ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"18" червня 2014 р.
№ 918/926/14

Суддя Павленко Є.В., розглянувши
матеріали

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Дорожній вектор"
(далі - Товариство)

до дочірнього підприємства
"Рівненський облавтодор" відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" (далі - Підприємство)

про стягнення заборгованості в сумі 85
059 грн. 57 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року Товариство звернулося
до господарського суду Рівненської
області з позовом про стягнення з
Підприємства заборгованості за
договором купівлі-продажу від
28 липня 2011 року № 28-1/07/11, укладеним між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Вімед - Україна"
(правонаступником якого є позивач) та
філією Підприємства "Березнівський
райавтодор", а також за договором
купівлі-продажу від 1 серпня 2011 року №
01-1/08/11, укладеним між товариством з
обмеженою відповідальністю "Вімед -
Україна" та філією Підприємства
"Дубенська ДЕД", у загальній сумі 85 059
грн. 57 коп., з яких: 77 476 грн. 00 коп. -
основний борг, 5 756 грн. 57 коп. - три
проценти річних.

Вказана позовна заява не відповідає
вимогам розділу VIII Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), а тому підлягає
поверненню з посиланням на статтю 63 ГПК
України з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 58 ГПК
України в одній позовній заяві може
бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних
між собою підставою виникнення або
поданими доказами.

Абзацами 1, 2 пункту 3.6 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" (далі -
Постанова) передбачено, що позивач має
право об'єднати в одній позовній заяві
кілька вимог, пов'язаних між собою
підставою виникнення або поданими
доказами.

Однорідними можуть вважатися позовні
заяви, які пов'язані з однорідними
позовними вимогами і водночас подані
одним і тим же позивачем до одного й
того самого відповідача (чи
відповідачів) або хоча й різними
позивачами, але до одного й того ж
відповідача. Однорідними ж позовними
вимогами є такі, що виникають з одних і
тих самих або з аналогічних підстав і
водночас пов'язані між собою одним і
тим самим способом захисту прав і
законних інтересів.

Абзацом третім пункту 3.12 Постанови
визначено, що підставу позову
становлять обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги щодо захисту
права та охоронюваного законом
інтересу.

Зі змісту позовної заяви Товариства
вбачається, що позовні вимоги,
пред'явлені ним до Підприємства,
виникли з різних підстав.

Так, дані вимоги були пред'явлені у
зв'язку з порушенням відповідачем умов
договорів купівлі-продажу від 28 липня
2011 року № 28-1/07/11 та від 1 серпня 2011 року
№ 01-1/08/11. З матеріалів справи
вбачається, що договір купівлі-продажу
від 28 липня 2011 року № 28-1/07/11 був
укладений між товариством з обмеженою
відповідальністю "Вімед - Україна"
(правонаступником якого є позивач) та
філією Підприємства "Березнівський
райавтодор". Вказана угода зі сторони
даної філії була підписана її
начальником - Балком М.В. У той же час
договір купівлі-продажу від 1 серпня 2011
року № 01-1/08/11 був укладений між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Вімед - Україна"
(правонаступником якого є позивач) та
філією Підприємства "Дубенська ДЕД".
Даний правочин зі сторони цієї філії
був підписаний її начальником - Гамера
В.О.

В обґрунтування своїх позовних вимог
за кожним з вищезазначених договорів
Товариство посилалося на різні
видаткові накладні, за якими
передавався спірний товар, різні
рахунки-фактури, виставлені на його
оплату, різні довіреності на отримання
наведених товарно-матеріальних
цінностей, а також різні податкові
накладні, які підтверджують факт
здійснення відповідних господарських
операцій.

За таких обставин суд дійшов висновку
про те, що вказані вимоги не пов'язані
між собою підставами виникнення, не є
похідними одна від одної,
підтверджуються різними доказами і
тягнуть за собою різні правові
наслідки.

Отже, позовні вимоги, пред'явлені
позивачем до Підприємства, не є
однорідними в розумінні положень
частини 1 статті 58 ГПК України і
сумісний розгляд цих вимог суттєво
утруднить даного вирішення спору.

Абзацом 3 пункту 3.6 Постанови
встановлено, що якщо позивач порушив
правила об'єднання вимог або об'єднання
цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню
прав і взаємовідносин сторін чи
суттєво утруднить вирішення спору,
суддя має право повернути позовну
заяву (стаття 58 та пункт 5 частини 1
статті 63 ГПК України).

Крім того, приписами пункту 3 частини 1
статті 57 ГПК України передбачено, що до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують сплату судового
збору у встановленому порядку і
розмірі.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

З прохальної частини позовної заяви
Товариства вбачається, що останнє
просило суд задовольнити його позовну
вимогу майнового характеру про
стягнення з Підприємства
заборгованості в сумі 85 059 грн. 57 коп.

Отже, з аналізу вищенаведених
нормативних приписів чинного
законодавства вбачається, що за
подання до господарського суду
Рівненської області даної позовної
заяви Товариство мало сплатити 1 827 грн.
00 коп. судового збору.

У якості доказу сплати судового збору
Товариством було надано платіжні
доручення від 27 травня 2013 року №
161 на суму 1 720 грн. 50 коп., а також від 11
червня 2014 року № 611 на суму 107 грн. 00 коп.

За частиною 1 статті 6 вищезазначеного
Закону судовий збір перераховується у
безготівковій або готівковій формі
виключно через установи банків чи
відділення зв'язку.

Платіжне доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою додаються до позовної
заяви (заяви, скарги) і мають містити
відомості про те, яка саме позовна
заява (заява, скарга, дія) оплачується
судовим збором.

Аналогічна правова позиція викладена у
пункті 2.21 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України".

У той же час у графі "Призначення
платежу" вищезазначених платіжних
доручень зазначено відповідно:
"Судовий збір за майновим позовом ТзОВ
"Дорожній вектор" до ДП
"Рівненський облавтодор" Філія
"Дубенська ДЕД", Філія "Березнівський
райавтодор", ", а також
"Судовий збір доплата; 22030001; за майновим
позовом ТзОВ "Дорожній
вектор" до ДП "Рівненський облавтодор"
Філія "Дубенська ДЕД", Філія
"Березнівський райавтодор", ".

Тобто даними платіжними дорученнями
Товариство сплатило судовий збір за
подання двох позовних заяв: до філії
Підприємства "Дубенська ДЕД" та до
філії відповідача "Березнівський
райавтодор".

Водночас судовий збір, оскільки інше не
передбачено Законом, сплачується
окремо за подання кожної позовної
заяви (заяви, скарги).

Аналогічна правова позиція викладена у
пункті 2.13 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України".

Відтак, вищезазначені платіжні
документи не можуть бути прийняті
судом в якості належних доказів сплати
Товариством судового збору у
встановленому порядку і розмірі за
подання даного позову з майновими
вимогами до Підприємства до
господарського суду Рівненської
області.

Крім того, пунктом 2 частини 1 статті 57
ГПК України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

За пунктом 61 Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 270 від 5 березня 2009 року, у разі
приймання внутрішніх поштових
відправлень з оголошеною цінністю з
описом вкладення бланк опису
заповнюється відправником у двох
примірниках. Працівник поштового
зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення. За бажанням
відправника на примірнику опису, що
вкладається до поштового відправлення,
вартість предметів може не
зазначатися.

Згідно вищезазначених Правил
розрахунковий документ (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо) видається
відправникові з додержанням вимог
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" і підтверджує
факт надання послуги відділенням
зв'язку.

Таким чином, належними доказами
відправлення відповідачу копії
позовної заяви з доданими до неї
документами є опис вкладення в
поштовий конверт та документ, що
підтверджує надання поштових послуг
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо).

Пунктом 3.5 Постанови визначено, що у
разі коли до позовної заяви додано
докази надсилання відповідачеві копії
лише самої заяви, але відсутні докази
надсилання йому копій доданих до неї
документів, така заява підлягає
поверненню на загальних підставах
згідно з пунктом 6 частини 1 статті 63 ГПК
України.

До поданої Товариством позовної заяви,
адресованої господарському суду
Рівненської області, було долучено ряд
додатків, які підтверджують вимоги
позивача.

Проте з наданого Товариством опису
вкладення в поштовий конверт, в якому
дана заява була направлена
Підприємству, вбачається, що позивач
направив на адресу відповідача лише
розрахунок суми боргу та позовну заяву
без всіх доданих до неї документів.

Водночас з доданих до позовної заяви
документів, які були надіслані суду,
однак не були направлені Підприємству,
вбачається, що частина цих документів
взагалі не може бути наявна у
відповідача.

Відтак, вищенаведений опис вкладення в
цінний лист не може бути прийнятий
судом в якості належного доказу
направлення Товариством відповідачу
копії його позовної заяви з доданими до
неї документами.

Пунктами 4, 5, 6 частини 1 статті 63 ГПК
України передбачено, що суддя повертає
позовну заяву і додані до неї документи
без розгляду, якщо не подано доказів
сплати судового збору у встановлених
порядку та розмірі, порушено правила
поєднання вимог або об'єднано в одній
позовній заяві кілька вимог до одного
чи кількох відповідачів і сумісний
розгляд цих вимог перешкоджатиме
з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін чи суттєво утруднить вирішення
спору, або у разі відсутності доказів
надсилання відповідачу копії позовної
заяви з доданими до неї документами.

Враховуючи те, що позивачем в одній
позовній заяві були об'єднані
неоднорідні позовні вимоги, і сумісний
розгляд цих вимог суттєво утруднить
вирішення спору, а також те, що останнім
не було надано належних доказів
надіслання копії цієї позовної заяви з
доданими до неї документами
відповідачу та оплати її судовим
збором у встановленому порядку і
розмірі, суд дійшов висновку про
необхідність повернення позовної
заяви Товариства без розгляду.

Слід також зазначити, що за частиною 3
статті 63 ГПК України повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню з нею до
господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Крім того, відповідно до пункту 2
частини 1 статті 7 Закону України "Про
судовий збір" сплачена сума судового
збору, зокрема, повертається в разі
повернення заяви або скарги.

У випадках, установлених пунктом 1
частини 1 вищезазначеної статті,
судовий збір повертається в розмірі
переплаченої суми; в інших випадках,
установлених частиною першою цієї
статті, - повністю (частина 2 статті 7
Закону України "Про судовий збір").

Як було зазначено вище, за подачу даної
позовної заяви позивач перерахував до
Державного бюджету України судовий
збір у загальному розмірі 1 827 грн. 00 коп.

За таких обставин, оскільки дана
позовна заява на підставі статті 63 ГПК
України підлягає поверненню
Товариству без розгляду, суд дійшов
висновку про необхідність повернення
позивачу вищенаведеної суми
сплаченого ним судового збору.

Керуючись ст. 58, п.п. 4, 5, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86
ГПК України, частиною 1 статті 7 Закону
України "Про судовий збір", суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути дану позовну заяву та
додані до неї документи без розгляду.

2. Повернути товариству з
обмеженою відповідальністю "Дорожній
вектор" (81000, Львівська область,
Яворівський район, місто Яворів, вулиця
Лесі Українки, будинок 31, квартира 48,
ідентифікаційний код: 31951879) з
Державного бюджету України 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору, сплаченого
платіжними дорученнями від 27 травня 2013
року № 161 та від 11 червня 2014 року № 611.

Суддя
Є.В.
Павленко