КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2014 р. Справа№ 910/25194/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко А.І.

за участю представників сторін

від позивача: Савицька С.С. -
представник за дов. №03/2/228 від 04.04.2013р.;

від відповідача 1: Євсєєв М.В. -
представник за дов. б/н від 23.09.2013р.;

від відповідача 2: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"

на рішення Господарського суду м.
Києва від 04.03.2014 р.

у справі № 910/25194/13 (суддя: Борисенко
І.І.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
Акціонерний Банк"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Офіс Лайн"

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Джеррад Україна"

про визнання договору про відступлення
права вимоги недійсним.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
(далі - позивач) звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Офіс Лайн" (далі -
відповідач 1), Товариства з обмеженою
відповідальністю "Джеррад Україна"
(далі - відповідач 2) про визнання
договору від 27.06.2012р. про відступлення
права вимоги недійсним.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 04.03.2013р. в задоволенні
позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Публічне акціонерне товариство
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить Київський
апеляційний господарський суд
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 04.03.2014р. у справі
№910/25194/13 та прийняти нове рішення, яким
позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим,
що Господарський суд міста Києва
неповно з'ясував обставини справи,
визнав обставини встановленими, які є
недоведеними і мають значення для
справи, неправильно застосував норми
процесуального права.

Крім того, апелянт зазначає, про
відсутність у спірному договорі
встановлених законодавством умов
необхідних для укладання даних
договорів згідно постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 р. за
№ 9 "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання договорів
недійсними".

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.04.2014р. у
справі №910/25194/13, скарга прийнята до
розгляду та порушено апеляційне
провадження.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.05.2014р. у
справі №910/25194/13, розгляд справи було
відкладено на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

Представник відповідача 2 в
засідання Київського апеляційного
господарського суду 28.05.2014р. не
з'явився, був належним чином
повідомлений про місце та час розгляду
апеляційної скарги, що підтверджується
відміткою відділу діловодства на
зворотному боці ухвали Київського
апеляційного господарського суду від
21.05.2014р.

Дана відмітка, за умови, що її
оформлено до вимог Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, є підтвердженням належного
надсилання копій процесуального
документа сторонам та іншим учасникам
судового процесу (Інформаційний лист
Вищого господарського суду України від
13.08.2008 № 01-8/482 «Про деякі питання
застосування норм господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у першому
півріччі 2008 року»).

Крім того, враховуючи, що судом явка
уповноважених представників сторін в
судове засідання обов'язковою не
визнавалася, відповідач 2 не
скористався належними йому
процесуальними правами приймати
участь в судовому засіданні 28.05.2014р.,
Київський апеляційний господарський
суд дійшов висновку про можливість
розгляду справи у відсутності
представника позивача відповідача 2 за
наявними в ній матеріалами на підставі
ст. 101 Господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
Київський апеляційний господарський
суд вважає, що рішення Господарського
суду міста Києва від 04.03.2014р. підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
Публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" - без
задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи 01.03.2009 р. між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Джеррад Україна"
(орендар, первісний кредитор) та
Відкритим акціонерним товариством
"ВіЕйБі БАНК" (суборендар), назва якого
на виконання вимог Закону України "Про
акціонерні товариства" була змінена на
Публічне акціонерне товариство
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" -
було укладено договір суборенди,
відповідно до умов якого орендар
передає суборендареві для цілей
розміщення офісу суборендаря за плату
на строк, встановлений в цьому
договорі, нежитлове приміщення
загальною площею 1624, 56 мІ, розташоване
на першому, третьому та четвертому
поверхах будинку, за адресою: м. Київ,
вул. Дегтярівська, 21, літ. "Г".

Умовами п. 2.1.2, 2.1.3 договору, строк
суборенди становив 2 роки та 360 днів та
завершувався 24.12.2012 р.

Незважаючи на закінчення строку
дії договору 24.12.2012 р., позивач
продовжував фактичне користування
приміщенням без підписання
відповідної письмової угоди про це з
орендарем, що підтверджується
нотаріально завіреним актом комісії
від 13.07.2012 р. за реєстровим № 593-599,
наявним в матеріалах справи та не
заперечується самим позивачем.

У зв'язку з порушенням Публічним
акціонерним товариством
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
зобов'язання щодо повернення
приміщення орендодавцю у визначений
договором суборенди строк, та не
здійсненням оплати з орендних платежів
за період фактичного користування
приміщенням з 25.02.2012 р. по 16.07.2012 р., на
підставі п. 3.6.3. договору суборенди,
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Джеррад Україна"
нараховано неустойку у розмірі 14647788,04
грн. вартості подвійної орендної плати
за фактичне користування зазначеним
приміщенням.

27.07.2012 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Офіс Лайн" (новий
кредитор або позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Джеррад
Україна" (первісний кредитор або
орендар) було укладено договір про
відступлення права вимоги.

Згідно п. 1.1 зазначеного договору
первісний кредитор передає, а новий
кредитор приймає на себе право вимоги у
розмірі 14647788,04 грн., в якості неустойки
за порушення Відкритим акціонерним
товариством "Всеукраїнський
акціонерний банк", (28.04.2010 р. рішенням
Загальних зборів акціонерів
найменування банку змінено на Публічне
акціонерне товариство "Всеукраїнський
Акціонерний Банк"), ,
зобов'язання щодо повернення
орендованого приміщення, що належить
первісному кредиторові згідно
договору суборенди нежитлового
приміщення загальною площею 1624,56
квадратних метрів, розташованого на
першому, третьому та четвертому
поверхах будинку (далі - "приміщення"),
за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21,
літ. "Г", укладеним 01.03.2009 р. з первісним
кредитором та стає кредитором за
основним договором.

Відповідно до п. 1.3 договору новий
кредитор одержав право (замість
первісного кредитора) вимагати від
боржника реального та належного
виконання всіх зобов'язань за основним
договором, що існують на момент
укладення даного договору та/або
з'являються відповідно до його умов в
майбутньому.

Крім того, умовами договору
суборенди від 01.03.2009 р., укладеного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Джеррад Україна" та
Публічним акціонерним товариством
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" не
заборонено можливість здійснення
заміни кредитора у зобов'язанні,
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

З огляду на викладене, Київський
апеляційний господарський суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що внаслідок укладення між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Офіс Лайн" і
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Джеррад Україна"
договору про відступлення права вимоги
б/н від 27.07.2012 р., до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Офіс Лайн"
перейшло право вимоги до боржника за
договором суборенди від 01.03.2009 р.

Згідно абз. 1 п. 1 ст. 512 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним свої
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу
України встановлено, що до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Судом встановлено, що спірний
договір про відступлення права вимоги
був вчинений у тій самій формі (простій
письмовій), що і договір суборенди від
01.03.2009 р. як цього вимагає ст. 513
Цивільного кодексу України.

Статтею 514 Цивільного кодексу
України, передбачено, що до нового
кредитора переходять права
перевісного кредитора, у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3.6.3. договору
суборенди від 01.03.2009 р., Товариством з
обмеженою відповідальністю "Джеррад
Україна" нарахована неустойка у
розмірі 14647788,04 грн. - Публічному
акціонерному товариству
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
відповідно до існуючого зобов'язання,
яке виникло на підставі умов основного
договору.

Як правильно встановлено судом
першої інстанції та підтверджується
матеріалами справи, на момент
укладення договору про відступлення
права вимоги від 27.07.2012 р., боржник -
Публічне акціонерне товариство
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
своїх зобов'язань за договором
суборенди від 01.03.2009 р. перед
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Джеррад Україна" не
виконав, отже, зобов'язання було чинним
та існуючим на дату укладення спірного
договору.

Крім того, в матеріалах справи наявний
нотаріально посвідчений акт комісії
від 13.07.2012 р. за реєстровим № 593-599,
укладеного між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Офіс Лайн",
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Джеррад Україна та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Валгрі", яким
встановлено порушення договірних умов
Публічним акціонерним товариством
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" щодо
повернення орендованого майна та
сплати коштів за користування майном.

З огляду на викладене, Київський
апеляційний господарський суд не
приймає як належне твердження
скаржника, що право вимоги, яке виникло
внаслідок укладення договору про
відступлення права вимоги від 27.07.2012 р.
є неіснуючою вимогою, оскільки,
позивачем не було надано ані суду
першої інстанції, ані суду апеляційної
інстанції у встановленому законом
порядку належних та допустимих доказів
останнього.

Крім того, в договорі про
відступлення права вимоги від 27.07.2012 р.,
визначений предмет договору, який є
існуючим, а також зазначені всі істотні
умови передбачені для укладання
відповідних договорів, посилання
скаржника про відсутність предмета
договору, обсягу прав та обов'язків, які
переходять, не відповідають дійсним
обставинам справи та спростовується
самим договором.

Відповідно до ст. 626 Цивільного
кодексу України, зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 204 Цивільного кодексу
України, правомірність правочину
презюмується. Отже, обов'язок доведення
обставин, з якими закон пов'язує
виконання господарським судом
оспорюваного правочину недійсним,
покладається на позивача.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою,
шостою ст. 203 Цивільного кодексу
України. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним.

Згідно частин 1-3, 5, 6 ст. 203
Цивільного кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 180
Господарського кодексу України
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору. Строком дії господарського
договору є час, впродовж якого існують
господарські зобов'язання сторін, що
виникли на основі цього договору.

Відповідно до ст. 638 Цивільного
кодексу України передбачено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору,умови, що визначені законом як
істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однією
із сторін має бути досягнуто згоди.

З огляду на викладене, Київський
апеляційний господарський суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що посилання скаржника на
постанову Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 р. за № 9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання договорів недійсними" щодо
відсутності у спірному договорі
встановлених законодавством умов
необхідних для укладання договорів - є
безпідставним, оскільки, фактичні
обставини справи, свідчать про
досягнення сторонами згоди щодо умов
договору, які є істотними в силу закону
для такого виду договору, що свідчать
про його укладення, відповідно, подія,
до якої прагнули сторони відбулася.

При цьому, Київський апеляційний
господарський суд відзначає, що
аналогічна позиція міститься в
рішенні Господарського суду міста
Києва від 18.11.2013р. по справі №910/18552/13,
яким позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Офіс Лайн» до ПАТ
«ВіЕйБі» задоволено частково та
стягнуто 14647726,11 грн. вартості подвійної
орендної плати та яке залишено без змін
Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 23.04.2014р.

З огляду на викладене, Київський
апеляційний господарський суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відмови в задоволенні
позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
місцевим господарським судом повно і
всебічно з'ясовані всі обставини
справи та надано їм належну правову
оцінку.

Доводи апелянта щодо неправильного
застосування норм процесуального та
матеріального права не знайшли свого
підтвердження.

На підставі наведеного, колегія суддів
дійшла висновку про те, що прийняте
господарським судом рішення
відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
вимогам щодо законності та
обґрунтованості, підстав для
скасування рішення, в тому числі, з
мотивів, наведених в апеляційній
скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення
Господарського суду міста Києва від
04.03.2014р. у справі №910/25194/13 підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
Публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" -
задоволенню не підлягають.

Судові витати за розгляд апеляційної
скарги у зв'язку з відмовою в її
задоволенні на підставі ст. 49 ГПК
України покладаються апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк"
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 04.03.2014р. у справі №910/25194/13 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/25194/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
В.В. Сулім

Судді
К.В. Тарасенко

А.І. Тищенко