Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" травня 2014 р.
Справа № 906/457/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Корзаченко В.М.,
довіреність б/н від 20.12.2013 року;

від відповідача: Войдевич О.А.,
довіреність б/н від 14.04.2014 року.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного підприємства
"Автомагістраль" (с. Синяк
Вишгородський район Київська область)

до Служби автомобільних доріг у
Житомирській області (м. Житомир)

про стягнення 9416424,25 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 9416424,25 грн.
заборгованості, з яких: 9205455,39 грн. -
основний борг, 106556,30 грн. - пеня, 49179,83
грн. - 3% річних, 55232,73 грн. - інфляційні, а
також 73080,00 грн. сплаченого судового
збору.

19.05.14р. до суду надійшла заява про
збільшення розміру позовних вимог,
згідно якої позивач просить стягнути з
відповідача 10050466,24 грн. заборгованості,
з яких: 9205455,39 грн. - основний борг, 194827,79
грн. - пеня, 79444,83 грн. - 3% річних, 570738,23
грн. - інфляційні10050466,24 грн.
заборгованості, з яких: 9205455,39 грн. -
основний борг, 194827,79 грн. - пеня, 79444,83
грн. - 3% річних, 570738,23 грн. - інфляційні.

Враховуючи передбачене ст. 22 ГПК
України право позивача на зміну
підстави або предмету позову,
збільшення розміру позовних вимог,
відмову від позову або зменшення
розміру позовних вимог, вказана заява
не суперечить вимогам чинного
законодавства України та не порушує
чиїх-небудь прав та охоронюваних
законом інтересів, вищевказана заява
про збільшення позовних вимог від
15.05.14р. приймається господарським
судом.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених у позовній заяві та
заяві про уточнення позовних вимог,
просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав з
підстав, зазначених в запереченнях,
просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
13.12.14р. між Приватним підприємством
"Автомагістраль" (підрядник/позивач) та
Службою автомобільних доріг у
Житомирській області
(замовник/відповідач) було укладено
договір №108 на закупівлю послуг з
поточного середнього ремонту
автомобільної дороги загального
користування місцевого значення
Радомишль - Замок Радомисль
Житомирської область (а.с. 8-16).

В порядку та на умовах, визначених цим
договором, замовник доручає, а
підрядник зобов'язується надати
послуги з поточного середнього ремонту
автомобільної дороги загального
користування місцевого значення
Радомишль - Замок Радомисль,
Житомирська область, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
послуги. Місце надання послуг:
автомобільна дорога загального
користування місцевого значення
Радомишль - Замок Радомисль,
Житомирська область. Кількість послуг
за цим договором становить 3,148 км. Склад
та обсяги послуг, що доручаються
підряднику визначені кошторисною
документацією у порядку, встановленому
чинним законодавством України (п. 1
договору).

Відповідно до п.п. 4.1. договору сума
даного договору становить 9876100,32 грн., у
тому числі ПДВ 1646016,72 грн., що станом на
дату укладення договору дорівнює
загальній вартості послуг.

Згідно п.п. 5.1. договору розрахунки
проводяться шляхом оплати замовником
протягом 20 банківських днів, при
наявності коштів на бюджетних рахунках
після підписання сторонами акту
приймання виконаних будівельних робіт
(ф. КБ-2в). Бюджетні та платіжні
зобов'язання за договором виникають у
разі наявності та в межах відповідних
бюджетних асигнувань. До акту
приймання виконаних будівельних робіт
додається довідка про вартість
виконаних послуг (ф. КБ-3).

Пунктом 7.1. договору сторони погодили,
що послуги мають бути надані в строк з
грудня 2013 року по червень 2014 року.

У разі недотримання строку оплати
виконаних робіт (послуг), замовник
сплачує підряднику пеню в розмірі
облікової ставки НБУ від вартості
вчасно і якісно виконаних, але не
оплачених робіт (послуг) за кожний день
прострочення. Сплата штрафних санкцій
не звільняє сторони від виконання
своїх зобов'язань за цим договором (п.п.
11.5., 11.6. договору).

Також п.п. 15.1. договору визначено, що
договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами та діє до
повного виконання ними своїх
зобов'язань за цим договором.

На виконання умов вищезазначеного
договору підряду Приватне
підприємство "Автомагістраль" виконало
комплекс ремонтних робіт на загальну
суму 9205455,39 грн., що підтверджується
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт (ф. КБ-2в) (а.с. 18) та
актами приймання виконаних робіт (а.с.
19-28).

За виконані підрядні роботи відповідач
не розрахувався.

21.03.14р. позивач направив відповідачу
претензію з проханням розрахуватися за
виконані роботи на протязі 7 днів.

Заявою про результати розгляду
претензії за вих. №СТ450 від 25.03.14р.
позивач підтвердив наявність
заборгованості та пояснив
неможливість виконання договірних
зобов'язань відсутністю коштів на
фінансуючи рахунках.

Крім цього позивач просить стягнути з
відповідача 194827,79 грн. - пені, 79444,83грн. -
3% річних, 570738,23 грн. - інфляційних.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ст.ст. 525 і 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 ГПК України).

Щодо заперечень позивача щодо
відсутності надходжень на фінансуючі
рахунки та щодо результатів перевірки
ДФІ в Житомирській області суд
зазначає наступне.

Підрядник виконує роботу на власний
ризик.

Це означає, що він відповідає за якість,
власне, виконаних робіт. Згідно зі ст. 857
ЦК України робота, виконана
підрядником, має відповідати умовам
договору підряду, а в разі їх
відсутності або неповноти - вимогам, що
звичайно ставляться до роботи
відповідного характеру

Згідно зі ст. 853 ЦК України замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

Документом, що підтверджує приймання
замовником наданих послуг, є акт
приймання-передачі виконаних робіт.

Договір підряду являє собою
документально оформлені наміри сторін
про виконання робіт, результат яких
складає предмет договору. Власне
договір не відображає процесу та
реальних результатів виконання робіт,
зауваження сторін щодо їх якості тощо.
Саме акт приймання-передачі виконаних
робіт є документом, що підтверджує
наявність певних матеріальних
результатів, і своєрідним посвідченням
передачі права власності на них від
однієї сторони договору до іншої.

Замовник зобов'язаний оплатити
виконану роботу. Така оплата
відбувається на основі погодженої
сторонами ціни роботи, що включає
відшкодування витрат підрядника та
плату за виконану ним роботу.

Згідно зі ст. 854 ЦК України якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою Замовника, - достроково
ЦК України вказує на необхідність
встановлення строків виконання робіт
або їх окремих етапів у договорах
підряду (ст. 846). Якщо у договорі підряду
не встановлені строки виконання
роботи, підрядник зобов'язаний
виконати роботу, а замовник має право
вимагати її виконання у розумні строки
відповідно до суті зобов'язання,
характеру та обсягів роботи та звичаїв
ділового обороту.

Згідно ст. 203 Цивільного Кодексу
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства.

Як вбачається з п.п. 5.1. договору
розрахунки проводяться шляхом оплати
замовником протягом 20 банківських
днів, при наявності коштів на бюджетних
рахунках після підписання сторонами
акту приймання виконаних будівельних
робіт. Але така обставина в договорі, як
проведення оплати при наявності
коштів на бюджетних рахунках, не може
вважатись такою, що відповідає діючому
законодавству, а тому не розцінюється
судом як належний доказ в
підтвердження заперечень відповідача.

Відсутність грошових коштів на
рахунках не є підставою для
невиконання грошових зобов'язань
стороною, зобов'язаною виплатити
грошові кошти.

Щодо перевірки ДФІ в Житомирській
області щодо діяльності державних
закупівель Служби автомобільних доріг
необхідно зазначити наступне.

Правовідносини сторін - позивача
виникли з договору, в якому сторони на
умовах свободи договору ( ст. 627 ЦК
України), встановили договірну ціну.
Отже, отримання відповідачем грошових
коштів без достатніх правових підстав
не доводиться.

Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦК України
договори та інші правочини є
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків.

Акт ревізії не є нормативно-правовим
актом, а носить лише інформаційний
характер, тому не може бути предметом
судового розгляду і не є належним та
допустимим доказом порушення
відповідачем зобов'язань за договором
підряду та завданих позивачу збитків.
Матеріали справи повністю
підтверджують фактичне виконання
робіт підрядником.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового" контролю в Україні органу
державного фінансового контролю
надається право: перевіряти в ході
державного фінансового контролю
грошові та бухгалтерські документи,
звіти, кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, документи щодо проведення
процедур державних закупівель,
проводити перевірки фактичної
наявності цінностей (коштів, цінних
паперів, сировини, матеріалів, готової
продукції, устаткування тощо).

Відповідно до п.6 Положення про
Державну фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23 квітня 2011 року N 499/2011
Держфінінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку
здійснювати державний фінансовий
контроль шляхом проведення
інспектування у формі планових та
позапланових ревізій певного
комплексу чи окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підприємств, установ та організацій,
визначених у підпункті 1 пункту 4
цього Положення; державного
фінансового аудиту; перевірки
державних закупівель; 6) перевіряти в
ході державного фінансового контролю
грошові та бухгалтерські документи,
звіти, кошториси та інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, документи щодо
проведення процедур закупівель,
проводити перевірку фактичної
наявності цінностей (коштів, цінних
паперів, сировини, матеріалів,
готової продукції, устаткування тощо).

В матеріалах справи містяться докази
повного виконання відповідачем умов
договору №108 від 13.12.13р. Факту завищення
суми оплати робіт в порівнянні з
договірною вартістю робіт не
встановлено.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги
в частині стягнення основного боргу в
сумі 9205455,39 грн. обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи питання про правомірність
та обґрунтованість вимог позивача щодо
стягнення з відповідача інфляційних та
штрафних санкцій, господарський суд
враховує наступне.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено настання правових
наслідків, встановлених договором або
законом, у разі порушення зобов'язання,
зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК У країни).

Згідно приписів ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та
пеня є одними з видів штрафних санкцій,
які визнаються як господарські санкції
у вигляді грошової суми, котру учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Перевіривши розрахунок пені (а.с. 68), суд
встановив, що правомірним є
нарахування пені в сумі 242620,49 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право виходити за межі позовних
вимог, якщо це необхідно для захисту
прав і законних інтересів позивачів
або третіх осіб з самостійними
вимогами на предмет спору і про це є
клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи те, що такого клопотання про
вихід за межі позовних вимог від
позивача до суду не надходило, суд
задовольняє вимогу про стягнення пені
в сумі, зазначеній позивачем, тобто
194827,79 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та
інфляційних (а.с. 68), відповідно до якого
останні становлять 79745,96 грн. та 570738,23
грн. відповідно, суд вважає дані вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Як визначає ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного
доказу на спростування позовних вимог,
в тому числі доказів проведення
розрахунків (платіжні доручення,
виписки банківських установ щодо руху
коштів, квитанції до прибуткових
касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, заявлені у відповідності
до вимог чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами,
які є в матеріалах справи, та
підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,75,82-85 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Служби автомобільних
доріг у Житомирській області (10014,
м.Житомир, вул. Щорса, 16, ід. код 03451526)

- на користь Приватного підприємства
"Автомагістраль" (07351, Київська область,
Вишгородський район, с. Синяк, вул.
Леніна, 68, ід. код 314816,24 грн.
заборгованості, з яких: 9205455,39 грн. -
основний борг, 194827,79 грн. - пеня, 79444,83
грн. - 3% річних, 570738,23 грн. - інфляційні, а
також 73080,00 грн. сплаченого судового
збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 28.05.14

Суддя
Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - відповідачу (рек.)