ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.06.14р. Справа № 904/2926/14

За позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Теплові
мережі м. Вільногірськ", м.
Вільногірськ, Дніпропетровська
область

про стягнення 742 095,59 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Корінь Я..Ю.,
довіреність №170 від 11.06.2014р.

Суть спору:

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (далі - позивач)
звернулася до господарського суду
Дніпропетровської області із позовом,
до Комунального підприємства "Теплові
мережі м. Вільногірськ" (далі -
відповідач) про стягнення 482 721,04 грн. -
3% річних за несвоєчасні розрахунки, 233
913,99 грн. - інфляційних за несвоєчасні
розрахунки, 7873,28 грн. - інфляційних за
несвоєчасні розрахунки пені, 17 587,28
грн. - 3% річних за несвоєчасні
розрахунки стосовно пені за договором
про закупівлю природного газу за
державні кошти № 06/10-2458БО-3 від 20.12.2010 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідач не виконав умови договору
щодо оплати заборгованості за
поставлений газ та рішення
господарського суду Дніпропетровської
області у справі № 37/5005/17697/2011 від 14.02.2012
року в частині сплати основного боргу.
Внаслідок того, що заборгованість
продовжувала існувати з 01.11.2011 р. по
25.04.2014 р. позивачем було донараховано
відповідачу 3% річних таінфляційних від
простроченої суми основного боргу.
Також відповідачем не виконано рішення
суду щодо сплати суми пені, на підставі
чого позивач нарахував відповідачеві 3%
річних та інфляційні на суму пені.

Представник позивача у судове
засідання 12.06.2014 р. не з'явився, про час
та місце слухання справи повідомлений
належним чином.

Представник відповідача до судового
засідання надав відзив на позов, в
якому зазначив, що позовні вимоги не
визнає, в задоволенні даних вимог
просить відмовити у зв'язку із скрутним
матеріальним становищем підприємства.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 29.05.2014 р.
розгляд справи відкладено на 12.06.2014 р.

При розгляді справи судом досліджені
письмові докази, що містяться в
матеріалах справи.

В порядку ст. 85 ГПК України в судовому
засіданні 12.06.2014 р. оголошені вступна та
резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
відповідача, оцінивши надані докази в
їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2010 р. між Дочірньою компанією "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"
(постачальник) та Комунальним
підприємством "Теплові мережі м.
Вільногірськ" (покупець) укладений
Договір №06/10-2458БО-3 від 20.12.10р. про
закупівлю природного газу за державні
кошти (далі - Договір), відповідно до
умов п.1.1. якого постачальник
зобов'язується поставити покупцеві
імпортований природний газ, а покупець
зобов'язується прийняти і оплатити
природний газ в обсязі, зазначеному у п.
1.2. цього договору.

Газ, що постачається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для вироблення теплової енергії для
потреб установ та організацій, що
фінансуються з державного та місцевих
бюджетів, а також інших суб'єктів
господарювання. Використання газу
покупцем для інших потреб не є
предметом цього договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору
постачальник передає покупцю в період
з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р. природний газ
(надалі - газ) з урахуванням вартості
його транспортування в обсязі до 6032,79
тис. куб.м, в тому числі по місяцях: -
січень - 1033,91 тис. куб.м; - лютий - 889,61 тис.
куб.м; - березень - 859,61 тис. куб.м; -
квітень - 618,92 тис. куб.м; - травень - 92,02
тис. куб.м; - червень - 43,58 тис. куб.м; -
липень - 30,37 тис. куб.м; - серпень - 36,41 тис.
куб.м; - вересень - 36,41 тис. куб.м; -
жовтень - 724,45 тис. куб.м; - листопад - 791,41
тис. куб.м; - грудень - 876, 09 тис. куб.м.
Разом: 6032,79 тис. куб.м.

Додатковою угодою № 2 від 18.03.2011 р. до
Договору викладено пункт 1.2. Договору в
наступній редакції: "Постачальник
передає покупцю протягом з 01.01.2011 р. до
31.12.2011 р. включно, газ в обсязі до 7101 тис.
куб.м., за наявності його обсягів, в тому
числі по місяцях (тис.куб.м.): - січень -
1051,0 тис. куб.м; - лютий - 1095,0 тис. куб.м; -
березень - 1055,0 тис. куб.м; - квітень - 800,0
тис. куб.м; - травень -; - червень -; -
липень -; - серпень -; - вересень -; -
жовтень 800,0 тис. куб.м; - листопад - 1100,0
тис. куб.м; - грудень - 1200,0 тис. куб.м.
Разом: 7101,0 тис. куб.м."

Згідно п. 3.1. Договору, ціна за 1000 куб.м
природного газу становить 2187,20 грн. без
урахування податку на додану вартість,
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того: -
збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%; - податок на додану вартість за
ставкою 20%.

Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільними трубопроводами - 234,00 грн.
з ПДВ - 20%. До сплати за 1000 куб.м.
природного газу - 2464,94 грн. з ПДВ - 2957,93
грн.

Додатковою угодою № 1 від 28.01.2011 р. до
Договору - ціна за 1000 куб.м. природного
газу становить 2282,00 грн.

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки
проводяться шляхом поетапної оплати у
такому порядку: - перша оплата в розмірі
34 відсотки від вартості запланованих
місячних обсягів постачання газу
проводиться не пізніше 10 числа місяця
поставки; - подальші оплати проводяться
плановими платежами по 33 відсотки від
вартості запланованих місячних
обсягів постачання газу до 20 та 30 (31)
числа місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично
спожиті обсяги газу здійснюється на
підставі акта приймання-передачі газу
до 10 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 6.1.1. Договору, покупець
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі сплачувати за поставлений газ.

Пунктом 7.1. Договору у разі невиконання
або неналежного виконання своїх
зобов'язань за договором сторони
несуть відповідальність, передбачену
законами та цим договором.

Цей договір набирає чинності з дати
його підписання повноважними
представниками сторін та скріплення
печатками сторін, діє у частині
поставки з 01.01.2011 р. до 31.12.2011 р. включно а
в частині розрахунків за газ - до їх
повного здійснення (п. 10.1. Договору в
редакції Додаткової угоди № 1 від 28.01.2011
р.)

Додатковою угодою № 4 від 03.10.2011 р. до
Договору, договір № 06/10-2458 БО-3 від 20.12.2010
р. вважається припиненим в частині
поставки природного газу з 01.10.2011 р.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач протягом січня - квітня 2011 року
здійснив поставку природного газу
відповідачу, що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу
(а.с. 42-45) на загальну суму 9 325 897,29 грн.

Вищевказані акти підписані
повноважними представниками сторін
без зауважень на скріплені печатками
підприємств сторін.

Позивач розрахувався за поставлений
природний газ частково у сумі 2 821 772,22
грн., у зв'язку з чим у нього утворилась
заборгованість - 6 504 125,07 грн.

Враховуючи, що зобов'язання за
договором в добровільному порядку
виконані не були, позивач звернувся до
господарського суду з позовом про
стягнення з відповідача суми 6 504
125,07 грн. - основного боргу, 271 492,37 грн. -
пені, 341 810,16 грн. - інфляційних витрат,
152 010,30 грн. - 3% річних за період з 11.02.2011
р. по 31.10.2011 р.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області по справі
№ 37/5005/17697/2011 від 14.02.2012
року за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" до
Комунального підприємства "Теплові
мережі м. Вільногірськ" позов
задоволено частково, стягнуто з
останнього на користь Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз України
6 497 610,83 грн. - основного боргу, 271 492,37
грн. - пені, 341 810,16 грн. - інфляційних
витрат, 152 010,30 грн. - 3% річних за період
з 11.02.2011 р. по 31.10.2011 р.

Згідно інформаційного листа ВГСУ від
17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права" зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином (стаття 599 ЦК України).
При цьому чинне законодавство не
пов'язує припинення грошового
зобов'язання з наявністю судового
рішення про стягнення боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції та трьох процентів річних від
простроченої суми чи відкриттям
виконавчого провадження з примусового
виконання такого рішення

Відповідач не виконав умови договору
щодо оплати за поставлений газ та
рішення господарського суду
Дніпропетровської області по справі №
37/5005/17697/2011 від 14.02.2012 року в частині
оплати основного боргу. Внаслідок чого
заборгованість продовжувала існувати
з 01.11.2011р. по 25.04.2014р., у зв'язку з чим
позивач нарахував відповідачеві 3%
річних на суму основного боргу за
період з 01.11.2011р. по 25.04.2014р. у сумі 482 721,04
грн., інфляційні втрати на суму
основного боргу за період з листопада
2011 р. по березень 2014 р. у сумі 233 913,99
грн., 3% річних на суму пені за період з
25.02.2012р. по 25.04.2014р. у сумі 17 587,28 грн. та
інфляційні втрати на суму пені за
період з березня 2012р. по березень 2014 р. у
сумі 7873,28 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Пунктом 7.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" вставлено, що за
відсутності інших підстав припинення
зобов'язання, передбачених договором
або законом, зобов'язання, в тому числі
й грошове, припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським
судом рішення про задоволення вимог
кредитора, якщо таке рішення не
виконано в установленому законом
порядку, не припиняє зобов'язальних
відносин сторін і не звільняє боржника
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення
з боржника коштів фактично не виконано,
кредитор вправі вимагати стягнення з
нього в судовому порядку сум
інфляційних нарахувань та процентів
річних аж до повного виконання
грошового зобов'язання.

Однак, при цьому слід мати на увазі, що у
разі коли судовим рішенням з боржника
стягнуто суму неустойки (штрафу, пені),
то правова природа відповідної
заборгованості саме як неустойки у
зв'язку з прийняттям такого рішення
залишається незмінною, і тому на неї в
силу припису частини другої статті 550
ЦК України проценти не
нараховуються,інфляційні ж
нарахування та нарахування трьох
процентів річних на цю заборгованість
можуть здійснюватися на загальних
підставах відповідно до частини другої
статті 625 названого Кодексу з дня,
наступного за днем набрання законної
сили відповідним судовим рішенням.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (частина
1 статті 193 Господарського кодексу
України).

Згідно з частиною 1 статті 199
Господарського кодексу України
виконання господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (стаття 530
Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов'язання, відповідно до
статті 610 Цивільного кодексу України, є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу
України та ст. 20 Господарського кодексу
України, держава забезпечує захист
прав і законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів, зокрема,
шляхом присудження до виконання
обов'язку в натурі та застосуванням
штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, вимоги позивача
підлягають задоволенню у повному
обсязі з стягненням з відповідача 3%
річних за період з 01.11.2011 р. по 25.04.2014 р.
нарахованих на суму основного боргу у
розмірі 482 721,04 грн., інфляційні втрати
нарахованих на суму основного боргу за
період з листопада 2011 р. по березень 2014
р. у розмірі 7 873,28 грн., 3% річних
нарахованих на суму пені за період з
25.02.2012р. по 25.04.2014р. у розмірі 17
587,28 грн. та інфляційні втрати
нараховані на суму пені за період з
березня 2012 р. по березень 2014 р. у розмірі
7873,28 грн.

Заперечення відповідача, викладені у
відзиві на позов судом не приймаються з
підстав, зазначених вище.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору по
справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 47, 33, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства
"Теплові мережі м. Вільногірськ" (51700,
Дніпропетровська область, м.
Вільногірськ, вул. Промислова, 17, ) на користь Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка,
буд. 1, ) 482 721,04 грн.
(чотириста вісімдесят дві тисячі
сімсот двадцять одна грн. 04 коп.) - 3%
річних за несвоєчасні розрахунки, 233
913,99 грн. (двісті тридцять три тисячі
дев'ятсот тринадцять грн. 99 коп.) -
інфляційних витрат за несвоєчасні
розрахунки, 7873,28 грн. (сім тисяч
вісімсот сімдесят три грн. 28 коп.) -
інфляційних витрат за несвоєчасні
розрахунки пені, 17 587,28 грн. (сімнадцять
тисячі п'ятсот вісімдесят сім грн. 28
коп.) - 3% річних за несвоєчасні
розрахунки стосовно пені, 14 841,91 грн.
(чотирнадцять тисяч вісімсот сорок
одна грн. 91 коп.) - судового збору, про що
видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя І.А. Рудовська Дата
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 ГПК України " 16 "
червня 2014р.