донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

11.06.2014
справа №910/25150/13-908/663/14

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддівТатенко В.М.,
Марченко О.А., Радіонова О.О., За участю
представників сторін:

від позивача:не з'явивсявід
відповідача:не з'явивсярозглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргуПублічного
акціонерного товариства «Судноплавна
компанія «Укррічфлот» в особі філії
«Запорізький річковий порт» АСК
«Укррічфлот», м. Запоріжжя на рішення
господарського судуЗапорізької
областівід23.04.2014р.у справі№
910/25150/13-908/663/14 (суддя: Алейникова
Т.Г.)порушеній за позовом:Публічного
акціонерного товариства
«Запоріжвогнетрив», м.Запоріжжя до
відповідача:Публічного акціонерного
товариства «Судноплавна компанія
«Укррічфлот» в особі філії
«Запорізький річковий порт» АСК
«Укррічфлот», м. Запоріжжя
про:стягнення 110' 198,85грн.

встановив:

Публічне акціонерне товариство
«Запоріжвогнетрив», м.Запоріжжя (далі
-«Позивач») звернулось до
господарського суду Запорізької
області про стягнення з Публічного
акціонерного товариства «Судноплавна
компанія «Укррічфлот» в особі філії
«Запорізький річковий порт» АСК
«Укррічфлот», м. Запоріжжя (далі -
«Відповідач») 110' 198,85грн. збитків.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 23.04.2014р. у
справі № 910/25150/13-908/663/14 позовні вимоги
задоволені у повному обсязі.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції виходив з доведеності та
обґрунтованості заявлених вимог,
посилаючись, зокрема, на те, що
встановлення ваги спірного вантажу, що
був прийнятий з судна відповідачем для
зберігання, здійснювалось за участю
незалежного сюрвейера.

Відповідач не погоджуючись з рішенням
господарського суду, подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
господарського суду Запорізької
області від 23.04.2014р. у справі №
910/25150/13-908/663/14 скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Заявник скарги не погоджується із
висновком господарського суду
посилаючись на те, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального права та процесуального
права, наполягає на тому, що судом не в
повній мірі дослідженні матеріали та
докази по справі та невірно зроблені
висновки.

Наполягає на тому, що акту щодо
кандидатури незалежного сюрвейера між
сторонами не складалось; договір №
07-12.1/13-12 від 01 березня 2013 року містить
чіткі вказівки щодо виключення
будь-якої відповідальності з боку
відповідача у разі виявлення різних
показників маси вантажу у разі її
виявлення із застосування різних
методів перевірки маси.

Сторони були повідомлені апеляційним
судом належним чином повідомлені про
день, час та місце розгляду апеляційної
скарги, у судове засідання не з'явилися.

Відповідач надіслав клопотання з
проханням справу розглядати без його
участі, підтримав доводи викладені в
апеляційній скарзі.

Клопотання судом задоволено.

Позивач надіслав відзив, у якому
звернувся з проханням апеляційну
скаргу залишити без задоволення,
рішення господарського суду без змін.

Враховуючи ті обставини, що в
апеляційній скарзі заявник
посилається лише на ті документи, які
вже досліджувались судом, приймаючи до
уваги те, що явка представників сторін
у судове засідання не була визнана
обов'язковою, колегія суддів вважає за
можливе розглянути апеляційну скаргу
без участі представників сторін.

Відповідно до статей 44, 811
Господарського процесуального кодексу
України фіксація судового процесу
технічними засобами здійснена не була,
складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає рішення
господарського суду винесеним з
порушенням норм процесуального та
матеріального права; а апеляційну
скаргу - такою, що підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, 01.03.2013 р. між Публічним
акціонерним товариством «Судноплавна
компанія «Укррічфлот» в особі його
філії «Запорізькій річковий порт»
(Виконавець) та Публічним акціонерним
товариством «Запоріжвогнетрив»
(Замовник) було укладено договір №
07-12.1/13-12 (далі - «Договір»), за умовами
якого Виконавець зобов'язався надавати
послуги з перевалки і зберігання
зовнішньоекономічних вантажів
Замовника згідно додаткам до цього
Договору, які є його невід'ємною
частиною.

За п.п.2.1.8 п. 2.1 розділу 2 Договору,
Виконавець зобов'язався відповідно до
письмової заявки Замовника
забезпечити приймання вантажу з судна
за результатами заміру осадок судна за
участю незалежного сюрвейера,
кандидатура якого узгоджена сторонами
і представником Замовника зі
складанням відповідного акту. У разі
незабезпечення Замовником участі
незалежного сюрвейера, замовленого за
власний кошт, приймання вантажу з судна
здійснювати за актами КЕ-8 заміру
осадки судна, складеними
адміністрацією судна та підписаними
капітаном судна і представником
виконавця.

Підпунктом 2.1.10 п.2.1 розділу 2 Договору,
передбачено складання генерального
акту після вивантаження вантажу з
суден і, за необхідності,
акту-повідомлення на вантаж, що прибув.

За умовами пп. 2.1.9 розділу 2 Договору,
Виконавець зобов'язаний отриманий
вантаж відвантажити на
залізничний/автомобільний транспорт в
продовж кожних погожих робочих діб,
згідно «Зводу звичаїв Порта».

Замовник зобов'язується, визначити
кількість вантажу, вивантаженого з
судна за участю незалежних сюрвейерів,
кандидатури яких попередньо узгоджені
Виконавцем та Замовником, по акту
заміру осадок з наступною видачею акту
осадок Виконавцю не пізніше двох годин
з моменту закінчення вивантаження
судна.

Відповідно до п.п.4.7 розділу 4 договору,
Виконавець не несе перед Замовником
відповідальність за якість вантажу,
прийнятого до вантажно-розвантажних
робіт. Виконавець не несе перед
Замовником відповідальність за
кількість прийнятого до
вантажно-розвантажних робіт вантажу, у
зв'язку з прийняттям різних способів
визначення ваги.

Підпунктом 4.8 п. 4 договору передбачено,
що Виконавець не несе відповідальності
за можливі розбіжності між вагою,
прийнятою по акту заміру осадок судна і
коносаменту та вагою вантажу,
встановленою на підставі переваження
на залізничних/автомобільних вагах.
Така розбіжність у вазі, якщо вона має
місце, оформлюється актом на списання,
враховуючи норми природної втрати від
об'єму переробки. Вказані норми
природної втрати застосовуються
тільки у разі фактичної недостачі
вантажу на причалі у межах норми.

Теплоходом «ОRION-1» на адресу ПАТ
«Запоріжвогнетрив» надійшов
концентрат хромовий - 1' 848,60 тн., руда
хромова - 326' 400 тон, в загальній
кількості 2' 175 тн., що відображено у Bill of
lading (а.с.22).

В обґрунтування вимог позову Позивач
послався на те, що за залізничними та
товарно-транспортними накладними
портом було відвантажено ПАТ
«Запоріжвогнетрив» 1' 771,19 тн.
концентрату хромового, що на 77,410 тн.
менше, ніж було отримано портом з т/х
«ОRION-1» для доставки ПАТ
«Запоріжвогнетрив».

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести певними
засобами доказування ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК
України, зобов'язанням - є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Приписи статті 11 ЦК України
передбачають, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
завдання майнової шкоди (матеріальної)
- збитків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу
(«ГК») України суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Приписи статті 610 ЦК України
встановлюють, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Одним із наслідків порушення
зобов'язання є - відшкодування збитків.

Згідно з приписами частини 2 статті 217
Господарського кодексу України у сфері
господарювання застосовуються
господарські санкції, однією з яких є
відшкодування збитків. Підставою
господарсько - правової
відповідальності учасника
господарських правовідносин є скоєне
ним правопорушення у сфері
господарювання.

Згідно статті 22 ЦК України збитками є
зокрема витрати, які особа зробила для
відновлення свого порушеного права.

Виходячи з ч. 1 ст. 218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 224 ГК України, учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Згідно ч.1 ст. 623 Цивільного кодексу
України та ст. 224 Господарського
кодексу України боржник, який порушив
зобов'язання, повинен відшкодувати
кредитору у повному обсязі завдані
порушенням збитки, включаючи реальні
збитки та упущену вигоду.

Частина 1 ст. 225 ГК України зазначає, що
до складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються, зокрема, додаткові
витрати (штрафні санкції, сплачені
іншим суб'єктам, вартість додаткових
робіт, додатково витрачених матеріалів
тощо), понесені стороною, яка зазнала
збитків внаслідок порушення
зобов'язання другою стороною.

Необхідними умовами цивільно-правової
відповідальності по відшкодуванню
збитків за загальними правилами є:

- протиправність поведінки особи;

- збитки, як результат
протиправної поведінки;

- причинний зв'язок між
протиправною поведінкою і завданими
збитками;

- вина особи, що заподіяла
збитками;

Відсутність хоча б одного з елементів
складу правопорушення, звільняє
боржника від відповідальності за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань.

Відповідно до ч.1, 2 ст.614 ЦК України,
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи
теплоходом «ОRION-1» на адресу ПАТ
«Запоріжвогнетрив» надійшов
концентрат хромовий - 1' 848,60 тн., руда
хромова - 326,400 тон, в загальній
кількості 2' 175 тн., що відображено, як у
коносаменті (Bill of lading) (а.с.22), так і у
генеральному акті від 10.06.2013р. (а.с.24),
який підписаний представником філії
«Запорізькій річковий порт» та
капітаном теплоходу «ОRION-1» і
скріплений відповідними печатками, а
також контролером/інспектором, та
зазначено, що в процесі вивантаження і
приймання вантажу будь-які
акти-повідомлення щодо недостач або
надлишків, розбіжностей або пошкоджень
не складались.

Участь незалежного сюрвейера при
вивантаженні вантажу у порті, що
начебто підтверджується листом ПАТ
«Запоріжвогнетрив» до філії
«Запорізькій річковий порт» від 06.06.2013
№17/СН-1275, не знайшло свого
підтвердження при перегляді справи в
апеляційному порядку. Адже, реєстрація
цього листа у «Журналі вхідної
кореспонденції» у період з 06.06.2013р. по
10.06.2013р. відсутня.

Крім того, одним із підтверджуючих
факторів участі незалежного сюрвейера,
є видача позивачем відповідачу акту
вимірювання опадів, що відображено у
п.п.2.3.9 п.2.3 розділу 2 договору. Складання
та надання цього акту відповідачу
позивачем суду не надано.

Встановлені у Договорі умови, а саме у
п.п.4.7 - 4.8 п.4 договору, виключили
відповідальність Відповідача за
якість та кількість прийнятого до
вантажно-розвантажних робіт вантажу у
разі можливих розбіжностей між вагою,
прийнятою по акту заміру осадок судна і
коносаменту та вагою вантажу,
встановленою на підставі переваження
на залізничних/автомобільних вагах.

Втім, приймаючи спірне рішення
місцевий господарський суд не звернув
увагу на зазщначені умови Договору та -
не дав цим умовам належної правової
оцінки

Рішення з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі. Рішення
може ґрунтуватися лише на тих доказах,
які були предметом дослідження і
оцінки судом. Відхиляючи будь-які
доводи сторін чи спростовуючи подані
стороною докази, господарський суд
повинен у мотивувальній частині
рішення навести правове обґрунтування
і ті доведені фактичні обставини, з
огляду на які ці доводи або докази не
взято до уваги судом.

Однак, оскаржуване рішення
господарського суду у даній справі з
огляду на вище викладені обставини,
дослідження та висновки судової
колегії апеляційного господарського
суду вказаним вимогам не відповідає, що
унеможливлює залишення такого рішення
без змін та - зумовлює його скасування і
прийняття у справі нового рішення про
відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати за подання апеляційної скарги
відносяться на Позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Судноплавна
компанія «Укррічфлот» в особі філії
«Запорізький річковий порт» АСК
«Укррічфлот», м. Запоріжжя -
задовольнити.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 23.04.2014р. у
справі №910/25150/13-908/663/14 - скасувати.
Прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Запоріжвогнетрив» () на користь Публічного
акціонерного товариства «Судноплавна
компанія «Укррічфлот» в особі філії
«Запорізький річковий порт» АСК
«Укррічфлот» () судові
витрати за звернення з апеляційною
скаргою у розмірі 1102,00 грн..

Доручити господарському суду
Донецької області видати наказ про
примусове виконання Постанови
Донецького апеляційного
господарського суду від 12.03.2014р. у
справі №910/25150/13-908/663/14, оформивши його у
відповідності до приписів Закону
України «Про виконавче провадження».

Головуючий суддя: В.М. Татенко Судді:
О.А. Марченко О.О. Радіонова

Надруковано примірників: 1 - позивачу; 1 -
відповідачу 1 - до справи; 1 - ГСЗО 1 - ДАГС