ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 червня 2014 року Справа № 42/523

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді
Демидової А.М.,

суддів Воліка
І.М.,

Ємельянова
А.С. (доповідач у справі),

розглянувши касаційну скаргу
Державного підприємства "Вугілля
України"на ухвалугосподарського суду
міста Києва від 13.02.2014 р.та на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014 р.у
справі№ 42/523 господарського суду міста
Києваза скаргоюДержавного
підприємства "Вугілля України"на
діїВідділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києвіза
позовомДержавного підприємства
"Вугілля України"доДержавного
підприємства "З ліквідації збиткових
вугледобувних, вуглепереробних та
торфодобувних підприємств
"Укрвуглеторфреструктуризація"простяг
нення 3 775 016 грн. 70 коп. боргу, неустойки,
сум за прострочення виконання
боржником грошового зобов'язання

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 20.10.2009 року по справі № 42/523
позов Державного підприємства "Вугілля
України" до Державного підприємства "З
ліквідації збиткових вугледобувних,
вуглепереробних та торфодобувних
підприємств
"Укрвуглеторфреструктуризація" про
стягнення боргу, неустойки, сум за
прострочення виконання боржником
грошового зобов'язання у сумі 3 775 016
грн. 70 коп. - задоволено.

08 лютого 2014 р. Державне підприємство
"Вугілля України" звернулось до
господарського суду міста Києва зі
скаргою на дії відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 13.02.2014 р. скаргу Державного
підприємства "Вугілля України" на дії
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві повернуто скаржнику без
розгляду.

На ухвалу місцевого господарського
суду від 13.02.2014 р. позивачем подано до
Київського апеляційного
господарського суду апеляційну
скаргу, в якій скаржник просив ухвалу
господарського суду міста Києва від
13.02.2014 р. у справі № 42/523 скасувати.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014 р. ухвалу
господарського суду міста Києва від
13.02.2014 р. у справі № 42/523 залишено без
змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
актами, Державне підприємство "Вугілля
України" звернулось до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
міста Києва від 13.02.2014 р. та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014 р.

Перевіривши матеріали касаційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що подана касаційна скарга не
відповідає вимогам розділу ХІІ1
Господарського процесуального кодексу
України з наступних підстав.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 110 ГПК України
касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 ГПК України
постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Оскаржувана постанова Київського
апеляційного господарського суду
прийнята 14.04.2014 р., отже, днем закінчення
строку для подання касаційної скарги
на вказану постанову є 05.05.2014 р.
(понеділок).

Державне підприємство "Вугілля
України" звернулось до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою на ухвалу
господарського суду міста Києва від
13.02.2014 р. та на постанову Київського
апеляційного господарського суду від
14.04.2014 р. у справі № 42/523 згідно відбитку
штемпеля відділення поштового зв'язку
на конверті - 16.05.2014 р.

Таким чином, вказану касаційну скаргу
подано після закінчення строку,
встановленого для її подання.

Скаржником заявлено клопотання про
поновлення строку на касаційне
оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причин
пропуску процесуального строку,
скаржник вказує на те, що у встановлені
законом строки повного тексту
оскаржуваної постанови Державному
підприємству "Вугілля України"
надіслано не було, а постанову
апеляційного господарського суду
позивач отримав лише 05.05.2014 р., що
позбавило скаржника можливості вчасно
подати касаційну скаргу. На
підтвердження викладеного до
клопотання додано копію конверта з
поштовим відправленням, надісланого
Київським апеляційним господарським
судом на адресу скаржника.

Відповідно до ст. 53 ГПК України Вищий
господарський суд України може
відновити пропущений строк у разі
наявності поважних причин пропуску
цього строку.

Господарський процесуальний кодекс
України не пов'язує право суду
відновити пропущений строк з певним
колом обставин, що спричинили пропуск
строку.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 53 ГПК
України, поважними визнаються лише ті
обставини, які є об'єктивно
непереборними і пов'язані з дійсними
істотними труднощами для вчинення
процесуальних дій.

Отже, у кожному випадку суд з
урахуванням конкретних обставин
пропуску строку оцінює доводи, що
наведені в обґрунтування клопотання
про його відновлення, та робить
висновок щодо поважності чи
неповажності причин пропуску строку.
Клопотання чи заява про відновлення
процесуального строку повинні містити
роз'яснення причин пропуску і підстави,
з яких заявник вважає ці причини
поважними. У клопотанні чи заяві
повинні бути докази того, що здійснити
відповідні процесуальні дії у
визначений строк у заявника не було
можливості.

Таким чином, відновлення пропущеного
процесуального строку є правом
господарського суду, яким суд
користується, виходячи із поважності
причин пропуску строку скаржником.

З матеріалів справи № 42/523
вбачається, що представник позивача за
довіреністю Андрусенко Ю.С. був
присутній у судовому засіданні 14.04.2014
р., в якому було проголошено вступну та
резолютивну частини оскаржуваної
постанови. Також, Державне
підприємство "Вугілля України", як
сторона у справі, не було позбавлене
права ознайомитись із матеріалами
даної справи, у тому числі із повним
текстом оскаржуваної постанови.

З огляду на наведене, будь-яких причин
пропуску строку для подання касаційної
скарги, які мали б об'єктивний характер
та свідчили б про існування дійсних
перешкод для своєчасного подання
касаційної скарги, у клопотанні не
наведено, а тому колегія суддів визнає,
що можливість вчасного подання
касаційної скарги на ухвалу
господарського суду міста Києва від
13.02.2014 р. та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
14.04.2014 р. у справі №42/523 залежала від
волевиявлення самого скаржника.

Враховуючи викладене, наведені у
клопотанні обставини не є такими, що
свідчать про наявність поважних причин
пропуску процесуального строку на
касаційне оскарження.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого господарського суду України не
вбачає підстав для задоволення
поданого клопотання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України
касаційна скарга не приймається до
розгляду і повертається судом, якщо
скаргу подано після закінчення строку,
встановленого для її подання, без
клопотання про поновлення цього строку
або таке клопотання відхилено.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України
до касаційної скарги додаються докази
сплати судового збору.

Законом України "Про судовий збір"
визначено правові засади справляння
судового збору, платників, об'єкти та
розміри ставок судового збору, порядок
сплати, звільнення від сплати та
повернення судового збору.

Враховуючи вимоги касаційної скарги
щодо скасування ухвали господарського
суду міста Києва від 13.02.2014 р. та
постанови Київського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014 р., що на
час подання касаційної скарги заявник
повинен був сплатити судовий збір у
розмірі 913 грн. 50 коп.

У якості доказів сплати судових витрат
за подання касаційної скарги,
скаржником додано платіжне доручення
№ 426 від 15.05.2014 р., що підтверджують
сплату судового збору лише в сумі 913
грн. 05 коп., тобто у меншому розмірі, ніж
встановлено Законом України "Про
судовий збір".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України
касаційна скарга не приймається до
розгляду і повертається судом, якщо до
скарги не додано документів, що
підтверджують сплату судового збору у
встановлених порядку і розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про
судовий збір" сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі повернення заяви або скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
53, 86, 110, 111, п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, п. 2
ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий
збір", Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Відмовити Державному підприємству
"Вугілля України" у задоволенні
клопотання про поновлення строку на
касаційне оскарження ухвали
господарського суду міста Києва від
13.02.2014 р. та постанови Київського
апеляційного господарського суду від
14.04.2014 р. у справі № 42/523.

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Вугілля України" на
ухвалу господарського суду міста Києва
від 13.02.2014 р. та на постанову Київського
апеляційного господарського суду від
14.04.2014 р. у справі № 42/523 повернути
скаржнику.

Повернути з Державного бюджету України
Державному підприємству "Вугілля
України" судовий збір у розмірі 913
(дев'ятсот тринадцять) грн. 05 коп.,
сплачений за платіжним дорученням № 426
від 15.05.2014 р.

Справу № 42/523 повернути до
господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
А.М. Демидова

Судді
І.М. Волік

А.С. Ємельянов