КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р. Справа№ 925/886/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

Від позивача: Машталєр І.С.-представник;

Від відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Валява"

на рішення Господарського суду
Черкаської області від 08.08.2013

у справі № 925/886/13 (суддя Скиба Г.М. )

за позовом Державного публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Украгролізинг"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю"Сільськогосподарськ
е підприємство "Валява"

про стягнення 4 263 031,10 грн.
заборгованості та санкцій

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського
суду Черкаської області з вказаним
позовом.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 08.08.2013 позов
Державного публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Украгролізинг" задовлено
повністю

Присуджено до стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Валява" на користь Державного
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Украгролізинг" 4087623,91 грн. основного
боргу, 145912, 35 грн. пені та 29494, 84 грн. 3%
річних від суми боргу та 68 820,00 грн.
судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
Черкаської області від 08.08.2013 та
прийняти нове, яким в задоволенні
позову відмовити.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Валява" у справі № 925/886/13 передано на
розгляд судді Київського апеляційного
господарського суду Отрюху Б.В.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
20.09.2013 для розгляду апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Валява" сформовано колегію суддів у
складі: Головуючого судді Отрюха Б.В,
суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 20.09.2013
апеляційну скаргу прийнято до
провадження

Ухвалами Київського апеляційного
господарського суду від 10.10.2013, 05.11.2013
розгляд справи відкладався.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.11.2013 зупинено
провадження у справі № 925/886/13 до
розгляду Господарським судом міста
Києва справи № 910/21040/13 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Фастівецьке імені Зеленька" до
Державного публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Украгролізинг", Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Валява" про визнання додаткового
договору до договору фінансового
лізингу недійсним.

16.04.2014 через відділ документального
забезпечення суду від представника
позивача надійшло клопотання про
поновлення провадження по справі №
925/886/13, у якому він повідомив про
усунення обставин, що зумовили
зупинення провадження у даній справі,
на підтвердження чого надав постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014 по
справі № 910/21040/13, якою у позові
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Фастівецьке імені Зеленька" до
Державного публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Украгролізинг", Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Валява" про визнання додаткового
договору до договору фінансового
лізингу недійсним відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.05.2014
поновлено апеляційне провадження у
справі № 925/886/13, розгляд справи
призначено на 12.06.2014.

В судовому засіданні 12.06.2014 представник
позивача надав свої пояснення по
справі; представник відповідача в
судове засідання не з'явився, причини
неявки суду невідомі, про слухання
справи повідомлявся належним чином.

Беручи до уваги межі перегляду справи у
апеляційній інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників відповідача,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення суду,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

08.02.2011 між Відкритим акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Украгролізинг"
(Лізингодавцем - Позивач по справі), в
особі заступника голови правління
Семикопного Тараса Леонідовича, що діє
на підставі довіреності № 14/20-262-09 від
11.03.2009, та Товариством з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Фастівецьке імені Зеленька"
(Лізингоодержувачем), в особі директора
Гаркавенко Марії Іванівни, що діє на
підставі Статуту, було укладено
договір фінансового лізингу
№10-11-8стбст-пл/118 (Далі - Договір), за
умовами якого Лізингодавець
зобов'язується передати у користування
Лізингоодержувачу на визначений
Договором строк предмет лізингу, який
набувається у власність у
постачальника та визначений у додатку
до Договору "Найменування, кількість,
ціна і вартість предмета лізингу", що є
специфікацією предмету лізингу, а
Лізингоодержувач сплачує за це
лізингові платежі на умовах договору.

Згідно Додатків №1, 3, 5, 7, 9 до Договору
та акту №1 від 06.07.2011. всього вартість
предмету лізингу становить 41 202 392 грн.
(з ПДВ).

10.08.2012 між державним ПАТ "НАК
"Украгролізинг", ТОВ "СП "Фастівецьке
імені Зеленька" та ТОВ
"Сільськогосподарське підприємство
"Валява" укладено додатковий договір
№319 до договору фінансового лізингу
№10-11-8стбст-пл/118, відповідно до якого
всі права та обов'язки по договору від
ТОВ "СП "Фастівецьке імені Зеленька"
беззаперечно прийняв відповідач - ТОВ
"Сільськогосподарське підприємство
"Валява".

За погодженням з позивачем "СП
"Фастівецьке імені Зеленька" передало
ТОВ "Сільськогосподарське
підприємство "Валява" предмет лізингу:

- комплект обладнання для дорощування
свиней ОДВС-1 (8541х585) в кількості одна
одиниця;

- комплект обладнання до утримання
маточного поголів'я свиней в групових
станках ОМС-Г (1276х3954) у кількості однієї
одиниці;

- комплект обладнання до утримання
маточного поголів'я свиней в
індивідуальних станках ОМС-І (763х6125) у
кількості однієї одиниці;

- комплект обладнання до утримання
підсосних свиноматок з поросятами
ОПСП (552х14814) у кількості однієї одиниці.

Отримання майна відповідачем
підтверджено актом приймання-передачі
предмету лізингу від 13.08.2012.

Відповідно до п. 4.1 - 4.4. договору та
додатків 2.1, 4.1, 6.1, 8.1, 10.1 (графік сплати
платежів) з урахуванням додаткового
договору №1/323 від 05.07.2011 та додаткового
договору №319 від 10.08.2012 Відповідач на
підставі п. 3.4.3 Договору, ст. 193 ГК
України, мав сплатити 2 160 035,40 грн.
Сплачено лише 200000 грн. Станом на 17.05.2013
заборгованість по лізингових платежах
становить 1 960 035,40 грн.

Відповідачем прострочено платіж №4 зі
строком сплати 06.07.2013р. в сумі 2127588,51
грн., в зв'язку з чим позивачем з
обґрунтуванням ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
збільшено позовні вимоги.

Невиконання Лізингоодержувачем взятих
на себе зобов'язань стало підставою для
звернення Лізингодавця до суду для
захисту порушеного права та
примусового виконання зобов'язання та
стягнення санкцій.

За своєю правовою природою даний
Договір є договором фінансового
лізингу, а тому правове регулювання
спірних правовідносин здійснюється в
т.ч. положеннями § 1 глави 58 Цивільного
кодексу України, ст. 292 Господарського
кодексу України та Закону України "Про
фінансовий лізинг".

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 статті 292
Господарського кодексу України лізинг
- це господарська діяльність,
спрямована на інвестування власних чи
залучених фінансових коштів, яка
полягає в наданні за договором лізингу
однією стороною (лізингодавцем) у
виключне користування другій стороні
(лізингоодержувачу) на визначений
строк майна, що належить лізингодавцю
або набувається ним у власність
(господарське відання) за дорученням чи
погодженням лізингоодержувача у
відповідного постачальника (продавця)
майна, за умови сплати
лізингоодержувачем періодичних
лізингових платежів.

Згідно ст. 806 Цивільного кодексу
України за договором лізингу одна
сторона (лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі). До договору
лізингу застосовуються загальні
положення про найм (оренду) з
урахуванням особливостей,
встановлених цим параграфом та
законом. До відносин, пов'язаних з
лізингом, застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж та
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом.

Частина 2 ст. 1 Закону України "Про
фінансовий лізинг" передбачає, що за
договором фінансового лізингу
лізингодавець зобов'язується набути у
власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
фінансовий лізинг» встановлено, що
лізингоодержувач зобов'язаний
своєчасно сплачувати лізингові
платежі.

Частина 2 ст. 1 Закону України «Про
фінансовий лізинг» передбачає, що за
договором фінансового лізингу
лізингодавець зобов'язується набути у
власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
«Про фінансовий лізинг», сплата
лізингових платежів здійснюється в
порядку, встановленому договором.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
фінансовий лізинг» передбачено, що
лізингоодержувач зобов'язаний
своєчасно сплачувати лізингові
платежі.

Як визначено ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Положеннями ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із статтею 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, сторонами досягнуто згоди
по всіх істотних умовах договору.
Договір фінансового лізингу від
08.02.2011№10-11-8стбст-пл/118 та додатковий
договір №319 від 10.08.2012 не визнані судом
недійсними та не розірвані в
установленому порядку.

Проте, порушуючи умови Договору
фінансового лізингу, Відповідач не
провів повного та належного розрахунку
в установлений та погоджений сторонами
строк, в зв'язку з чим станом на 01.08.2013
утворилась заборгованість по
лізингових платежах перед позивачем в
сумі 4 087 623,91 грн.

Вимоги та доводи позивача не
спростовані відповідачем в належний
спосіб. Спір між сторонами в
позасудовому порядку не врегульовано.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про задоволення вимоги
Позивача про стягнення з Відповідача 4
087 623,91 грн. основного боргу за
договором лізингу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено що, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно з п. 1 ст. 218 Господарського
кодексу України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері
господарювання.

Штрафними санкціями у відповідності з
ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що за
порушення строків сплати лізингових
платежів Лізингоодержувач за кожний
календаргий день прострочення від
несплаченої суми сплачує лізингодавцю
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
нараховується пеня.

На підставі вказаних положень та
Договору Позивач нарахував
відповідачу 145 912,35 грн. пені з
розрахунку:

за період з 07.01.2013 по 16.05.2013 - сума боргу 1
960 035,40 грн. - за 130 днів - 104 714,21 грн. з
урахуванням обмеження розміру пені
подвійною обліковою ставкою НБУ;

за період з 18.05.2013 по 08.07.2013 - сума боргу 1
960 035,40 грн. - за 52 дні - 19 331,85 грн. з
урахуванням обмеження розміру пені
подвійною обліковою ставкою НБУ;

за період з 07.07.2013 по 08.07.2013 - сума боргу 2
127 588,51 грн. - за 1 день - 21050,24 грн. з
урахуванням обмеження розміру пені
подвійною обліковою ставкою НБУ.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що заявлена до стягнення
сума 145 912,35 грн. пені підлягає до
стягнення з боржника на користь
кредитора.

Позивач з посиланням на норми ст. 625 ЦК
України просить стягнути з відповідача
29494,84 грн. - 3% річних з простроченої суми
за 182 дні прострочення при наявному
грошовому зобов'язанні.

Положеннями статті 625 Цивільного
кодексу України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, заявлена до стягнення сума
29494,84 грн. - 3% річних - підлягає до
стягнення з боржника на користь
кредитора.

Доводи, наведені скаржником в
апеляційній скарзі, судовою колегією
до уваги не приймаються з огляду на те,
що вони є необґрунтованими та такими,
що спростовуються матеріалами справи.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
приходить до висновку, що рішення у
даній справі прийнято з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, повним з'ясуванням обставин, що
мають значення для справи та
відповідністю висновків, викладених в
рішенні, дійсним обставинам справи,
тому рішення є законним та
обґрунтованим. Підстав для скасування
або зміни вказаного рішення та
задоволення апеляційної скарги
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Валява" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду
Черкаської області від 08.08.2013 у справі
№ 925/886/13 залишити без змін.

Матеріали справи № 925/886/13 повернути до
Господарського суду Черкаської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Б.В. Отрюх

Судді
Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко