м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/8517/14 05.06.14

За позовом Публічного акціонерного
товариства «Укртрансгаз» в особі філії
«Управління

магістральних
газопроводів «Львівтрансгаз»

До Державного геофізичного
підприємства «Укргеофізика»

Про стягнення 12 936,00 грн.

Суддя
Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача Магдій В.Т. - по дов.
№ 07 від 08.01.2014

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
в особі філії «Управління
магістральних газопроводів
«Львівтрансгаз» про стягнення з
Державного геофізичного підприємства
«Укргеофізика» 12 233,87 грн. боргу за
отриманий останнім товар згідно
накладної № U38б від 31.01.2001, а також 294,62
грн. пені, 344,16 грн. інфляційних втрат,
63,35 грн. - 3% річних за неналежне
виконання зобов'язань.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.05.2014 порушено провадження у
справі № 910/8517/14 та призначено справу до
розгляду на 27.05.2014.

Відповідач у поданому судовому
засіданні 27.05.2014 відзиві позовні вимоги
не визнає, оскільки позивачем
пропущено строк позовної давності
визначений ст. 257 Цивільного кодексу
України.

В судовому засіданні 27.05.2014 на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України було оголошено перерву
до 05.06.2014.

Позивач в судове засідання 05.06.2014 не
з'явився.

Позивачем 03.06.2014 до відділу діловодства
суду подано заяву, в якій позивач
позовні вимоги підтримує повністю та у
зв'язку з неможливістю направити в
судове засідання повноважного
представника позивача просить суд
розглядати справу за відсутності
представника позивача.

Позивачем 03.06.2014 до відділу діловодства
суду подано заперечення на відзив
відповідача

Відповідачем 05.06.2014 до відділу
діловодства суду подано заяву про
застосування строків позовної
давності, в якій просить в задоволенні
позову відмовити.

В судовому засіданні 05.06.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.01.2001 на підставі накладної № U38б
позивач передав, а відповідач прийняв
товар - цемент на загальну суму 12 233,87
грн.

06.03.2014 позивач направив відповідачу
претензію № 675/6-05 від 06.03.2014 про
стягнення заборгованості за
поставлений товар в розмірі 12 233,87 грн.,
що підтверджується фіскальним чеком №
8007 та описом вкладення у цінний лист
від 06.03.2014.

Відповідач відповіді на вказану вимогу
не надав, суми заборгованості не
сплатив.

Спір виник внаслідок того, що
відповідачем не було сплачено вартість
отриманого товару, в зв'язку з чим у
відповідача виникла заборгованість
перед позивачем в розмірі 12 233,87 грн. та
за неналежне виконання зобов'язань
нараховані пеня в розмірі 294,62 грн.,
збитки від зміни індексу інфляції в
розмірі 344,16 грн. та 3% річних в сумі 63,35
грн.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання
чинності Цивільним кодексом України,
положення цього кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України
правила Цивільного кодексу України про
позовну давність застосовуються до
позовів, строк пред'явлення яких,
встановлений законодавством, що діяло
раніше, не сплив до набрання чинності
цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 статті 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Отже, якщо інше не встановлено
укладеним сторонами договором або
актом цивільного законодавства,
перебіг строку виконання грошового
зобов'язання починається з моменту
прийняття товару або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
і положення частини другої статті 530
названого Кодексу, в якій ідеться про
строк (термін) виконання боржником
обов'язку, що не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, до відповідних правовідносин
не застосовується.

При цьому підписання відповідачем
накладної, яка є первинним обліковим
документом у розумінні Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар. Строк виконання відповідного
грошового зобов'язання визначається за
правилами, встановленими частиною
першою статті 692 Цивільного кодексу
України.

В силу наведених вище положень
законодавства прийняття відповідачем
товару від позивача є підставою
виникнення у відповідача зобов'язання
оплатити вказаний товар відповідно до
змісту товаросупровідних документів
на неї.

Як встановлено судом товар був
переданий відповідачу 31.01.2001 відтак, з
наступного дня одержання товару у
відповідача виник обов'язок оплатити
цей товар, а у позивача відповідно
вимагати його оплати.

Стаття 256 Цивільного кодексу України
визначає, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного
кодексу України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст. 253 Цивільного кодексу
України перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язують його початок.

Відповідно до ч. 3 ст. 50 Господарського
процесуального кодексу України
перебіг процесуального строку,
обчислюваного роками, місяцями або
днями починається з наступного дня
після календарної дати або настання
події, якими визначено його початок.

Слід зазначити, що ч. 5 ст. 261 Цивільного
кодексу України визначає, що за
зобов'язаннями, строк виконання яких не
визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Дана норма не пов'язує початок перебігу
позовної давності з днем пред'явлення
вимоги.

Отже, з урахуванням викладеного, строк
позовної давності для звернення з
даним позовом про сплату за отриманий
товар починається обчислюватись з
наступного дня після отримання товару -
01.02.2001 та відповідно закінчується
01.02.2004.

Як вбачається зі штампу вхідної
кореспонденції Господарського суду
міста Києва позовна заява позивача
відправлена до суду поштою 30.04.20014.

Положеннями ст. 267 Цивільного кодексу
України визначено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Відповідач у поданих відзиві та
поясненнях просив суд застосувати
строк позовної давності до вимог
позивача.

Клопотання про поновлення пропущеного
строку позовної давності позивачем не
заявлялось, поважності причин його
пропуску та мотивів поновлення
позивачем не заявлено, не надано та не
доведено.

Згідно з п. 4 ст. 267 Цивільного кодексу
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що строк
позовної давності для пред'явлення
позивачем вимог по сплаті товару
станом на день звернення до суду з
позовом пропущено, в зв'язку з чим в
позові в частині стягнення з
відповідача 12 233,87 грн. основного боргу
слід відмовити.

Згідно з ст. 266 Цивільного кодексу
України зі спливом позовної давності
до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до
додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо).

В зв'язку з пропуском позивачем
позовної давності слід відмовити у
стягненні 294,62 грн. пені, 344,16 грн.
збитків віз зміни індексу інфляції та
63,35 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
в особі філії «Управління
магістральних газопроводів
«Львівтрансгаз» не обґрунтовані та
задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 06.06.2014.

СуддяВ.В. Сівакова