ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року Справа № 10/5005/5606/2012
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Полякова Б.М. - головуючого, Коваленка
В.М. (доповідач у справі), Короткевича
О.Є.,розглянувши касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Дніпрообленерго", м.
Дніпропетровськна постанову та
ухвалу від 12.03.2014 р. Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
30.01.2014 р. господарського суду
Дніпропетровської області (про
відстрочку виконання рішення)у
справі№ 10/5005/5606/2012 господарського суду
Дніпропетровської області

за позовомпублічного акціонерного
товариства "Енергопостачальна
компанія "Дніпрообленерго", м.
Дніпропетровськдодержавного
промислового підприємства
"Кривбаспромводопостачання", м. Кривий
Ріг Дніпропетровської
областіпростягнення 54 736 502 грн. 99 коп.

в судовому засіданні взяли участь
представники:

ПАТ "Енергопостачальна компанія
"Дніпрообленерго"Голбан Н.А.,
довір.,державного промислового
підприємства
"Кривбаспромводопостачання"Миколюк
Д.О., довір.,ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 31.07.2012
року, що прийняте у справі № 10/5005/5606/2012,
задоволені позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
"Дніпрообленерго" (далі-Позивач,
Товариство) до Державного промислового
підприємства
"Кривбаспромводопостачання"(далі-Відпо
відач, Підприємство) про стягнення 54 736
502 грн. 99 коп. та стягнуто з Відповідача
на користь Позивача 53 381 851 грн. 23 коп. -
заборгованості за спожиту активну
електроенергію, 632 620 грн. 93 коп. - 3%
річних, 175 048 грн. 29 коп. - інфляційних
втрат, 64 380 грн. 00 коп.

Вказане рішення суду першої інстанції
набрало законної сили та на його
виконання 15.08.2012 року господарським
судом Дніпропетровської області було
видано відповідний наказ.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 30.01.2014
року (суддя - Манько Г.В.) частково
задоволено заяву Підприємства про
надання розстрочки виконання рішення
та надано відстрочку виконання рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 31.07.2012 року терміном на 1
рік.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
12.03.2014 року (головуючий суддя - Іванов
О.Г., судді: Подобєд І.М., Дармін М.О.)
апеляційну скаргу залишено без
задоволення, а ухвалу господарського
суду Дніпропетровської області від
30.01.2014 року - без змін.

Не погоджуючись з цими судовими
рішеннями попередніх інстанцій,
Товариство звернулося до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати як ухвалу господарського
суду Дніпропетровської області від
30.01.2014 року, так і постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014 року та
прийняти нове рішення - про відмову в
задоволенні заяви Підприємства.

Касаційна скарга мотивована
порушенням судами попередніх
інстанцій норм матеріального права,
зокрема ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження", а також норм
процесуального права, зокрема ст.ст. 42,
43, 115, 116, 121 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши наявні матеріали
справи, проаналізувавши застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи частково заяву
Підприємства про відстрочку виконання
рішення у даній справі та надаючи
відстрочку виконання рішення строком
на один рік, місцевий суд вказав про
надзвичайно тяжкий фінансовий стан
Підприємства, що обумовлений тим, що
основними споживачами підприємства
Відповідача є підприємства
комунальної сфери,
сільгосппідприємства, більшість яких
знаходиться у процедурах банкрутства,
а робота Підприємства має стратегічне
значення для економіки регіону
-забезпечення водою. Погашення ж раніше
виникненої заборгованості перед
Товариством відбувалось за рахунок
субвенцій держави. Виконання рішення ж
у даній справі ставить під загрозу
забезпечення водою населення у
регіоні та до зупинення подачі води.
Суд також врахував звернення до
Національної комісії з питань
формування об'єктивної ціни на
реалізацію продукції Підприємства
(води). Апеляційним судом вказані
висновки були підтримані у повному
обсязі.

Заперечуючи такі висновки судів,
скаржник зазначає, що суд створив умови
для уникнення Підприємством від
виконанні своїх зобов'язань перед
Товариством, так як відсутні гарантії
можливості погасити Підприємством у
майбутньому (після закінчення
відстрочки) стягненої у справі
заборгованості. Наданий строк
відстрочки не мотивований, а
відсутність коштів для державного
підприємства не є належним аргументом
для невиконання своїх зобов'язань. Суд
же однобічно підійшов до визначених
Підприємством причин для відстрочки,
оскільки Товариство також знаходиться
у тяжкому фінансовому стані.

Однак, суд касаційної інстанції вважає
наведені заперечення такими, що
викладені з неврахуванням відповідних
норм ГПК України.

Так, як вбачається з мотивувальної
частини оскаржуваних судових рішень,
предметом розгляду та правової оцінки
заяви Підприємства про відстрочку
виконання рішення у даній справі стали
обставини (зокрема щодо тяжкого
фінансового стану Підприємства), за
яких останній не може здійснити
виконання рішення зі сплати стягнутої
у даній справі заборгованості перед
Товариством та за яких просить
відстрочити виконання цього рішення.

Доводи ж в касаційній скарзі зводяться
до заперечення таких обставин у
Підприємства саме як підстав для
відстрочення виконання рішення, а
скаржник просить касаційний суд
надати належну (нову) оцінку тим же
обставинам справи.

Відповідно ж до норм ч. 2 ст. 1117 ГПК
України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

В порушення вищезазначених приписів
ГПК України аргументи в касаційній
скарзі (щодо обставин та підстав для
відстрочки виконання рішення)
зводяться до заперечення скаржником
зробленої судами попередніх інстанцій
в порядку норм ст. 43 ГПК України оцінки
наданих у справі доказів та
заперечення встановлених судами на
підставі цих доказів обставин справи.

Отже, враховуючи, що касаційні вимоги
зводяться до необхідності переоцінки
доказів та обставин у справі, на які
послалися суди попередніх інстанцій,
необхідності надати касаційним судом
оцінки доказам у справі та надання
нової (іншої) оцінки обставинам справи,
які вже були встановлені судами
попередніх інстанцій, ці вимоги є
такими, що викладені без врахування
особливостей порядку та меж здійснення
касаційного провадження у
господарській справі, та є
неправомірними.

До того ж, виходячи з приписів ст. 121 ГПК
України, прийняття рішення щодо
відстрочки або розстрочки виконання
рішення у господарській справі є
правом суду, норми якої, на думку
колегії суддів, у даній справі були
застосовані правомірно та
обґрунтовано.

За таких обставин справи касаційні
вимоги публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" не
знайшли свого підтвердження, не є
обґрунтованими та не спростовують
висновків місцевого та апеляційного
судів, у зв'язку із чим оскаржувані
ухвала суду першої інстанції та
постанова апеляційного суду
підлягають залишенню без змін, як такі,
що відповідають нормам матеріального
та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись
нормами ст.ст. 43, 1115, 1117, 1119 - 11111, 11113, 121
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Дніпрообленерго" залишити без
задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
12.03.2014 р. та ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 30.01.2014 р.
у справі № 10/5005/5606/2012 залишити без змін.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич

Постанова виготовлена та підписана
12.06.2014 року.