КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2014 р. Справа№ 910/3403/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі
Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Дьяков Д.Ю.

від відповідача: не з'явився

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Спарта-Трейд»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 15.04.2014р.

у справі №910/3403/14 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спарта-Трейд»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача 1. Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк», 2. ОСОБА_3

про визнання договору поруки №SR-400/097/2007
від 12.04.2007р. недійсним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Спарта-Трейд»
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна», треті особи
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк», ОСОБА_3 про визнання недійсним
Договору поруки №SR-400/097/2007 від 12.04.2007р.,
укладеного між Закритим акціонерним
товариством «ОТП Банк» та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Спарта-Трейд», а також стягнення
судових витрат.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 15.04.2014р. у справі №910/3403/13 у
позові Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спарта-Трейд»
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, позивач подав апеляційну скаргу,
згідно якої просить скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від
15.04.2014р. та прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Скаржник зазначає, що підписуючи
спірний Договір поруки від імені ТОВ
«Спарта-Трейд», ОСОБА_3 діяв саме у
своїх інтересах. У нього був наявний
неприхований корисливий мотив в
отриманні матеріального блага, а саме в
отриманні кредиту в розмірі 39 057,88
доларів США, оскільки за даним
Договором забезпечувалися саме його
зобов'язання як фізичної особи за
Кредитним договором. Тому, на думку
апелянта, при вирішенні даного спору
необхідно застосовувати ч. 3 ст. 238
Цивільного кодексу України. Також
позивач вказує про те, що при ухваленні
рішення суд послався на протокол
зборів засновників позивача від
12.04.2007р., який був наданий в матеріали
справи у вигляді копії факсу, що є
порушенням ст. 36 ГПК України.

Відповідач та треті особи не
скористались правом, наданим ст. 96 ГПК
України, та не направили до
апеляційного господарського суду
письмового відзиву на апеляційну
скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.05.2014р.
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Спарта-Трейд» було прийнято до
провадження колегією суддів у складі
головуючий суддя Шевченко Е.О., судді
Зеленін В.О., Синиця О.Ф. та призначено
її до розгляду на 11.06.2014р.

В судове засідання 11.06.2014р.
представники відповідача та третіх
осіб не з'явилися, хоча про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином. Клопотань про
відкладення розгляду справи від
представників відповідача та третіх
осіб до апеляційного суду не надходило.

Судова колегія вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідача та
представників третіх осіб, враховуючи
при цьому також те, що явка сторін
згідно ухвали про призначення справи
до розгляду не визнавалась
обов'язковою.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд зазначає наступне.

12 квітня 2007р. між Публічним акціонерним
товариством «ОТП Банк», як кредитором,
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Спарта-Трейд», як
поручителем, був укладений Договір
поруки №SR-400/097/2007, за умовами якого
поручитель зобов'язався відповідати за
повне та своєчасне виконання боржником
його боргових зобов'язань перед
кредитором за Кредитним договором в
повному обсязі таких зобов'язань.

В Договорі поруки визначено, що
боржником є громадянин України ОСОБА_3,
Кредитний договір - це Кредитний
договір №ML-400/106/2007 від 12.04.2007р.,
укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3

Згідно з п. 3.1. та п. 3.2. Договору поруки у
випадку невиконання боржником
боргових зобов'язань перед кредитором
за Кредитним договором, кредитор має
право звернутись до поручителя з
вимогою про виконання боргових
зобов'язань в повному обсязі чи в
частині. Поручитель приймає на себе
зобов'язання у випадку невиконання
боржником боргових зобов'язань перед
кредитором за Кредитним договором
здійснити виконання боргових
зобов'язань в обсязі, заявленому
кредитором протягом 3-х банківських
днів з дати отримання відповідної
письмової вимоги кредитора. Погашення
здійснюється шляхом перерахування
відповідної суми на рахунок кредитора,
який буде повідомлено поручителю
додатково.

Предметом розгляду у даній справі є
вимоги про визнання недійсним Договору
поруки №SR-400/097/2007 від 12.04.2007р. з підстав
підписання цього Договору керівником
позивача з перевищенням повноважень
всупереч обмежень, встановлених
статутом підприємства, а також з
підстав невідповідності цього
Договору ч. 3 ст. 238 Цивільного кодексу
України.

Як вбачається, спірний Договір поруки
зі сторони ТОВ «Спарта-Трейд»
підписаний директором ОСОБА_3.

У відповідності до ч. 1 ст. 92 Цивільного
кодексу України юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та
закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 92 Цивільного
кодексу України орган або особа, яка
відповідно до установчих документів
юридичної особи чи закону виступає від
її імені, зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень.

В пункті 7.6. Статуту позивача, чинного
на момент укладення спірного
правочину, виконавчим органом
товариства, що здійснює управління
його поточною діяльністю є директор.

Відповідно до п. 7.6.3.2. Статуту позивача
директор має право розпоряджатися
майно товариства, укладати угоди та
чинити юридичні дії від імені
товариства, давати доручення.

Таким чином, судова колегія
апеляційного господарського суду,
проаналізувавши Статут позивача,
зазначає про відсутність обмежень
повноваження директора товариства, на
укладення Договору, який оспорюється
позивачем.

Крім того, додатково відзначає, що
матеріали справи містять належним
чином засвідчену копію протоколу №12/04
Зборів засновників ТОВ «Спарта-Трейд»
від 12.04.2007р., згідно з яким було вирішено
виступити фінансовим поручителем з
метою забезпечення зобов'язань за
кредитним договором, що буде укладений
між громадянином України ОСОБА_3 та ПАТ
«ОТП Банк» на наступних умовах: сума
кредиту 39 057,88 доларів США, строк
кредитування до 12.04.2007р., відсоткова
ставка 10,49% з можливим збільшенням
відсоткової ставки у випадках,
передбачених кредитним договором.
Також згідно цього протоколу доручено
підписати договір поруки, а також інші
необхідні договори та документи
директору ТОВ «Спарта-Трейд» ОСОБА_3

У відповідності до ч. 3 ст. 238 Цивільного
кодексу України представник не може
вчиняти правочин від імені особи, яку
він представляє, у своїх інтересах або
в інтересах іншої особи, представником
якої він одночасно є, за винятком
комерційного представництва, а також
щодо інших осіб, встановлених законом.

Отже, представник має право і
зобов'язаний вчиняти правочин лише в
інтересах того, кого представляє.
Відтак з метою захисту цивільних прав
та інтересів представлюваного законом
встановлена заборона на укладення
правочину представником відносно себе
особисто, або відносно іншої особи,
представником якої він одночасно
виступає.

З огляду на те, що ОСОБА_3 не є стороною
спірного правочину, а також не є
одночасно представником двох сторін
спірного правочину, застосування ч. 3
ст. 238 Цивільного кодексу України є
неможливим.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін, яка,
зокрема, проявляється в тому, що, і
встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК
України. Розподіл тягаря доказування
визначається предметом спору. За
загальним правилом обов'язок (тягар)
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. При цьому доказування
полягає не лише в поданні особами
доказів, а й у доведенні їх
переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить
відомий процесуальному праву принцип
допустимості доказів (засобів
доказування). Допустимість доказів
означає, що у випадках, передбачених
нормами матеріального права, певні
обставини повинні підтверджуватися
певними засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Позивачем не доведено належними
засобами доказування обставин, з якими
закон пов'язує можливість визнання
договорів недійсними.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення Господарського суду
міста Києва від 15.04.2014р. у даній справі є
таким, що відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, у зв'язку з чим підстави для
його скасування та задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
ст. 105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Спарта-Трейд» залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 15.04.2014р. у справі №910/3403/14
залишити без змін.

3. Справу №910/3403/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
Е.О. Шевченко

Судді
В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця