ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

10 червня 2014 року
Справа № 913/668/14

Провадження №5/913/668/14

За позовом Казенного підприємства
«Шосткинський казенний завод
«Імпульс», м. Шостка Сумської області

до відповідача Приватного
акціонерного товариства «Луганський
патронний завод», м. Луганськ

про стягнення 158376 грн. 58 коп.

Судова колегія у складі суддів:
головуючого - Віннікова С.В.,

суддів Василенко Т.А. та Лісовицького
Є.А.

Секретар судового засідання Гуленко
К.С.

У судовому засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не
прибув.

У зв'язку зі складністю даної справи,
керуючись ст.ст. 24, 25 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", статтею 46
ГПК України, розпорядженням голови
господарського суду від 05.05.2014 для
розгляду справи призначено колегію
суддів у складі головуючого колегією:
Віннікова С.В., суддів Демидова В.О. та
Голенко І.П.

Розпорядженням голови господарського
суду Луганської області від 10.06.2014
здійснено у зв'язку із лікарняними
суддів Голенко І.П. та Демидова В.О.
заміни у складі колегії на суддів
Василенко Т.А. та Лісовицького Є.А.

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача
заборгованості за договором на
поставку продукції від 01.01.2012 № 20/012-29/1 в
сумі 142780 грн. 10 коп., 3% річних в сумі 7852
грн. 51 коп., пені в сумі 7742 грн. 97 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом
невиконання відповідачем договірних
зобов'язань в частині оплати за
поставлений товар стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 142780
грн. 10 коп. за договором поставки на
поставку продукції від 01.01.2012 № 20/012-29/1.
Крім суми основного боргу позивачем
нараховано та заявлено до стягнення з
відповідача 3% річних в сумі 7852 грн. 51
коп. та пені в сумі 7742 грн. 97 коп.

Сторони витребувані судом документи не
представили, правом на участь своїх
представників у судовому засіданні не
скористалися, хоча про дату, час та
місце судового засідання були
повідомлені належним чином.

Відповідачем було надано відзив на
позовну заяву від 21.03.2014 № 456, в якому
він зазначив, що основний борг був
сплачений, а щодо стягнення пені та 3%
річних він зазначив, що в задоволенні
вказаних вимог слід відмовити,
оскільки строк виконання грошового
зобов'язання щодо оплати поставленої
продукції на день подачі позову до суду
не настав.

Позивачем надано заперечення на відзив
на позовну заяву від 03.04.2014 № 11-17/1/14/83, в
якому він вказав, що відповідачем
сплачено основний борг після подання
позовної заяви до суду, та підтримав
позовні вимоги в частині пені та 3%
річних з посиланням на ст.ст. 549 та 625
Цивільного кодексу України.

Разом з тим, від позивача надійшов лист
від 27.05.2014 № 11-17/1/14/129, в якому він
просить розглянути справу без участі
його представника.

Дослідивши обставини справи, надані
докази, суд встановив такі фактичні
обставини.

Між казенним підприємством
«Шосткінський казенний завод
«Імпульс», як постачальником, та
приватним акціонерним товариством
«Луганський патронний завод», як
покупцем, 01.01.2012 було укладено договір
поставки продукції № 20/012-29/1 (далі за
текстом - договір, а. с. 10-16).

До договору укладено 2 додаткові угоди,
якими збільшено асортименту продукції.

Відповідно до п. 1.1 договору
постачальник (позивач у справі)
зобов'язується поставити, а покупець
(відповідач у справі) зобов'язується
прийняти товар та оплатити продукцію
на умовах даного договору в
асортименті, кількості та за ціною,
відповідно до специфікації.

Сторонами до договору підписано
специфікацію № 1, в якій визначено
найменування товару та суму.

За умовами п. 2.4 договору покупець
розраховується за товар в порядку
здійснення 50% передплати від суми
заявленого замовлення на придбання
сировини та матеріалів, решта 50% після
повідомлення про виготовлення
продукції відповідно до виставленого
рахунку, шляхом перерахування грошових
коштів на рахунок постачальника.

Згідно із п. 7.2 договору за порушення
строків виконання зобов'язань.
Передбачених вказаним договором, винна
сторона сплачує пеню в розмірі 0,1% від
вартості товару за кожен день
прострочення.

З наданих позивачем
товарно-транспортних накладних (а.с.
19-25) вбачається, що позивач у повному
обсязі виконав передбачені умовами
договору зобов'язання, а відповідач
прийняв товар без зауважень та
претензій.

Отже, відповідач свої обов'язки за
договором щодо своєчасної та повної
сплати вартості поставленого товару
належним чином не виконав, внаслідок
чого за ним на момент звернення
позивача до суду з даним позовом
утворилась заборгованість у сумі 142780
грн. 10 коп.

Після звернення позивача до суду
відповідачем сплачено суму основного
боргу в сумі 142780 грн. 10 коп., що
підтверджується платіжними
документами, поясненнями відповідача,
наведеними у відзиві на позовну заяву
від 21.03.2014, та поясненнями позивача,
наданими у запереченнях від 03.04.2014.

Дослідивши обставини справи, надані
матеріали, оцінивши докази у їх
сукупності, суд дійшов висновку про
часткову обґрунтованість позовних
вимог, виходячи з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень; докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

На підставі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Згідно приписів ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж.

Статтею 655 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За приписами частини першої ст. 656
Цивільного кодексу України предметом
договору купівлі-продажу може бути
товар, який є у продавця на момент
укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому.

Позивач виконав свої зобов'язання до
отримання передплати.

Поставлена позивачем продукція була
прийнята відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного
кодексу України якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк
не встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 538 Цивільного кодексу
України виконання свого обов'язку
однією із сторін, яке відповідно до
договору обумовлене виконанням другою
стороною свого обов'язку, є зустрічним
виконанням зобов'язання.

Так, у даному випадку поставка
продукції є зустрічним виконанням
зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 даної статті при
зустрічному виконанні зобов'язання
сторони повинні виконувати свої
обов'язки одночасно, якщо інше не
встановлено договором, актами
цивільного законодавства, не випливає
із суті зобов'язання або звичаїв
ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не
зможе виконати свого обов'язку, повинна
своєчасно повідомити про це другу
сторону.

Згідно ч. 4 ст. 538 Цивільного кодексу
України якщо зустрічне виконання
обов'язку здійснено однією із сторін,
незважаючи на невиконання другою
стороною свого обов'язку, друга сторона
повинна виконати свій обов'язок.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог даного Кодексу і
інших актів законодавства. Аналогічна
за змістом норма міститься у п.1 ст. 193
Господарського кодексу України.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу
України кожна сторона повинна вжити
усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Так, щодо позовної вимоги про стягнення
основного боргу в сумі 142780 грн. 10 коп.,
то відповідачем вона здійснена після
подачі позову до суду, що
підтверджується платіжними
дорученнями № 375, 376, 377, 378 від 19.03.2014.

Тому, в частині вимог по стягненню
боргу у сумі 142780 грн. 10 коп. провадження
у справі підлягає припиненню на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України за
відсутності предмету спору.

Позивачем відповідно до п. 7.2 договору,
за яким за порушення строків виконання
зобов'язань. Передбачених вказаним
договором, винна сторона сплачує пеню в
розмірі 0,1% від вартості товару за кожен
день прострочення, заявлено до
стягнення пеня в сумі 7742 грн. 97 коп. за
періоди, визначені позивачем в
розрахунку.

Так, приймаючи до уваги викладені
висновки суду щодо настання строку
виконання грошового зобов'язання
відповідачем та вимоги ст.ст. 231 та 232
Господарського кодексу України,
обґрунтованими періодами нарахування
пені за кожною з накладних є наступні
періоди:

ТТН № 171 від 26.03.2012 є 27.03.2012 по 27.09.2012;

ТТН № 1 від 02.04.2012 є 03.04.2012 по 03.10.2012;

ТТН № 188 від 28.08.2012 є 29.08.2012 по 28.02.2013;

ТТН № 164 від 20.09.2012 є 21.09.2012 по 21.03.2013;

ТТН № 129 від 16.11.2012 є 17.11.2012 по 17.04.2013;

ТТН № 226 від 29.11.2012 є 30.11.2012 по 30.04.2013;

ТТН № 131 від 18.12.2012 є 19.12.2012 по 19.05.2013.

Так, на суму боргу 182666 грн. 70 коп. за
заявлений період з 03.03.2013 по 29.03.2013
обґрунтовано нараховано пеню в сумі 2026
грн. 85 коп., в той же час на суму боргу
173000 грн. 10 коп. пеню слід нараховувати
за період з 30.03.2013 по лише 19.05.2013,
виходячи з обґрунтовано визначеного
періоду, тому її розмір складає 3554 грн.
80 коп.

Суд задовольняє позовну вимогу щодо
стягнення пені у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ та розраховану в
межах 6 місяців від дня, коли грошове
зобов'язання мало бути виконано, у сумі
5581 грн. 65 коп., оскільки останнім днем
нарахування пені є 19.05.2013, відповідно
до вищевказаних обґрунтованих
періодів нарахування пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора повинен сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3 проценти річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором.

Розрахунок 3% річних

Дата початку Кінцева дата Кількість
днів Сума боргу Проценти

27.03.2012 29.03.2012 3 18
298,86 4,51

30.03.2012 01.04.2012 3 5
132,16 1,27

03.04.2012 03.04.2012 1 166
833,30 13,67

04.04.2012 04.04.2012 1 150
633,30 12,35

05.04.2012 26.08.2012 144 4
833,30 57,05

29.08.2012 13.09.2012 16 18
000,00 23,61

21.09.2012 06.11.2012 47 221
227,98 852,27

07.11.2012 14.11.2012 8 18
000,00 11,80

17.11.2012 26.11.2012 10 139
151,32 114,06

27.11.2012 28.11.2012 3 22
833,30 3,75

30.11.2012 06.12.2012 7 507
081,98 290,95

07.12.2012 17.12.2012 11 138
040,99 124,46

18.12.2012 27.12.2012 10 418
207,69 342,79

28.12.2012 29.03.2013 92 182
666,70 1382,10

30.03.2013 28.10.2013 213 173 000,10
3028,69

29.10.2013 07.11.2013 10 166
280,10 136,67

08.11.2013 03.03.2014 116 142 780,10
1361,30

Так, 3% річних за період з 27.03.2012 до 03.03.2014
складають 7760 грн. 29 коп., тому позовна
вимога про стягнення 3% річних підлягає
задоволенню частково в зазначеній
сумі.

Таким чином, позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, частково, з
відповідача на користь позивача слід
стягнути пеню в сумі 5581 грн. 65 коп. та 3%
річних у сумі 7760 грн. 29 коп. Провадження
у справі в частині основного боргу слід
припинити.

Відповідно до приписів ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір слід покласти на
відповідача.

Згідно із до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 43, 33, 34, 43, 49, п. 1-1 ст. 80, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов Казенного підприємства
«Шосткинський казенний завод
«Імпульс» до Приватного акціонерного
товариства «Луганський патронний
завод» про стягнення 158376 грн. 58 коп.
задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Луганський патронний
завод», м. Луганськ, вул. Поштова, б. 1
«М», ідентифікаційний код за , на користь Казенного
підприємства «Шосткинський казенний
завод «Імпульс», м. Шостка Сумської
області, вул. Куйбишева, б. 41,
ідентифікаційний код за ,
пеню в сумі 5581 грн. 65 коп., 3% річних у
сумі 7760 грн. 29 коп. та судовий збір у
сумі 3122 грн. 44 коп., видати наказ
позивачу після набрання рішенням
законної сили.

3. Провадження у справі в частині
стягнення основного боргу в сумі 142780
грн. 10 коп. припинити.

4. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

У судовому засіданні 10.06.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано -
10.06.2014.

Суддя-головуючий С.В.Вінніков

Суддя
Т.А.Василенко

Суддя
Є.А. Лісовицький