ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 червня 2014 р. Справа №
903/1444/13

за позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Нововолинську

до відповідача Відкритого
акціонерного товариства "Оснастка"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_2

про стягнення шкоди в сумі 30 854,35 грн.

Суддя Костюк С. В.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Кучер С.В., дов.№18/01-18 від
13.01.2014 року, Саєнко Л.А., дов.№19/01-15 від
13.01.2014 року, Новіков Е.В., начальник
відділення.

від відповідача : Волочай Л.В., дов.№10/683
від 11.04.2014 року, Марчук В.В., дов.№10/695 від
22.04.2014 року, Чупрун Т.В., дов.№10/758 від
10.06.2014 року.

3-я особа: ОСОБА_2

В судовому засіданні взяв участь
головний державний інспектор з питань
праці у Волинській області Луцюк О.Л. та
бувший голова профкому ВАТ «Оснастка»
ОСОБА_10

Права та обов'язки учасникам судового
процесу роз'яснені відповідно до ст. ст.
20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового
процесу технічними засобами не
поступало.

02.06.2014 року судом було оголошено
перерву до 11.06.2014 року.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Суть: Позивач - відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Нововолинську
звернувся з позовом до Відкритого
акціонерного товариства "Оснастка",
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про
стягнення в порядку вимоги (регресу)
виплаченого відшкодування шкоди у
розмірі 30 854, 35 грн.

При обґрунтуванні заявленої вимоги
зазначає, що постановами відділення ВД
ФСНВ у м. Нововолинську від 10.01.2013 року
№ 5614/1, 5614/2 ОСОБА_2 були призначенні
щомісячні страхові виплати та
одноразова допомога згідно п.12
Постанови від 26.09.2001 року №1266, виходячи
з розміру мінімальної заробітної плати
станом на 28.09.2012 року - 1102 грн.

Згідно п.12 "Порядку обчислення
середньої заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням", затвердженим
постановою КМУ від 26.09.2001 року №1266,
середня заробітна плата для розрахунку
страхових виплат обчислюється
виходячи з розміру заробітної плати
перед звільненням з роботи, з якою
пов'язане професійне захворювання.

У разі коли на час звернення за
страховою виплатою документи про
заробітну плату потерпілого до
ушкодження здоровя не збереглись,
середня заробітна плата обчислюється
при відсутності відповідної професії,
виходячи з розміру середньої
заробітної плати за аналогічною
професією, але не менше розміру
мінімальної заробітної плати,
визначеного законом на дату
встановлення потерпілому МСЕК стійкої
втрати професійної працездатності. При
цьому, відсутність документів про
заробітну плату підтверджується
довідкою роботодавця.

Обчислення середньої заробітної плати
виходячи з діючої місячної тарифної
ставки за відповідною професією
застосовується тільки у разі
відсутності у потерпілого на час
звернення за страховою виплатою
довідки про його заробітну плату у
звязку з ліквідацією підприємства.

При зверненні ОСОБА_2 13.06.2013 року за
перерахунком страхових виплат
відділенням було направлено запит ВАТ
"Оснастка" щодо збереження відомостей
про його заробітну плату та доказів про
надання відпустки без збереження
заробітної плати.

У листі-відповіді ВАТ "Оснастка"
повідомило, що ОСОБА_2 працював з 1996
року по 1998 рік в цеху технологічної
оснастки шліфувальником металевих
виробів та інструменту образивними
кругами сухим способом, відпустки без
збереження заробітної плати не
надавались, відповіді на те чи
збереглись документи про заробітну
плату ОСОБА_2 ВАТ "Оснастка" не надало.

На запит відділення управління праці
та соціального захисту населення у м.
Нововолинську повідомило про
відсутність інформації про розмір
тарифної ставки та тривалості робочого
тижня по ВАТ "Оснастка".

При повторній перевірці фінансових
документів ОСОБА_2 виявлено, що в
особовому рахунку відсутні
розрахункові відомості про
нарахування заробітної плати
потерпілому за березень - серпень 1998
року, що підтверджено складеним актом,
який направлено для підпису ВАТ
"Оснастка", однак даний акт останнім не
підписаний.

Оскільки перевіркою державної
інспекції з питань праці у Волинській
області з'ясовано, що по особовому
рахунку ОСОБА_2 розрахункові відомості
про заробітну плату за період березень
- серпень 1998 року відсутні, довідка про
середню заробітну плату становить 0
грн. 00 коп., відповіді чому не
виплачувалась заробітна плата
підприємством не надано, то сума таких
страхових виплат повинна становити
нуль гривень.

Зазначає, що відділенням були
призначені потерпілому щомісячні
страхові суми, які виплачені у розмірі 3
304, 35 грн. з січня по серпень 2013 року
та одноразова допомога в розмірі 27550
грн., всього 30 854,35 грн. внаслідок
недостовірної інформації наданої ВАТ
"Оснастка".

При нормативному обґрунтуванні
заявленої вимоги посилається на
Постанову КМУ від 26.09.2001 року №1266, якою
затверджено Порядок обчислення
середньої заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, положення
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", ст. 1191 ЦК України.

Відповідач подав заперечення на
позовну заяву в якому вказує, що
обчислення середньомісячної
заробітної плати для розрахунку
страхових виплат проводиться
відповідно до Порядку обчислення
середньої заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого Постановою КМУ від 26.09.2001
року №1266.

ВАТ "Оснастка" на запит фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування надало
довідку, в якій вказано, що за період з
березня по серпень 1998 року заробітна
плата ОСОБА_2 не нараховувалась,
оскільки підприємство в даний період
працювало не ритмічно, зазначене було
також встановлено перевіркою
проведеною відділенням Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Нововолинську, однак
після даної перевірки відділенням
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань було
перераховано ОСОБА_2 призначені
щомісячні страхові суми і здійснено
одноразову виплату.

З 01.04.2001 усі страхові виплати, пов'язані
з травмами на виробництві та
професійними захворюваннями, здійснює
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
згідно із Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності".

При цьому посилаючись на норми Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
вказує, що неправомірним є
застосування до спірних правовідносин
ст.1191 ЦК України, оскільки визначальним
у спірних правовідносинах є
законодавство про страхування, а
здійснення органами фонду соціального
страхування від нещасних випадків
виплат застрахованій особі не є шкодою
в розумінні ст.1166 ЦК України, а тому
фонд не набуває права зворотної вимоги
(регресу) до особи, з вини якої було
завдано шкоду, що передбачено ст.1191 ЦК
України.

Ухвалою господарського суду від 16.12.2013
року провадження у справі було
припинено на підставі ч.1 п.1 ст.80 ГПК
України - спір не підвідомчий
господарському суду.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 18.03.2014 року
було задоволено апеляційну скаргу
позивача - скасовано ухвалу
господарського суду від 16.12.2013 року,
справу передано на розгляд до
господарського суду Волинської
області.

В Постанові апеляційної
інстанції, з посиланням на Постанови
Вищого господарського суду України від
11.06.2012 року, 05.11.2012 року, Постанови
Верховного суду України від 06.11.2012 року,
05.02.2013 року вказано, що по суб'єктному
складу сторін і характеру спірних
відносин, даний спір підлягає
вирішенню по суті в господарських
судах України.

В судовому засіданні 02.06.2014 року було
оголошено перерву до 11.06.2014 року для
представлення відповідачем особового
рахунку працівника ОСОБА_2 за 1998 рік.

В судове засідання надано для огляду
особовий рахунок за 1998 рік та відомості
про нарахування заробітної плати
ОСОБА_2, які пронумеровані,
прошнуровані та знаходяться в архіві
підприємства.

Згідно пояснення заступника директора
з питань економіки та фінансів ВАТ
«Оснастка» Чупрун Т.В., нарахування
зарплати на підприємстві з 1980 року
проводилось відділом автоматизованої
системи управління згідно розробленої
програми.

При цьому, якщо зарплата дорівнювала
нулю то розрахунковий листок не
друкувався, друкування даних листків
із нульовою зарплатою не передбачено
чинним законодавством. Оскільки ОСОБА_2
з березня по серпень 1998 року не
працював згідно наказу по підприємству
№35 від 19.02.1998 року, виходів на роботу не
було, відповідно і зарплата йому не
нараховувалась, тому в особовому
рахунку за даний період немає
розрахункових листів. Підтвердженням
нарахування зарплати є особові рахунки
та відомості про нарахування зарплати,
які згідно Положення про номенклатуру
справ зберігаються на підприємстві 75
років, що підтверджує те, що
розрахункові листи по ОСОБА_2 не
загублені, так як відсутнє нарахування
зарплати і в особових рахунках і в
відомостях про її нарахування.

Згідно пояснення наданого в судовому
засіданні головним державним
інспектором праці Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Волинській області ОСОБА_9, яким
проводилась перевірка додержання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на ВАТ
«Оснастка», оформлена актом №03-04-22/0849
(а.с.34-43), при перевірці встановлено
порушення ст.113 КЗпП України відносно
працівника ОСОБА_2, згідно якої час
простою не з вини працівника повинен
бути оформлений відповідним наказом та
актом простою та оплачуватись зарплата
не нижче від двох третин тарифної
ставки встановленого працівникові
розряду.

Щодо наказу №35 від 19.02.1998 року на який
посилається відповідач, то зазначений
при перевірці не було надано. Також
зазначив, що припис №03-04-22/0849-0769 від
23.10.2013 року по акту перевірки,
керівником ВАТ «Оснастка» не
виконаний, керівник підприємства за
невиконання припису до
адміністративної відповідальності не
притягався (а.с.49-50).

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, предметом спору по
справі є стягнення шкоди в розмірі 30
854,35 грн., на підставі ст.1191 ЦК України.
Дана сума включає одноразову допомогу
в сумі 27 550 грн. виплачену бувшому
працівнику ВАТ «Оснастка» ОСОБА_2 та
щомісячні страхові виплати в сумі 3304,35
грн. з січня по серпень 2013 року. Дані
виплати були проведені відповідно до
Постанов відділення ВД ФССНВ у
м.Нововолинську №0315/2739/2739/5614/1,
№0315/2739/5614/2 від 10.01.2013 року (а.с.24-25)
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати станом на 28.09.2012 року -
1102 грн.

До призначення виплат на вимогу
відділення (запит від 11.10.2012 року
№1377/01-08) ВАТ «Оснастка» було надано
довідку про середню зарплату ОСОБА_2 за
№1 від 15.11.2012 року в якій з березня по
серпень 1998 року в графі «нарахована
зарплата, з якої сплачено страхові
внески до Фонду», «сумарна заробітна
плата» проставлено нулі (а.с.21).

Листом від 26.11.2012 року №02/616 ВАТ
«Оснастка» повідомило відділення про
відсутність на підприємстві посади
шліфувальника металевих виробів та
інструменту образивними кругами сухим
методом шостого розряду та вказано, що
на підприємстві працює шліфувальник
4-го розряду, тарифна ставка якого
становить 11,19 грн.(а.с.23).

13.06.2013 року ОСОБА_2 звернувся до
відділення з заявою про перерахунок
страхових виплат (а.с.26).

На запити відділення про надання
інформації чи збереглися відомості про
нараховану зарплату ОСОБА_2 за період з
01.01.1997-23.09.1998 р.р. та виписки з наказів
про надання відпустки без збереження
заробітної плати ВАТ «Оснастка» листом
від 11.07.2013 року №07/312 повідомило, що
ОСОБА_2 працював з 1996 по 1998 рік в цеху
технологічної оснастки,
шліфувальником металевих виробів і
інструменту образивними кругами сухим
методом; за час роботи відпустки без
збереження заробітної плати не
надавалось, підприємство в даний
період працювало неритмічно (а.с.29).

Управління праці та соціального
захисту населення Нововолинського
міськвиконкому на захист відділення
щодо розміру тарифної ставки та
тривалості робочого тижня по ВАТ
«Оснастка» повідомила про відсутність
даної інформації (а.с.30-31).

Постановою відділення від 16.09.2013 року
№0315/2739/2739/5614/4 страхових виплат на суму
було припинено виплату щомісячних сум
316,55 грн. (а.с.32).

Згідно звернення відділення №2014/01-08
від 20.09.2013 року (а.с.44) головним
державним інспектором праці
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Волинській області
ОСОБА_9 з 07.10. по 18.10.2013 року була
проведена позапланова перевірка
додержання законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на ВАТ
«Оснастка», по результатах якої
складено акт (а.с.34-43).

В акті перевірки вказано, що згідно з
особовим рахунком працівник ОСОБА_2
приступив до роботи 03.11.1997 року
шліфувальником, згідно виписок з
особового рахунку за січень, березень,
травень, липень, серпень 1997 року, січень
1998 року не працював, у березні 1998 року
відпрацьовано 7 годин.

Згідно довідки про зарплату від 15.07.2013
року за 1997-1998 р.р. проведено нарахування
заробітної плати в березні 1997 - 20,80 грн.,
травні - 11,04 грн., серпні - 2,73 грн., з 01.07.
по 25.07.1997 року перебував у черговій
відпустці. Інших документів, які б
засвідчували переведення на
скорочений робочий час, простій,
надання відпусток без збереження
заробітної плати не було надано, чим
порушено вимоги ст.113 КЗпП України, якою
передбачено, що час простою не з вини
працівника оформляється відповідним
наказом та актом простою та
оплачується не нижче від двох третин
тарифної ставки встановленого
працівника розряду (окладу). Наказом
від 23.09.1998 року №169вп ОСОБА_2 звільнений
по переводу на ДП
«Оснастка-Інструмент».

На підставі матеріалів перевірки 23.10.2013
року винесено припис №03-04-22/0849-0769
(а.с.49-50), яким зобов'язано виконавчого
директора ВАТ «Оснастка» до 18.11.2013 року
інформувати про його виконання щодо
додержання вимог ст.42-1 КЗпП України та
забезпечити виконання ст.113 даного
Кодексу.

Як з'ясовано в ході розгляду справи
припис не виконаний, за його
невиконання керівник підприємства до
відповідальності не притягнутий.

З позовної заяви слідує що позивач
ставить вимогу про стягнення шкоди на
підставі ст.1191 ЦК України, за ч.1 даної
статті особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Відповідно до приписів ст.1166
Цивільного кодексу майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Вказана стаття
унормовує загальні підстави для
відшкодування шкоди в рамках
позадоговірних (деліктних) зобов'язань.
Деліктна відповідальність за
загальним правилом настає за наявності
вини заподіювача шкоди. Фактичною
підставою для застосування такого виду
відповідальності є вчинення особою
правопорушення. При цьому, юридичною
підставою позадоговірної
відповідальності є склад цивільного
правопорушення, елементами якого є
шкода, протиправна поведінка,
причинний зв'язок між шкодою і
протиправною поведінкою, вина. Шкода це
зменшення або знищення майнових чи
немайнових благ, що охороняються
законом. Протиправною є поведінка, що
не відповідає вимогам закону або
договору, тягне за собою порушення
майнових прав та інтересів іншої особи
і спричинила заподіяння збитків.
Причинний зв'язок як елемент
цивільного правопорушення виражає
зв'язок протиправної поведінки і шкоди,
що настала, при якому протиправність є
причиною, а шкода - наслідком.

З вимог позивача слідує, що
неправомірні дії полягали у
недостовірній інформації.

За твердженням позивача за даних
обставин в довідці потрібно було
зробити запис про відсутність
документів в даному періоді
(березні-серпні 1998 року).

Водночас в ході розгляду справи
з'ясовано, що згідно наказу №35 від
19.02.1998 року підприємство було
переведено на особливий режим роботи
із 01.02.1998 року всі дні рахувалися
неробочими до особливого
розпорядження.

Як зазначив в судовому засіданні
бувший голова профкому ВАТ «Оснастка»
ОСОБА_10 даний наказ не було погоджено з
профкомом, однак даний наказ ніким не
оскаржувався.

В архіві ВАТ «Оснастка» зберігається
особовий рахунок та відомості про
нарахування заробітної плати ОСОБА_2,
які пронумеровані та прошнуровані.
Розрахункові листки за
березень-серпень 1998 року відсутні,
оскільки як зазначили представники
відповідача при нульовій зарплаті
згідно діючого законодавства та
розробленої програми автоматизованої
системи зарплати друкування
розрахункових листів при нульовій
зарплаті не передбачено.

З чого слідує, що оскільки в період з
березня по серпень 1998 року ОСОБА_2
заробітна плата не нарахувалась, а тому
немає підстав вважати, що відповідач
надав недостовірну інформацію,
вказавши в довідці про зарплату нулі.

Відповідно до приписів ст.33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі статтею 34 цього ж Кодексу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За приписами вищенаведених норм
Цивільного кодексу України позивач
повинен довести суду належними та
допустимими доказами факт заподіяння,
розмір шкоди й наявність протиправної
поведінки відповідача та
причинно-наслідковий зв'язок між
протиправною поведінкою та заподіяною
шкодою. Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
унормовано, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин в їх сукупності, керуючись
законом.

Суд також погоджується з позицією
відповідача в частині того, що
застосування до спірних правовідносин
ст.1191 ЦК України є неправомірним з
огляду на те, що визначальним у спірних
правовідносинах є законодавство про
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які призвели до втрати
працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві, яке
складається із Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
Кодексу законів про працю України,
Закону України «Про охорону праці» та
інших нормативно-правових актів, та
яке, визначаючи страховика, як особу,
відповідальну за відшкодування шкоди
потерпілому, не передбачає право
зворотної вимоги цієї особи до
страхувальника.

При цьому, здійснення органами Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків страхових виплат
застрахованій особі за договором
особистого соціального страхування у
разі настанні страхового випадку не є
шкодою в розумінні статті 1166 ЦК
України, а тому Фонд не набуває права
зворотної вимоги (регресу) до особи, з
вини якої було завдано шкоду, що
передбачене статтею 1191 ЦК України.

Тому, страхові виплати, здійснені
органом Фонду соціального страхування
від нещасних випадків застрахованій
особі у зв'язку із настанням страхового
випадку не є шкодою в розумінні
приписів статті 1166 ЦК України, тому
позивач не набуває права зворотної
вимоги (регресу) до винної особи на
підставі статей 993,1191 ЦК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази та оцінивши їх в сукупності
господарський суд дійшов висновку про
відсутність у діях відповідача
цивільного правопорушення, які надають
підставу для відшкодування шкоди за
нормами ст.ст. 116,1191 ЦК України, а тому
відмовляє в позові.

Керуючись ст. ст. 1166, 1191 Цивільного
кодексу України, Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», ст. ст. 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України , господарський суд України,-

Вирішив:

1.В позові про стягнення з Відкритого
акціонерного товариства «Оснастка»
шкоди у розмірі 30 854,35 грн. відмовити.

Повний текст рішення складено

17.06.14

Суддя
С. В. Костюк