м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/6589/14 03.06.14

за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мегаполіс-2012"

до товариства з
обмеженою відповідальністю "АТЛ"

про стягнення 662 772,60
грн.

Суддя Удалова О.Г.

Представники сторін:

від позивача Королевич Ю.П.
(за довіреністю)

від відповідача Боровенко Д.В. (за
довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мегаполіс-2012"
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю "АТЛ" про
стягнення 838 131,72 грн. (400 409,29 грн.
основного боргу, 421 825,42 грн. пені, 11 110,14
грн. 3% річних, 4 786,87 грн. інфляційних).

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов
договорів поставки № 03/3 від 11.03.2013 р. та
№ 02/05 від 13.05.2013 р. в частині повної та
своєчасної оплати за поставлений
товар.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.04.2014 р. було порушено
провадження у справі № 910/6589/14 та
призначено її до розгляду на 20.05.2014 р.

10.04.2014 р. через канцелярію суду від
позивача надійшла заява про вжиття
заходів забезпечення позову.

19.05.2014 р. через канцелярію суду від
позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду, а також
заява про уточнення позовних вимог. У
вказаній заяві позивач зазначив, що
відповідачем здійснено частковий
розрахунок за товар за спірними
договорами та просив стягнути з
відповідача 662 772,60 грн., з яких 203 652,67
грн. - основний борг, 421 825,42 грн. - пеня, 9
945,63 грн. - 3% річних, 27 348,88 грн. -
інфляційні втрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що
це заява про зменшення розміру
позовних вимог.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечив,
надав письмові заперечення по справі, в
яких зазначив, що спірні договори є
неукладеними, оскільки сторони не
дійшли згоди щодо всіх істотних умов
договорів.

Також представник відповідача подав
клопотання про зупинення провадження у
справі до вирішення справи № 910/8166/14 за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мегаполіс-2012" про визнання договору
поставки № 03/3 від 11.03.2013 р. недійсним,
оскільки задоволення позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" унеможливить
задоволення позовних вимог
"Мегаполіс-2012".

Розгляд клопотань про забезпечення
позову та зупинення провадження у
справі судом відкладено на наступне
судове засідання.

20.05.2014 р. у судовому засіданні було
оголошено перерву до 03.06.2014 р. на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.

30.05.2014 р. через канцелярію суду від
позивача надійшли письмові
заперечення на відзив, у яких позивач
спростовує твердження відповідача
щодо неукладеності спірних договорів,
а також щодо відсутності посилань на
спірні договори у призначеннях
платежів на банківських виписках.

03.06.2014 р. від відповідача надійшов
зустрічний позов, який повернуто на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечив.

Ухвалою суду від 03.06.2014 р. було
відмовлено у задоволенні клопотання
позивача про вжиття заходів
забезпечення позову.

Згадане вище клопотання про зупинення
провадження у справі відхилено судом.
Зокрема, рішенням Господарського суду
м. Києві у справі № 910/8166/14 від 29.05.2014 р.
товариству з обмеженою
відповідальністю «АТЛ» було
відмовлено у задоволенні позову про
визнання недійсним договору поставки
№ 03/3 від 11.03.2013 р., укладеного з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Мегаполіс-2012».

У судовому засіданні 03.06.2014 р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно та
повно з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги і
заперечення, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи та вирішення спору
по суті, суд встановив:

11.03.2013 р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "Мегаполіс-2012" (далі -
продавець) та товариством з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" (далі - покупець)
було укладено договір поставки № 03/3
(далі - Договір-1).

Відповідно до п. 1.1. Договору-1 продавець
передає у власність покупця, а покупець
сплачує в порядку та на умовах,
визначених цим Договором, диски литі
легкоплавкі алюмінієві для колісних
транспортних засобів КТЗ (далі - товар),
ціна і кількість яких визначаються в
специфікаціях до цього Договору, які є
його невід'ємними частинами.

Згідно з п. 2.2. Договору-1 оплата за кожну
партію товару здійснюється покупцем на
підставі видаткової накладної
щотижневими платежами за реалізований
товар. При цьому покупець зобов'язаний
сплатити повну вартість партії товару
у строк, що не перевищує 90 (дев'яносто)
календарних днів з дати отримання
товару.

Передача товару оформлюється шляхом
підписання сторонами видаткової
накладної, яка є підтвердженням
передачі права власності на товар і має
силу акту прийому-передачі. При
підписанні видаткової накладної
уповноважена особа покупця повинна
передати продавцю оригінал
довіреності на право отримання товару
(п. 3.3. Договору-1).

13.05.2013 р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "Мегаполіс-2012" (далі -
продавець) та товариством з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" (далі - покупець)
було укладено договір поставки № 02/05
(далі - Договір-2).

Відповідно до п. 1.1. Договору-2 продавець
передає у власність покупця, а покупець
сплачує в порядку та на умовах,
визначених цим Договором, диски литі
легкоплавкі алюмінієві для колісних
транспортних засобів КТЗ (далі - товар),
ціна і кількість яких визначаються в
специфікаціях до цього Договору, які є
його невід'ємними частинами.

Згідно з п. 2.2. Договору-2 оплата за кожну
партію товару здійснюється покупцем на
підставі видаткової накладної
щотижневими платежами за реалізований
товар. При цьому покупець зобов'язаний
сплатити повну вартість партії товару
у строк, що не перевищує 90 (дев'яносто)
календарних днів з дати отримання
товару.

Передача товару оформлюється шляхом
підписання сторонами видаткової
накладної, яка є підтвердженням
передачі права власності на товар і має
силу акту прийому-передачі. При
підписанні видаткової накладної
уповноважена особа покупця повинна
передати продавцю оригінал
довіреності на право отримання товару
(п. 3.3. Договору-2).

На виконання умов вказаних договорів
позивачем було передано товар
відповідно до видаткових накладних №
РН-0000019 від 17.04.2013 р. на суму 201 717,60 грн.,
№ РН-0000025 від 24.04.2013 р. на суму
70 387,87 грн., № РН-0000027 від 25.04.2014 р. на суму
19 745,38 грн., № РН-0000040 від 15.05.2013 р. на суму
224 480,45 грн., всього на суму 516 331,30 грн.

На виконання умов Договору-1 та
Договору-2 відповідач на момент
звернення позивача до суду частково
оплатив переданий позивачем товар на
суму 115 922,01 грн., що підтверджується
виписками по рахунку позивача.

Крім того, під час розгляду справи
відповідачем додатково було сплачено
196 756,62 грн.

Таким чином, відповідач частково
оплатив товар на загальну суму 312 678,63.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з огляду на
наступне.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір є
підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань), які мають
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до
вказівок закону, договору.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного
кодексу України та 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, що передбачено ст. 525
Цивільного кодексу України. Згідно з ч.
1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу
України Покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Факт наявності боргу у відповідача
перед позивачем в сумі 203 652,67 грн.
належним чином доведений,
документально підтверджений та
відповідачем не спростований, тому
вимога про його стягнення є
правомірною.

Твердження відповідача про те, що
спірні договори не є укладеними,
оскільки сторони не дійшли згоди щодо
всіх істотних умов договору, а саме
строку дії останніх, спростовуються
наступним.

Згідно з п. 3. ст. 180 Господарського
кодексу України при укладенні
господарського договору сторони
зобов'язані у будь-якому разі погодити
предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до п. 1 ст. 631 Цивільного
кодексу України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.

Непогодження сторонами всіх істотних
умов договору згідно ст.ст. 180, 181
Господарського кодексу України, ст. 638
Цивільного кодексу України може
свідчити про неукладеність такого
договору, тобто непородженням ним
цивільних прав та обов'язків. За таких
умов у суду відсутні правові підстави
для визнання його недійсним.
Аналогічний висновок міститься в п. 8
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 р.

Враховуючи фактичне виконання
сторонами умов Договору-1 та Договору-2,
відсутні підстави для висновку про
неукладеність останніх.

Слід зазначити, що положеннями п. 1 ст. 267
Господарського кодексу України
визначено, що якщо в договорі поставки
строк його дії не визначений, він
вважається укладеним на один рік.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 421 825,42 грн. пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Згідно з умовами п. 6.1. Договорів 1 та 2 у
разі прострочення оплати товару
покупець сплачує пеню у розмірі 0,5
відсотка від простроченої суми за
кожний день прострочення.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу
України встановлено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Пунктом 2.9 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 «Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань»
визначено, що за приписом статті 3
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" та частини другої статті 343
ГК України розмір пені за прострочку
платежу не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня. Якщо в укладеному
сторонами договорі зазначено вищий
розмір пені, ніж передбачений у цій
нормі, застосуванню підлягає пеня в
розмірі згаданої подвійної облікової
ставки.

Суд здійснив власний перерахунок пені,
відповідно до якого пеня становить:

- за видатковою накладною № РН-0000019:
сума заборгованості - 135 049,60 грн., період
нарахування - з 17.07.2013 р. по 14.10.2013 р. (90
днів), пеня - 4 428,89 грн.;

- за видатковою накладною № РН-0000019:
сума заборгованості - 116 102,43 (15.10.2013 було
здійснено часткову оплату), період
нарахування - з 15.10.2013 р. по 24.11.2013 р. (41
день), пеня - 1 695,41 грн.;

- за видатковою накладною № РН-0000019:
сума заборгованості - 114102,43 грн. (25.11.2013
р. було здійснено часткову оплату),
період нарахування - з 25.11.2013 р. по 10.01.2014
р. (48 днів), пеня - 1 950,68 грн.;

- за видатковою накладною № РН-0000019:
сума заборгованості - 85795,59 грн. (11.01.2014 р.
було здійснено часткову оплату), період
нарахування з 11.01.2014 р. по 13.01.2014 р. (3 дні),
пеня - 91,67 грн.;

- за видатковою накладною № РН-0000025:
сума заборгованості - 70 387,87 грн., період
нарахування - з 24.07.2013 р. по 21.01.2014 р. (182
дні), пеня - 4 601,25 грн.;

- за видатковою накладною № РН-0000027:
сума заборгованості - 19 745,38 грн., період
нарахування - з 25.07.2013 р. по 22.01.2014 р. (182
дні), пеня - 1 290,21 грн.;

- за видатковою накладною № РН-0000040:
сума заборгованості - 224 480,45 грн., період
нарахування - з 14.08.2013 р. по 11.02.2014 р. (182
дні), пеня - 14 551,25 грн.

Таким чином за перерахунком суду з
відповідача підлягає стягненню 28 609,36
грн. пені. У стягненні 393 216,06 грн. судом
відмовлено.

Крім того, позивач просив стягнути з
відповідача 9 945,63 грн. 3% річних та 27 348,88
грн. інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 229 Господарського кодексу
України та ст. 625 Цивільного Кодексу
України, за прострочення виконання
грошового зобов'язання настає
відповідальність у вигляді сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також сплати трьох
процентів річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

За розрахунком суду з відповідача
підлягає стягненню 9 861,84 грн. 3% річних
та 25 377,47 грн. інфляційних, у задоволенні
83,79 грн. пені та 1 971,41 грн. інфляційних
судом відмовлено.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Зокрема, з відповідача підлягає
стягненню 5 350,00 грн.

Згідно з абз. 2 п. 2.8 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 7
від 21.02.2013 р. «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» у разі зменшення розміру
позовних вимог зайво сплачена сума
судового збору підлягає поверненню
(пункт 1 частини першої статті 7 Закону
України «Про судовий збір»). Таким
чином, позивачеві підлягає поверненню
судовий збір в сумі 2 676,74 грн.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст.ст. 4, 49, 75, 82-85 ГПК України,
Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" (03134, м. Київ, вул.
Симиренка, буд. 36, код 32312185) з будь-якого
рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання рішення,
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Мегаполіс-2012" (03187, м.
Київ, проспект Академіка Глушкова, буд.
1, павільйон 77, код 34490843) 203 652 (двісті три
тисячі шістсот п'ятдесят дві) грн. 67 коп.
основного боргу, 28 609 (двадцять вісім
тисяч шістсот дев'ять) грн. 36 коп. пені, 9
861 (дев'ять тисяч вісімсот шістдесят
одну) грн. 63 коп. 3% річних, 25 377 (двадцять
п'ять тисяч триста сімдесят сім) грн. 47
коп. інфляційних втрат, 5 350 (п'ять тисяч
триста п'ятдесят) грн. 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Повернути товариству з обмеженою
відповідальністю "Мегаполіс-2012" (03187, м.
Київ, проспект Академіка Глушкова, буд.
1, павільйон 77, код 34490843) з Державного
бюджету України 2 676 (дві тисячі шістсот
сімдесят шість) грн. 74 коп. судового
збору, сплаченого платіжним дорученням
№ 26 від 30.01.2014 р., оригінал якого
знаходиться в матеріалах справи №
910/6589/14, у зв'язку з поданням заяви про
зменшення розміру позовних вимог.

Повне рішення складено 16.06.2014 р.

Суддя
О.Г. Удалова