ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.06.14р. Справа № 904/2658/14За позовом
публічного акціонерного товариства
"ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ
КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг,
Дніпропетровська область

до комунального підприємства теплових
мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Кривий
Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за
договором про закупівлю теплової
енергії Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання
Пономарьов Є.О.

Представники:

Від позивача: представник Хазієва О.Р. -
довіреність № 52-16/56 від 23.01.14р.

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство з
обмеженою відповідальністю "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат",
м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область
(далі по тексту - позивач) звернулося до
господарського суду з позовною заявою
до комунального підприємства теплових
мереж "Криворіжтепломережа", м.Кривий
Ріг, Дніпропетровська область (далі по
тексту - відповідача) про стягнення
заборгованості за договором про
закупівлю теплової енергії №1451/12 від
13.08.2013р.

14.05.2014р. позивач подав заяву за
вих.№52-70/4674 від 13.05.2014р. про збільшення
позовних вимог.

03.06.2014р. позивач подав заяву за
вих.№52-79/5284 від 02.06.2014р. в якій просив
суд стягнути з відповідача на свою
користь 2360158,51грн. основної
заборгованості; 27278,80грн. три проценти
річних; 114938,57грн. пені; 131975,48грн.
інфляційних втрат.

Судові витрати по справі позивач
просить суд покласти на відповідача та
повернути позивачу з державного
бюджету надміру сплачений судовий
збір.

Господарський суд прийняв заяву за
вих.№52-79/5284 від 02.06.2014р. до розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між
сторонами укладено договір про
закупівлю теплової енергії №1451/12 від
13.08.2013р. на виконання якого позивач у
період з 01.05.2013р. по 31.03.2014р. здійснив
поставку теплової енергії, що
підтверджується відповідними актами
про надання послуг з постачання води
питної якості на підігрів і приймання
стоків та теплової енергії на підігрів
води, які підписані з двох сторін без
зауважень. Враховуючи неналежне
виконання відповідачем умов
укладеного між сторонами договору
позивач звернувся до суду з даною
позовною заявою.

За результатами розгляду позовної
заяви за вих. № 52-70/3971 від 17.04.2014р.
ухвалою суду від 24.04.2014р. порушено
провадження по справі та призначено
слухання на 15.05.2014р.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. У разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується відповідним штампом
суду з відміткою про відправлення
ухвал суду від 24.04.2014р. та від 15.05.2014р.,
які містять вихідний реєстраційний
номер, загальну кількість відправлених
примірників документа, дату
відправлення, підпис працівника, який
її здійснив. Господарський суд
констатує, що повідомив відповідача
про час та місце розгляду справи
належним чином шляхом виконання вимог
частини першої статті 64 та статті 87
Господарського процесуального кодексу
України і з додержанням вимог
Інструкції з діловодства в
господарських судах України, яка
затверджена наказом державної судової
адміністрації України 20.02.2013р. у м.
Києві за № 28.

Господарський суд з сайту Укрпошти
отримав інформацію, що представнику
відповідача 03.06.2014р. вручено ухвалу
суду від 15.05.2014р., однак станом на
03.06.2014р. відповідач не вчинив жодних дій
спрямованих на виконання вимог суду. З
заявами та клопотаннями до суду не
звертався. До матеріалів справи
долучено витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить
вищезазначену інформацію.

В якості додаткового доказу
повідомлення відповідача про час та
місце розгляду справи позивач надав
суду фіскальний чек за №3488 від
23.05.2014р. з описом вкладень, зокрема про
направлення відповідачу належним
чином засвідченої копії ухвали
господарського суду Дніпропетровської
області від 15.05.2014р. по справі №904/2658/14.

Господарський суд з сайту Укрпошти
отримав інформацію, що представнику
відповідача 27.05.2014р. вручено ухвалу
суду від 15.05.2014р., однак станом на
03.06.2014р. відповідач не вчинив жодних дій
спрямованих на виконання вимог суду. До
матеріалів справи долучено витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить вищезазначену інформацію.

Відповідач вимоги суду не виконав,
відзив на позов не надав, позовні
вимоги не спростував.

Суд розгляд справи відкладав з 15.05.2014р.
до 03.06.2014р.

Суд розглянув справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
03.06.2014р. в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2013р. між публічним акціонерним
товариством "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" (далі
по тексту - позивач, постачальник) та
комунальним підприємством теплових
мереж "Криворіжтепломережа" (далі по
тексту - відповідач, покупець) укладено
договір №1451/12 про закупівлю теплової
енергії (далі по тексту - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору
постачальник зобов'язується
поставляти товар зазначений у пункті 1.2
договору в обсягах потрібних покупцю, а
покупець приймати його та сплачувати в
строки та на умовах передбачених даним
договором.

Ціна договору, відповідно до пункту 3.1,
орієнтовно складає 3066776,80грн., в тому
числі ПДВ 511129,47грн.

Згідно з пунктом 3.2 договору ціна
договору може бути змінена за взаємною
згодою сторін.

Розрахунки проводяться шляхом оплати
покупцем вартості спожитого обсягу
теплової енергії, а також вартості
послуг централізованого
водопостачання та водовідведення,
наданих постачальнику комунальним
підприємством "Кривбасводоканал" та
необхідних для забезпечення
постачання тепловою енергією покупцю,
до 15 числа місяця, наступного за
розрахунковим, на підставі рахунків,
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок постачальника
(пункт 4.1 договору).

Відповідно до пункту 4.2 договору
розрахунковим періодом є календарний
місяць.

Пунктом 4.3 договору визначено, що до
рахунку додається акт
приймання-передачі теплової енергії.

Сторони щомісячно підписують акт
приймання-передачі теплової енергії за
звітний місяць. Акт приймання-передачі
теплової енергії складається
постачальником до п'ятого числа місяця,
наступного за розрахунковим (пункт 4.4
договору).

Відповідно до пункту 4.5 договору
покупець зобов'язаний до 10 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
направити свого представника за місцем
знаходження постачальника для
отримання акта прийому-передачі
теплової енергії та рахунків для
оплати за неї.

Пунктом 4.6 договору визначено, що у
випадку відсутності розбіжностей
покупець протягом п'яти календарних
днів повертає постачальнику
підписаний акт приймання-передачі
теплової енергії.

Пунктом 6.1 договору визначено, що
постачальник має право своєчасно та в
повному обсязі отримувати плату за
поставлену теплову енергію.

Покупець зобов'язаний, відповідно до
пункту 6.4 договору своєчасно та в
повному обсязі сплачувати за спожиту
теплову енергію та здійснювати інші
платежі відповідно до умов цього
договору.

На виконання умов укладеного між
сторонами договору в період з 01.05.2013р.
по 31.03.2014р. здійснив поставку теплової
енергії відповідачу, що
підтверджується актами (а.с.39-54, 99, 101, 103,
105, 107, 109), які підписані представниками
сторін без зауважень та заперечень і
рахунками-фактури (а.с. 23-38, 98, 100, 102, 104, 106,
108), які виставлені відповідачу з
відмітками відповідача про їх
отримання, що підтверджується
долученими до матеріалів справи
супровідними листами (а.с.55-59, 111-115).

В період з 01.05.2013р. по 31.03.2014р. поставка
теплової енергії відповідачу
здійснена на загальну суму 2545480,13грн.

27.09.2013р. між сторонами укладено угоду
№5008 про залік зустрічних однорідних
вимог.

В пункті 4 угоди №5008 від 27.09.2013р. про
залік зустрічних однорідних вимог
визначено, що сума погашених
зустрічних вимог складає 185321,62грн.

З урахуванням положень угоди №5008 від
27.09.2013р. про залік зустрічних
однорідних вимог господарський суд
дійшов висновку, що позивачем на суму
185321,62грн. зменшено заборгованість
відповідача за рахунком №1455 від
31.05.2013р., у зв'язку з чим за рахунком №1455
від 31.05.2013р. заборгованість складає
28682,20грн. і загальна заборгованість
відповідача перед позивачем за
поставку теплової енергії відповідачу
в період з 01.05.2013р. по 31.03.2014р. складає
2360158,51грн.

Відповідно до п. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

В силу ст. 627 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. При цьому, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих позивачем на вимогу
суду в судове засідання та заслухавши
повноважного представника позивача в
судовому засіданні, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача
про стягнення з відповідача 2360158,51грн.
основної заборгованості, слід визнати
обґрунтованими, документально
доведеними, такими, що не суперечать
чинному законодавству України, а отже є
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань", платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Згідно ст.3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань", розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу
України, передбачено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Пунктом 7.3 договору встановлено, що
покупець несе відповідальність за
порушення строків оплати спожитої
теплової енергії, передбачених пунктом
4.1 договору, покупець сплачує на
користь постачальника пеню у розмірі 0,5
% від суми платежу за кожен день
прострочення, енергії але не більше
подвійної облікової ставки НБУ.

Позивачем заявлена до стягнення пеня
за прострочення оплати теплової
енергії за період з травня 2013 року по
березень 2014 року за загальний період з
16.10.2013р. по 15.05.2014р. у сумі 114936,57грн. (по
кожному рахунку окремо).

Господарський суд перевірив
розрахунки пені, які здійснені
позивачем, визнав їх правильними, а
вимоги такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 536 Цивільного
кодексу України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами (ч.1). Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства
(ч.2).

Статтею 625 Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник не
звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем заявлено до стягнення три
відсотки річних за прострочення оплати
теплової енергії за період з травня 2013
року по березень 2014 року за загальний
період з 16.10.2013р. по 15.05.2014р. у сумі
27278,80грн. (по кожному рахунку окремо).

Господарський суд перевірив
розрахунки трьох відсотків річних, які
здійснені позивачем, визнав їх
правильними, а вимоги такими, що
підлягають задоволенню.

Позивачем заявлено до стягнення
інфляційні втрати за прострочення
оплати теплової енергії за період
травня 2013 року по березень 2014 року за
загальний період з листопада 2013 року по
квітень 2014 року у сумі 131975,48грн. (по
кожному рахунку окремо).

Господарський суд перевірив
розрахунки інфляційних втрат, які
здійснені позивачем, визнав їх
правильними, а вимоги такими, що
підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі у вигляді
судового збору у розмірі 52686,99грн.
покласти на відповідача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України
„Про судовий збір", сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі зменшення розміру позовних
вимог або внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом.

Враховуючи положення п.1ч.1 ст.7 Закону
України „Про судовий збір"
господарський суд вирішив повернути
позивачу надміру сплачений судовий
збір у розмірі 20393,01грн.

Керуючись ст.ст.1,3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ст.ст.
525, 526, 509, 530, 536, 625, 627, 692, 712 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 232, 265
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 2, 12, 21, 32, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з комунального підприємства
теплових мереж "Криворіжтепломережа"
(50099, Дніпропетровська область, м.Кривий
Ріг, пров.Дежньова, 9; ідентифікаційний
код 03342184) на користь публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" (50026,
Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг;
ідентифікаційний код 00191,51грн.
(два мільйони триста шістдесят тисяч
сто п'ятдесят вісім грн. 51 коп.) -
основної заборгованості; 27278,80грн.
(двадцять сім тисяч двісті сімдесят
вісім грн. 80 коп.) - три проценти річних;
114936,57грн. (сто чотирнадцять тисяч
дев'ятсот тридцять шість грн. 57 коп.) -
пені; 131975,48грн. (сто тридцять одна
тисяча дев'ятсот сімдесят п'ять грн. 48
коп.) - інфляційних втрат; 52686,99грн.
(п'ятдесят дві тисячі шістсот
вісімдесят шість грн. 99 коп.) - судовий
збір, видати наказ.

Повернути публічному акціонерному
товариству "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" (50026,
Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг;
ідентифікаційний код 00191000) надміру
сплачений судовий збір у розмірі
20393,01грн. (двадцять тисяч триста
дев'яносто три грн. 01 коп.), видати
ухвалу.

Наказ і ухвалу видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

05.06.14р.

Суддя І.В. Петренко