м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/6289/14 05.06.14

За позовомДержавного підприємства
«Еко»доДержавного підприємства з
питань поводження з відходами як
вторинною сировиною (Державного
підприємства
«Укрекоресурси»)простягнення 26 791,90 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Вірченко Н.В. - представник
від відповідача Маловічко А.І. -
представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Еко»
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Державного
підприємства «Укрекокомресурси» про
стягнення 26 791, 90 грн, в тому числі
заборгованості за надані послуги з
утримання будинку і прибудинкової
території за Договором № 7/20 від 27.10.2003 у
розмірі 21 270,17 грн, інфляційні втрати у
розмірі 2 675,18 грн, 3% річних у розмірі 584,08
грн та пеню у розмірі 2 262,47 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов
укладеного між сторонами договору № 7/20
від 27.10.2003 про надання комунальних
послуг та відшкодування витрат на
утримання будинку та прибудинкової
території.

З наявного в матеріалах справи
Спеціального витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 14.05.2014
вбачається, що повною назвою
відповідача є: Державне підприємство з
питань поводження з відходами як
вторинною сировиною (Державне
підприємство «Укрекоресурси»), що
враховано судом при розгляді справи.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.04.2014 за вказаним позовом
порушено провадження у справі № 910/6289/14
та призначено розгляд справи на 15.05.2014

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.05.2014 розгляд справи було
відкладено на 22.05.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.05.2014 розгляд справи було
відкладено на 05.06.2014.

В судове засідання, призначене на
05.06.2014, представник позивача з'явився,
позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, проти задоволення
позову заперечив.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
учасників процесу, Господарський суд
міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2003 між Державним підприємством
«Еко» (виконавець) та Державною
компанією «Укрекокомресурси»,
найменування якого було змінено на
Державне підприємство з питань
поводження з відходами як вторинною
сировиною (скорочене найменування -
Державне підприємство
«Укрекоресурси»; споживач) укладено
договір № 7/20 про надання комунальних
послуг та відшкодування витрат на
утримання будинку та прибудинкової
території (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.2 Договору виконавець
зобов'язується надавати споживачеві
послуги з водо-, теплопостачання та
водовідведення, по утримуванню будинку
та прибудинкової території, а споживач
зобов'язується своєчасно здійснювати
оплату за споживання і користування
вказаними послугами та відшкодовувати
частку витрат на утримання будинку та
прибудинкової, території, пропорційну
займаним ним приміщенням згідно
Додатку № 2 до Договору.

Пунктом 1.3 Договору встановлено, що
споживач зобов'язується: нести витрати
по утриманню будинку та прибудинкової
території витратах, пов'язаних з його
експлуатацією і ремонтом, згідно
додатку № 2 до цього Договору.

Пунктом 1.4 Договору встановлено, що
його предметом є наступні послуги:
централізоване холодне водопостачання
(згідно показників лічильників);
централізоване гаряче водопостачання
(згідно діючим тарифам); централізоване
опалення (згідно Додатку № 1 до
Договору); централізоване
водовідведення (згідно Додатку № 1 до
Договору); утримання будинку та
прибудинкової території (згідно
Додатку № 2 до Договору); вивезення
сміття (згідно Додатку № 2 до Договору);
відшкодування коштів за користування
тепло-, електро-, водо-, мережами (згідно
Додатку № 2 до Договору).

За правовою природою укладений між
сторонами Договір є договором про
надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору розмір
щомісячної плати за надані за цим
Договором послуги визначається згідно
з погодженими сторонами розрахунками
вартості комунальних послуг (Додатки 1,2
цього Договору).

При цьому, за змістом п. 4.4 Договору у
випадку прийняття органами влади,
управління чи Національним банком
України рішень щодо зміни цін і
тарифів, порядку розрахунків між
підприємствами, організаціями,
установами, які безпосередньо
впливають на відносини за цим
Договором, новий порядок поширюється
на умови Договору без їх узгодження
сторонами.

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що
оплата послуг за цим Договором
здійснюється споживачем на підставі
виставлених виконавцем
рахунків-фактур, шляхом безготівкового
перерахування коштів на банківський
рахунок виконавця.

Згідно з п. 4.3 Договору розрахунковий
період оплати послуг - один календарний
місяць. Термін внесення платежів - не
пізніше ніж 25 числа наступного за
розрахунковим місяцем.

Пунктом 7.2.1 Договору встановлено
обов'язок споживача своєчасно, в
установлений Договором строк
оплачувати надані послуги.

Згідно з положеннями ст. 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Однак, як свідчать матеріали справи,
відповідачем своїх зобов'язання з
оплати вартості наданих комунальних
послуг (а саме: послуг по утриманню
будинку та прибудинкової території та
вивезення сміття) належним чином не
виконав, внаслідок чого у відповідача
перед позивачем утворилась
заборгованість за період з квітня 2012
року по лютий 2014 року у розмірі 21 270,17
грн.

При цьому, суд відзначає, що позивачем у
відповідності до п. 4.1 Договору за
заявлений до стягнення період було
виставлено відповідачу
рахунки-фактури на оплату послуг по
утриманню будинку та прибудинкової
території та вивезення сміття.

Факт направлення (виставлення)
відповідачу наведених рахунків-фактур
за спірний період підтверджується
наявними в матеріалах справи описами
вкладення у цінні листи, фіскальними
чеками поштових установ та
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштових відправлень.

Також судом враховується, що
відповідно до п. 1.1 Договору споживач на
підставі наказів Міністерства
економіки України № 80 від 05.06.1998, № 86
від 19.05.2000, актів приймання-передачі
приміщення від 25.12.1998 та від 29.05.2002, є
власником нежитлового приміщення
загальною площею 866,50 кв.м в житловому
будинку № 4 по вул. Кловський узвіз і
використовує його в офісних цілях.

В подальшому, частина із наведених
приміщень були відчужені на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «МакФрост» (площею
257,3 кв.м) та на користь Приватного
підприємства «М-Сервіс» (площею 296,6
кв.м).

В основу розрахунку позивача вартості
наданих на підставі Договору послуг
покладена площа 312,6 кв.м (решта площі
приміщень).

Відповідачем належними та допустимими
доказами існування заявленої до
стягнення суми заборгованості у
розмірі 21 270,17 грн не спростовано,
доказів погашення відповідної
заборгованості не надано.

За таких обставин, вимоги позивача про
стягнення з відповідача основної
заборгованості у розмірі 21 270,17 грн є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Крім основної заборгованості, за
прострочення виконання відповідачем
грошового зобов'язання позивач просить
стягнути з відповідача інфляційні
втрати у розмірі 2 675,18 грн, 3% річних у
розмірі 584,08 грн та пеню у розмірі 2 262,47
грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оскільки судом встановлено факт
прострочення виконання відповідачем
зобов'язання з оплати наданих на
підставі Договору послуг, вимоги
позивача про стягнення з відповідача 3%
річних у розмірі 584,08 грн та інфляційних
втрат у розмірі 2 675,18 грн є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню за розрахунком позивача,
перевіреним судом.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача пені, суд відзначає
наступне.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

За змістом ст. 547 Цивільного кодексу
України правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі. Правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання,
вчинений із недодержанням письмової
форми, є нікчемним.

Пункт 9.1 Договору містить лише загальні
визначення, що у разі невиконання або
неналежного виконання зобов'язань
сторони несуть відповідальність
згідно із законодавством України.

З огляду на те, що умовами Договору не
встановлено, що виконання споживачем
зобов'язання з оплати за надані на
підставі Договору послуги
забезпечується неустойкою (пенею),
вимоги позивача про стягнення з
відповідача пені у розмірі 2 262,47 грн
задоволенню не підлягають.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства з
питань поводження з відходами як
вторинною сировиною (02090, м. Київ, вул.
Лобачевського, 23-В, ідентифікаційний
код 20077743) на користь Державного
підприємства «Еко» (01133, м. Київ, бульв.
Лесі Українки, 36 Б, ідентифікаційний
код 32309722) заборгованість у розмірі 21 270
(двадцять одна тисяча двісті сімдесят)
грн 17 коп., 3% річних у розмірі 584 (п'ятсот
вісімдесят чотири) грн 08 коп.,
інфляційні втрати у розмірі 2 675 (дві
тисячі шістсот сімдесят п'ять) грн 18
коп. та судовий збір у розмірі 1 672 (одна
тисяча шістсот сімдесят дві) грн 80 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 10.06.2014.

Суддя
Ю.М.
Смирнова