ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2014 р.Справа № 916/252/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Петрова М.С.,

суддів: Разюк Г.П., Колоколова С.І.

(Склад колегії суддів Одеського
апеляційного господарського суду
сформовано згідно із розпорядженням
в.о. голови суду №813 від 07.05.2014р.)

при секретарі судового засідання:
Полінецькій В.С

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився, про дату час
та місце розгляду апеляційної скарги
повідомлений належним чином

від відповідача: Гордієнко М.В.
довіреність №196 від 02.01.2014р. (в судовому
засіданні від 27.05.14р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Групова збагачувальна фабрика
"Червона зірка"

на рішення господарського суду
Одеської області від 24.03.2014 р.

по справі № 916/252/14

за позовом публічного акціонерного
товариства "Групова збагачувальна
фабрика "Червона зірка"

до державного підприємства "Одеська
залізниця"

про стягнення 4214,83 грн.

В С Т А Н О В И
В :

28.01.2014р. публічне акціонерне товариство
"Групова збагачувальна фабрика
"Червона зірка" (далі по тексту ПАТ «ГЗФ
«Червона зірка») звернулося до
господарського суду Одеської області
із позовом до Державного підприємства
"Одеська залізниця" (далі по тексту ДП
«Одеська залізниця») про стягнення
вартості нестачі вугільної продукції у
сумі 4214,83 грн., яка сталася в результаті
незабезпечення відповідачем
схоронності вантажу при його
перевезенні.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 24.03.2014р. (суддя Малярчук І.А.)
у задоволенні позову ПАТ «ГЗФ «Червона
зірка» відмовлено з огляду на те, що
позивач при завантаженні вугілля у
вагон відкритого типу №60389111, який на
момент перевезення спірного вантажу
був непридатний у комерційному
відношенні для перевезення вугілля
антрацит, не вжив відповідних заходів
для усунення недоліків, які міг бачити,
чим порушив вимоги ст.ст. 31-32 Статуту
залізниць України, п. 6 „Правил
перевезення вантажів у вагонах
відкритого типу", п.8.6.5 „Інструкції по
підготовці вантажних вагонів до
перевезень", а відповідно із цим
відсутня вина ДП «Одеська залізниця» у
нестачі вугілля у вагоні №60389111.

Не погоджуючись з рішенням місцевого
господарського суду, ПАТ «ГЗФ «Червона
зірка» через господарський суд
Одеської області звернулося до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення місцевого
господарського суду від 24.03.2014р., позов
задовольнити у повному обсязі,
оскільки зазначене рішення суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та неповним з'ясуванням обставин, що
мають істотне значення для розгляду
справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ
«ГЗФ «Червона зірка» посилається на те,
що ним при завантаженні вагону №60389111
вугіллям були вжиті заходи по
ущільненню наявних зазорів, вантаж був
маркірований, зволожений та
завантажений рівномірно відповідно із
ТУ та Інструкції схоронності вантажу,
погодженої із залізницею.

При цьому залізниця прийняла вантаж до
перевезення шляхом візуального огляду
без жодних заперечень щодо
невідповідності його Технічним умовам.

В комерційному акті не зазначено
характер пошкодження вагону - а саме
зазор між балкою і люком, який
становить 35 мм., тобто чи має воно сліди
свіжого пошкодження, чи пошкодження
старе.

Крім того, скаржник зазначає на те, що
він не був своєчасно повідомлений про
час і місце судового засідання, що
позбавило його можливості захистити
свої права та інтереси в суді.

Відповідач у запереченнях на
апеляційну скаргу просив залишити її
без задоволення, оскаржене рішення
суду 1 інстанції без змін, вважаючи його
обґрунтованим та таким, що відповідає
вимогам чинного законодавства.

Представник відповідача в судове
засідання 10.06.2014р. не з'явився, про дату,
час та місце якого був повідомлений
належним чином у попередньому судовому
засіданні, про що свідчить протокол
судового засідання від 27.05.2014р.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання.

Представник позивача в судові
засідання від 27.05.14 р., 10.06.2014 року не
з'явився, згідно із заявою останнього,
яка надійшла до Одеського апеляційного
господарського суду 26.05.14 р., просив
розглянути апеляційну скаргу без
участі його представника. При цьому
слід зазначити, що про час і місце обох
судових засідань скаржник був належним
чином повідомлений, про що свідчать
ухвали Одеського апеляційного
господарського суду від 08.05.14 р. та 27.05.14
р. з відповідними відмітками на
зворотній стороні ухвали. Даний факт
також підтверджується реєстром на
відправку рекомендованої пошти з
повідомленням Відділу документального
забезпечення Одеського апеляційного
господарського суду. Крім того, як
вбачається з витягу з офіційного сайту
українського державного підприємства
потового зв'язку «Укрпошта»
відстеження пересилання поштових
відправлень, відправлення з ухвалою
суду від 27.05.14 р. вручене адресату
особисто 03.06.2014р.

Приймаючи до уваги, що позивач та
відповідач про дату, час та місце
судового засідання повідомлені
належним чином, суд розглянув
апеляційну скаргу без участі їх
представників.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність юридичної оцінки судом
першої інстанції встановлених
фактичних обставин справи і
застосування норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач за накладною №51086304 від 17.08.2013р.
відвантажив на адресу ТОВ „Портінвест
Лоджистик" вугілля антрацит у вагон
№60389111, який прибув на станцію Тимково
Одеської області 20.08.2013р. Відповідно
вказаної накладної вантаж завантажено
засобами вантажовідправника (а.с. 6).

Із змісту цієї накладної також
вбачається, що вантаж розміщено і
закріплено згідно із ТУ Р.2 §3-5 п. 14 СМГС
п.3,4,7,8, про що зроблено відповідний
запис у цій накладній.

Згідно із розділом 2 § 3 ТУ встановлено,
що при переміщенні вантажів на
рухливому складі завантаження візків,
вагонів повинно бути рівномірним.

Параграфом 5 розділу 2 ТУ
передбачено, що перед навантаженням
сипучих вантажів дрібних фракцій в
полу вагони з нижніми
розвантажувальними люками відправник
зобов'язаний вжиті заходи по
ущільненню наявних зазорів. Відповідно
із накладною №51086304 від 17.08.2013р. вантаж
(розмір фракції антрациту
завантаженого у вагон від 13 мм до 25мм)
був маркірований, зволожений.

Відповідно із § 19 Розділу 1 гл.1
Технічних умов працівники залізниць
здійснюють контроль за дотриманням
відправниками вантажу Технічних умов
навантаження і кріплення вантажів на
відкритому рухливому складі, шляхом
огляду завантажених вагонів. Звертають
увагу на відповідність розміщення
вантажу способові встановленому
Технічними умовами, креслення або
схемою; правильності розтушування і
кріплення вантажу; дотримання
загальних положень про розміщення і
кріплення вантажів.

Згідно із накладною №51086304 від
17.08.2013р. залізниця завантажений
позивачем вантаж прийняла до
перевезення шляхом візуального огляду
без заперечень щодо невідповідності
цього завантаження Технічним умовам.

Як вбачається, з комерційного акту АА
№057628/75 від 20.08.2013р. (а.с. 7), актів
загальної форми ст. Тимково Одеської
залізниці №1454 від 19.08.2013р. (а.с.40), №1455
від 20.08.2013р. (а.с. 41) вагон прибув у
технічно справному стані, навантаження
у вагоні навалом, нижче бортів на 400мм,
рівномірно марковано по усьому
периметру вагона віялоподібним
червоним вапном, у місці заглиблення
маркування відсутнє. Зліва по ходу
поїзда над 6-7 вивантажувальними люками
маються заглибини довжиною 3000мм, по
всій ширині вагона, глибиною до підлоги
вагона з відкосом до задніх торцових
дверей. З лівої сторони по ходу поїзда
маються щілини між кришкою 7-го
вивантажувального люка і кінцевою
балкою шириною 35мм, довжиною 550мм, інші
вивантажувальні люки закриті щільно,
течі вантажу не було, двері заварені. На
момент огляду вагона течі не було. По
ст. Тимково Одеської залізниці доступ
до вантажу усунений, поглиблення
марковано вапном, зазор перекрито
зовні вагона дошкою та дрантям.

При цьому, як свідчить акт про
технічний стан вагону (контейнера) №36
від 19.08.2013р. (а.с. 42) вагон №60389111 технічно
справний, з лівої сторони по ходу
поїзда маються щілини між кришкою 7-го
вивантажувального люка та кінцевою
балкою шириною 35мм, довжиною 550мм.
Вантажовідправник перед завантаженням
вантажу у вагон виявлені щілини бачити
міг, але заходів по їх усуненню не
прийняв.

Таким чином, як вбачається з
комерційного акту, актів загальної
форми, акту про технічний стан вагонів,
позивачем, який є вантажовідправником,
в порушення ст.ст. 31-32 Статуту залізниць
України, п. 6 „Правил перевезення
вантажів у вагонах відкритого типу",
п.8.6.5 „Інструкції по підготовці
вантажних вагонів до перевезень" було
завантажено вантаж у вагон №60389111, який
на момент перевезення спірного вантажу
був непридатний у комерційному
відношенні для перевезення вугілля
антрацит, що міг бачити
вантажовідправник, але заходів для
усунення його недоліків не вжив. Між
тим, наявна щілина між кришкою 7-го
вивантажувального люка значно
перевищує граничний показник у 5 мм,
визначений у "Вантажні вагони
залізниць України колії 1520 (1524) мм.
Правила з деповського ремонту" ЦВ-0017,
затвердж. Наказом Укрзалізниці від
16.10.2007 № 492-Ц". З огляду на викладене,
позивачем не доведено вину залізниці у
виникненні нестачі.

Посилання скаржника на те, що він при
завантаженні вагону вжив всіх належних
заходів, які виключають можливість
втрати вантажу при його перевезенні
про що свідчить факт прийняття
Залізницею вантажу до перевезення, не є
переконливими, оскільки як зазначалося
вище, згідно із комерційним актом зліва
по ходу поїзда над 6-7 вивантажувальними
люками вагону маються заглибини
довжиною 3000мм, по всій ширині вагона,
глибиною до підлоги вагона з відкосом
до задніх торцевих дверей.

При цьому в комерційному акті
відсутні відомості про наявність
дощок, або інших ущільнюючих
матеріалів, якими би вантажовідправник
ущільнював зазори у вагоні, натомість з
акту загальної форми №1454 від 19.08.13 р. по
станції Тимково видно, що після огляду
вагону для усунення втрати вантажу
зазор закрито зовні дошкою та дрантям.
Вказане свідчить про те, що
вантажовідправник при завантаженні
вагону і ущільнені зазорів не
використовував дощок, які разом із
дрантям могли би забезпечити
схоронність вантажу. Тобто, зазначене
свідчить про те, що позивач не прийняв
належних заходів по ущільненню зазору,
який був у вагоні.

При цьому слід зазначити, що
представник залізниці при прийомі
вантажу не мав об'єктивної можливості
встановити вказані обставини, оскільки
вагон та вантаж приймав шляхом
візуального огляду і не міг встановити
наявність або відсутність дощок по
ущільненню зазору, так як виходячи зі
змісту актів загальної форми та
комерційного акту зазори у вагоні
вантажовідправник ущільнював тільки
дрантям, яке в результаті вібрації
вагону при його русі випало, що
призвело до витікання дрібного
фракційного вугілля через зазори та
втрати частини вантажу.

Доводи скаржника про те, що в
комерційному акті не зазначено
характер пошкодження вагону - а саме
зазор між балкою і люком, який
становить 35 мм., тобто чи має воно сліди
свіжого пошкодження, чи пошкодження
старе, не заслуговують на увагу,
оскільки вантажоотримувач, який
передав ПАТ ГЗФ «Червона зірка» право
на пред'явлення позову, у відповідності
із п.16 Правил складання актів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту Українивід 28 травня 2002 р. N
334, не скористався правом на оскарження
комерційного акту. Отже, у суду
відсутні підстави піддавати сумніву
зміст комерційного акту, а тому не
зазначення у ньому обставин на які
посилається позивач, у сукупності з
іншими доказами та обставинами справи,
свідчить тільки про те, що свіжих
пошкоджень вагону не було і втрата
вантажу сталася внаслідок того, що при
завантаженні вагону вантажовідправник
не вжив всіх належних заходів, які
виключають можливість втрати вантажу
при його перевезенні.

Відповідно до ч.4 ст.31 Статуту залізниць
України, придатність рухомого складу
для перевезення вантажу в комерційному
відношенні визначається: вагонів -
відправником, якщо завантаження
здійснюється його засобами, або
залізницею, якщо завантаження
здійснюється засобами залізниці.

Частиною 3 ст.32 Статуту залізниць
України визначено, що відправник
зобов'язаний підготувати вантаж з
урахуванням його схоронності під час
транспортування і здійснювати
навантаження з виконанням Технічних
умов.

Згідно до п.п. 4,5 Правил перевезення
вантажів у вагонах відкритого типу,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 20 серпня 20011р. N
542 можливість транспортування у
вагонах відкритого типу вантажів,
зазначених у додатку, які містять
дрібні фракції (частки, розмір яких не
перевищує 13 мм), визначається
відправником. Перед навантаженням
вантажів, які містять дрібні фракції,
відправник зобов'язаний
пересвідчитися, що перевезення у
наданому вагоні не призведе до втрати
вантажу. У разі навантаження у вагони
відкритого типу вантажів, які містять
дрібні фракції, відправник повинен
вжити заходів щодо запобігання
видуванню або просипанню дрібних
часток вантажу під час перевезення,
особливо у випадках навантаження вище
рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі
заходи розроблюються відправником
окремо для кожного виду вантажу.

Відповідно до п.15.2.1. "Вантажні вагони
залізниць України колії 1520 (1524) мм.
Правила з деповського ремонту" ЦВ-0017,
затвердж. Наказом Укрзалізниці від
16.10.2007 № 492-Ц, кришки люків повинні
закриватися щільно. Для усунення
зазорів проводиться правка
відповідного місця кришки. Для цього
дозволяється також приварювання не
більше двох планок сумарною товщиною
не більше 12 мм на горизонтальну полицю
запірного кутника. При цьому ширина
планок повинна бути 50 мм, а довжина - від
60 мм до 100 мм. Місцеві зазори між кришкою
люка і площиною її прилягання
допускаються не більше 5 мм.

Відповідальність перевізника за
збереження вантажу виникає з моменту
прийняття вантажу до перевезення.
Вантажовідправник зобов'язаний
підготувати вантаж до перевезення з
урахуванням необхідності забезпечення
транспортабельності та збереження
його в процесі перевезення і має право
застрахувати вантаж у порядку,
встановленому законодавством (ч.ч.2, 3
ст. 308 ГК України).

Перевізник відповідає за збереження
вантажу, багажу, пошти з моменту
прийняття їх до перевезення та до
видачі одержувачеві, якщо не доведе, що
втрата, нестача, псування або
пошкодження вантажу, багажу, пошти
сталися внаслідок обставин, яким
перевізник не міг запобігти та
усунення яких від нього не залежало.
Перевізник відповідає за втрату,
нестачу, псування або пошкодження
прийнятих до перевезення вантажу,
багажу, пошти у розмірі фактичної
шкоди, якщо не доведе, що це сталося не
з його вини (ст. 924 ЦК України).

Згідно ст.110 Статуту Залізниць України,
перевізник несе відповідальність за
збереження вантажу з моменту його
прийняття до перевезення і до видачі
його вантажоодержувачу, якщо не доведе,
що недостача виникла по незалежним від
перевізника причинам.

Відповідно до абз.3 п.3.9. Роз'яснення
Президії ВГСУ №04-5/601 від 29.05.2002р. „Про
деякі питання практики вирішення
спорів, що виникають з перевезення
вантажів залізницею" у випадках, коли
під завантаження подано несправний за
своїм технічним станом вагон або
контейнер, відправник повинен
відмовитись від їх використання. Якщо
він цього не зробив, відповідальність
за втрату, недостачу, псування або
пошкодження вантажу, що сталися
внаслідок технічної несправності
рухомого складу, покладається на
відправника. Винятки з цього правила
можуть мати місце тоді, коли з
матеріалів справи вбачається, що
технічна несправність мала прихований
характер або виникла у процесі
перевезення вантажу. Прихованими є
такі технічні несправності, які не
могли бути виявлені відправником під
час звичайного огляду вагону або
контейнера. У такому разі
відповідальність за незбереження
вантажу покладається на залізницю.

Як зазначалося вище, позивачем, який є
вантажовідправником, в порушення ст.ст.
31-32 Статуту залізниць України, п. 6
„Правил перевезення вантажів у
вагонах відкритого типу", п.8.6.5
„Інструкції по підготовці вантажних
вагонів до перевезень" було
завантажено вантаж у вагон №60389111, який
на момент перевезення спірного вантажу
був непридатний у комерційному
відношенні для перевезення вугілля
антрацит, що міг бачити
вантажовідправник, але належних
заходів для усунення його недоліків не
вжив.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком місцевого господарського
суду щодо відсутності вини відповідача
у виникненні нестачі.

Відповідно до Роз'яснення Президії
ВГСУ №04-5/601 від 29.05.2002р. „Про деякі
питання практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею", у вирішенні спорів,
пов'язаних із збереженням вантажу під
час перевезення насипом у вагонах
відкритого типу, зокрема, вугілля,
необхідно виходити з того, що стаття 111
Статуту звільняє перевізника від
відповідальності за втрату та
недостачу вантажу, якщо вантаж прибув
на станцію призначення у
непошкодженому відкритому рухомому
складі, завантаженому засобами
відправника за відсутності ознак
втрати, псування або пошкодження
вантажу під час перевезення.

У разі навантаження у вагони
відкритого типу вантажів, які містять
дрібні фракції, відправник повинен
вжити заходів щодо запобігання
видуванню або просипанню дрібних
часток вантажу під час перевезення,
особливо у випадках навантаження вище
рівня бортів вагона із "шапкою". З метою
забезпечення збереженості вантажу
відповідно до пункту 6 Правил
перевезення вантажів у вагонах
відкритого типу на їх поверхню
наноситься захисне маркування або
застосовується покриття плівкою
(емульсією) чи інше закріплення
верхнього шару вантажу. Конструкція
відповідних пристроїв і установок,
порядок ущільнення вантажів,
застосування захисної плівки
(емульсії), кріплення та маркування, що
забезпечують збереження і свідчать про
відсутність втрати вантажу при
перевезенні, визначається інструкцією,
розробленою відправником і узгодженою
з залізницею (пункт 7 названих Правил).
Відправник відповідно до пункту 2.4
Правил оформлення перевізних
документів може робити у залізничній
накладній відмітку про застосування
додаткових заходів щодо збереження
вантажу, про відвантаження вантажу із
"шапкою", а також про нанесення на
поверхню вантажу захисного маркування.
Якщо на зворотній стороні накладної є
відмітка відправника про
відвантаження вантажу із "шапкою",
нанесення захисного маркування, а на
станцію призначення вантаж прибув
фактично без "шапки", без маркування або
з частково порушеним маркуванням, ця
обставина може свідчити про втрату
частини вантажу під час перевезення, і
залізниця повинна довести відсутність
своєї вини у нестачі вантажу (п. 3.21).

З огляду на вищевикладене, судова
колегія вважає, що наявні матеріали
справи свідчать про те, що залізниця
довела відсутність своєї вини у
нестачі вантажу, а тому місцевий
господарський суд правомірно відмовив
у задоволенні позову.

Судова колегія не приймає до уваги
доводи скаржника про те, що він не був
повідомлений про час і місце розгляду
справи, оскільки це спростовується
наявними матеріалами справи, про що
свідчать поштові повідомлення
(а.с.25,27,46,58).

За таких обставин апеляційна скарга
публічного акціонерного товариства
"Групова збагачувальна фабрика
"Червона зірка" підлягає залишенню без
задоволення, а рішення господарського
суду Одеської області від 24.03.14 р. - без
змін, оскільки по суті є вірним.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати по
сплаті судового збору за подачу
апеляційної скарги покладаються на
скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105
ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н
О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Групова
збагачувальна фабрика "Червона зірка"
залишити без задоволення, рішення
господарського суду Одеської області
від 24.03.14 р. - без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено в касаційному порядку.

Повний текст постанови
складено 11.06. 2014 р.

Головуючий суддя
Петров М.С.

Суддя
Разюк Г.П.

Суддя
Колоколов С.І.