донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

17.06.2014р. справа №908/358/14

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівРадіонової О.О.
Марченко О.А., Татенко В.М.секретаря
Валової В.Ю.від прокурора:
від позивача:Лисенко С.І., прокурор,
посвідчення №000965 від 20.08.2012р. не
з»явивсявід відповідача:не
з»явивсярозглянув у відкритому
судовому засіданні апеляційні скарги
Заступника прокурора
Запорізької області м.Запоріжжя;
Концерну «Міські
теплові мережі» в особі філії Концерну
«Міські
теплові мережі» Жовтневого району
м.Запоріжжя;
Приватного підприємства «Аверс-Трейд»
м.Запоріжжяна рішення господарського
судуЗапорізької областівід
26.03.2014 року у справі№
908/358/14 (суддя Сушко Л.М.) за
позовомПрокурора Жовтневого району м.
Запоріжжя в інтересах держави в особі
Концерну «Міські теплові мережі» в
особі філії Концерну «Міські теплові
мережі» Жовтневого району
м.Запоріжжядо Приватного підприємства
«Аверс-Трейд» м.Запоріжжяпростягнення
54 446,92грн.ВСТАНОВИВ:

08.02.2014 року Прокурор Жовтневого
району м.Запоріжжя в інтересах держави
в особі Концерну «Міські теплові
мережі» в особі філії Концерну «Міські
теплові мережі» Жовтневого району
м.Запоріжжя звернувся до
господарського суду Запорізької
області з позовом до Приватного
підприємства «Аверс-Трейд» м.Запоріжжя
про стягнення основного боргу за
спожиту теплову енергію у розмірі
50330,39грн., 3% річних у розмірі 1117,55грн. та
пені у розмірі 2998,98грн. (т.1 а.с.3-7).

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 26.03.2014р. позов
Прокурора Жовтневого району
м.Запоріжжя в інтересах держави в особі
Концерну «Міські теплові мережі» в
особі філії Концерну «Міські теплові
мережі» Жовтневого району м.Запоріжжя
було задоволено частково. Стягнуто з
відповідача на користь позивача
заборгованість за спожиту теплову
енергію у розмірі 39172,70грн., пеню у
розмірі 2819,06грн., 3% річних у розмірі
1076,29грн. та судовий збір у розмірі
1827грн. В решті позову відмовлено (т.2
а.с.34-37 ).

Судове рішення мотивоване тим, що
позивачем належним чином виконані
умови договору купівлі-продажу
теплової енергії в гарячій воді №600268 в
частині надання теплової енергії,
натомість зі сторони відповідача умови
договору не виконані в повному обсязі
за період з жовтня 2012р. по квітень 2013р.,
що є підставою для стягнення
заборгованості за цей період. В частині
стягнення решти боргу за період з
жовтня 2013р. по листопад 2013р. відмовлено
з посиланням на припинення дії
договору 01.05.2013 року. Щодо стягнення
пені та 3% річних, суд першої інстанції
дійшов висновку про часткове
задоволення позову в цій частині,
посилаючись на припинення дії договору
01.05.2013 року.

Заступник прокурора Запорізької
області м.Запоріжжя звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просив
скасувати рішення господарського суду
Запорізької області від 26.03.2014р. та
прийняти нове, яким позов прокурора
задовольнити у повному обсязі
(т.2 а.с.57-60).

Підставами для скасування рішення
заступник прокурора вважає те, що
місцевим господарським судом
неправильно застосовані норми
матеріального права.

У скарзі апелянт зазначає, що місцевим
господарським судом при прийнятті
рішення не враховано те, що відповідач
фактично продовжував отримувати, а
позивач поставляти теплову енергію на
потреби опалення приміщення ПП
«Аверс-Трейд», які знаходяться у
житловому будинку №48 по
вул.Червоногвардійський у м.Запоріжжя
та мають спільну з будинком систему
опалення.

До Донецького апеляційного
господарського суду також надійшла
апеляційна скарга Концерну «Міські
теплові мережі» в особі філії Концерну
«Міські теплові мережі» Жовтневого
району м.Запоріжжя на рішення
господарського суду Запорізькуої
області від 26.03.2014р. по справі №908/358/14,
яка ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 28.04.2014р. по
справі №908/358/14 прийнята до провадження
та призначена до розгляду на 17.06.2014р.

Підставами для скасування рішення
апелянт також як і заступник прокурора
Запорізької області м.Запоріжжя вважає
те, що місцевим господарським судом
неправильно застосовані норми
процесуального та матеріального права,
неповно з»ясовані обставини, що мають
значення для справи та не прийняті до
уваги пояснення Концерну «МТМ».

У скарзі апелянт зазначає, що у зв»язку
з тим, що сторонами не було досягнуто
згоди на розірвання договору, не було
ліквідації сторін, відповідач не
звертався до господарського суду з
вимогою про розірвання спірного
договору - спірний договір є діючим.

В апеляційній скарзі апелянт просить
рішення господарського суду
Запорізької області від 28.03.2014р. по
справі №908/358/14 скасувати повністю і
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі (т.2 а.с.68-71).

Відповідач, Приватне підприємство
«Аверс-Трейд» м.Запоріжжя також
звернувся до Донецького апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати
рішення господарського суду
Запорізької області від 28.03.2014р. по
справі №908/358/14 в частині стягнення
боргу у сумі 39172,70грн., пені у сумі
2819,06грн. та 3% річних у сумі 1076,29грн. та
прийняти нове рішення, яким у
задоволені позовних вимог у цій
частині відмовити (т.2 а.с. 80-84).

Апелянт зазначив, що не
погоджується з прийнятим рішенням,
вважає його незаконним і
необґрунтованим, прийнятим з
порушенням судом норм матеріального
та процесуального права. На думку
апелянта, судом не було належним чином
досліджені: Акт від 30.01.2013р., згідно
якого зафіксовано реконструкцію
системи опалення (обрізано опалювальні
прилади); розрахунок ПП «Техіндустрія»
та розрахунок ПП «Опал» по тепловому
навантаженню системи опалення.

В якості доводів апелянт також
зазначає про те, що рішення місцевого
господарського суду ґрунтується
виключно на поясненнях та доводах
позивача, при цьому без перевірки
відповідно дійсності даних,
зафіксованих в актах огляду даних
належного відповідачу приміщення.

Також апелянт зазначає, що пеня та 3%
річних як похідні від необґрунтовано
нарахованого основного зобов»язання
зі сплати заборгованості за надані
послуги є безпідставними.

11.06.2014р. від позивача через
канцелярію суду надійшло клопотання
№3062/27 від 05.06.2014р., в якому останній
просить суд розглянути справу без
участі його представника та скасувати
рішення господарського суду
Запорізької області від 26.03.2014р. по
справі №908/358/14 частково (в частині
відмови у задоволені позовних вимог) та
прийняти нове рішення у цій частині,
яким задовольнити ці вимоги у повному
обсязі (т.2 а.с. 85).

13.06.2014р. через канцелярію Донецького
апеляційного господарського суду
надійшов відзив на апеляційну скаргу
від 11.06.2014р., в якому відповідач просив
відмовити у задоволенні апеляційної
скарги Концерну «Міські теплові
мережі", який колегією суддів
розглянутий на таз учений до
матеріалів справи.

У судове засідання з»явився
прокурор, який просив задовольнити
апеляційну скаргу, подану прокурором,
підтримав апеляційну скаргу позивача.

Позивач у судове засідання не
з»явився, через подане клопотання
просив розглянути справу без участі
його представника та наполягав на
задоволенні поданої ним апеляційної
скарги.

Відповідач у судове засідання не
з»явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про причину неявки суд не
повідомив.

Враховуючи ту обставину, що явка сторін
не визнавалася судом обов»язковою,
сторони були належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання, судова колегія вважала за
можливе розглянути справу за
відсутності представників позивача та
відповідача.

Відповідно до частини другої статті 101
Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
29.12.1976 року № 5 «Про судове рішення»,
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини справи, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Обґрунтованим визначається рішення, в
якому повно відображено обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини справи і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються двосторонніми
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України
здійснено запис судового засідання за
допомогою засобів технічної фіксації
та складено протокол.

Заслухавши прокурора, перевіривши
матеріали справи та правильність
застосування господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Концерн «Міські теплові мережі», м.
Запоріжжя є юридичною особою
(ідентифікаційний код 32121458), що
підтверджено витягом з ЄДРПОУ та
Статутом (т.1 а.с.77-78).

Згідно п.6.1 Положення про Філію
Концерну «Міські теплові мережі»
Жовтневого району м. Запоріжжя, Філія є
структурним підрозділом Концерну і не
є юридичною особою ( т.1 а.с. 79).

Відповідно до п.2.1 Статуту підприємства
основною метою діяльності Концерну є
здійснення виробничо-технічної
діяльності, спрямованої на надійне та
безперебійне забезпечення споживачів
тепловою енергією, одержання прибутку
для здійснення діяльності Концерну та
задоволення на його основі
соціально-економічних інтересів
трудового колективу Концерну.
Предметом діяльності підприємства є
виробництво теплової енергії,
розподілення теплової енергії для
обігріву житла, а також побутових
потреб населення та підприємств,
установ, організацій та її збут та інше
(п.2.2 Статуту).

Відповідач, Приватне підприємство
"Аверс-Трейд", м. Запоріжжя є юридичною
особою (ідентифікаційний код 24909382), що
підтверджено витягом з ЄДР та Статутом
(т.1 а.с.75-76, 107-115, 116).

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно Договору міни від 07.09.2009 року
Приватне підприємство "Аверс-Трейд", м.
Запоріжжя є власником 3/25 частини
будівлі, літ А-4, загальною площею 359,44
кв.м, що знаходиться по вул.
Червоногвардійській в будинку №48 на
другому поверсі, а саме: кімната 35 (28) пл.
17,4 кв.м., кімната 36 (29) пл. 16,4 кв.м.,
кімната 37 (30) пл. 20,3 кв.м., кімната 38 (31) пл.
19,4 кв.м., кімната 39 (32) пл. 19,6 кв.м.,
кімната 40 (33) пл. 40.6 кв.м.. коридор 34 (34)
пл. 62,9 кв.м.. кімната 41 (35) пл. 19,5 кв.м.,
тамбур 42 (35/1) пл. 0,6 кв.м., кімната 43 (36) пл.
36.8 кв.м., кімната 44 (37) пл. 19,9 кв.м.,
кімната 45 (38) пл. 19,9 кв.м., кладова 46
(39) пл. 2,2 кв.м. кімната 47 (40) пл. 16,6 кв.м.
вмивальник 48 (40/1) пл. 4,2 кв.м., туалет 49 (41)
пл. 1,4 кв.м., душ 50 (41/1) пл. 1,3 кв.м., туалет 51
(42) пл. 2,7 кв.м., балкон пл. 0,72 кв.м.,
балкон пл. 0,72 кв.м., загальною площею 323,14
кв.м. Місця загального користування:
сходова клітина IV пл. 12,1 кв.м., сходова
клітина II пл. 18,1кв.м., тамбур II пл. 6,1 кв.м.
Право власності на зазначений об'єкт
підтверджується витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно, виданим
Орендним підприємством Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації від 04.11.2009 року за
№24348279, реєстраційний номер 4837667 (т.1 а.с.
89).

Пунктом 1.5 договору міни передбачено,
що передача майна за цим договором
здійснюється у день нотаріального
посвідчення та підтверджується
підписаними сторонами відповідними
актами прийому-передачі. Враховуючи
приписи діючого законодавства договір
міни був нотаріально посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_6, про що
зроблено запис у реєстрі за № 7833 від
07.09.2009р.

З акту приймання-передачі до договору
міни від 07.09.2009 року вбачається, що у
приміщеннях відсутня гаряча вода,
відсутнє підключення до гарячого
центрального водопостачання та
центрального опалення, відсутні
прилади опалення, приміщення
опалюється за допомогою автономних
електронагрівачів (т.1 а.с. 91).

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 19.10.2011р. по
справі №28/5009/5302/11 позов Концерну
"Міські теплові мережі" в особі філії
Концерну "Міські теплові мережі"
Жовтневого району до Приватного
підприємства "Аверс-Трейд" про
зобов'язання укласти договір
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді № 600268 - задоволено (т.1
а.с.11-26).

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 17.09.2013р.
зазначене рішення господарського суду
Запорізької області залишено без змін
(т.1 а.с.27-30).

Постановою Вищого господарського суду
України від 12.11.2013р. рішення
господарського суду Запорізької
області від 19.10.2011р. та постанова
Донецького апеляційного
господарського суду від 17.09.2013р. по
вказаній справі залишено без змін (т.1
а.с.31-37).

Відповідно до ст.187 ГК України день
набрання чинності рішенням суду
вважається днем укладення
відповідного господарського договору.

Так, між Концерном "Міські теплові
мережі" в особі філії Концерну "Міські
теплові мережі" Жовтневого району (за
договором - Теплопостачальна
організація, далі - позивач) та
Приватним підприємством "Аверс-Трейд"
(за договором - Споживач, далі -
відповідач) укладено договір
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді № 600268 01.05.2011 року (надалі -
договір), за умовами п.1.1 якого,
Теплопостачальна організація бере на
себе зобов'язання відпустити теплову
енергію в гарячій воді Споживачу, а
Споживач зобов»язується прийняти та
оплатити її вартість за діючими
тарифами (цінами) в терміни та порядку,
встановленими умовами цього Договору
та додатками до Договору, що є його
невід'ємними частинами.

Як зазначено в п.1.2 договору під час
виконання цього договору, а також
вирішення всіх питань, що не обумовлені
цим договором, сторони зобов'язуються
керуватися Законом України "Про
теплопостачання", Правилами
користування тепловою енергією,
Правилами підготовки теплових
господарств до опалювального періоду
та іншими актами цивільного
законодавства і нормативно-правовими
актами та документами.

Відповідно до додатку №1 до договору
"Обсяги та порядок постачання теплової
енергії Споживачу" постачання
відповідачу теплової енергії
здійснювалося на об'єкти за адресою:
м.Запоріжжя, вул. Червоногвардійська,
буд. 48, а саме: кім. 35 (28), 36 (29), 37 (30), 39 (32),
38 (31), 39 (32), 40 (33), 41 (35), 43 (36), 44 (37), 45 (38), 46 (39),
47 (40), коридор 34 (34), тамбур 42, вмивальник
48 (40/1), туалет 49 (41), 51 (42), душ 50 (41/1),
балкон, місця загального користування
(сходові клітини ІV, ІІ), тамбур ІІ,
загальною площею 359,44 кв.м. На вказані
приміщення встановлено теплове
навантаження на опалення 25247 ккал/год.

Згідно до п.2.1 договору теплова
енергія відпускається відповідачу в
гарячій воді на потреби: опалення та
вентиляцію - на протязі опалювального
періоду; підігрів води - за наявної
можливості; кондиціювання - по
замовленню Споживача; інші
технологічні потреби - по замовленню
Споживача.

Облік споживання теплової енергії на
потреби опалення та гарячого
водопостачання проводиться за
приладами комерційного обліку або
розрахунковим способом, що визначено
умовами п. 5.1 Договору.

Пунктом 5.5 договору передбачено,
що при відсутності приладів
комерційного обліку обсяг теплової
енергії визначається
Теплопостачальною організацією, як
виняток, розрахунковим способом згідно
з договірним тепловим навантаженням, з
урахуванням середньомісячної
температури зовнішнього повітря,
холодної води та кількості годин (діб)
роботи тепловикористовуючого
обладнання Споживача у розрахунковому
періоді.

Шостим розділом договору сторони
визначили "Розрахунки за теплову
енергію".

Так, розрахунки за договором
здійснюються в грошовій формі, що не
заперечує діючому законодавству,
відповідно до встановлених органами
місцевого самоврядування тарифів (цін)
діючих на час розрахунків та на
підставі показань приладів
комерційного обліку теплової енергії
або даних, встановлених розрахунковим
способом. Розрахунковим періодом є
календарний місяць. Підставою для
розрахунків відповідача з позивачем є
рахунок та акт приймання-передачі.
Відповідач зобов'язаний до 20 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
перерахувати на розрахунковий рахунок
позивача суму заборгованості за
спожиту теплову енергію (пункти 6.1 - 6.4
договору).

Відповідно до пунктів 6.7 договору
відповідач з 10 по 12 число місяця,
наступного за розрахунковим, повинен
отримати від позивача документи за
розрахунковий період: рахунок-фактуру;
акт приймання-передачі теплової
енергії; податкову накладну (платникам
ПДВ).

Отриманий акт приймання-передачі
теплової енергії відповідач повинен
підписати, оформити належним чином та
повернути на адресу позивача на
протязі п'яти днів з дати отримання. У
разі неотримання позивачем
підписаного акту приймання-передачі
або обґрунтованих заперечень в його
підписанні, у терміни, встановлені п.
6.7.1 договору, акт підписується
позивачем з позначенням про відмову у
його підписанні відповідачем, та
оформлений таким чином акт вважається
погодженим і є підставою для
проведення остаточних розрахунків за
зазначений в ньому період. (підпункти
6.7.1 та 6.7.2 договору).

Згідно з пунктами 3.2.6 і 3.2.26
договору відповідач зобов'язався
виконувати умови та порядок оплати
спожитої теплової енергії в обсягах і в
терміни, які передбачені договором, а
також щомісячно, у строки визначені
договором, повертати позивачу
підписаний уповноваженою особою та
належним чином оформлений акт
приймання-передачі теплової енергії в
гарячій воді.

Пунктом 7.2.8 договору, передбачено, в
разі несплати або несвоєчасної оплати
відповідачем за теплову енергію
відповідно терміну, встановленого в п.
6.4 договору, з наступного дня після
закінчення терміну сплати відповідачу
нараховується пеня в розмірі 0,5 % від
суми простроченого платежу (але не
більше суми обумовленої чинним
законодавством) за кожен день
прострочення по день фактичної оплати.

Пунктом 8.1 договору встановлено,
розбіжності та спори між сторонами,
пов»язані з виконанням, зміною та
розірванням цього договору,
вирішуються шляхом проведення
переговорів, листуванням або
укладенням додаткових угод. Пропозиції
щодо зміни договірних величин обсягів
споживання теплової енергії надаються
сторонами не пізніше ніж за 30 днів до
початку кварталу.

У разі неможливості досягти згоди
сторони мають право звернутись до
господарського суду для вирішення
спірного питання (п.8.2)

Договір набуває чинності з 01.05.2011 р. і
діє до 01.05.2012 р. (п. 10.1. договору).

Договір припиняє свою дію у випадках:
взаємної згоди сторін про його
припинення, прийняття відповідного
рішення господарським судом,
ліквідації однієї із сторін (п. 10.2.
договору).

Припинення дії договору не звільняє
споживача від обов'язку повної сплати
за спожиту теплову енергію та
відповідальності, передбаченої цим
договором і чинним законодавством
України (п.10.3).

Згідно п. 10.4. договір вважається
пролонгованим на кожний наступний рік,
якщо жодна з сторін за місяць до
закінчення терміну дії даного договору
не заявила про його розірвання.

Додатком № 1 до договору
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді № 600268 від 01.05.2011р.
закріплено, що Теплопостачальна
організація відпускає Споживачу
теплову енергію в гарячій воді на
об'єкти ПП "Аверс-Трейд" за адресою: м.
Запоріжжя, вул. Червоногвардійська, 48 з
тепловим навантаженням 0,016088 Гкал/год.

З матеріалів справи вбачається, що в
межах позовних вимог позивачем
заявлено про невиконання відповідачем
умов договору №600268 в частині оплати за
надані послуги в період з жовтня 2012р. по
листопад 2013р. включно, на загальну суму
50330,39грн.

Факт надання позивачем відповідачу
послуг з теплопостачання
підтверджується Актами
приймання-передачі теплової енергії за
спірний період, в тому числі:

- актом приймання-передачі теплової
енергії від 31.10.2012р. за жовтень 2012р. на
суму 303,70 грн. з ПДВ;

- актом приймання-передачі теплової
енергії від 30.11.2012р. за листопад 2012р. на
суму 6347,33 грн. з ПДВ;

- актом приймання-передачі теплової
енергії від 31.12.2012р. за грудень 2012р. на
суму 8236,64 грн. з ПДВ;

- актом приймання-передачі теплової
енергії від 31.01.2013р. за січень 2012р. на
суму 8741,87 грн. з ПДВ;

- актом приймання-передачі теплової
енергії від 28.02.2013р. за лютий 2013р. на
суму 7052,33грн. з ПДВ;

- актом приймання-передачі теплової
енергії від 31.03.2013 р. за березень 2013 року
на суму 8062,03грн. з ПДВ;

- актом приймання-передачі теплової
енергії від 30.04.2013 р. за квітень 2013 року
на суму 428,80грн. з ПДВ;

- актом приймання-передачі теплової
енергії від 31.10.2013 р. за жовтень 2013 року
на суму 4610,96грн. з ПДВ;

- актом приймання-передачі теплової
енергії від 30.11.2013 р. за листопад 2013 року
на суму 6456,73грн. з ПДВ. (т.1 а.с. 38-46).

На оплату наданих послуг по постачанню
теплової енергії за спірний період,
враховуючи приписи п. 6.3 договору,
позивачем відповідачу були виставлені
рахунки на оплату наданих послуг за
період з жовтня 2012року по листопад 2013
року на загальну суму 50330,39 грн.(т.1а.с.
47-55).

Вказані акти приймання -передачі
теплової енергії та рахунки були
направлені відповідачу, що
підтверджено реєстрами на
відправлення рахунків та актів за
спірний період, які наявні у матеріалах
справи (т.1 а.с.56-64).

Позивач зазначає, що рішенням
господарського суду Запорізької
області від 18.12.2013р. по справі №5009/3742/12,
яке залишено без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 19.02.2013р. по
вказаній справі, позов Концерну «МТМ»
до ПП «Аверс-Трейд» про стягнення
заборгованості за спожиту теплову
енергію за період з листопада 2011р. по
квітень 2012р. у розмірі 43449,53грн., пені у
розмірі 3162,77грн., 3% річних у розмірі
756,60грн. та 109,11грн. інфляційних
задоволено у повному обсязі (т.1 а.с. 65-69,
70-74).

Позивач наполягає на тому, що у зв»язку
з невиконанням своїх обов»язків по
сплаті спожитої теплової енергії за
договором №600268 від 01.05.2011р. за
відповідачем утворилась
заборгованість за жовтень 2012 року -
листопад 2013 року у розмірі 50330,39грн.

Відповідач вартість послуг з
теплопостачання за вказаний період у
повному обсязі не сплатив.

За таких обставин позивач
звернувся до господарського суду
Запорізької області з позовом до
відповідача про стягнення боргу за
спожиту теплову енергію у розмірі
у розмірі 50330,39грн., 3%
річних у розмірі 1117,55грн. та пені у
розмірі 2998,98грн.

Суть спірних правовідносин полягає у
вирішення питання щодо стягнення
заборгованості за договором
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України,
Законом України "Про теплопостачання"
від 02.06.2005р. № 2633-1У ( далі - Закон № 2633),
Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004
року №1875-IV( далі - Закон № 1875- IV),
Правилами користування тепловою
енергією, затвердженими Постановою
Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р.
№ 1198, Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
гарячої води і водовідведення,
затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005
р. № 630.

Основні правові, економічні та
організаційні засади діяльності на
об'єктах сфери теплопостачання,
регулювання відносин, пов'язаних з
виробництвом, транспортуванням,
постачанням та використанням теплової
енергії з метою забезпечення
енергетичної безпеки України,
підвищенням енергоефективності
функціонування систем
теплопостачання, створення і
удосконалення ринку теплової енергії
та захисту прав споживачів та
працівників сфери теплопостачання
визначає Закон України "Про
теплопостачання".

Статтею 1 Закону України № 2633 визначено
поняття теплової енергії - це товарна
продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води,
інших господарських і технологічних
потреб споживачів, призначена для
купівлі-продажу.

Відповідно до п.2 ст.275 Господарського
кодексу України, ст.1, п.4 ст.19 Закону
України «Про теплопостачання»
споживання теплової енергії
допускається тільки на підставі
договору, укладеного між
теплопостачальною організацією та
споживачем.

Згідно зі ст. 19 Закону України № 2633
споживач зобов'язаний щомісячно
здійснювати оплату теплопостачальній
організації за фактично отриману
теплову енергію. Основним обов'язком
споживача теплової енергії, відповідно
до ст. 24 зазначеного Закону, визначено
додержання вимог договору та
нормативно-правових актів.

Так, укладений між сторонами договір
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді є за своєю правовою
природою договором про надання послуг.

Частинами 1 та 2 ст.714 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання. До договору
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, положення про договір
поставки, якщо інше не встановлено
законом або не випливає із суті
відносин сторін.

У відповідності до ч.1 ст.275
Господарського кодексу України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу та
перегріту воду (далі-енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити експлуатацію
енергетичного обладнання, що ним
використовується.

В силу ч.1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

У відповідності до приписів ст. 509
Цивільного кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
зазначає, що договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи
та вищенаведеного, на виконання умов
договору, за період з жовтня 2012 р. по
листопад 2013р. включно, позивач поставив
відповідачу теплову енергію на
загальну суму 50330,39грн., у зв'язку з чим
відповідачу до сплати було виставлено
відповідні рахунки.

Відповідно до умов договору №600268,
підставою для розрахунків споживача з
теплопостачальною організацію є
рахунок та акт приймання-передачі (п.6.3
договору).

Зазначені акти приймання-передачі та
рахунки позивач рекомендованою
кореспонденцією направляв на адресу
відповідача, що підтверджується
копіями наданих реєстрів (т.1 а.с. 56-64).

За вказаний період відповідач послуги
за спожиту теплову енергію не сплатив
та сума боргу склала 50330,39грн.

Суд задовольнив позовні вимоги в цій
частині частково у розмірі 39172,70грн. за
період з жовтня 2012р. по квітень 2013р. з
посиланням на припинення дії договору
№6000268 - 01.05.2013 року, проте колегія суддів
не погоджується з цим та вважає за
необхідно зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, при
обстежені системи опалення
нежитлового приміщення, розташованого
за адресою по вул.Червоногвардійська, 48
було встановлено Актом від 30.01.2013 року в
порушення вимог п.11 «Правил
користування тепловою енергією»,
затверджених Постановою КМУ №1198 від
03.10.2007р., переобладнання системи
опалення нежитлового приміщення
проведено без узгодження з
теплопостачальною організацією (т.1 а.с.
98).

Також, з матеріалів справи вбачається,
відповідач направив на адресу позивача
лист №5 від 29.03.2013р., в якому повідомив
останнього про відмову від продовження
дії договору, його розірвання та про
відмову від отримання послуг
теплопостачання (т.1 а.с.100).

12.04.2013р. позивач направив на адресу
відповідача рекомендованим листом
відповідь №452-04, в якій було роз»яснено
порядок відключення від мереж
централізованого опалення та
наголошено на відсутності правових
підстав для розірвання договору №600268.
Також, у вказаній відповіді позивачем
було зазначено, що в разі незгоди,
відповідач має право на її оскарження в
порядку, встановленому чинним
законодавством України (т.1 а.с.132-133).

Відповідно до п.2 ст.275 ГК України, ст.19
Закону України «Про теплопостачання»
№ 2633 та п.4 «Правил
користування тепловою енергією» №1198
від 03.10.2007р. теплопостачальна
організація має право постачати
вироблену теплову енергію
безпосередньо споживачу згідно з
договором купівлі-продажу.

Відключити приміщення споживача
(відповідача) від централізованого
опалення та постачання гарячої води
теплопостачальна організація (позивач)
не має ані технічної, ані законодавчої
можливості з наступних підстав.

Порядок відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води
багатоквартирних будинків з
ініціативи споживачів врегульовано
«Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення», затвердженими
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року №630.

Вказані Правила регулюють
відносини між суб'єктом
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальних
послуг (далі - виконавець), і фізичною та
юридичною особою (далі - споживач), яка
отримує або має намір отримувати
послуги з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення (далі - послуги).

В цих же пунктах Правил зазначено, що
самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.
Для відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води необхідна
наявність технічної можливості такого
відключення, що має бути передбачено
затвердженою органом місцевого
самоврядування відповідно до Закону
України „Про теплопостачання" схемою
теплопостачання, за умови забезпечення
безперебійної роботи інженерного
обладнання будинку та вжиття заходів
щодо дотримання в суміжних приміщеннях
вимог будівельних норм і правил з
питань проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кондиціонування,
будівельної теплотехніки; державних
будівельних норм з питань складу,
порядку розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

Пунктом 11 Правил № 1198
встановлено, що самовільне втручання в
діючі системи теплопостачання і
теплоспоживання забороняється.

Порядком відключення окремих
житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженим наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 року № 4 і
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 9 грудня 2005 року за №1478/11758
(далі-Порядок), встановлено, що таке
відключення відбувається на підставі
рішення постійно діючої міжвідомчої
комісії, створеної органом місцевого
самоврядування або місцевим органом
виконавчої влади.

Статтею 654 Цивільного кодексу
України чітко визначено, що зміна або
розірвання договору вчиняється в
такій самій формі, що й договір, що
змінюється або розривається, якщо інше
не встановлено договором або законом
чи не випливає із звичаїв ділового
обороту.

У разі якщо сторони не досягли згоди
щодо зміни (розірвання) договору або у
разі неодержання відповіді у
встановлений строк з урахуванням часу
поштового обігу, заінтересована
сторона має право передати спір на
вирішення суду (ч.4ст.188 ГК України).

Пунктом 8.1 договору встановлено,
розбіжності та спори між сторонами,
пов»язані з виконанням, зміною та
розірванням цього договору,
вирішуються шляхом проведення
переговорів, листуванням або
укладенням додаткових угод. Пропозиції
щодо зміни договірних величин обсягів
споживання теплової енергії надаються
сторонами не пізніше ніж за 30 днів до
початку кварталу.

У разі неможливості досягти згоди
сторони мають право звернутись до
господарського суду для вирішення
спірного питання (п.8.2)

Таким чином, оскільки позивач відмовив
відповідачу у розірванні договору
№600268 від 01.05.2011р., сторони не досягли
згоди щодо розірвання вказаного
договору.

У зв»язку з тим, що у матеріалах справи
відсутні докази досягнення згоди про
розірвання договору, звернення до
господарського суду з вимогою про
розірвання договору та відповідного
рішення, колегія суддів вважає, що
договір купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді №600268 від 01.05.2011р.
є діючим, а висновок місцевого
господарського суду щодо припинення
його дії 01.05.2013р. є хибним.

Враховуючи вищенаведене та
приймаючи до уваги, що відповідач не
надав суду належних та допустимих
доказів у розумінні ст.ст.33, 34, 36
Господарського процесуального кодексу
України, належного виконання згідно
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
зобов»язань, передбачених договором
№600268 купівлі-продажу теплової енергії
в гарячій воді від 01.05.2011р., колегія
суддів зазначає, що заборгованість за
спожиту теплову енергію за період з
жовтня 2012 року по листопад 2013 року у
розмірі 50330,39грн. є такою, що підлягає
стягненню у повному обсязі, а рішення
місцевого господарського суду -
скасуванню в частині відмови щодо
стягнення боргу за період з жовтня 2013р.
по листопад 2013р. в сумі 11157,69грн.

Крім того, позивач просив стягнути з
відповідача пеню згідно п.7.2.8 Договору
у розмірі 2998,98 грн.

Пунктом 7.2.8 Договору передбачено, що у
разі несплати або несвоєчасної оплати
споживачем за теплову енергію
відповідно до терміну, встановленого в
п.6.3 цього договору, з наступного дня
після закінчення терміну сплати
споживачу нараховується пеня у розмірі
0,5% від суми простроченого платежу (але
не більше суми обумовленої чинним
законодавством) за кожен день
прострочення по день фактичної оплати.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
встановлено, що пенею є вид неустойки,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Основним Законом, що регулює
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов»язань, є
Закон України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов»язань», у ст. 3 якого
відповідальність обмежено подвійною
обліковою ставкою НБУ, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені
судом апеляційної інстанції
встановлено, що позовні вимоги,
заявлені позивачем про стягнення пені
у розмірі 2998,98 грн. обґрунтовані,
доведені та є такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі, а рішення
місцевого господарського суду -
скасуванню в частині відмови щодо
стягнення пені в сумі 179,92грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, за
вимогою кредитора повинен сплатити
заборгованість з врахуванням
встановленого індексу інфляції, а
також трьох процентів річних.

Позивачем нараховані 1117,55грн. - 3% річних
за період з жовтня 2012р. по листопад 2013р.

Перевіривши розрахунок 3% річних,
судом апеляційної інстанції
встановлено, що позовні вимоги в
частині стягнення 3% річних у розмірі
1117,55грн. є арифметично вірними,
доведеними та такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі, а рішення
місцевого господарського суду -
скасуванню в частині відмови щодо
стягнення 3% річних в сумі 41,26грн.

В решті рішення господарського суду
Запорізької області від 26.03.2014р. у
справі № 908/358/14 підлягає
залишенню без змін за мотивами,
викладеними у постанові.

Доводи апелянта, ПП «Аверс - Трейд»
стосовно припинення дії договору
01.05.2013р., відхиляється колегією суддів,
з підстав наведених вище у постанові.

Інші доводи апелянта, ПП «Аверс - Трейд»
не приймаються колегією суддів до
уваги, оскільки не спростовують
висновок місцевого господарського
суду..

Судові витрати підлягають
розподілу відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103,
104, 105 Господарського процесуального
кодексу України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Заступника
прокурора Запорізької області
м.Запоріжжя та Концерну Міські
теплові мережі» в особі філії Концерну
«Міські теплові мережі» Жовтневого
району м.Запоріжжя на рішення
господарського суду Запорізької
області від 26.03.2014 року у справі
№908/358/14 - задовольнити.

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Аверс-Трейд» м.Запоріжжя
на рішення господарського суду
Запорізької області від 26.03.2014 року у
справі №908/358/14 - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 26.03.2014 року у
справі №908/358/14 в частині відмови щодо
стягнення основного боргу за спожиту
теплову енергію у розмірі 11157,69грн., 3%
річних у розмірі 41,26грн. та пені у
розмірі 179,92грн. - скасувати.

Стягнути з Приватного
підприємства «Аверс-Трейд» м.Запоріжжя
() на користь Концерну
Міські теплові мережі» в особі філії
Концерну «Міські теплові мережі»
Жовтневого району м.Запоріжжя () основний борг за спожиту
теплову енергію у розмірі 11157,69грн., 3%
річних у розмірі 41,26грн., пеню у розмірі
179,92грн.

В іншій частині рішення
господарського суду Запорізької
області від 26.03.2014 року у справі № 908/358/14
- залишити без змін за мотивами,
викладеними в даній постанові.

Стягнути з Приватного
підприємства «Аверс-Трейд» м.Запоріжжя
() на користь Концерну
Міські теплові мережі» в особі філії
Концерну «Міські теплові мережі»
Жовтневого району м.Запоріжжя () судовий збір за подачу
апеляційної скарги у розмірі 913,50 грн.

Господарському суду Запорізької
області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий
О.О.Радіонова

Судді
О.А.Марченко

В.М.Татенко

Надр.6 прим:1 -у справу;
1-прокурору1-позивачу; 1 -відповідачу; 1
-ДАГС; 1-ГС Запоріж. обл.