ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

02 червня 2014 року
Справа № 913/226/14

Провадження №17н/913/226/14

За позовом Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго», м. Луганськ

до Луганського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Луганськ

про визнання недійсним рішення

Судова колегія у складі: головуючий
суддя - Фонова О.С., судді - Вінніков С.В.,
Секірський А.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - Бєлкіна О.М., довіреність
№ 143-д від 19.12.2013;

від відповідача - представник не
прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу
про визнання недійсним рішення
адміністративної колегії Луганського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
«Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції та
накладення штрафу» від 29.11.2013 №01-24/260 по
справі №150.

Представник відповідача 19.02.2014 надав
суду відзив на позовну заяву №04-24/392 від
18.02.2014, в якому зазначив, що вважає позов
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Щодо виконавця послуг
централізованого постачання теплової
енергії у м. Луганськ, відповідач
зазначив, що дійсно, рішеннями органів
місцевого самоврядування міста
Луганська виконавцями послуг
визначено не позивача, а МКП
"Жилсервіс", проте, відповідно до пункту
2.3 договорів, укладених позивачем з цим
підприємством, ЛМКП "Теплокомуненерго"
здійснює облік нарахувань і оплати
споживачами за надані послуги по
централізованому опаленню та гарячому
водопостачанню, заборгованості
споживачів, здійснює юридичні дії по
стягненню заборгованості, у тому числі
у судовому порядку, здійснює
перерахунки розміру плати споживачам.

Тобто, позивач діє на ринку послуг
централізованого постачання теплової
енергії міста Луганська і фактично
виконує функції надавача цих послуг.

Відповідач зазначив, що позивач
фактично взяв на себе функції
виконавця послуг з централізованого
опалення для мешканців м. Луганська в
частині нарахування та стягнення плати
за надання послуг, відповідно до умов
договорів позивача з виконавцями
послуг, у тому числі з КП "Стандарт
Луганськ", МКП "Жілсервіс", ГКП
"Благоустрій", ГКП "ЛуганськЖитло", КП
"Ювілейне".

Протягом 2010-2012 років та поточного
періоду 2013 року абонентській облік та
розрахунки (нарахування та стягнення)
плати з населенням м. Луганська за
послуги за тарифами затвердженими та
встановленими відповідними рішеннями
виконавчого комітету Луганської
міської ради, здійснювало саме ЛМКП
"Теплокомуненерго".

Крім того, відповідач зазначив, що
позивача вже було визнано таким, що
займає монопольне становище на ринках
виробництва та постачання теплової
енергії та централізованого
постачання гарячої води у місті
Луганську (рішення відповідача від
30.03.2012 № 01-24/59 у справі № 843).

Що стосується нарахування плати
за послуги, які фактично не надавались
позивачем, відповідач зазначив
наступне.

Під час розгляду звернення народного
депутату України Єфремова О.С.
№С-17/213-2-13 від 27.05.2013 в інтересах заяви
ОСОБА_3, що направлено прокуратурою
Луганської області листом від 04.06.2013 №
07/1/1 - 802 вих.-13, на дії Луганського
міського комунального підприємства
"Теплокомуненерго" були виявлені
випадки, коли споживачам, які
від'єдналися від внутрішньобудинкових
мереж ЦО та ГВП та мають відповідні
затверджені оригінали актів Комісії
які складені в п'яти примірниках для
кожної із сторін із оригіналами
підписів та печаток представників
виконавця послуг, монтажної
організації, ЛМКП "Теплокомуненерго" та
власника квартири, Підприємство
продовжувало здійснювати нарахування
плати за послуги ЦО і ГВП в розмірі 100%
вартості всім споживачам, які
від'єдналися від внутрішньобудинкових
мереж ЦО та ГВП та мають відповідні
затверджені акти Комісії.

Позивачу управління
житлово-комунального господарства
Луганської міської ради з листом від
14.06.2011 № 15-7-2/346 були надані переліки
житлових приміщень, які фактично
відключені від мереж ЦО та ГВП, але
мешканці яких не виключені з числа
споживачів послуг ЦО та ГВП ЛМКП
"Теплокомуненерго".

Тобто, відповідач вважає, що позивач
володів інформацією та був обізнаний
про те, що значна кількість споживачів
від'єднанні від його мереж
централізованого ЦО та ГВП, проте
продовжував нараховувати плату за
ненадані послуги.

На думку відповідача, визначені дії
позивача з нарахування плати за
послуги з централізованого опалення в
розмірі 100% вартості споживачам, які
фактично від'єдналися від мереж ЦО та
ГВП та не отримували ці послуги, і були
визнані відповідачем у оскаржуваному
рішенні.

Отже, на підставі викладеного вище,
Луганське обласне територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України вважає, що оскаржуване Рішення
відповідача є законним, прийнятим з
дотриманням процесуальних і
матеріальних норм, а вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Дослідивши обставини справи,
витребувані судом та надані сторонами
докази на підтвердження своїх доводів,
заслухавши пояснення представників
сторін, що прибули у судове засідання,
суд

в с т а н о в и в:

Адміністративною колегією Луганського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету
України було прийнято рішення 29.11.2013
№01-24/260 по справі №150 (далі - Рішення).

Пунктом 1 вказаного Рішення визнано, що
Луганське міське комунальне
підприємство «Теплокомуненерго»
(позивач у справі) відповідно до абзацу
2 частини 1 статті 12 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» на
ринках транспортування та постачання
(зокрема централізованого) теплової
енергії у 2011 - 2012 роках та в січні -
жовтні 2013 року займало монопольне
(домінуюче) становище із часткою 100
відсотків у межах території міста
Луганська, де розташовані місцеві
тепломережі, які перебувають у його
законному користуванні.

Пунктом 2 вказаного Рішення визнано, що
дії Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго», що
полягають у нарахуванні плати за
послуги з централізованого опалення в
розмірі 100% вартості споживачам, які
фактично від'єдналися від мереж ЦО та
ГВП та не отримували ці послуги,
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
пунктом 2 статті 50, частиною першою
статті 13 Закону України «Про захист
економічної конкуренції», у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку постачання
теплової енергії для населення м.
Луганська, що може призвести до
ущемлення інтересів споживачів і яке
було б неможливим за умов існування
значної конкуренції на ринку.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення
на позивача накладено штраф у розмірі
15000,00 грн., який підлягає сплаті у
двомісячний строк з дня одержання
копії рішення, відповідно до частини 3
статті 56 Закону України «Про захист
економічної конкуренції».

Позивач 24.01.2014 звернувся до
господарського суду Луганської
області з позовом в якому просить суд
визнати недійсним рішення
адміністративної колегії Луганського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
(відповідач у справі) «Про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу» від
29.11.2013 №01-24/260 по справі №150.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що відповідно до ст. 5
Закону України «Про природні
монополії», діє на ринку
транспортування теплової енергії в
межах території, на якій розташовані
власні теплові мережі.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
природні монополії», позивач діє на
суміжному ринку з виробництва та
постачання теплової енергії в
територіальних межах м. Луганська.

Водночас, позивач зазначає, що між ЛМКП
«Теплокомуненерго» та МКП «Жілсервіс»
було укладено договір № 13 від 15.05.2007 про
умови надання послуг з
централізованого опалення і
постачання гарячої води (далі Договір).

Згідно цього Договору позивачу було
доручено здійснювати облік нарахувань
і оплати споживачами за надані послуги
по опаленню та централізованому
постачанню гарячої води,
заборгованості споживачів,
здійснювати юридичні дії по стягненню
заборгованості, у тому числі у судовому
порядку, здійснювати перерахунки
розміру плати споживачам.

Крім того, позивач зазначає, що
відповідно до норм діючого
законодавства України, ЛМКП
«Теплокомуненерго» не є (та на даний
час не може бути) виконавцем послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води. Згідно п. 4.1
«Порядку визначення виконавця
житлово-комунальних послуг в житловому
фонді», затвердженого наказом
Державного комітету України з питань
ЖКГ №60 від 25.04.2005 (далі - Порядок),
виконавцем послуг з централізованого
опалення і гарячого водопостачання
може бути суб'єкт господарювання, який
відповідає вимогам п. 1.3 Порядку.

Як зазначає позивач, ЛМКП
«Теплокомуненерго» не здійснює
операцій, що належать до компетенції
виконавця житлово-комунальних послуг
(п. 1 ст. 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"), а саме: не
утримує на балансі жилі будинки, не
веде бухгалтерську, статистичну та
іншу передбачену законодавством
звітність щодо їх утримання, не
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання зазначених будинків, та не
забезпечує управління цим майном і не
несе відповідальність за його
експлуатацію.

На думку позивача, відповідач не
прийняв до уваги ту обставину, що
підприємство позивача є
теплогенеруючою, теплотранспортуючою,
теплопостачальною організацією,
відповідно виданих Нацкомпослуг
ліцензій, якими не передбачено надання
комунальних послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води
мешканцям багатоквартирних будинків.

Також, позивач звертає увагу, що
питання відключення від систем
централізованого опалення та
постачання гарячої води в
багатоповерхових житлових будинках
регулюється Правилами надання послуг з
централізованого опалення, холодного,
гарячого водопостачання і
водовідведення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21.07.2005 (далі - Правила). Порядком
відключення окремих житлових будинків
від систем централізованого опалення
та постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженого
Наказом Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України від 22.11.2005 № 4
(далі - Порядок відключення).

Як зазначає позивач, згідно п. 25 Правил,
самовільне відключення від системи
центрального опалення та гарячого
водопостачання заборонено.

Відповідно до Порядку для вирішення
питання про відключення житлового
будинку від мереж централізованого
опалення його власник повинен
звернутися до Комісії (у даному випадку
постійно діючу міжвідомчу комісію з
питань відключення споживачів від
мереж ЦО та ГВП Луганської міської
ради) з письмовою заявою про
відключення від мереж ЦО і ГВП. При
позитивному рішенні Комісії заявнику
надається перелік організацій, до яких
слід звернутися для отримання
технічних умов для розробки проекту
індивідуального (автономного)
теплопостачання і відключення від
мереж ЦО і ГВП. По закінченню робіт
складається акт про відключення від
мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін
подається заявником до Комісії на
затвердження. Тобто, підставою для
відключення від системи ЦО і ГВП є
затвердженої форми акт.

Як зазначає позивач, 15.12.2011
постійно діючою міжвідомчою комісією
Луганської міської ради було
затверджено акт про відключення
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 від системи ЦО і ГВП, у зв'язку з
чим нарахування за послуги
теплопостачання були припинені.

15.07.2012 Виконавчим комітетом Луганської
міської ради було визнано Рішення № 202
недійсним.

Як зазначає позивач, громадянкою
ОСОБА_3 у вересні 2009 року було подано
позовну заяву до суду з вимогою
зобов'язати ЛМКП «Теплокомуненерго»
припинити нарахування за послуги
теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1.
Рішенням № 2/1203/654/2011 від 31.05.2011
Артемівського районного суду м.
Луганська було відмовлено в
задоволенні позовної вимоги, у зв'язку
з необґрунтованістю. Ухвалою
апеляційного суду Луганської області
№22ц-79/2012 від 10.01.2012 було постановлено
апеляційну скаргу громадянки ОСОБА_3 на
рішення суду 1-ї інстанції відхилити.

Зараз МКП «Жилсервіс» не може
обслуговувати 385 будинків, як вказано в
Поданні, тому що Рішенням Луганської
міської ради № 75 від 26.03.2013 про
визначення виконавця
житлово-комунальних послуг було
вирішено зазначений договір розірвати
за взаємною згодою сторін та визначити
виконавцем житлово- комунальних послуг
МКП «Центрожилком» в усіх районах
міста Луганська.

Також, позовні вимоги ЛМКП
«Теплокомуненерго» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за послуги
теплопостачання у розмірі 3131,66 грн. за
період з 01.08.2009 по 01.03.2012 були задоволені
у повному обсязі.

Крім того, згідно роз'яснення
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства від 14.11.2013, якщо при
відключенні квартири від
централізованого теплопостачання не
було дотримано вимог Правил та Порядку,
такі дії слід вважати самочинними. У
цьому випадку нарахування плати за
централізоване опалення є правомірним.

Відповідач проти позову заперечує з
підстав, викладених вище.

Встановивши фактичні обставини
справи, оцінивши доводи сторін та
надані ними докази, суд дійшов висновку
про наступне.

Пунктом 2 статті 50 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» (далі -
Закон) передбачено, що зловживання
монопольним (домінуючим) становищем є
порушеннями законодавства про захист
економічної конкуренції.

Згідно статті 13 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»,
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку є дії чи
бездіяльність суб'єкта
господарювання, який займає
монопольне (домінуюче) становище на
ринку, що призвели або можуть
призвести до недопущення, усунення чи
обмеження конкуренції, або ущемлення
інтересів інших суб'єктів
господарювання чи споживачів, які
були б неможливими за умов
існування значної конкуренції на
ринку.

Згідно із статтею 5 Закону України «Про
природні монополії» ринок
транспортування теплової енергії
віднесено до сфери діяльності
природних монополій, тому позивач, як
суб'єкт природної монополії займає на
ринку транспортування теплової
енергії монопольне становище в
територіальних межах м. Луганська в
межах діючих мереж із часткою 100
відсотків. Згідно із статтею 6
вказаного Закону постачання теплової
енергії є суміжним ринком та за
попередніми даними Позивач займає
монопольне становище на ринку
централізованого постачання теплової
енергії в територіальних межах м.
Луганська в межах діючих мереж із
часткою 100 відсотків.

Населення прямих договорів із
Підприємством не має у зв'язку з тим, що
Підприємство прямо не визначено
виконавцем Послуг у житловому фонді
міста Луганська. У місті Луганську
виконавцями Послуг рішеннями
виконавчого комітету Луганської
міської ради були визначені наступні
підприємства:

- КГІ "Стандарт Луганськ"
(обслуговує 202 будинку комунальної
власності);

- ГКП "Благоустрій" (обслуговувало
403 будинку до 01.08.2010);

- ГКП "ЛуганськЖитло" (з 01.08.2010
обслуговує 403 будинку комунальної
власності );

- МКП "Жілсервіс" (обслуговує 385
будинків комунальної власності);

- ПП "Луганськбудсервіс"
(обслуговує 192 будинку комунальної
власності );

- ПП "Теплоремонт" (обслуговує 90
будинків комунальної власності).

Відповідно до пункту 2.3 укладених
Підприємством та діючих договорів із
КП "Стандарт Луганськ" від 23.10.2007 № 18, із
МКП "Жілсервіс" від 15.05.2007 № 13, із ГКП
"Благоустрій" від 28.04.2007 № 14, ГКП
'ЛуганськЖитло" від 06.08.2010 № 25, КП
"Ювілейне" від 05.01.2011 № 27 по дорученню
балансоутримувачів ЛМКП
"Теплокомуненерго" здійснює облік
нарахувань і оплати споживачами за
надані послуги по опаленню та
централізованому постачанню гарячої
води, заборгованості споживачів,
здійснює юридичні дії по стягненню
заборгованості, у тому числі у судовому
порядку, здійснює перерахунки розміру
плати споживачам. Копії договорів
додаються до акту.

Відповідачем під час перевірки
встановлено та в Рішенні зазначено, що
позивач здійснював протягом 2010 -2012
років та поточного періоду 2013 року
абонентській облік та розрахунки
(нарахування та стягнення) плати із
населенням м. Луганська за свої Послуги
за тарифами затвердженими та
встановленими відповідними рішеннями
виконавчого комітету Луганської
міської ради.

Процедура відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води (далі - ЦО і ГВП)
при відмові споживачів від послуг ЦО і
ГВП визначено Порядком відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженого
наказом Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України від 22.11.2005 № 4 (з
наступними змінами), який
зареєстровано у Міністерстві юстиції
України 09.12.2005 за № 1478/11758 (далі -
Порядок).

Рішенням виконавчого комітету
Луганської міської ради від 09.08.2006 №177
була створена міжвідомча комісія з
питань відключення споживачів від
мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води (далі -
Комісія).

Відповідно до пунктів 2.5, 2.6 і 2.7 Порядку
відключення приміщень
внутрішньобудинкових мереж ІДО і ГВП
виконується монтажною організацією,
яка реалізує проект, за участю
представника власника житлового
будинку або уповноваженої ним особи
представника виконавця послуг з ЦО і
ГВП та власника, наймача (орендаря)
квартири. По закінченні робіт
складається акт про відключення
будинку від мереж ЦО і ГВП і в
десятиденний термін подається
заявником до Комісії на затвердження.
Після затвердження акта на черговому
засіданні Комісії сторони повинні
переглянути умови договору про надання
послуг з централізованого
теплопостачання.

Проте, відповідачем під час проведення
перевірки було встановлено, що мали
місце випадки коли споживачам, які
від'єдналися від внутрішньобудинкових
мереж ЦО та ГВП та мають відповідні
затверджені оригінали актів Комісії
які складені в п'яти примірниках для
кожної із сторін із оригіналами
підписів та печаток представників
виконавця послуг, монтажної
організації, ЛМКП "Теплокомуненерго" та
власника квартири Підприємство
продовжувало здійснювати нарахування
плати за послуги ЦО і ГВП в розмірі 100%
вартості всім споживачам, які
від'єдналися від внутрішньобудинкових
мереж ЦО та ГВП та мають відповідні
затверджені акти Комісії.

У травні 2009 року виконавчим комітетом
Луганської міської ради було прийнято
рішення від 13.05.2009 № 112 "Про деякі
питання щодо відключення квартир
багатоквартирних житлових будинків
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води", згідно якого
було заборонено постійно діючій,
міжвідомчий комісії з питань
відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води, в зв'язку з
відсутністю затвердженої в
установленому порядку оптимізованої
схеми и перспективного розвитку систем
теплопостачання м. Луганська, приймати
рішення щодо відключення споживачів
житлового будинку або окремих квартир
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води (в тому числі
щодо надання дозволу на відключення),
улаштування індивідуальної
(автономної) системи теплопостачання
та про збір вихідних даних і технічних
умов для виготовлення проектної
документації, до затвердження в
установленому порядку вищевказаної
схеми.

Також відповідачем в рішенні вказано,
що після прийняття вказаного рішення,
на особисті прийоми посадових осіб
виконавчого комітету Луганської
міської ради постійно зверталися
громадяни, житлові приміщення яких
фактично відключені від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води, але ж вони не
виключені з числа споживачів послуг
централізованого опалення та
постачання гарячої води, при цьому
вказаними громадянами зазначені
роботи були проведені як за наявності
рішень Комісії, що були прийняті до
прийняття виконавчим комітетом
Луганської міської ради
вищезазначеного рішення так і без
наявності таких рішень.

Згідно інформації Управління
житлово-комунального господарства
Луганської міської ради від 14.06.2011 №
15-7-2/346, управлінням
житлово-комунального господарства
Луганської міської ради сумісно з
житлово-комунальними підприємствами
міста Луганська, в тому числі сумісно з
Луганським міським комунальним
підприємством "Теплокомуненерго", була
проведена робота щодо виявлення
житлових приміщень, які фактично
відключені від мереж ЦО і ГВП, але ж
мешканці яких не виключені з числа
споживачів послуг централізованого
опалення та постачання гарячої води.
За результатами проведення вказаної
роботи було виявлено, що у 929 житлових
будинках міста Луганська від мереж ЦО і
ГВП відключено 2375 житлових приміщень,
мешканці яких не виключені з числа
споживачів послуг централізованого
опалення та постачання гарячої води.

У зв'язку з вказаним, виконавчим
комітетом Луганської міської ради було
прийнято рішення від 20.06.2011 № 202 «Щодо
відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води».

Пунктом першим вказаного рішення
прийнято до відома інформацію
управління житлово-комунального
господарства Луганської міської ради
від 14.06.2011 № 15-7-2/346, до якої додаються
переліки житлових приміщень, які
фактично відключені від мереж ЦО та
ГВП, але мешканці яких не виключені з
числа споживачів послуг ЦО та ГВП.

Пунктом другим зазначеного рішення
передбачено, що житлово-комунальним
підприємствам м. Луганська, які є
виконавцями послуг централізованого
опалення та постачання гарячої води та
Луганському міському комунальному
підприємству "Теплокомуненерго"
необхідно: 2.1 виключати з числа
споживачів (абонентів) послуг
централізованого опалення та/або
постачання гарячої води, лише громадян,
якими вказаним підприємствам будуть
надані оригінали Акту про відключення
квартири (нежитлового приміщення,
секції, під'їзду, будинку) від
внутришньобудинкових мереж ЦО і ГВП,
або Акту про відключення будинку від
мереж ЦО і ГВІ1, які (Акти) були складені
згідно законодавства, що діяло на
певний час та на підставі рішень
Комісії, прийнятих до прийняття
рішення виконавчого комітету
Луганської міської ради від 13.05.2009 № 112,
та які (Акти) у подальшому були
затверджені Комісією.

Протягом 2010 року до Позивача
звернулось 1512 споживачів, у період з
січня - червень 2011 року - 434 споживача із
заявами про встановлення автономного
опалення та відключення від
централізованого опалення у квартирах
та припинення нарахування плати за
Послуги. Питання зазначені у заявах
стосовно відключення від мереж ЦО і ГВП
та не нарахування плати за Послуги
позивачем, у тому числі гр. ОСОБА_3
(АДРЕСА_1), позитивно не вирішувались.

В матеріалах справи також
містяться звернення (скарги, заяви)
інших громадян, які від'єдналися від
внутрішньобудинкових мереж ЦО та ГВП
та мають відповідні затверджені акти
Комісії щодо нарахування позивачем
плати за послуги ЦО і ГВП в розмірі 100%
вартості послуг (а.с.114-118).

Водночас, відповідно до ст. 19
Закону України "Про теплопостачання"
споживач повинен щомісячно
здійснювати оплату теплопостачальній
організації за фактично отриману
теплову енергію.

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу
України у разі, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Підпунктом 9 пункту 29 Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21.07.2005 (далі - Правила),
передбачено звільнення від плати за
послуги у разі їх ненадання.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги", виробник зобов'язаний,
зокрема, проводити у відповідному
порядку перерахунки розміру плати за
житлово-комунальні послуги в разі їх
ненадання або надання не в повному
обсязі, зниження їх якості.

Матеріалами справи підтверджений
факт того, що послуги з теплопостачання
громадянам, чиї звернення розглядались
відповідачем, не надавались, оскільки
приміщення, були самовільно або на
підставі Акту про відключення,
відключені від мереж централізованого
теплопостачання, що виключає
можливість здійснення їх опалення та
втрати температури теплоносія при
проходженні через зазначені
приміщення.

Таким чином, можна зробити висновок, що
у разі самовільного відключення
громадян від мереж централізованого
теплопостачання, ними допущені
порушення нормативно-правового акту,
що регулює порядок відключення від
мереж централізованого опалення.

За такі порушення, в силу ст. 24 Закону
України "Про теплопостачання", споживач
повинен нести відповідальність.

Отже, в даному випадку не можна
ототожнювати відповідальність за
порушення відповідачем умов
нормативно-правових актів при
відключенні від мереж з невиконанням
зобов'язань з оплати послуг з
теплопостачання, які громадяни не
отримували внаслідок самовільного
відключення від мереж.

Відповідно до приписів статті 3 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України" до основних завдань
Антимонопольного комітету України
віднесено здійснення державного
контролю за дотриманням законодавства
про захист економічної конкуренції на
засадах рівності суб'єктів
господарювання перед законом та
пріоритету прав споживачів,
запобігання, виявлення і припинення
порушень законодавства про захист
економічної конкуренції; контроль за
концентрацією, узгодженими діями
суб'єктів господарювання та
регулюванням цін (тарифів) на товари, що
виробляються (реалізуються) суб'єктами
природних монополій; сприяння розвитку
добросовісної конкуренції; методичне
забезпечення застосування
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Спірне рішення прийнято відповідачем
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення.

З огляду на викладене, оскаржуване
рішення є законним, прийнятим на
підставі повного дослідження всіх
необхідних обставин, а позовні вимоги
визнаються судом необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

В судовому засіданні оголошені вступна
та резолютивна частини рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
10-денного строку з дня його
підписання.

Повне рішення складено: 06.06.2014.

Головуючий - суддя
О.С. Фонова

Суддя
С.В. Вінніков

Суддя
А.В. Секірський