ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 червня 2014 р. Справа № 03/57-64

за позовом Приватної фірми
"Скорпіон-сервіс", м.Луцьк

до відповідача Підприємця ОСОБА_2,
м.Луцьк

про стягнення 28 140 грн. 00 коп. неустойки

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

Відповідно до ст. 811 Господарського
процесуального кодексу України, у
випадку неявки у судове засідання всіх
учасників судового процесу фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суть спору: Приватна фірма
"Скорпіон-сервіс" просить суд стягнути
з Підприємця ОСОБА_2 28 140 грн. 00 коп.
неустойки за період з 29.03.2009р. по 29.03.2010р.
за користування торговою площею, яку
вона зобов'язана була повернути у
місячний термін від дати вручення їй
20.11.2008р. повідомлення про розірвання
договору.

Заявлені позовні вимоги позивач
підтверджує: угодою надання в
користування торгових площ від 01.06.2008р.;
наказом №15 від 03.10.2008р. про відмову від
угод надання в користування торгових
площ; листом 3156 від 19.11.2008р. з доказами
вручення, постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
03.11.2009р. у справі №01/68-42, рішенням
господарського суду Волинської
області від 15.07.2009р., постановою
Львівського апеляційного суду
волинської області від 04.11.2009р. справі
№09/84-42, рішенням господарського суду
Волинської області від 145.06.2009р. та
рахунком №9/25-29/03/2010 від 29.03.2010р.

Рішенням господарського суду
Волинської області від 17.09.2010 року в
позові Приватної фірми «Скорпіон -
сервіс» відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 21.01.2014 року
зазначене рішення суду першої
інстанції залишено без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення .

Постановою Вищого господарського суду
України від 30.04.2014р. постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 21.01.2014р. та
рішення господарського суду
Волинської області від 17.06.2010 р.
скасовано та справу № 03/57-64 передано на
новий розгляд до суду першої інстанції,
оскільки суди обох інстанцій
припустились помилкового висновку про
застосування до спірних правовідносин
ч. 6 ст. 232 ГК України та ст. 258 ЦК України,
а також суд апеляційної інстанції, в
порушення вимог ст.ст. 43, 105 ГПК України,
не вказав яким чином рішення Луцької
міської ради № 41/23 від 29.05.2013 "Про
скасування рішень виконкому та
розпоряджень міської ради" стосується
предмету даного спору, та не навів норм
чинного законодавства України, якими
він керувався.

Ухвалою від 14.05.2014р. розгляд справи було
призначено до нового розгляду та
зобов'язано відповідача подати надати
письмове правове обґрунтування, про те
яким чином рішення Луцької міської
ради №41/23 від 29.05.2013р. "Про скасування
рішень виконкому та розпоряджень
міської ради", рішення Луцької міської
ради №55/23 від 26.02.2014р. "Про правове
врегулювання конфліктної ситуації та
захист прав суб'єктів малого бізнесу на
комунальній земельній ділянці між
АДРЕСА_3 (площею 0,1422 га)" стосуються
предмету даного спору та навести норми
чинного законодавства щодо
відсутності правових підстав для
нарахування неустойки за період з
29.03.2009р. по 29.03.2010р.

Позивач в судове засідання не прибув.

13.06.2014р. представник позивача через
канцелярію суду подав клопотання про
збільшення позовних вимог за №45 від
13.06.2014р. (вх. № 01-123/98/14) відповідно до
якої просить суд стягнути неустойку
за період з 29.03.2009р. про 29.04.2013р. в сумі 114
905,00 грн.

Вказана заява до задоволення не
підлягає оскільки при її подачі
позивач сплатив судовий збір в не
повному розмірі як це визначено ч. 2 ст. 4
Закону України «Про судовий збір».

Зазначена обставина є підставою для
повернення заяви про збільшення
позовних вимог на підставі ч.4 ст. 63 ГПК
України.

Тому, даний спір розглядається за
первісними заявленими позовними
вимогами.

Разом з тим, 17.06.2014р. представник
позивача через канцелярію суду за
вх.№01-29/5869/14 подав клопотання в якому
просить суд розглядати справу без
участі позивача та представника
останнього, у зв'язку із зайнятістю в
іншому судовому процесі. Між тим , позов
ПФ «Скорпіон - сервіс » до ФОП ОСОБА_2
про стягнення 114 905, 00 грн. з
урахуванням клопотання про збільшення
позовних вимог та стягнення понесених
позивачем судових витрат підтримує
повністю та просить задоволити позов,
а також долучив до матеріалів справи
витяг з ЄДРПОУ від 17.06.2014р. за №18849791 по
відповідачу.

Представник відповідача16.06.2014р. через
канцелярію суду за вх. №01-29/5807/14 подав
запит про ознайомлення з матеріалами
справи, про те наданим йому правом
відповідно до ст. 22 ГПК України не
скористався.

Разом з тим, представник відповідача в
призначене судове засідання не прибув,
вимог ухвали суду не виконав.

Ухвала суду від 14.05.2014р., яка була
направлена рекомендованим листом на
юридичну адресу відповідача ( 43000,
АДРЕСА_1) згідно витягу з ЄДР станом на
17.06.2014р., повернулась з відміткою
відділення поштового зв'язку "за
закінченням терміну зберігання".

Оскільки ухвала суду від 14.05.2014р.
направлена за його юридичною адресою,
то згідно приписів пункту 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
вважається, що сторони належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою, і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом,
тому заява відповідно до ст. 75 ГПК
України розглядається за наявними у
ній доказами.

Оскільки, в матеріалах справи є всі
достатні документи, необхідні для
розгляду справи по суті, суд дійшов
висновку про судовий розгляд справи
без участі представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, господарський
суд, -

в с т а н о в и в:

01.06.2008р. між Приватною фірмою
"Скорпіон-сервіс" та Підприємцем ОСОБА_2
було укладено угоду надання в
користування торгових площ (а.с.12).

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з договору. Між
сторонами зобов'язання виникли з угоди
від 01.06.2008 року.

Розпорядженням Міського голови №383рр
від 16.11.2000р. з 01.12.2000р. надано статус
ринку торговим рядам території
прилеглій до ринку "Завокзальний"
відведеній приватній фірмі
"Скорпіон-сервіс" (а.с.78).

Рішенням Луцької міської ради №16/9 від
18.01.2001р. було затверджено розпорядження
міського голови №383рр від 16.11.2000р. "Про
надання статусу ринку" (а.с.91-92).

Рішенням №20/8 від 29.03.2002р. було
затверджено приватній фірмі
"Скорпіон-сервіс" проект відведення
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування торгово-пішохідної
зони на вул. Кравчука та вирішено
надати їй на умовах оренди на 25 років
земельну ділянку на вул. Кравчука
(кадастровий номер 22065020) загальною
площею 0,1422 га для будівництва та
обслуговування торгово-пішохідної
зони на вул. Кравчука згідно з додатком
(а.с.94-96).

Актом визначення меж земельної
ділянки в натуру (на місцевості) від
17.04.2002р. на підставі рішення сесії
Луцької міської ради №20/8 від 29.03.2002р.,
управлінням земельних ресурсів було
відведено в натурі земельну ділянку ПФ
"Скорпіон-сервіс" для будівництва та
обслуговування торгово-пішохідної
зони в районі Завокзального ринку між
АДРЕСА_3 загальною площею 0,1422 га (а.с.93
на звороті).

22.04.2002р. між Луцькою міською радою та
Приватною фірмою "Скорпіон-сервіс" було
укладено та нотаріально посвідчено
договір оренди земельної ділянки
строком на 25 років для будівництва та
обслуговування торгово-пішохідної
зони в районі Завокзального ринку між
АДРЕСА_3 загальною площею 1422 кв.м. (а.с.79).

Право адміністрації ринку укладати
письмові угоди з продавцями про
надання торговельних місць на
визначений термін передбачено пунктом
20 Правил торгівлі на ринках,
затверджених наказом Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України, Міністерства
внутрішніх справ України, Державної
податкової адміністрації України,
Державного комітету стандартизації,
метрології та сертифікації України від
26 лютого 2002 року № 57/188/84/105 (що діяли на
час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 20 цих Правил
адміністрація ринку при наданні
продавцям торговельних місць на
визначений термін укладає з ними
письмову угоду, в якій рекомендується
зазначати термін дії угоди, асортимент
(вид) товарів, що реалізуються,
розташування торговельного місця,
умови оренди торговельного місця,
розмір та порядок оплати за оренду
майна, перелік послуг, які надає ринок,
та їх вартість.

Таким чином, безпосередньо Правила
торгівлі на ринках передбачають
укладення між адміністрацією ринку і
підприємцями, що займаються
торговельною діяльністю, саме
договорів, що за своєю правовою
природою є договорами оренди (найму)
торгових площ.

Статтею 761 ЦК України передбачено право
передання майна у найм власника речі
або особи, якій належать майнові права,
та особи, уповноваженої на укладення
договору найму.

Позивач уклав з відповідачем угоду від
01.06.2008 року про надання в користування
торгової площі у відповідності до
Правил торгівлі на ринках.

Ця угода містить усі істотні для
договорів оренди (найму) умови предмет
(торгова площа АДРЕСА_3 площею 17, 5 кв. м),
плата (67 грн. за 1 кв. м у місяць), строк
дії договору (до 31.12.2008р.) та за
результатами судового розгляду в
аналогічних справах наприклад у
№5004/1171/11 визнана такою, що відповідає
вимогам закону на предмет її дійсності.

Відповідно до ст. 11128 ГПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень Верховного Суду України тягне
за собою відповідальність, установлену
законом.

Відповідно до п. п. 1.1, розділу 1 угоди,
адміністрація (позивач) надає, а
підприємець (відповідач) приймає в
платне строкове користування торгову
площу розміром 17,5 кв. м., на торговому
ряду пішохідно-торгової зони ринку ПФ
"Скорпіон-сервіс" між АДРЕСА_3 для
встановлення тимчасової споруди і
здійснення торговельної діяльності з
метою зберігання та продажу
промислового або продовольчого товару.

Пунктом 1.2. розділу 1 угоди передбачено,
що передача зазначеної площі здійснена
до підписання цієї угоди, що
засвідчується підписами сторін під
цією угодою.

Пунктом 2.2 розділу 2 угоди підприємець
(відповідач) сплачує адміністрації
(позивачу) плату за користування
торговою площею, яка встановлюється в
розмірі 67,00 грн. за 1 кв. м. в місяць.

Пунктом 3.16 розділу 3 угоди, вказано, що
підприємець (відповідач) зобов'язаний в
належному стані передати площі,
вказані в п. 1. 1 цієї угоди
адміністрації (позивачу) протягом 2
днів після припинення дії угоди.

Відповідно до п.п 6.1, 6.2, розділу 6 угода
вступає в дію з 01.06.2008 року та
укладається до 31.12.2008р. Кожна зі сторін
може відмовитися від угоди про надання
в користування торгових площ в
будь-який час, письмово попередивши
другу сторону за один місяць.

Відповідно до частини першої статті 760
ЦК України предметом договору найму
може бути річ, яка визначена
індивідуальними ознаками і яка
зберігає свій первісний вигляд при
неодноразовому використанні
(неспоживна річ).

Нормами статті 184 ЦК України
передбачено, що річ є визначеною
індивідуальними ознаками, якщо вона
наділена тільки їй властивими
ознаками, що вирізняють її з-поміж
інших однорідних речей,
індивідуалізуючи її.

Відповідно до наведених Правил
торгівлі на ринках торговельне місце
площа, відведена для розміщення
необхідного для торгівлі інвентарю
(вагів, лотків тощо) та здійснення
продажу продукції з прилавків (столів),
транспортних засобів, причепів, візків
(у тому числі ручних), у контейнерах,
кіосках, палатках тощо (пункт 13).

Індивідуальні ознаки торгової площі,
яка передавалася відповідачу в
користування згідно з угодою від 01.06.2008
року, визначені в пункті 1.1, розділу 1
цієї угоди.

Згідно наказу директора Приватної
фірми "Скорпіон-сервіс" "Про відмову від
угод надання в користування торгових
площ" №15 від 03.10.2008р., в зв'язку з
виробничою необхідністю, будівництвом
2-ї черги ТЦ "Ювант" наказано ПФ
"Скорпіон-сервіс" відмовитися від угод
надання в користування торгових площ з
суб'єктами господарської діяльності, в
т.ч. з ОСОБА_2 (а.с.13).

Повторним повідомленням (роз'ясненням)
№156 від 19.11.2008р., яке було вручено
20.11.2008р. (акт про вручення повідомлення)
та надіслано підприємцю (а.с.15, 32),
Приватна фірма "Скорпіон-сервіс"
підтвердила рішення адміністрації про
розірвання угоди шляхом відмови з
15.11.2008р. та надала 1 календарний місяць з
дати вручення цього письмового
повторного повідомлення (роз'яснення)
для вивезення товарно-матеріальних
цінностей та звільнення торгової площі
(демонтажу та вивезення металевої
конструкції) (а.с.14).

Частиною 1 статті 785 ЦК України
встановлено, що у разі припинення
договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно зі статтею 610 ЦК України,
порушенням зобов`язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Однак, з матеріалів справи вбачається,
що відповідач не звільнив торгове
місце і використовує його далі в своїй
підприємницькій діяльності, що
підтверджується актом №3 про
повернення торгових площ від 17.04.2010р. та
фотографією (а.с.33-34).

Згідно з частиною другою статті 785 ЦК
України, якщо наймач не виконує
обов'язку щодо повернення речі,
наймодавець має право вимагати від
наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Водночас, законодавством, що регулює
орендні правовідносини, встановлено
можливість стягнення неустойки за весь
час прострочення виконання
зобов'язання щодо повернення об'єкта
оренди (Така ж правова позиція
викладена в постановах Верховного Суду
України від 18.04.2011 у справі № 30/190, від
18.04.2011 у справі № 30/191, від 26.11.2011 у справі
№ 5005/2712/2011).

Крім того, відповідно до вимог чинного
законодавства за захистом свого
цивільного права або інтересу особа
може звернутися до суду у строк,
визначений статтями 257, 258 ЦК України.

Статтею 257 ЦК України встановлюється
загальна позовна давність тривалістю у
три роки.

Спеціальна позовна давність в один рік
відповідно до приписів пункту 1 частини
другої статті 258 ЦК України
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з положеннями статті 549 ЦК
України штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання, а пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Неустойка, стягнення якої передбачено
частиною другою статті 785 ЦК України, є
самостійною майновою відповідальністю
у сфері орендних правовідносин і
визначається законодавцем як подвійна
плата за користування річчю за час
прострочення, а тому застосування до
неї спеціальної позовної давності є
неправильним (Така ж правова позиція
викладена в постанові Верховного Суду
України від 20.03.2012 у справі № 40/117).

Стаття 629 ЦК України встановлює
обов'язковість договору для виконання
сторонами.

Стаття 193 ГК України встановлює
загальні умови виконання
господарських зобов'язань: суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Обов'язок відповідача у разі
припинення угоди повернути позивачу
торгову площу, вказану в пункті 1.1
угоди, встановлено пунктом 3.16 угоди та
частиною першою статті 785 ЦК України.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу
України у разі припинення договору
найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в
якому вона була одержана, з урахуванням
нормального зносу або у стані, який
було обумовлено в договорі. Якщо наймач
не виконує обов'язку щодо повернення
речі, наймодавець має право вимагати
від наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Отже з вищевикладеного вбачається, що
між сторонами була укладена угода про
користування торговими площами від
01.06.2008р., яка розірвана між сторонами
21.11.2008р. про правомірність такого
розірвання угоди підтверджується
дотриманням вимог чинного
законодавства позивачем . Відповідно
до п. 3.16 угоди відповідач свої
зобов'язання не виконав, орендовану
ділянку на повернув, а тому згідно зі ч.2
ст. 785 ЦК України в позивача виникло
право на нарахування неустойки за
період 29.03.2009р. по 29.03.2010р.

Доводи відповідача, щодо посилань на
рішення Луцької міської ради №41/23 від
29.05.2013р. "Про скасування рішень
виконкому та розпоряджень міської
ради", рішення Луцької міської ради
№55/23 від 26.02.2014р. "Про правове
врегулювання конфліктної ситуації та
захист прав суб'єктів малого бізнесу на
комунальній земельній ділянці між
АДРЕСА_3 (площею 0,1422 га)" не стосуються
предмету даного спору, оскільки
неустойка у даній справі стягується за
період з 29.03.2009р. по 29.03.2010р. в той час як
рішення Луцької міської ради №41/23
прийнято 29.05.2013р.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
підлягають до задоволення повністю про
стягнення неустойки в сумі 28 140,00 грн.
за період з 29.03.2009р. по 29.03.2010р.

У п. 4.12 постанови Пленуму від 26.12.2011р. №18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" Вищий господарський
суд України роз'яснив, що у вирішенні
питань розподілу судових витрат
необхідно мати на увазі, що за змістом
пункту 4 частини першої статті 7 Закону
України "Про судовий збір" залишення
зави без розгляду тягне за собою
повернення сплачених сум судового
збору (за винятком випадку, коли заяву
залишено без розгляду в зв'язку з
повторною неявкою представника
позивача на виклик у засідання
господарського суду, якщо таке
нез'явлення перешкоджало вирішенню
спору).

Оскільки, заява про збільшення
позовних вимог залишена без розгляду
на підставі п.4 ч. 1 ст. 63 ГПК України,
тому, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про судовий збір" судовий збір,
сплачений на підставі платіжного
доручення № 1066 від 12.06.2014р. в сумі 1 753,30
грн., підлягає поверненню позивачу.

Згідно п. 4, ч.1 ст. 63 ГПК України
повернення заяви не перешкоджає
повторному зверненню з нею до
господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Оскільки, спір до суду доведений з вини
відповідача, то витрати по сплаті
судового збору згідно ст. 49 ГПК України
слід покласти на нього.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 11,
184, 258,549, 610, 629, 760, 785 Цивільного кодексу
України, ст.ст.22, 44, 49, 63, 82-85 ГПК України
, -

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Підприємця ОСОБА_2 (
АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь
Приватної фірми "Скорпіон-Сервіс", (43010,
м. Луцьк, вул. Шевченка, 35, ) 28 140,00 грн. неустойки, витрати на
юридичну допомогу адвоката 2814,00 грн., а
також 281,40 грн. в повернення витрат по
сплаті державного мита та 236,00 грн.
витрат за інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

3. Управлінню державної казначейської
служби України у місті Луцьку згідно п.
4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий
збір" повернути Приватній фірмі
"Скорпіон-Сервіс", (43010, м. Луцьк, вул.
Шевченка, 35, ) з
Державного бюджету міста Луцька
судовий збір в сумі 1735, 30грн., сплачений
згідно платіжного доручення №1066 від
12.06.2014р.

Рішення господарського суду, у
відповідності до ст.85 ГПК України,
набирає законної сили після закінчення
10-денного строку з дня його прийняття, а
у разі, якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, воно набирає законної
сили після закінчення 10-денного строку
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текс рішення

підписано 20.06.2014р

Суддя
В. М. Дем`як