ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" червня 2014 р.
Справа № 918/806/14

Суддя Павленко Є.В., розглянувши заяву
Рівненської обласної асоціації по
сільському будівництву "Рівнеагробуд"
(далі - Асоціація) до виконавчого
комітету Рівненської міської ради
(далі - Комітет) та товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агробуд-Рівне" (далі - Товариство) про
вжиття запобіжних заходів,

за участі представників:

Асоціації: Грабовського В.А. за дов. від
31 березня 2014 року,

Грибок Л.Т. за дов. від 4 червня 2014 року,

Комітету: Корнійчук С.П. за дов. від 26
грудня 2012 року № 08-1927,

Товариства: Камінського Р.І. за дов. від
1 квітня 2014 року,

Янчука В.В. за дов. від 28 квітня 2014 року
№ 20,

ВСТАНОВИВ:

4 червня 2014 року Асоціація звернулася
до господарського суду Рівненської
області із заявою про вжиття
запобіжних заходів. У вказаній заяві
дана юридична особа просила суд вжити
запобіжні заходи до Комітету та
Товариства, а саме накласти арешт на
нежитлову будівлю - адміністративний
будинок (літ. А-4), розташовану за
адресою: місто Рівне, вулиця 16 Липня,
будинок 10.

В обґрунтування вказаної заяви
Асоціація посилалася на те, що
відповідно до протоколу установчих
зборів учасників від 28 липня 2004 року № 1
було створено Товариство, засновником
якого, серед інших, була Рівненська
обласна виробнича
кооперативно-державна асоціація по
сільському будівництву "Рівнеагробуд"
(правонаступником якої є Асоціація) з
внеском до статутного фонду у розмірі
98,8%, сформованого за рахунок передачі
спірного нерухомого майна. У той же час
на підставі розпорядження міського
голови від 3 вересня 2004 року № 1974-р
Комітет видав Товариству свідоцтво про
право власності на вищезазначене
нерухоме майно. Вказане розпорядження,
на думку Асоціації, було прийняте з
порушеннями норм чинного
законодавства, що порушило права
заявника як законного власника даного
об'єкта нерухомості. Крім того,
рішенням загальних зборів учасників
Товариства від 7 березня 2014 року було
затверджено припинення участі
Асоціації в даній юридичній особі та
затверджено зміну складу її учасників
у зв'язку з придбанням Товариством
частки заявника у статутному капіталі
даного підприємства у розмірі 99,64% (що
становить вартість нежитлової будівлі
- адміністративного будинку (літ. А-4),
розташованої за адресою: місто Рівне,
вулиця 16 Липня, будинок 10). Відтак, у
заявника є підстави побоюватись, що
належне йому нерухоме майно може бути
відчужено без його згоди третім особам.

Ухвалою суду від 4 червня 2014 року
вищезазначену заяву було прийнято до
розгляду та призначено до слухання в
судовому засіданні на 5 червня 2014 року.

Копії даної ухвали суду були отримані
уповноваженими представниками
Асоціації, Комітету та Товариства до
початку судового засідання,
призначеного на 5 червня 2014 року, про що
свідчать власноручні підписи вказаних
осіб, проставлені на оригіналі даного
судового документа.

До початку призначеного судового
засідання 5 червня 2014 року через
канцелярію суду надійшли письмові
заперечення Товариства на заяву
Асоціації від 5 червня 2014 року, в яких
останнє заперечило проти задоволення
заяви про вжиття запобіжних заходів з
огляду на те, що Товариство є законним
власником спірної нерухомості близько
10 років, а заява Асоціації направлена
на безпідставне позбавлення даного
підприємства права користування та
розпорядження вказаним майном.

У судовому засіданні 5 червня 2014 року
представники Асоціації підтримали
вимоги, викладені у заяві про вжиття
запобіжних заходів, та наполягали на їх
задоволенні.

Представники Товариства та Комітету в
даному судовому засіданні заперечили
проти задоволення цієї заяви з підстав,
викладених у письмових запереченнях
Товариства від 5 червня 2014 року.

Дослідивши матеріали заяви про вжиття
запобіжних заходів, суд дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для її задоволення з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 43-1 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) особа, яка має підстави
побоюватись, що подача потрібних для
неї доказів стане згодом неможливою
або утрудненою, а також підстави
вважати, що її права порушені або існує
реальна загроза їх порушення, має право
звернутися до господарського суду із
заявою про вжиття передбачених статтею
43-2 цього Кодексу запобіжних заходів до
подання позову.

Згідно з пунктом 3 статті 43-2 ГПК України
запобіжні заходи включають, зокрема,
накладення арешту на майно, що належить
особі, щодо якої вжито запобіжні
заходи, і знаходиться в неї або в інших
осіб.

Пунктом 7 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
жовтня 2012 року № 12 "Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних
із захистом прав інтелектуальної
власності" (далі - Постанова)
передбачено, що з огляду на відсутність
у розділі V1 ГПК України "Запобіжні
заходи" будь-яких обмежень щодо
можливості вжиття запобіжних заходів
виключно у правовідносинах, пов'язаних
із захистом прав на об'єкти
інтелектуальної власності, таке вжиття
можливе і в інших правовідносинах, на
які поширюються повноваження
господарських судів. Відповідно, в усіх
випадках вжиття запобіжних заходів
господарські суди можуть враховувати
викладене в даному розділі цих
рекомендацій.

З системного аналізу приписів чинного
законодавства вбачається, що у
вирішенні питання про вжиття
запобіжних заходів необхідно
здійснити оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності їх
застосування з урахуванням розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника; забезпечення
збалансованості інтересів заявника і
особи, щодо якої просять вчинити
запобіжні заходи; наявності зв'язку між
конкретним видом запобіжних заходів і
можливим предметом позовної вимоги,
яку заявник повинен подати у строк,
встановлений частиною третьою статті
43-3 ГПК України; імовірності настання
обставин, зазначених у статті 43-1 ГПК
України; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
третіх осіб.

Аналогічна правова позиція викладена у
пункті 15 Постанови.

У той же час у своїй заяві Асоціація не
зазначила предмету позовної вимоги, з
якою остання буде звертатися до
господарського суду Рівненської
області, і не вказала, чи відповідає
дана вимога способам захисту
порушеного права.

У судовому засіданні 5 червня 2014 року
представники Асоціації пояснили, що
вказана юридична особа має намір
звернутися до господарського суду
Рівненської області з позовною заявою
до Товариства та Комітету з позовом про
скасування виданого Комітетом
Товариству свідоцтва про право
власності на спірне нерухоме майно від
6 вересня 2004 року. Крім того, до своїх
письмових пояснень від 5 червня 2014 року,
наданих до початку призначеного
судового засідання, заявник долучив
текст цієї позовної заяви.

З нормативних приписів чинного
законодавства вбачається, що при
вжитті запобіжних заходів суд повинен
з'ясувати наявність зв'язку між
конкретним видом запобіжних заходів і
предметом відповідної позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову.

У той же час суд дійшов висновку про те,
що вжиття запобіжного заходу щодо
накладення арешту на нежитлову будівлю
- адміністративний будинок (літ. А-4),
розташовану за адресою: місто Рівне,
вулиця 16 Липня, будинок 10, не буде
спрямоване на забезпечення виконання
судового рішення у разі задоволення
позовних вимог Асоціації, оскільки
скасування свідоцтва про право
власності, виданого Товариству, не
спричинить до автоматичного переходу
такого права до заявника.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Вищого господарського суду
України від 7 серпня 2013 року у справі №
918/401/13.

Крім того, статтею 43-3 ГПК України
встановлено, що заява про вжиття
запобіжних заходів повинна містити,
зокрема, обставини, якими заявник
обґрунтовує необхідність вжиття
запобіжних заходів.

В обґрунтування своєї заяви
представники Асоціації у судовому
засіданні також вказували на те, що у
провадженні господарського суду
Рівненської області перебуває справа
за позовом Асоціації до Товариства про
визнання недійсним рішення загальних
зборів учасників останнього,
оформленого протоколом загальних
зборів учасників Товариства від 7
березня 2014 року № 1/13, яке стало
підставою для незаконного набуття
даною особою права власності на
корпоративні права заявника в розмірі
99,64%.

У той же час судом встановлено, що
кінцевого процесуального рішення у
вищезазначеній справі судом прийнято
не було, у зв'язку з чим вказані доводи
заявника є необґрунтованими.

Слід також зазначити, що у своїй заяві
Асоціація, крім іншого, вказувала, що у
останньої існують побоювання щодо
незаконного відчуження Товариством
спірного об'єкта нерухомості на
користь третіх осіб, у зв'язку з чим і
просила суд накласти арешт на вказане
майно.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами частини 2 статті 34 ГПК
України встановлено, що обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відтак, саме заявник в розумінні
вищезазначених нормативних приписів
має подати докази, достатні для
впевненості в тому, що його право
порушується або невідворотно буде
порушено.

Водночас у порушення положень
вищенаведених норм заявником не було
надано жодних доказів, які
підтверджують побоювання Асоціації та
свідчать про наявність загрози
відчуження Товариством спірного
нерухомого майна.

Однак саме лише посилання заявника на
те, що невжиття запобіжних заходів може
призвести до порушення його прав і
охоронюваних законом інтересів, без
обґрунтування підстав для вжиття таких
запобіжних заходів з посиланням на
відповідні докази, а також без
обґрунтування необхідності
термінового вжиття запобіжних заходів
(необхідність вирішення цього питання
до пред'явлення позову), не може бути
підставою для винесення ухвали про
вжиття запобіжних заходів.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 6 серпня 2013 року у справі №
904/3456/13.

Оскільки заявником не було доведено
належними та допустимими доказами
необхідності вжиття запобіжних
заходів у вигляді накладення арешту на
майно Товариства: нежитлову будівлю -
адміністративний будинок (літ. А-4),
розташовану за адресою: місто Рівне,
вулиця 16 Липня, будинок 10, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
та безпідставність заяви Асоціації про
вжиття запобіжних заходів, у зв'язку з
чим у її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 43-1, 43-2, 43-4, 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Рівненській обласній
асоціації по сільському будівництву
"Рівнеагробуд" у задоволенні заяви про
вжиття запобіжних заходів.

Копії ухвали направити заявнику, а
також виконавчому комітету
Рівненської міської ради та товариству
з обмеженою відповідальністю
"Агробуд-Рівне".

Суддя

Є.В. Павленко