КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2014 р. Справа№ 910/1727/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Новікова М.М.

при секретарі Фесенко А.В.

за участю представників

від позивача: Крочак О.В., дов. № 2
від 15.01.2014р.

від відповідача: Скопич Ю.В., дов. №
2-385д. від 10.04.2014р.

розглянувши апеляційну

скаргу Публічного
акціонерного товариства
„Укргазвидобування"

на рішення Господарського суду
м. Києва

від 25.03.2014р.

у справі № 910/1727/14 ( суддя
Борисенко І.І.)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю „Нігма-С"

до Публічного
акціонерного товариства
„Укргазвидобування"

про стягнення 561 124,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 25.03.2014р. у справі № 910/1727/14 позов
задоволено повністю. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"Укргазвидобування" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нігма-С"
заборгованість за Договором №УГВ
3081/11-11 від 12.05.2011р. у розмірі 521 040 (п'ятсот
двадцять одну тисячу сорок) грн., 40 084
(сорок тисяч вісімдесят чотири) грн. 39
коп. 3% річних, а також 11 222 (одинадцять
тисяч двісті двадцять дві) грн. 49 коп.
судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
Публічне акціонерне товариство
„Укргазвидобування" звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду м. Києва
від 25.03.2014р. у справі № 910/1727/14 та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
12.05.2014р. сформовано для розгляду
апеляційної скарги склад колегії
суддів для здійснення апеляційного
провадження колегії у складі:
головуючий суддя Мартюк А.І., судді:
Зубець Л.П., Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.05.2014р. у
справі № 910/1727/13 у складі колегії
суддів: головуючий суддя Мартюк А.І.,
судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
„Укргазвидобування" прийнято до
провадження та розгляд справи
призначено на 29.05.2014р.

Представник відповідача підтримує
доводи апеляційної скарги та просив
апеляційну скаргу задовольнити, а
рішення Господарського суду м. Києва
від 25.03.2014р. у справі № 910/1727/14 скасувати
та прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Представник позивача проти доводів
апеляційної скарги заперечував, просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду м. Києва від 24.10.2013 року у справі №
910/16650/13 без змін.

Представник ВДВС проти доводів
апеляційної скарги заперечував, просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду м. Києва від 25.03.2014р. у справі №
910/1727/14 без змін.

Розглянувши доводи апеляційних скарг,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Судом встановлено, що 12 травня 2011р. між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Нігма-С" (надалі -
Постачальник) та Дочірньою компанією
"Укргазвидобування" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України", правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
"Укргазвидобування" (надалі - Покупець)
був укладений договір про закупівлю
товарів за державні кошти (договір
поставки) №УГВ3081/11-11, відповідно до
умов якого Позивач зобов'язався у 2011
році поставити Відповідачу товари,
зазначені у специфікації, що додається
до договору, а Відповідач зобов'язався
прийняти і оплатити такі товари.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що датою
поставки товару є дата акту
приймання-передачі товару, підписаного
уповноваженими представниками сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору позивачем на
умовах згідно пункту 2 Специфікації №1
було здійснено поставку товарів
відповідачеві на загальну суму 521 040
грн., що підтверджується Актом
прийому-передачі №2/43 від 20.05.2011р.

Згідно з п. 6.1.1 Договору Покупець
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі сплачувати за поставлені
товари.

Відповідно до п. 4.1 Договору, розрахунки
проводяться шляхом оплати Покупцем
після пред'явлення Постачальником
рахунка на оплату товару та
підписаного сторонами акту
приймання-передачі або видаткової
накладної, шляхом перерахування коштів
на рахунок Постачальника, з
урахуванням ПДВ, на умовах, зазначених
у Специфікації.

Згідно з п. 4.2 Договору до рахунка
додаються: підписаний уповноваженими
представниками сторін акт
приймання-передачі товарів або
видаткова накладна.

Відповідно до п. 5.1 Договору строк
поставки, умови та місце поставки
товару, перелік вантажовідправників і
вантажоотримувачів вказуються в
Специфікації до цього Договору.

Пунктом 4 Специфікації №1 визначено
умови та строк оплати: оплата по факту
поставки протягом 30 (тридцяти)
календарних днів з дати поставки
товару.

Проте, в порушення умов визначених у
вищевказаному договорі, Відповідач в
належний строк не виконав свого
обов'язку з оплати вартості
поставлених товарів.

23.08.2013р. позивачем на адресу
відповідача була направлена претензія
вих. №22/08-13а від 22.08.2013р. з вимогою
сплатити заборгованість за
поставлений товар.

Відповідачем була надана відповідь
вих. №2/1-084242 від 24.09.2013р. на вищевказану
претензію, в якій зазначено, що через
дефіцит обігових коштів, як результат
несвоєчасного проведення розрахунків
НАК "Нафтогаз України" перед ПАТ
"Укргазвидобування" за поставлений
природний газ, товариство немає
можливості погасити заборгованість
перед ТОВ "Нігма-С" у зв'язку із тим, що
кошти від реалізації продукції в
повному обсязі спрямовуються на
виплату заробітної плати працівникам
Товариства та погашення податкових
зобов'язань.

В зв'язку з не оплатою поставного
товару за відповідачем перед позивачем
існує заборгованість за поставлений
товар за Договором в розмірі 521 040 грн.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України
передбачено, що однією із підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки, у тому числі договору
поставки товару для державних потреб.

Відповідно до статті 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться (частина 1). Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу
(частина 2). Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань (частина 7).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Факт поставки відповідачу товару на
загальну суму 521 040 грн. підтверджується
актом прийому-передачі №2/43 від 20.05.2011р.,
який підписаний сторонами та
скріплений печатками підприємств
сторін. Претензії зі сторони
Відповідача щодо якості поставленого
товару відсутні.

Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що
станом на день подання позову
відповідач не виконав взятих на себе
зобов'язань, кошти за поставлений товар
не перерахував.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу,
відповідач зазначає, що позивачем в
порушення вимог п. 4.1 Договору рахунок
вВідповідачу не пред'являвся, а отже у
позивача відсутні підстави для
стягнення суми боргу з відповідача,
зазначені доводи суд не бере до уваги,
оскільки в матеріалах справи містяться
докази надіслання двічі рахунку
№СФ-0000001 від 12.08.2013р на адресу
відповідача, про що свідчать описи
вкладення у цінний лист від 23.08.2013р. та
від 26.09.2013р., які містяться у матеріалах
справи.

Згідно з частинами 1-3 статті 692 ЦК
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Договором купівлі-продажу може
бути передбачено розстрочення платежу.
У разі прострочення оплати товару
продавець має право вимагати оплати
товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції в
частині задоволення позову про
стягнення заборгованості за
поставлений товар суму у розмірі 521 040
грн., оскільки відповідач в
установленому законом порядку не
спростував доводи позивача та не довів
суду належними і допустимими доказами
належного виконання ним своїх
зобов'язань.

Також позивач просить стягнути за
прострочення грошового зобов'язання
суму боргу з урахуванням 3% річних від
простроченої суми за весь час
прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК
України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З огляду на викладене, колегія
Київського апеляційного
господарського суду погоджується з
місцевим судом та вважає, що вимоги
позивача в частині стягнення 40 084,39 грн.
3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України
є обґрунтованим.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
- ГПК України) доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, які мають
значення для правильного вирішення
господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені скаржником в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження під час розгляду даної
справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду м. Києва
від 25.03.2014р. у справі № 910/1727/13 прийнято з
повним та всебічним дослідженням
обставин, які мають значення для
справи, а також з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим апеляційну скаргу
скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
„Укргазвидобування" залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду м. Києва від 25.03.2014р. у справі №
910/1727/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/1727/13 повернути
до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду протягом
двадцяти днів у встановленому законом
порядку.

Головуючий суддя
А.І. Мартюк

Судді
Л.П. Зубець

М.М. Новіков