ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" червня 2014 р.
Справа № 918/561/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Корсуна В. Я.,
розглянувши матеріали справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВОСТОК-МЕТИЗ» до
Закритого акціонерного товариства
«Завод «Технопривод» про стягнення в
сумі 25 869 грн. 74 коп.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського
процесуального кодексу України
сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20
ГПК України відсутні.

Обставини справи: Товариство з
обмеженою відповідальністю
«ВОСТОК-МЕТИЗ» звернулося до
господарського суду Рівненської
області з позовом до Закритого
акціонерного товариства «Завод
«Технопривод», у якому просить
стягнути з відповідача на свою користь
заборгованість по договору поставки №
0102, укладеному між сторонами 10 січня 2012
року, в сумі 23 012, 00 грн., пеню за
прострочення оплати з 13 червня 2013 року
по 08 грудня 2013 року в сумі 1 513, 98 грн.,
інфляційні втрати за період з червня 2013
року по квітень 2014 року в сумі 759, 40 грн.
та 3 % річних за період прострочення
оплати з 13 червня 2013 року по 16 квітня 2014
року в розмірі 584, 36 грн.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 08 травня 2014
року порушено провадження у справі №
918/561/14, розгляд якої було призначено на
26 травня 2014 року.

Ухвалою господарського суду від 26
травня 2014 року, у зв'язку з неявкою у
судове засідання представників сторін,
розгляд даної справи було відкладено
на 06 червня 2014 року.

06 червня 2014 року представники сторін у
судове засідання повторно не з'явилися,
відповідач суду відзиву на позов не
надав, хоча про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення № 712, наявне в
матеріалах справи.

Від позивача поштою 02 червня 2014 року
надійшло клопотання про розгляд справи
за його відсутності.

За таких обставин, на підставі ст. 75 ГПК
України, враховуючи клопотання
позивача та належне повідомлення
відповідача про час та місце розгляду
справи, суд вважає за можливе
розглянути даний спір за відсутності
сторін та відзиву з боку відповідача за
наявними у справі матеріалами.

Всебічно і повно дослідивши подані
сторонами письмові докази, оцінивши їх
у сукупності, господарський суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню.

В результаті розгляду матеріалів
справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ВОСТОК-МЕТИЗ» та
Закритим акціонерним товариством
«Завод «Технопривод» 10 січня 2012 року
було укладено договір поставки № 0102,
відповідно до умов якого позивач
зобов'язався поставити, а відповідач -
прийняти та оплатити металопродукцію
за попередньо узгодженими цінами
згідно специфікацій, що є невід'ємною
частиною договору.

Згідно пункту 2.1. договору, укладеного
між сторонами, металопродукція
поставляється по цінах, попередньо
узгоджених сторонами і вказаними в
специфікації.

У пункті 6.4. передбачено, що договір
вступає в силу з моменту його
підписання і діє до 31 грудня 2012 року. У
пункті 6.5. зазначено, що договір
вважається пролонгованим на наступний
рік, якщо ні одна із сторін не зробить
письмового повідомлення про
припинення дії договору за один місяць
до закінчення терміну дії договору.

У матеріалах справи відсутні докази
припинення договору поставки № 0102,
укладеного між сторонами 10 січня 2012
року, відтак суд прийшов до висновку
про те, що вказаний договір був у
встановленому порядку пролонгований.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи рахунка № 13 від 30 квітня 2013 року,
специфікації № 9 від 07 травня 2013 року,
накладної № 19 від 13 травня 2013 року, які
підписані сторонами, а також
довіреності № 258 від 13 травня 2013 року,
виданої відповідачем, на виконання
умов договору поставки № 0102 позивачем
поставлено відповідачу партію
сталевих канатів на суму 24 012, 00 грн. на
умовах франко-склад (м. Харцизьк) за
рахунок і транспортом відповідача.
Період поставки - травень 2013 року. Вид
оплати - подальша, протягом 30
календарних днів з моменту отримання
продукції.

У відповідності до ст. 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України
договір є підставою для виникнення
цивільних прав і обов'язків
(господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, у якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь іншої сторони (кредитора) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші), чи
утриматися від виконання певних дій, а
інша сторона має право вимагати
виконання такого обов'язку.

Враховуючи вказане вище, після
прийняття відповідачем поставленого
товару 13 червня 2013 року в нього виникло
зобов'язання по оплаті його вартості.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином, згідно із
умовами договору та вимогами
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що зазвичай
ставляться.

Аналогічна норма міститься в
Господарському кодексі України. Так, в
ч. 1 ст. 193 ГК України зазначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Дослідивши виписку по рахунку позивача
у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яка
міститься в матеріалах справи, суд
встановив, що відповідачем 04 липня 2013
року за отриману в травні 2013 року
партію сталевих канатів відповідачем
сплачено 1 000, 00 грн. Інших доказів
сплати відповідачем заборгованості в
матеріалах справи не міститься.

Відповідно до п. 4.2. договору поставки №
0102 від 10 січня 2012 року за порушення
строків оплати покупець має сплатити
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
неоплаченого платежу за кожен день
прострочення.

Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання, або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Позивачем за період з 13.06.2013 року по
04.07.2013 року на суму боргу 24 012, 00 грн.
нарахована пеня в розмірі 202 грн. 62 коп.
За період з 05.07.2013 року по 08.12.2013 року на
суму заборгованості 23 012, 00 грн.
позивачем нарахована пеня в розмірі 1
311, 36 грн. Всього нараховано пеню в
розмірі 1 513, 98 грн.

Суд не погоджується з вірністю
зробленого позивачем розрахунку пені,
оскільки, враховуючи те, що часткова
оплата відповідачем заборгованості в
сумі 1 000, 00 грн. відбулась 04 липня 2013
року, пеню на суму боргу 24 012, 00 грн. слід
було нараховувати з 13.06.2013 року по
03.07.2013 року.

Згідно розрахунку здійсненого судом
розмір пені, яка підлягає стягненню з
відповідача за період 13.06.2013 року по
08.12.2013 року на суму боргу становить 1 513
грн. 60 коп.

Також позивачем на підставі ст. 625 ЦК
України відповідачу нараховано
інфляційні втрати в сумі 759, 40 грн. та 3 %
річних в розмірі 584, 36 грн.

Судом перевірено та визнано вірним
розрахунок інфляційних втрат,
здійснений позивачем.

Однак, суд не погоджується з вірністю
зробленого позивачем розрахунку 3 %
річних, оскільки, як і при здійсненні
розрахунку пені, позивачем в період
нарахування 3 % річних на суму 24 012, 00
грн. включено день сплати відповідачем
1 000, 00 грн.

Згідно розрахунку здійсненого судом
розмір 3 % річних, яка підлягає
стягненню з відповідача за період
13.06.2013 року по 16.04.2014 року на суму боргу
становить 584 грн. 28 коп.

З огляду на зазначене та враховуючи, що
борг відповідача перед позивачем на
час прийняття рішення оплачений не
повністю, його розмір підтверджується
матеріалами справи, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача 23 012 грн.
основного боргу, 1 513 грн. 60 коп. пені, 759
грн. 40 коп. інфляційних та 584 грн. 28 коп. 3%
річних є доведеними, правомірними,
такими, що ґрунтуються на договорі та
законі, а відтак такими, що підлягають
задоволенню з покладенням на сторони
витрат зі сплати судового збору
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись статтями 32 - 34, 43, 44, 49, 82 - 85 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Закритого акціонерного
товариства «Завод «Технопривод» (35331,
Рівненська область, Рівненський район,
с. Городок, вул. Привокзальна, 2, п/р №
7980 у відділенні «Північно-західне
регіональне управління ВАТ «Фінанси та
кредит» м. Рівного, код банку 333603, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ВОСТОК-МЕТИЗ» (86700, Донецька область, м.
Харцизьк, вул. Б. Хмельницького, 4, п/р №
260009120 у АБ «УкрбізнесБанк» м. Донецьк,
код банку 334969, ) 23 012
(двадцять три тисячі дванадцять)
гривень 00 копійок заборгованості за
поставлену по договору № 0102 від 10 січня
2012 року партію сталевих канатів, 1 513
(одна тисяча п'ятсот тринадцять)
гривень 60 копійок пені, 759 (сімсот
п'ятдесят дев'ять) гривень 40 копійок
інфляційних втрат та 584 (п'ятсот
вісімдесят чотири) гривні 28 копійок 3 %
річних, а також 1 826 (одна тисяча
вісімсот двадцять шість) гривень 97
копійок судового збору, сплаченого
позивачем при подачі позову.

В решті позову відмовити в задоволенні.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Суддя
В. Я. Корсун

Повний текс рішення виготовлено та
підписано 11 червня 2014 року