Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "16" червня 2014 р.
Справа № 906/402/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Тимошенко О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Вознюк Є.В. (довіреність
№14-167 від 11.06.14.)

від відповідача: Борушевська А.А.
(довіреність №25/16 від 08.01.14.)

розглянув у судовому засіданні в м.
Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (м.Київ)

до Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради (м. Житомир)

про стягнення 14115797,38 грн.

Позивач звернувся до господарського
суду Житомирської області з позовом
про стягнення з відповідача на свою
користь 14115797,38 грн. заборгованості за
договором купівлі - продажу природного
газу №257-25/12-БО від 12.07.12., з яких: 10000000,00
грн. - основний борг, 1582506,67 грн. - пеня,
504227,36 грн. - 3% річних, 1872133,28 грн. - 7%
штрафу, 156930,07 грн. - інфляційні.

В судовому засіданні 29.04.14 представник
відповідача подав відзив на позовну
заяву №1849 від 29.04.14, в якому визнає
основну суму боргу та просить зменшити
розмір пені та штрафу до 1% посилаючись
на скрутне фінансове становище , яке
спричинене непогашенням
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, відсутність вини
відповідача у виникненні боргу (а.с.61).

Крім того, 29.04.14 представник
відповідача подав заяву №1850 від 29.04.14, в
якій просить відстрочити виконання
рішення суду до 31.12.14 (а.с.68).

19.05.14. через канцелярію суду від
представника позивача надійшло
письмове заперечення на відзив, в якому
позивач заперечив щодо зменшення
штрафних санкцій (а.с.74).

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позов визнав.
Просив суд зменшити розмір нарахованої
пені та штрафу до 1% та підтримав заяву
за №1850/16 від 29.04.14. про відстрочку
виконання рішення суду до 31.12.14.

Заслухавши представників сторін,
розглянувши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2012 року між Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" (продавець/позивач) та
Комунальним підприємством
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради (покупець/
відповідач) укладено договір №257-25/12-БО
на купівлю-продаж природного газу.

Відповідно до п. 1.1. Договору продавець
зобов'язався передати у власність
покупця у 2012 році імпортований
природний газ виключно для виробництва
теплової енергії, яка споживається
бюджетними установами та
організаціями, а покупець зобов'язався
приймати та оплачувати газ на умовах
даного Договору.

На виконання умов даного Договору
продавець передав у власність покупця
протягом серпня-грудня 2012 року, а
Покупець отримав 12072,94 тис.куб.м.
природного газу на загальну суму 56280826,40
грн., що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу від
31.08.12 (за серпень 2012), 30.09.12 (за вересень
2012), 27.11.12 (за жовтень 2012),30.11.12 (за
листопад 2012), 31.12.12 (за грудень 2012)
(а.с.18-22).

Відповідно до п.6.1. Договору, оплата за
газ здійснюється Споживачем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки
природного газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця наступного за
місяцем поставки газу.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач свої зобов'язання
щодо оплати товару виконав частково,
сплативши позивачеві 46280826,40грн.,
внаслідок чого станом на день
звернення позивача з позовом до суду та
на день розгляду справи сума боргу
становить 10000000,00грн.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

За нормами ст.655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги
позивача в частині стягнення основного
боргу в сумі 10000000,00грн. обгрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, позивач на підставі п.7.2
договору просить стягнути з
відповідача пеню, що згідно розрахунку
позивача становить 1582506,67 грн. та штраф,
що згідно розрахунку позивача
становить 1872133,28 грн. (а.с.8-11).

За пунктом 7.2 Договору, у разі порушення
покупцем строків оплати, передбачених
розділом 6 Договору, він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю крім суми заборгованості пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 (семи)
відсотків від суми простроченого
платежу.

Відповідно до ст.610 ЦКУ, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 ЦКУ боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
виконав зобов'язання у строк,
встановлений договором.

В силу ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Також відповідно до ст. 229 ГК України
учасник господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених ГК
України та іншими законами України.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Позивачем заявлено до стягнення пеню в
загальній сумі 1582506,67 грн.

З огляду на вимоги ч.1 ст. 4-7 і ст. 43 ГПК
України господарський суд має
з'ясовувати обставини, пов'язані з
правильністю здійснення позивачем
розрахунку, та здійснити оцінку
доказів, на яких цей розрахунок
грунтується ( п.1.12 Постанови № 14).

Розмір пені (подвійна облікова ставка
НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня) та період її
нарахування (не більше шести місяців
від дня, коли зобов'язання мало бути
виконане) повинні відповідати
приписам ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ч.6 ст.
232 , ч. 2 ст. 343 ГК України, оскільки інше
не передбачено Договором №13/2364-БО-10.

Окрім того, у п. 1.9. Постанови Пленуму
ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" роз'яснено, що
день фактичної сплати суми
заборгованості не включається в період
часу, за який здійснюється стягнення
інфляційних нарахувань та пені.

Виходячи із змісту ч. 6 ст. 232 ГК
України, судом прийнято до уваги , що
період нарахуванням пені у календарних
днях не повинен перевищувати 183 дні.

Господарським судом самостійно
здійснено розрахунок пені.

У жовтні 2012р. сума боргу становила
5550775,68 грн.; період прострочення з
14.11.12р. по 05.12.12р.; кількість днів
прострочення 21 день, сума пені з
урахуванням часткових проплат,
становить - 19632,74 грн. У стягненні пені
в сумі 11306,83 грн. суд відмовляє.

У листопаді 2012р. сума боргу становила
18571167,48 грн.; період прострочення з
14.12.12р. по 24.01.13р.; кількість днів
прострочення 41 день; сума пені з
урахуванням часткових проплат,
становить - 113489,06 грн. У стягненні пені
в сумі 53406,46 грн. суд відмовляє.

У грудні 2012р. сума боргу становила
31830491,91грн.; період прострочення з 14.01.13р.
по 13.07.13р.; кількість днів прострочення
180 днів; сума пені з урахуванням
часткових проплат, становить - 1256358,40
грн. У стягненні пені в сумі 128313,14 грн.
суд відмовляє.

Таким чином, обгрунтованою до
стягнення є пеня на загальну суму
1389480,20 грн. (19632,74 грн. + 113489,06 грн. + 1256358,40
грн.).

Розрахунок 7% річних виконано вірно,
тому дана вимога підлягає задоволенню
в заявленій сумі.

В судове засідання, представник
відповідача надав суду клопотання про
зменшення розміру пені та штрафу до 1%
посилаючись на те, що відповідачу не
було вчасно відшкодовано різницю в
тарифах у зв'язку з чим і виник даний
борг. Відповідач вважає, що
заборгованість за природний газ
виникла не з його вини.

Відповідно до ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право, зокрема, зменшити у
виняткових випадках розмір неустойки (
штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі
якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір санкцій. При цьому
повинно бути взято до уваги: ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але
й інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання, господарський
суд повинен об'єктивно оцінити, чи є
даний випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач подав докази в
підтвердження об'єктивності причин
прострочення виконання договірних
зобов'язань з оплати за газ: звіт про
фінансові результати за 2013 рік, згідно
якого збитки підприємства складають
60598000,00грн.; довідку про заборгованість
споживачів перед підприємством;
розрахунок обсягу заборгованості з
різниці в тарифах на послуги
теплопостачання (а.с.64-67).

Разом з тим, відсутність вини
відповідача у виникненні боргу,
заборгованість перед відповідачем
інших осіб по сплаті послуг з
теплопостачання, тяжкий фінансовий
стан відповідача, не перевищення
розміру пені збитків позивача не є
винятковими обставинами і не є
підставою для звільнення відповідача
від відповідальності за невиконання
зобов'язання шляхом зменшення розміру
неустойки.

Таким чином, суд відмовляє у
задоволенні клопотання відповідача
щодо зменшення розміру неустойки.

Крім того, відповідно до наявного в
матеріалах справи розрахунку , позивач
просить стягнути з відповідача
156930,07грн. інфляційних та 504227,36грн. 3%
річних.

За ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Положення ч.2 ст. 625 ЦК України в частині
сплати процентів річних
застосовується за наявності порушення
будь-якого грошового зобов'язання
(п.6.2 Постанови № 14).

Сплата трьох процентів річних від
простроченої суми не має характеру
штрафних санкцій і є способом захисту
майнового права та інтересу кредитора
шляхом отримання від боржника
компенсації (плати) за користування ним
коштами, належними до сплати
кредиторові ( п.4.1 Постанови № 14).

Господарським судом здійснено власний
розрахунок суми 3% річних.

Згідно розрахунку похивача (а.с.8-11)
річні нараховані за неоплаченй газ,
який поставлений у жовтні - грудні 2012
року.

За жовтень 2012р. в період прострочення з
14.11.12р. по 05.12.12р., сума 3% річних
становить 3926,55 грн. У задоволенні 2261,37
грн. суд відмовляє.

За листопад 2012р. в період прострочення
з 14.12.12р. по 24.01.13р. , сума 3% річних
становить 22697,81 грн. У задоволенні 10681,29
грн. суд відмовляє.

За грудень 2012р. в період прострочення з
14.01.13р. по 25.02.14р., сума 3% річних
становить 438879,91 грн. У задоволенні 25780,43
грн. суд відмовляє.

Загалом обгрунтованою до стягнення 3%
річних є сума 465504,27 грн. У задоволенні
38723,09 грн. суд відмовляє.

Стосовно заявлених до стягнення
інфляційних нарахувань в загальній
сумі 156930,07 грн.

Позивач безпідставно нарахував
інфляцію починаючи з місяця у якому мав
бути здійснений платіж.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
якого полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів ( п.3.1 Постанови №
14).

Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць, у якому мала місце інфляція
(абз. 3 п. 3.2. Постанови №14).

Господарським судом самостійно
перевірено розрахунок сума
інфляційних втрат.

За листопад 2012р. у січні 2013р. із суми
боргу 4280250,72 грн., сума інфляційних
втрат становить 8577,62 грн. У стягненні
35472,40 грн. суд відмовляє.

За грудень 2013р. в період з лютого 2013р. по
січень 2014 , сума інфляційних втрат
становить 70127,26грн. У стягненні 42752,78
грн. суд відмовляє.

Загалом обгрунтованими до стягнення є
інфляційні втрати в розмірі 78704,88 грн.
У стягненні 78225,19 грн. суд відмовляє.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525,526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись
належним чином , відповідно до умов
договору та вимог цивільного кодексу,
інших актів цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст.193
ГК України, згідно якої об'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Що стосується клопотання відповідача
про відстрочку виконання судового
рішення до 01.05.14 то слід зазначити
наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Згідно п.7.2 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" №9 від 17.10.2012 підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечив проти клопотання
представника відповідача щодо надання
відстрочки виконання рішення суду.

Відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом.

Дослідивши матеріали, якими боржник
обгрунтовує свою заяву про відстрочку
виконання рішення, суд дійшов висновку,
що дана заява не підлягає задоволенню
виходячи з того, що збитковість
підприємства не вказує на те, яким
чином відстрочка виконання рішення
суду надасть можливість розрахуватись
із позивачем в майбутньому.

Таким чином, судом не встановлено
обставини, що ускладнюють чи роблять
неможливим виконання рішення у справі,
тому у задоводенні заяви відповідача
про відстрочку виконання рішення слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради ( 10014, м.
Житомир, вул. Київська, 48, код 35343771) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" ( 01001, м.
Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077720):

- 10000000,00 грн. боргу,

- 1389480,20 грн. пені,

- 1872133,28 грн. штрафу,

- 465504,27 грн. річних,

- 78704,88 грн. інфляційних,

- грн. судового збору.

3.Відмовити в задоволенні позову в
частині стягнення 193026,47 грн. пені,
78225,19грн. інфляційних, 38723,09 грн. річних.

4.Відмовити у задоволенні заяви
відповідача про відстрочку виконання
рішення суду.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Суддя
Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3 - сторонам (рек з повідомл)