ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18.06.14 № 910/11932/14. Суддя Гумега О.В.,
розглянувши

позовну заяву Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до ТОВ "Чорнобильавтосервіс"

про усунення перешкод в користуванні
орендованим майном, стягнення збитків
та моральної шкоди 202 148,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява № б/н від 13.06.2014 р. і
додані до неї документи повертаються
позивачеві без розгляду з наступних
підстав:

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо у позовній заяві не вказано
повного найменування сторін, їх
поштових адрес.

В ст. 54 Господарського процесуального
кодексу України викладено вимоги щодо
форми і змісту позовної заяви. Згідно з
пунктом 2 частини 2 названої статті
позовна заява повинна містити
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за
його наявності для фізичних осіб)
сторін, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання
(для фізичних осіб), ідентифікаційні
коди суб'єкта господарської діяльності
за їх наявності (для юридичних осіб) або
індивідуальні ідентифікаційні номери
за їх наявності (для фізичних осіб -
платників податків).

Натомість, фактично у позовній заяві не
зазначено індивідуальний
ідентифікаційний номер позивача -
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, що є
порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК
України та тягне за собою наслідки,
передбачені п. 2 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Крім того, у позовній заяві вказано
лише скорочене найменування
організаційно-правової форми
відповідача (ТОВ
"Чорнобильавтосервіс").

При цьому посилання на установчі
документи відповідача, можливі зміни
до них, офіційні документи та
відповідні довідки (витяги) з Єдиного
державного реєстру щодо повного або
офіційно зареєстрованого у Єдиному
державному реєстрі скороченого
найменування відповідача саме як ТОВ
"Чорнобильавтосервіс" в позовній заяві
відсутні, а як свідчать додатки до
позовної заяви, до останньої такі
документи і не додавались.

Наведене свідчить про недодержання
вимог статті 54 Господарського
процесуального кодексу України та, в
свою чергу, є підставою для повернення
позовної заяви і доданих до неї
документів без розгляду згідно з п. 2 ч. 1
ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України, оскільки в наведеній
нормі чітко вказано, що суддя повертає
позовну заяву і додані до неї документи
без розгляду, якщо у позовній заяві не
вказано повного найменування сторін,
їх поштових адрес.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що до позовної заяви
додаються документи, що підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" №
719-VII від 16.01.2014 р. встановлено у 2014 році
мінімальну заробітну плату: у
місячному розмірі - 1218 гривень.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" (надалі -
Закон), за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру ставка судового збору
встановлюється в розмірі 2 відсотків
ціни позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону,
за подання до господарського суду
позовної заяви немайнового характеру
ставка судового збору становить 1
розмір мінімальної заробітної плати,
т.т. 1218,00 грн.

Як роз'яснено у п. 2.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 7
від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України",
статтею 55 ГПК України передбачено
визначення ціни позову у позовах про
стягнення грошей і про витребування
майна. Відповідні позовні заяви мають
майновий характер, і розмір ставок
судового збору за їх подання
визначається за приписом підпункту 1
пункту 2 частини другої статті 4 Закону.
Що ж до позовних заяв немайнового
характеру, то до них відносяться
вимоги, які не підлягають вартісній
оцінці. Подання до господарського суду
таких заяв оплачується судовим збором
згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини
другої статті 4 Закону.

Зі змісту п.п. 2.2.3 п. 2.2 вищенаведеної
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 р. вбачається, що позовні заяви
про відшкодування моральної шкоди
належать до заяв майнового характеру і
відтак оплачуються судовим збором
відповідо до підпункту 1 пункту 2
частини другої статті 4 Закону.

У п. 2.10 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу IV Господарського
процесуального кодексу України" також
зазначено, що у випадку об'єднання в
одній позовній заяві вимог як
майнового, так і немайнового характеру
судовий збір згідно з частиною 3 статті
6 Закону сплачується за як ставками,
встановленими для позовів майнового
характеру, так і за ставками,
встановленими для розгляду позовних
заяв зі спорів немайнового характеру.

Позивачем подано позовну заяву № б/н
від 13.06.2014 р., у прохальній частині якої
заявлені наступні позовні вимоги:

- зобов'язати ТОВ "Чорнобильавтосервіс"
не чинити перешкод в користуванні
орендованим майном (павільйоном)
загальною площею 306,4 м кв. за адресою: м.
Київ, пл. Т Шевченка, 2-а, а саме: не
відключати електроенергію та не
втручатись в господарську діяльність
(надалі - вимога 1);

- стягнути з ТОВ "Чорнобильавтосервіс"
завдані збитки в розмірі 172148,09 грн.
(надалі - вимога 2);

- стягнути з ТОВ "Чорнобильавтосервіс"
моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн.
(надалі - вимога 3).

Отже, позивачем заявлено одну вимогу
немайнового характеру (вимога-1) та дві
вимоги майнового характеру на
загальну суму 202148,09 грн. (вимога-2,
вимога-3).

Розрахунок розміру судового збору за
позовну вимогу майнового характеру
здійснюється відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2
ст. 4 Закону України "Про судовий збір", а
за позовну вимогу немайнового
характеру - відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2
ст. 4 Закону України "Про судовий збір",

Отже, звертаючись з даним позовом до
господарського суду, позивач мав
сплатити судовий збір в загальній сумі
5260,96 грн. (1218,00 грн. за вимогу
немайнового характеру + 4042,96 грн. за
вимоги майнового характеру (2% від 202148,09
грн.).

Між тим, позивачем до позовної заяви №
б/н від 13.06.2014 р. додано квитанцію №
13950.296.4 від 13.06.2014 р. про сплату судового
збору у розмірі 4042,97 грн., тобто у
розмірі меншому, ніж передбачено
статтею 4 Закону України "Про судовий
збір", що є порушення п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК
України та, в свою чергу, підставою для
повернення позовної заяви без розгляду
згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 2.22. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України", якщо
заявником не подано належних доказів
сплати судового збору у встановленому
порядку та розмірі, заява повертається
господарським судом з підстав
передбачених ГПК, зокрема пунктом 4
частини першої статті 63. При цьому якщо
таке повернення здійснюється у зв'язку
з недодержанням заявником вимог закону
щодо порядку та/або розміру сплати
судового збору, то у відповідній ухвалі
господарського суду має бути зазначено
правильний порядок сплати та/або
розмір судового збору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Частиною 1 статті 56 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позивач, прокурор
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Як випливає з вимог ч.1 ст. 56 ГПК України,
обов'язок позивача направити
відповідачу копії доданих до позовної
заяви документів не залежить від того
чи є у наявності у відповідача дані
документи.

Належним доказом відправлення
відповідачеві позовної заяви та
доданих до неї документів є опис
вкладень в поштовий конверт та
документ, що підтверджує надання
поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо), надані в
оригіналі або належним чином
засвідченій копії.

На підтвердження надіслання
відповідачу копії позовної заяви та
доданих до неї документів листом з
описом вкладення, позивач залучив до
позовної заяви фіскальний чек № 7871 від
13.06.2014 р. з описом вкладення у цінний
лист № 774 від 13.06.2014 р.

Натомість, суд звертає увагу, що в
наведеному описі вкладення зазначено
про вкладення у цінний лист "1. Позовної
заяви до господарського суду з
додатками", однак при цьому перелік
додатків в описі вкладення у цінний
лист не наводиться, що позбавляє суд
можливості перевірити дотримання
позивачем вимог ст. 56 ГПК України
стосовно його обов"язку надіслати
відповідачу копії позовної заяви та
всіх доданих до неї документів. В той же
час, до позовної заяви додані вказані в
ній додатки (№ 1-12), направлення яких
відповідачу фактично позивачем не
підтверджується.

Таким чином, у суду відсутні підстави
вважати фіскальний чек № 7871 від 13.06.2014
р. з описом вкладення у цінний лист №
774 від 13.06.2014 р. в якості виконання
позивачем вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57
ГПК України.

При цьому суд приймає до уваги правову
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

За наведених обставин, позовна заява №
б/н від 13.06.2014 р. не може бути прийнята до
розгляду та підлягає поверненню.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача,
що відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Керуючись п.п. 2, 4, 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні матеріали повернути
позивачеві без розгляду.

Суддя
О.В.Гумега