тисячі чотириста
дев'яносто шість) грн. 01 коп., 3% річних - 32
442 (тридцять дві тисячі чотириста сорок
дві) грн. 31 коп., інфляційні втрати - 15 538
(п?ятнадцять тисяч п?ятсот тридцять
вісім) грн. 81 коп., а також 1 829 (одна
тисяча вісімсот двадцять дев?ять) грн. 54
коп. судового збору. В іншій частині
позовних вимог відмовити.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково виробниче
об'єднання Фастівський завод хімічного
машинобудування «Червоний Жовтень»
доход державного бюджету України 344,00
грн. судового збору.
4. Видати наказ відповідно до ст. 116
Господарського процесуального кодексу
5. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення - 06.06.2014.

Суддя

Спичак О.М.