ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2014 р.
Справа № 922/1274/14

за позовом Приватного підприємства
«Будар-Агро»;

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спектр-Агро»;

про визнання недійсним договору

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача : не з'явився;

від відповідача: Лисенко О.В.
(довіреність б/н від 25.04.2014 року).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Приватного
підприємства «Будар-Агро» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спектр-Агро» про
визнання недійсним договору.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 16.04.2014 року порушено
провадження у справі № 922/1274/14 та
призначено до розгляду на
29.04.2014 року.

25.04.2014 року через канцелярію суду від
представника відповідача надійшов
відзив на позов.

В судове засідання, яке відбулось 29.04.2014
року представник позивача не з'явився,
вимоги ухвали Господарського суду
Київської області від 16.04.2014 року не
виконав, про причини неявки в судове
засідання суд не повідомив, у зв'язку з
чим розгляд справи відкладено на 13.05.2014
року та зобов'язано позивача виконати
вимоги ухвали господарського суду
Київської області від 16.04.2014 року.

30.04.2014 року через канцелярію суду від
позивача надійшла заява про
відкладення судового розгляду та
долучення до матеріалів справи
документів, витребуваних ухвалою
Господарського суду Київської області
від 16.04.2014 року.

В судове засідання 13.05.2014 року
представник позивача не з'явився.
Розгляд справи відкладався до 27.05.2014
року.

В судове засідання 27.05.2014 року
представник позивача не з'явився.
Відповідач підтримав викладені у
відзиві обставини.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши надані ними
докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові
обставин, між Приватним підприємством
«Будар-Агро» (позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Спектр-Агро» (далі - відповідач) 06.12.2012
року було укладено договір поставки на
умовах товарного кредиту № 127-ХА від
06.12.2012 року (далі - Договір) продукції
виробничо-технічного призначення (далі
- Товар), відповідно до умов якого
відповідач має поставити Товар та
документи, що до нього відносяться, а
позивач зобов'язаний прийняти та
оплатити вказаний Товар.

Згідно з додатком № 1 до зазначеного
Договору базою поставки Товару
визначено с. Землянки, Вовчанського
району, Харківської області.

Позивач зазначає, що при укладанні
Договору поставки на умовах товарного
кредиту № 127-ХА від 06.12.2012 року,
відповідачем було порушено законні
права позивача, у зв'язку iз тим, що
вказаний Договір за своїм змістом i
текстом не відповідає законодавству
України i порушує права та законні
інтереси позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що порушення відповідачем
чинного законодавства України полягає
в наступному.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину (договору) є недодержання в
момент вчинення правочину сторонами
або однією із сторін, зокрема вимоги
про те, що зміст правочину не може
суперечити Цивільному кодексу України
та іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Позивач стверджує, що спірний Договір є
договором про поставку
товарно-матеріальних цінностей на
умовах товарного кредиту, тому
правовідносини які виникають на
підставі цього Договору регулюються
Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України,
Законами України та підзаконними
нормативними актами.

Однак, відповідно до п. 2.2-2.5 розділу 2
зазначеного Договору передбачено, що
на дату оплати авансової частини ціна
Товару підлягає обов'язковому
уточненню без додаткового узгодження
за формулою: Ц= Цдог.х (Коп/Кдог.), де
Цдог.- ціна товару на дату складання
доповнення №1 до договору; Коп -
комерційний курс гривня до іноземної
валюти на дату; Кдог. - комерційний курс
гривні до іноземної валюти на дату
складання додатку №1 до договору, якщо
на дату оплати Коп/Кдог. більше або
дорівнює 1,01 і т.і.

Таким чином, позивач вважає, що зміст п.
2.2-2.5 Договору суперечить п. 1 Постанови
КМУ України від 18.12.1998 року №1998, яким
визначено, що формування, встановлення
і застосування суб'єктами
підприємництва вільних цін на
території України здійснюється
виключно в національній грошовій
одиниці. Вважати при формуванні цін
обгрунтованим облік витрат у
доларовому еквіваленті тільки в
частині імпортної складової структури
ціни.

Пунктом 2.9 Постанови № 11 Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
року визначено, що на підставі статті 215
Цивільного кодексу України недійсними
можуть визнаватися не лише правочини,
які не відповідають цьому Кодексу, а й
такі, що порушують вимоги інших
законодавчих актів України, указів
Президента України, постанов Кабінету
Міністрів України, інших
нормативно-правових актів, виданих
державними органами, у тому числі
відомчих, зареєстрованих у
встановленому порядку.

Таким чином, позивач вважає, що п. 2.2-2.5
Договору суперечить пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України від 18.12.1998
року №1998, оскільки в цьому випадку
фактично здійснюється формування
певної частини ціни в еквіваленті
іноземної валюти.

Також, позивач стверджує, що така
істотна умова Договору, як ціна,
врегульована сторонами в спосіб, який
суперечить ст. 189 Господарського
кодексу України, якою передбачено, що
ціна є істотною умовою господарського
договору. Ціна зазначається в договорі
у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних
договорах (контрактах) можуть
визначатися в іноземній валюті за
згодою сторін. Однією з істотних умов
договору купівлі-продажу є ціна товару,
яка повинна бути однозначно
встановлена як абсолютна величина і
може бути змінена виключно додатковою
до договору угодою сторін.

Крім того, позивач стверджує, що розділ
7 Договору також суперечить вимогам
законодавства, оскільки передбачає для
позивача відповідальність за
порушення умов Договору значно більшу,
ані ж визначено відповідальність
відповідача.

Таким чином, позивач вважає наведені
обставини підставою для визнання
Договору недійсним в повному обсязі,
оскільки в разі визнання спірних умов
Договору недійсними, решта умов
Договору втрачає сенс.

Відповідач в ході розгляду спору проти
позову заперечував, зазначив що при
укладенні Договору не були порушені
норми чинного законодавства та права
позивача, оскільки дотримано принцип
свободи договору. Щодо нерівномірності
штрафних санкцій, викладених в розділі
7 Договору, відповідач пояснив, що саме
він як Постачальник несе більші ризики,
оскільки першим здійснює поставку
Товару, тому і потребує додаткових
гарантій щодо його своєчасної оплати.

Дослідивши обставини справи та наявні
у справі докази, судом встановлено, що
за умовами п. 2.1 Договору ціна Товару
встановлюється в гривнях. В п. 2.2 - 2.4
Договору передбачений порядок
коригування ціни у випадку зміни курсу
продажу долара США до гривні.

Статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю»
визначено, що валюта України є єдиним
законним засобом платежу на території
України, який приймається без обмежень
для оплати будь-яких вимог та
зобов'язань, якщо інше не передбачено
цим Декретом, іншими актами валютного
законодавства України. Отже, чинне
законодавство обмежує лише
застосування іноземної валюти як
засобу платежу в розрахунках між
резидентами і не містить приписів щодо
заборону на вираження грошових
зобов'язань в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу
України зобов'язання має бути виражене
у грошовій одиниці України - гривні.
Сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

Також, відповідно до ст. 533 Цивільного
кодексу України грошове зобов'язання
має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом. якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Оскільки, засобом платежу у Договорі
зазначено гривню і чинним
законодавством допускається
коригування ціни відповідно до зміни
курсу валют, то п. 2.2-2.4 Договору не
суперечать вимогам чинного
законодавства.

Частина 3 ст. 533 Цивільного кодексу
України регулює випадки використання
саме іноземної валюти при здійсненні
розрахунків, що не стосується спірного
Договору, розрахунки за яким
передбачаються в гривні.

Щодо посилань позивача на Постанову
Кабінету Міністрів України від 18.12.1998
року № 1998, суд враховує, що відповідно
до ч. 4 ст. 4 Цивільного кодексу України
якщо постанова Кабінету Міністрів
України суперечить положенням цього
Кодексу або іншому закону,
застосовуються відповідні положення
цього Кодексу або іншого закону.

Встановлення в п. 7.1 Договору
відповідальності Постачальника за
затримку передачі Товару Покупцеві в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період прострочення,
від вартості (ціни) непереданого
Товару, а також штрафу в розмірі, який
не може бути більше 1% відсотка від
вартості (ціни) неякісного Товару, не є
порушенням чинного законодавства,
оскільки законодавства ніяких
обмежень з приводу вказаних санкцій не
містить.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 627
Цивільного кодексу України, відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Позивачем не наведено жодної з
визначених гл. 16 Цивільного кодексу
України, яка визначає правові наслідки
недодержання сторонами при вчиненні
правочину вимог закону, підстав
недійсності спірного Договору.

Судом встановлено, що умови спірного
Договору не суперечать вимогам чинного
законодавства, спірні умови щодо
порядку оплати відповідають ст. ст. 524,
533 Цивільного кодексу України, які
передбачає можливість вираження
розрахунків в еквівалентному
відношенні до іноземної валюти.

Посилання позивача на ст.ст. 203, 215
Цивільного кодексу України не
обґрунтовує позовних вимог про
визнання спірного Договору недійсним,
оскільки відсутні ознаки будь-яких
порушень при його укладенні та
суперечності змісту правочину
Цивільному кодексу України, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Таким чином, позовні вимоги виходячи з
викладених у позові підстав та
обставин, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору позовні
вимоги позивачем не доведені та не
обґрунтовані, відповідачем заперечені
та спростовані, тому не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України в разі
відмови в задоволенні позову, понесені
позивачем судові витрати не підлягають
відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 33, 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Київської
області, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено:30.05.2014 р.

Суддя
Карпечкін Т.П.