ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2014 р.
Справа № 914/1655/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Валтекс", м. Біла
Церква

до відповідача: Львівського міського
комунального підприємства
"Львівводоканал", м. Львів

про стягнення 54 249, 08 грн.

Суддя Н.Мороз

При секретарі Н. Кривка

Представники:

Від позивача: Лиценко З. В.

Від відповідача: Бегей Н. В.

Суть спору:

Позов подано товариством з обмеженою
відповідальністю "Валтекс", м. Біла
Церква до львівського міського
комунального підприємства
"Львівводоканал", м. Львів про стягнення
54 249, 08 грн.

Заявою про зменшення позовних вимог
від 04.06.2014р. №298/06 ( вх. №2875/14 від 05.06.2014р.),
у зв"язку з погашенням суми основного
боргу, позивач просить стягнути з
відповідача 230, 25 грн. - 3% річних та 1 162, 83
грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 14.05.2014р.
порушено провадження у справі та
призначено розгляд на 05.06.2014р.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, повідомив про
часткову оплату відповідачем суми
основного боргу, що підтверджується
банківською випискою від 22.06.2014р. в сумі
20 000, 00 грн. та банківською випискою від
03.06.2014р. в сумі 32856, 00 грн. Позов просить
задоволити, відповідно до заяви про
зменшення позовних вимог.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, подав відзив на
позов. Повідомив про погашення
основного боргу в повному обсязі, що
підтвердив платіжним дорученням №103
від 22.05.2014р. та платіжним дорученням №392
від 03.06.2014р. Несвоєчасну сплату пояснив
важким фінансовим становищем
підприємства, у зв'язку з добровільним
погашенням суми основного боргу в
стягнення інфляційних втрат та 3 %
річних просить відмовити.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
подані докази в їх сукупності та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив:

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов"язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
зобов"язана вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов"язку. Однією з підстав виникнення
зобов"язань, згідно ст.11 ЦК України,
зокрема є договори та інші правочини.

16.09.2013р. між товариством з обмеженою
відповідальністю «Валтекс» (продавець
- за договором) та Львівським міським
комунальним підприємством
«Львівводоканал» ( покупець - за
договором) укладено договір купівлі -
продажу №11-515. Згідно п. 1.1 договору,
продавець (позивач - у справі)
зобов'язується поставити та передати у
власність покупцю (відповідачу - у
справі) товар, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його на умовах договору.

Постачання товару здійснюється
партіями у відповідності до заявки
покупця, що оформляється накладними (
п.4.1 договору).

Відповідно до умов договору, порядок
розрахунків проводиться у
безготівковій формі на підставі
платіжного доручення (п. п. 5.1., 5.2.).

Згідно п. 6.2. договору, перехід права
власності на товар відбувається в
момент передачі товару про що свідчить
документ про передачу товару - товарна
накладна та довіреність на отримання
товару.

На виконання взятих на себе
зобов'язань, позивачем - ТзОВ «Валтекс»
поставлено та передано у власність
відповідачу - ЛМКП «Львівводоканал»
товар на загальну суму 62 856, 00 грн., що
підтверджується видатковими
накладними № 1799 від 17.10.2013р. на суму 35
856,00 грн.; № 1899 від 30.10.2013р. на суму 14 850,00
грн.; № 2030 від 14.11.2013р. на суму 12 150,00 грн.;
податковими накладними: № 123 від
17.10.2013р. на суму 35 856,00 грн.; № 232 від
30.10.2013р. на суму 14 850,00 грн.; № 106 від
14.11.2013р. на суму 12 150,00 грн.

10.12.2013р. відповідачем проведено
часткову оплату за отриманий товар в
розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується
банківською випискою від 10.12.2013р. ( в
матеріалах справи). На момент подачі
позову до суду виникла заборгованість
в розмірі 52 856, 00 грн.

З метою досудового врегулювання спору
18.02.2014р., позивачем надіслано на адресу
відповідачу лист № 58/02 від 06.02.2014р. з
вимогою оплатити заборгованість в
розмірі 52856,00 грн. за поставлений товар
у семиденний строк. Проте дана вимога
залишена останнім без відповіді та
задоволення.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193
ГК України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином згідно
умов договору та актів цивільного
законодавства, а при відсутності таких
вказівок - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Під час розгляду справи відповідачем
основний борг погашено, що
підтверджується платіжним
дорученням № 103 від 22.06.2014р. в сумі 20
000, 00 грн. та платіжним дорученням №392
від 03.06.2014р. в сумі 32856, 00 грн. У зв'язку з
погашенням основного боргу під час
розгляду справи та у відповідності до
поданої заяви про зменшення позовних
вимог від 04.06.2014р. вих. №298/06 (вх. 05.06.2014р.
вх. №2875/14), позивач просить стягнути з
відповідача 230, 25 грн., - 3% річних та 1 162,
83 грн. інфляційних втрат.

У відповідності до ст. 216 ГК України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування саме до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених законами та
договором.

Відповідно до ст. 229 ГК України, учасник
господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 617 ЦК України, відсутність у
боржника необхідних коштів не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Відповідно до п. 9.1. договору, за
невиконання або неналежне виконання
умов договору продавець та покупець
несуть майнову відповідальність
згідно з чинним законодавством
України.

Крім того, відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення. Внаслідок неналежного
виконання зобов'язання позивачем
правомірно нараховано відповідачу
інфляційні втрати в сумі 1 162, 83 грн. та 3 %
річних в сумі 230, 25 грн., за весь період
прострочення (04.03.2014р. - 25.04.2014р.),
відповідно до поданого розрахунку.

Відтак, сума заборгованості, яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача у зв'язку із
зменшенням позовних вимог становить 230,
25 грн. - 3 % річних, 1 162, 83 грн. -
інфляційних втрат.

Відповідно ст.32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 38 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Сторона
або прокурор у разі неможливості
самостійно надати докази вправі подати
клопотання про витребування
господарським судом доказів. У разі
задоволення клопотання суд своєю
ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального
закону спрямовані на реалізацію статті
43 ГПК України. Згідно з положеннями
цієї статті, судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про те, що відповідачем не спростовано
доводів позовної заяви, не надано суду
належних та допустимих доказів про
наявність інших обставин ніж ті, що
досліджені в ході судових засідань, а
відтак, позовні вимоги підлягають до
задоволення відповідно до заяви про
зменшення позовних вимог.

Судові витрати покладаються на
відповідача, згідно ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 617 ЦК України,
ст. ст.193, 216 ГК України, ст. ст. 43, 32, 33, 38, 43,
49, 82, 84, 85, 86, 116, 117 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2.Стягнути з Львівського міського
комунального підприємства
«Львівводоканал», м. Львів, вул. Зелена,
64 ( ) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Валтекс», Київська
область, м. Біла Церква, вул.
Гординського, 2 () - 230,
25 грн. - 3% річних, 1162, 83 грн. - інфляційних
втрат та 1 827, 00 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення складено 10.06.2014р.

Суддя
Мороз Н.В.