ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" червня 2014 р.Справа № 916/1667/14

За позовом: державного підприємства
"Білгород-Дністровський морський
торговельний порт"

до відповідача: приватного
підприємства "ГРИФ"

про стягнення 3 900,20 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Трунов Г.А.,
довіреність від 20.05.2014р., Поляков О.В. -
директор

СУТЬ СПОРУ: Позивач, державне
підприємство "Білгород-Дністровський
морський торговельний порт", звернувся
до господарського суду Одеської
області з позовною заявою про
стягнення з приватного підприємства
"ГРИФ" 3 900,20 грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 08.05.2014р. позовну заяву
(вх.№1679/14) прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі,
присвоєно №916/1667/14 та
справу призначено до розгляду в
судовому засіданні.

Представник позивача в судові
засідання не з'являвся, хоча про час та
місце їх проведення був повідомлений
належним чином, про що свідчать поштові
повідомлення повернуті на адресу суду
з відміткою про вручення останньому
поштової кореспонденції.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1.
Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р.,
в разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Представники відповідача заявлені
позивачем позовні вимоги не визначають
та просять суд відмовити у їх
задоволенні в повному обсязі, з підстав
викладених у запереченнях на позов
(вх.№12808/14 від 19.05.2014р.) із застосуванням
строків позовної давності.

В процесі розгляду справи учасниками
процесу були надані додаткові докази,
які оглянуті судом та залучені до
матеріалів справи.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи, надані
сторонами докази, заслухавши пояснення
представників відповідача, суд
встановив:

08 листопада 2010р. між державним
підприємством "Білгород-Дністровський
морський торговельний порт" (Замовник)
та приватного підприємства "ГРИФ"
(Підрядник) було укладено договір про
виконання проміру глибин №479-ХД, згідно
умов п.1.1. якого, на умовах даного
Договору Підрядник зобов'язується на
свій ризик виконати роботи
(передбачені ДБН Д1.1-7-2000 "Правила
визначення вартості
проектно-вишукувальних робіт для
будівництва, що здійснюються на
території України", затвердженим
наказом Держбуду України 14.12.2000р. №285 та
змінами від 01.07.2008р. №297) за завданням
Замовника, а Замовник зобов'язується
прийняти та оплатити виконані роботи.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що
характеристика робіт: сезонні осінні
проміри глибин біля причалів порту,
акваторії порту, на Морському та
Лиманському підхідних каналах, згідно
виданого Замовником технічного
завдання, що є невід'ємною частиною
даного Договору (Додаток №1 до
Договору), а також здійснення
камеральної обробки та побудова планів
промірів глибин (надалі - "Роботи").

Відповідно до п.п.2.1., 2.2. Договору
загальна ціна Договору складає:130 006,75
грн. (сто тридцять тисяч шість гривень 75
коп.), в т.ч. ПДВ. Вартість і перелік
робіт, що виконується Виконавцем,
визначається на підставі кошторису,
який є невід'ємною частиною даного
Договору (Додаток 2).

У відповідності до п.п.3.1., 3.2., 3.3.
Договору строк виконання робіт - 15
календарних днів з моменту отримання
передплати. Датою початку робіт
вважається дата отримання передплати
Підрядником. Датою закінчення робіт
вважається дата підписання
двостороннього акту
приймання-передачі виконаних робіт.

За приписами п.п.4.1., 4.1.1., 4.1.2. Договору
оплата за даним Договором буде
проводитись Замовником поетапно:

Передплата - 50 % від вартості даного
Договору на підставі рахунку
Підрядника.

Остаточний розрахунок - протягом 10-ти
банківських днів з моменту підписання
Акту виконаних робіт і на підставі
виставленого Підрядником рахунку.

Згідно п.п.7.1., 7.4. Договору в разі
порушення зобов'язань, які виникають з
Договору, винна Сторона несе
відповідальність, передбачену
Договором і чинним в Україні
законодавством. При порушенні
Підрядником термінів виконання Робіт
більш, ніж на 30 календарних днів понад
терміну, встановленого в Розділі, з
вини Підрядника, Підрядник сплачує
Замовникові, окрім штрафу, пеню у
розмірі 2% від вартості Робіт за кожен
день прострочення.

Договір набирає чинності з моменту
його підписання Сторонами і діє до
31.12.2010р., але в будь-якому разі до
повного виконання Сторонами своїх
зобов'язань, передбачених Договором
(п.9.1. Договору).

На виконання умов вищенаведеного
договору позивачем відповідачу 17.11.2010р.
було перераховано 65 003,34 грн.
передплати, про що свідчить платіжне
доручення №1654 від 17.11.2010р.

Відповідачем позивачу були надано
послуги з проміру глибин на загальну
суму 130 006,75 грн., про що
свідчить наявний в матеріалах справи
акт на виконання проміру глибин від
07.10.2010р. підписаний уповноваженими
представниками сторін та скріплений їх
печатками.

Із змісту акту ревізії
фінансово-господарської діяльності
державного підприємства
"Білгород-Дністровського морського
торговельного порту" від 13.01.2014р.
вбачається, що оплата відповідачем за
вищенаведеним договором виконана з
порушенням термінів, передбачених
Договором, а саме на 3 дні пізніше.
Обрахована сума штрафу складає 3 900,20
грн.

04 березня 2014р. позивач звернувся до
відповідача з претензією №402,
відповідно до якої просив останнього
сплатити 3 900,20 грн. протягом 30 днів з
моменту отримання претензії.

28 березня 2014р. відповідач у відповідь
на претензію звернувся до позивача з
листом (вих.№28/03), де зазначив про
необґрунтованість вимоги про сплату
пені в розмірі 3 900,20 грн.

Неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором про
виконання проміру глибин і стало
підставою для позивача звернутись до
господарського суду Одеської області
із даним позовом за захистом своїх
порушених прав та охоронюваних законом
інтересів.

Дослідивши обставини справи, суд
дійшов висновку, що заявлені позовні
вимоги не підлягають задоволенню, з
наступних правових підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 837 Цивільного кодексу України
визначено, що за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові. Для виконання окремих
видів робіт, встановлених законом,
підрядник (субпідрядник) зобов'язаний
одержати спеціальний дозвіл. До
окремих видів договорів підряду,
встановлених параграфами 2-4 цієї глави,
положення цього параграфа
застосовуються, якщо інше не
встановлено положеннями цього Кодексу
про ці види договорів.

Стаття 838 Цивільного кодексу України
передбачає, що підрядник має право,
якщо інше не встановлено договором,
залучити до виконання роботи інших
осіб (субпідрядників), залишаючись
відповідальним перед замовником за
результат їхньої роботи. У цьому разі
підрядник виступає перед замовником як
генеральний підрядник, а перед
субпідрядником - як замовник.
Генеральний підрядник відповідає
перед субпідрядником за невиконання
або неналежне виконання замовником
своїх обов'язків за договором підряду,
а перед замовником - за порушення
субпідрядником свого обов'язку.
Замовник і субпідрядник не мають права
пред'являти один одному вимоги,
пов'язані з порушенням договорів,
укладених кожним з них з генеральним
підрядником, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За приписами ст.843 Цивільного кодексу
України у договорі підряду
визначається ціна роботи або способи
її визначення. Якщо у договорі підряду
не встановлено ціну роботи або способи
її визначення, ціна встановлюється за
рішенням суду на основі цін, що
звичайно застосовуються за аналогічні
роботи з урахуванням необхідних
витрат, визначених сторонами. Ціна
роботи у договорі підряду включає
відшкодування витрат підрядника та
плату за виконану ним роботу.

Як вбачається зі змісту ст.846
Цивільного кодексу України строки
виконання роботи Строки виконання
роботи або її окремих етапів
встановлюються у договорі підряду.
Якщо у договорі підряду не встановлені
строки виконання роботи, підрядник
зобов'язаний виконати роботу, а
замовник має право вимагати її
виконання у розумні строки, відповідно
до суті зобов'язання, характеру та
обсягів роботи та звичаїв ділового
обороту.

Судом встановлено наявність наданих
відповідачем позивачу послуг з
виконання проміру глибин.

Як вбачається із матеріалів справи,
зокрема з розрахунку заборгованості,
що встановлена судом як штраф,
приведеного позивачем в позовній
заяві, відповідачем в порушення
вищезазначеного договору, роботи
виконані з порушенням строку, що і
стало підставою для позивача
нарахувати штрафу в порядку п.7.3.
Договору.

Статтею 223 Господарського кодексу
України визначено, що при реалізації в
судовому порядку відповідальності за
правопорушення у сфері господарювання
застосовуються загальний та скорочені
строки позовної давності, передбачені
Цивільним кодексом України, якщо інші
строки не встановлено цим Кодексом.
Строки застосування
адміністративно-господарських санкцій
до суб'єктів господарювання
встановлюються цим Кодексом.

За приписами ст.257 Цивільного кодексу
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
Перебіг позовної давності за вимогами
про визнання недійсним правочину,
вчиненого під впливом насильства,
починається від дня припинення
насильства. Перебіг позовної давності
за вимогами про застосування наслідків
нікчемного правочину починається від
дня, коли почалося його виконання. У
разі порушення цивільного права або
інтересу неповнолітньої особи позовна
давність починається від дня
досягнення нею повноліття. За
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання. Якщо боржникові
надається пільговий строк для
виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку. За регресними
зобов'язаннями перебіг позовної
давності починається від дня виконання
основного зобов'язання. Винятки з
правил, встановлених частинами першою
та другою цієї статті, можуть бути
встановлені законом. (ст.261 Цивільного
кодексу України).

Пунктом 1.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів №10 від 29.05.2013р. із
змінами та доповненнями внесеними
постановою пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року №13 визначено, що позовна
давність, за визначенням статті 256
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Отже, позовна давність є
інститутом цивільного права і може
застосовуватися виключно до вимог зі
спорів, що виникають у цивільних
відносинах, визначених у частині
першій статті 1 ЦК України, та у
господарських відносинах (стаття 3
Господарського кодексу України, далі -
ГК України).

Умовами п.2.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів №10 від 29.05.2013р. із
змінами та доповненнями внесеними
постановою пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року №13 передбачено, що
частиною третьою статті 267 ЦК України
передбачена можливість застосування
позовної давності, у тому числі й
спеціальної, лише за заявою сторони у
спорі, зробленою до винесення рішення
судом. Посилання сторони на сплив
позовної давності в процесі
касаційного перегляду судового
рішення не вважається такою заявою.

У суді апеляційної інстанції заявити
про сплив позовної давності може
сторона у спорі, яка доведе
неможливість подання відповідної
заяви в суді першої інстанції, зокрема
у разі, якщо відповідну сторону не було
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду справи місцевим
господарським судом. Згадану заяву
може бути зроблено і в процесі нового
розгляду справи, який здійснюється
після скасування судового рішення
(судових рішень) за результатами його
касаційного перегляду. Заява про сплив
позовної давності, зроблена будь-якою
іншою особою (в тому числі й учасником
судового процесу, включаючи прокурора,
який не є стороною у справі), крім
сторони у спорі, не є підставою для
застосування судом позовної давності.
Зокрема, частиною четвертої статті 27
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК) передбачено, що
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору,
користуються процесуальними правами
сторони (за певними винятками); при
цьому права сторони, визначені,
зокрема, статтею 22 та іншими нормами
цього Кодексу, є саме процесуальними, в
той час як згаданий припис статті 267 ЦК
України є нормою права матеріального і
не може розумітися як можливість
застосування господарським судом
позовної давності за заявами
зазначених третіх осіб.

За змістом частини першої статті 261 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення. Позовна давність не є
інститутом процесуального права та не
може бути відновлена (поновлена) в разі
її спливу, але за приписом частини
п'ятої статті 267 ЦК України позивач
вправі отримати судовий захист у разі
визнання поважними причин пропуску
строку позовної давності (п.2.2.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів" №10 від 29.05.2013р. із
змінами та доповненнями внесеними
постановою пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року №13).

За змістом пункту 1 частини другої
статті 258 ЦК України щодо вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
передбачено спеціальну позовну
давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в
статті 256 ЦК України, відповідно до якої
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

З врахуванням вищенаведеного, судом
встановлено правомірність нарахування
відповідачу штрафу в розмірі 3 900,20 грн.,
але з врахуванням того, строк позовної
для звернення до суду щодо його
стягнення давності вже сплинув та
приймаючи до уваги заяву відповідача
щодо застосування строків позовної
давності, у зв'язку з чим суд відмовляє
позивачу у задоволенні позову в
повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд відмовляє
державному підприємству
"Білгород-Дністровський морський
торговельний порт" у задоволені позову
в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові державного
підприємства "Білгород-Дністровський
морський торговельний порт" - відмовити
повністю.

Рішення господарського суду
Одеської області набирає чинності у
порядку ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення складено
10.06.2014р.

Суддя
Цісельський О.В.