ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2014 р.
Справа № 921/706/13-г/1

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Марка Р.І

суддів
Бойко С.М.

Бонк Т.Б.

при секретарі судового засідання
Томкевич Н.М.

за участю представників

від Позивача за первісним позовом: не
з'явились;

від Відповідача 1: Васько І.П.;

від Відповідача 2: не з`явились,

розглянувши матеріали апеляційних
скарг Публічного акціонерного
товариства "Тернопільський
електромеханічний завод", вих. № 02/439
від 27.03.2014р. (вх. № 01-05/1790/14 від 11.04.2014р.) та
Кооперативу "Союз", вих. № 024 від 27.03.2014р.
(вх. №01-05/1791/14 від 11.04.2014р.)

на рішення Господарського суду
Тернопільської області від 17.02.2014р.
(повне рішення складено 17.03.2014р.)

у справі №921/706/13-г/1, суддя Чопко Ю.О.,

за позовом Кооперативу"СОЮЗ", вул. Д.
Нечая, 25, м. Тернопіль

до відповідача 1: Публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк" , вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ

відповідача 2: Публічного акціонерного
товариства "Тернопільський
електромеханічний завод", вул. Д. Нечая,
25, м. Тернопіль

про визнання недійсним договору
іпотеки від 17.08.2007р. та стягнення
сплачених відсотків в сумі 121404,1 долара
США, що за офіційним курсом НБУ станом
на дати платежів становить 667 319,95 грн.

та за зустрічним позовом Публічного
акціонерного товариства
"Тернопільський електромеханічний
завод" , вул. Д. Нечая, 25, м. Тернопіль

до відповідача 1: Публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк" , вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ

до відповідача 2: Кооперативу"СОЮЗ" ,
вул. Д. Нечая, 25, м. Тернопіль

про визнання недійсним договору
іпотеки від 17.08.2007р.,

В С Т А Н О В И В:

Не погодившись з рішенням
Господарського суду Тернопільської
області від 17.02.2014р., Публічне
акціонерне товариство "Тернопільський
електромеханічний завод" та Кооператив
"Союз" звернулись до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційними скаргами, вих. № 02/439 від
27.03.2014р. (вх. № 01-05/1790/14 від 11.04.2014р.) та
вих. № 024 від 27.03.2014р. (вх. №01-05/1791/14 від
11.04.2014р.).

Згідно автоматичного розподілу справ
КП "Документообіг господарських судів",
11.04.2014р. справу за №921/706/13-г/1
розподілено до розгляду судді -
доповідачу Марку Р.І.

Розпорядженням в.о. голови суду від
14.04.2014р. у склад колегії для розгляду
справи № 921/706/13-г/1 введено суддів Бойко
С.М. та Бонк Т.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014р.
апеляційні скарги прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 20.05.2014р. Кооперативу "Союз"
відстрочено сплату судового збору у
розмірі 6 673,20 грн.

В судовому засіданні 20.05.2014р.
представники сторін висловили свої
міркування з питань, що виникли в ході
розгляду справи.

20 травня 2014р. в судовому засіданні, за
згодою представників сторін, було
оголошено перерву до 18.06.2014р.

В судове засідання, призначене на
18.06.2014р. скаржники участі уповноважених
представників не забезпечили. Подали
на розгляд суду клопотання про
відкладення розгляду справи.

Судова колегія відмовила у задоволенні
поданих клопотань, оскільки в силу
вимог ч. 1 ст.102 ГПК України апеляційна
скарга на рішення місцевого
господарського суду розглядається у
двомісячний строк з дня постановлення
ухвали про прийняття апеляційної
скарги до провадження. Строни з
клопотанням про продовження строку
розгляду спору не звертались.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення місцевим господарським
судом, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
при винесенні оскаржуваного судового
рішення норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що у задоволенні вимог
апеляційних скарг слід відмовити,
рішення Господарського суду
Тернопільської області від 17.02.2014р. у
даній справі - залишити без змін,
виходячи з наступних підстав.

Як встановлено місцевим господарським
судом і це вбачається з матеріалів
справи, 15.08.2007р. між Відкритим
акціонерним товариством "Банк
Універсальний" та Кооперативом "Союз"
укладено генеральний договір на
здійснення кредитних операцій за №
12/05-ГД-07 (надалі - Генеральний договір),
відповідно до п. 1.1. якого банк на
підставі даного договору надає послуги
відповідачу по здійсненню кредитних
операцій. Порядок і умови надання таких
послуг визначаються в додаткових
договорах, що укладаються в рамках
цього генерального договору;

Надання послуг здійснюється шляхом
укладання окремих кредитних договорів,
які є невід'ємною частиною
генерального договору (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору, сума
заборгованості по всіх кредитних
договорах, укладених в межах даного
договору, не може перевищувати суму
ліміту - 782500 грн.

Додатковою угодою № 1 від 15.02.2008р. до
Генерального договору сторони
погодили, що Банк зобов'язується надати
відповідачеві кредитні послуги у
валюті, вказаній в цьому договорі, в
рамках ліміту, встановленого в базовій
валюті 7827500 грн., у порядку і на умовах
зазначених в цьому договорі (п. 1.1.
додаткової угоди).

Умови і порядок надання, сума, строк і
порядок виконання зобов'язань, розмір і
порядок плати за кредитом стосовно
кожної кредитної послуги в межах цього
договору оформляється додатковою
угодою, яка є невід'ємною частиною
даного договору (п. 1.1.1. додаткової
угоди).

Базовою валютою за даним договором є
українська гривня. Під базовою валютою
розуміється валюта, в яку
перераховуються суми кредитних коштів
в різних валютах (п. 1.1.3. додаткової
угоди).

Згідно п. 1.1.6. угоди, загальна сума
наданих кредитних послуг за всіма
угодами не може перевищувати ліміту
договору, незалежно від виду валюти
наданих кредитних послуг.

Позичальник має право отримати кредит,
загальна сума якого не може
перевищувати ліміт (п. 1.1.7. додаткової
угоди).

Додатковою угодою № 2 від 27.06.2008р. до
генерального договору сторони
домовилися внести зміни до п. 4.1.
додаткової угоди № 1 від 15.02.2008р., а саме:
Позичальник зобов'язується вжити
заходів для передачі в строк до 01.10.2008р.
Відкритим акціонерним товариством
"Тернопільський електромеханічний
завод", в іпотеку
наступного майна: земельної ділянки
площею 0,9953 га, що знаходиться за
адресою м. Тернопіль, вул. Нечая, 25. Усіх
будівель, приміщень, споруд та іншого
нерухомого майна, що знаходиться на
земельній ділянці, наведеній у п. 4.1.1.
цієї додаткової угоди. (п. 1.2 додаткової
угоди № 2)

Зобов'язання за п. 4.1. цієї додаткової
угоди вважаються виконаними у випадку
укладення між Банком та ВАТ
"Тернопільський електромеханічний
завод" договорів іпотеки майна, перелік
якого зазначено в п. 4.1.1. та п. 4.1.2. цієї
додаткової угоди".

Пунктом 1.2. додаткової угоди № 2 сторони
погодили викласти п.4.2. в такій
редакції: "У разі невиконання
Позичальником своїх зобов'язань,
передбачених п. 4.1 Додаткової угоди,
розмір поточної процентної ставки за
користування кредитними коштами, які
надані відповідно до договору
змінюється в сторону збільшення на 5
відсотків річних по усіх
індивідуальних по договору. Тобто у
разі невиконання позичальником умов п.
4.1. цієї додаткової угоди відсоткова
ставка за користування кредитними
коштами наданими за договором буде
розраховуватися наступним чином:
відсоткова ставка, яка зазначена у
індивідуальній угоді до договору, плюс
5 % річних. Така нова процентна ставка
буде нараховуватися починаючи з
01.10.2008р. При цьому не вимагається
укладення будь-яких додаткових угод
про зміну розміру процентних ставок по
вказаних індивідуальних угодах".

21 серпня 2007р. між Відкритим акціонерним
товариством "Банк Універсальний" та
Кооперативом "Союз" було укладено
кредитний договір №12/18-КЛ-07 (з
відкриттям кредитної лінії) в межах
Генерального договору на здійснення
кредитних операцій № 12/05-ГД-07 від
15.08.2007р. (надалі - Кредитний договір), у
відповідності до п. 1.1. якого, Банк
здійснює фінансування господарської
діяльності Позичальника шляхом
відкриття кредитної лінії. Ліміт
кредитної лінії встановлений в розмірі
1550000 дол. США (п. 1.1. кредитного договору).

Повернення кредиту здійснюється в тій
валюті, в якій він був наданий шляхом
перерахування коштів на кредитний
рахунок (п.2.2. кредитного договору).

Кредитний договір є невід'ємною
частиною Генерального договору на
здійснення кредитних операцій
№12/05-Гд-07 від 15.08.2007р. (п.3.1. кредитного
договору)

У відповідності до п. 3.2. Кредитного
договору, останній вступає в дію з
моменту перерахування Банком суми чи
будь-якої його частини.

Всі зміни та додатки до Кредитного
договору оформляються додатковими
угодами сторін, які є невід'ємними
частинами (п. 3.4. Кредитного договору).

Додатком № 1 до Кредитного договору
сторони погодили графік погашення
заборгованості по кредиту.

Додатковою угодою №1 від 15.02.2008р. до
Кредитного договору сторони погодили,
що Позичальнику на цей момент вже
надано Банком у користування кредитні
кошти у ліміті за кредитною лінією плюс
в сумі 1550000 доларів США, а Позичальник
зобов'язується прийняти, належним
чином використовувати і повернути
Банку кредитні кошти та сплатити плату
за користування кредитною лінією і
порядку та на умовах зазначених в даній
Індивідуальній угоді. Сторони
домовилися, що банк надає кредит у
формі кредитної лінії, ліміт якої
встановлюється у розмірі суми кредиту,
зазначеному в цьому пункті
Індивідуальної угоди, а Позичальник
має поновлюване право на отримання
кредитних коштів (траншів), в межах
вищевказаного ліміту та протягом
строку, визначених цією Індивідуальною
угодою (п.1 додаткової угоди).

У відповідності до п. 3.1. додаткової
угоди, Банк здійснює і видачу
Позичальнику кредитних коштів (транш)
шляхом списання коштів із позичкового
рахунку та перерахування їх на
поточний рахунок Позичальника,
вказаний у цій Індивідуальній угоді.
Кредит може надаватися однією сумою і
частинами.

За використання кредитних коштів у
межах ліміту кредитної лінії та строку
кредитування, встановлених
Індивідуальною угодою, встановлюється
процентна ставка в розмірі 12% річних (п.
5.1. додаткової угоди).

Отже, сторонами погоджені всі умови
кредитування. Жодних підстав ставити
питання про повернення сплачених по
належно укладеному кредитному
договору відсотків позивач -
Кооператив "Союз" - не має.

Первісний позивач вимагає повернення
сплачених банку відсотків,
необґрунтовано посилаючись також на
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 6 лютого 2013р. по
справі №1/87/5022-908/2012 (надалі - Постанова).
Постановою встановлено відсутність
правових підстав у банку нараховувати
та утримувати проценти за користування
кредитом з 15.02.2008р. Однак, з цим доводом
позивача погодитися не можна. Як
вбачається з Постанови (Т. І, а.с. 53-55), в
її основу покладене рішення
господарського суду Тернопільської
області від 21.05.2010р. по справі №2/20-269,
яким визнано недійсним додаткову угоду
№1 від 15.02.2008р. до кредитного договору
№12/18-Кл-07. Проте, згадане рішення від
21.05.2010 переглянуто Вищим господарським
судом і скасоване постановою від 24
грудня 2013р. (Т ІІ, а.с. 110-114). Відтак,
відсутні будь-які судові рішення, якими
б визнавалися недійсними укладені між
сторонами кредитні договори.

17 серпня 2007р. між Відкритим акціонерним
товариством "Банк Універсальний"
(Іпотекодержатель), Кооперативом "Союз"
(Позичальник) та Відкритим акціонерним
товариством "Тернопільський
електромеханічний завод"
(Іпотекодавець - майновий поручитель)
було укладено договір іпотеки (надалі -
Договір іпотеки), у відповідності до п.
1.1. якого сторони домовились, що даний
договір забезпечує вимоги
Іпотекодержателя, що випливають з
Генерального договору на здійснення
кредитних операцій №12/05-Гд-07 від
15.08.2007р., а також будь-яких додаткових
договорів до нього та договорів,
укладених в межах зазначеного
Генерального договору. Іпотекодавець -
Майновий поручитель зобов'язався
повернути кредит в розмірі 7827500 гривень
в термін до 13 серпня 2010 року, що
визначений кредитним договором або
договорами укладеними в межах
зазначеного кредитного договору,
сплатити проценти за користування
коштами у розмірі, що передбачений в
договорах укладених в межах
зазначеного договору, а також комісії,
неустойку санкції і інші платежі
передбачені договором та/або
договорами укладеними в межах
зазначеного кредитного договору.

За даним договором Іпотекодавець -
майновий поручитель передав в іпотеку
Іпотекодержателю в якості
забезпечення виконання зобов'язань
Позичальника за кредитним договором
наступне майно: земельну ділянку для
житлових, житлово-будівельних, гаражно
і дачно-будівельних кооперативів
площею 1500 гектарів, кадастровий номер
:02:011:0019, що знаходиться за адресою:
м. Тернопіль, вул. полковника Д.Нечая, 25
(пп. 1.2.1. п. 1.2. договору іпотеки)

У відповідності до п. 6.2. договору,
останній набирає чинності з моменту
його нотаріального посвідчення.
Обтяження іпотекою підлягає державній
реєстрації у встановленому чинним
законодавством порядку.

Договір іпотеки діє до повного
виконання зобов'язань за кредитним
договором (п. 6.3. договору).

17 серпня 2007р. зазначений договір
посвідчено приватним нотаріусом
ОСОБА_4 Тернопільського міського
нотаріального округу та зареєстровано
в реєстрі за №3757 та накладено заборону
відчуження даної земельної ділянки, що
зареєстровано в реєстрі заборон за №
3758.

Як свідчать матеріали справи рішенням
господарського суду Тернопільської
області від 26.02.2013 по справі №1/87/5022-908/2012
Кооперативу "Союз" відмовлено в
задоволенні позову до ПАТ
"Тернопільський електромеханічний
завод", ПАТ "Універсал Банк" про
визнання договору іпотеки від 17.08.2007
року недійсним. Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від 26
лютого 2013р. рішення господарського
суду Тернопільської області в частині
відмови в позові про визнання
Іпотечного договору недійсним
залишене без змін (Т. І, а.с. 113-116).
Постанова Львівського апеляційного
господарського суду залишена без змін
Постановою Вищого господарського суду
України від 28 травня 2013р.

Відтак, провадження по справі по
первісному позову в частині визнання
договору іпотеки недійсним правомірно
припинено місцевим господарським
судом на підставі п.2 ч.1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України: є рішення господарського суду,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

В обґрунтування вимог за зустрічним
позовом позивач наводить той факт, що
на переданій в іпотеку ділянці
знаходяться інші об'єкти, в іпотеку не
передані. Однак, як правомірно
встановлено судом першої інстанції,
сам факт знаходження на спірній
ділянці інших об'єктів на дійсність
договору іпотеки не впливає. В цьому
випадку застосовується ч. 4 статті 5
Закону України "Про іпотеку", в силу
вимог якої нерухоме майно передається
в іпотеку разом з усіма його
приналежностями, якщо інше не
встановлено в іпотечному договорі.
Таким чином, належні Іпотекодержателю
об'єкти нерухомості, що знаходяться на
земельній ділянці, слід вважати
переданими в іпотеку разом з самою
ділянкою. Щодо об'єктів нерухомості,
котрі можуть належати іншим суб'єктам,
до них застосовується норма,
закріплена в ч.5 статті 6 Закону України
"Про іпотеку". А саме, після звернення
стягнення на передану в іпотеку
земельну ділянку, на якій розташовані
будівлі (споруди), що належать іншій,
ніж Іпотекодавець, особі, новий власник
земельної ділянки зобов'язаний надати
власнику будівлі (споруди) такі ж умови
користування земельною ділянкою, які
мав Іпотекодавець.

Таким чином, законодавець не ставить
дійсність договору іпотеки в
залежність від наявності чи
відсутності на земельній ділянці
інших, навіть не переданих в іпотеку,
об"єктів.

Зі змісту ст. 11 ЦК України випливає, що
цивільні права і обов'язки виникають з
дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права і обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 Цивільного
кодексу України).

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочини
можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори) (ст. 202
Цивільного кодексу України).

Підставою недійсності правочину,
відповідно до статті 215 Цивільного
кодексу України, є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 Цивільного кодексу
України, а саме: 1) зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства; 2)
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; 3) волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі; 4)
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

За змістом ст. 34 ГПК України, обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Також, згідно ч.2 статті 43 ГПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обгрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Сторони вільні у наданні
господарському суду своїх доказів і
доведенні їх переконливості. Проте
вирішуючи питання щодо доказів
господарські суди повинні враховувати
інститут допустимості засобів
доказування, згідно з яким обставини
справи, що відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили (ст. 43 ГПК України).
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи все вищенаведене в
сукупності, апеляційний господарський
суд не вбачає правових підстав для
скасування оскаржуваного рішення у
даній справі. Твердження ж скаржників
про порушення і неправильне
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального права при
прийнятті оскаржуваного рішення, не
знайшли свого підтвердження, в зв'язку
з чим підстави для скасування
законного та обґрунтованого судового
акта відсутні.

Судовий збір за перегляд рішення в
апеляційному порядку покласти на
скаржників.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 ГПК
України,

Львівський апеляційний господарський
суд, П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду
Тернопільської області від 17.02.2014р.у
справі № 921/706/13-г/1 залишити без змін,
апеляційні скарги - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення
в апеляційному порядку покласти на
скаржників.

Стягнути з Кооперативу «Союз» (46003, м.
Тернопіль, вул. Полковника Нечая, 25, код
06957532) в доход державного бюджету
України 6 673,20 грн. судового збору за
подання апеляційної скарги на рішення
суду в частині вимог майнового
характеру.

3. Місцевому господарському суду
видати наказ.

4. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

Повна постанова складена 20 червня 2014р.

Головуючий суддя
Марко Р.І.

Суддя
Бойко С.М.

Суддя
Бонк Т.Б.