м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 16/82 04.06.14
За позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1до1. Городоцької районної
державної адміністрації Львівської
області 2. Львівської обласної
державної адміністраціїза участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
сторонівідповідачівФізичної
особи-підприємця ОСОБА_2проспонукання
до укладання договору оренди земельної
ділянкиГоловуючий суддя Босий В.П.
Судді Ломака В.С.
Представники сторін:
від позивача:не з'явивсявід
відповідача 1:не з'явивсявід
відповідача 2:Крук І.В.від третьої
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(надалі - «Підприємець) звернувся до
господарського суду Львівської
області з позовом до Городоцької
районної державної адміністрації
Львівської області про спонукання до
укладання договору оренди земельної
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Городоцька районна державна
адміністрація Львівської області,
незважаючи на наявність розпорядження
№516 від 12.08.2003 р. про надання позивачеві
в довгострокову оренду на 49 років
земельної ділянки площею 20,04 га, що
знаходиться за межами населених
пунктів на території Добрянської
сільської ради, неправомірно
ухиляється від укладення договору
оренди такої земельної ділянки.
Ухвалою господарського суду
Львівської області від 23.12.2013 р.
залучено до участі у справі в якості
відповідача 2 - Львівську обласну
державну адміністрацію.
Ухвалою господарського суду
Львівської області від 04.02.2014 р. справу
№16/82 передано за підсудністю до
господарського суду міста Києва.
Згідно автоматизованої системи
документообігу господарського суду
міста Києва справу №16/82 передано на
розгляд судді Босому В.П.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 17.02.2014 р. справу прийнято до
свого провадження суддею Босим В.П. та
призначено до розгляду на 19.03.2014 р.
19.03.2014 р. до канцелярії суду третьою
особою подано відзив на позовну заяву,
в якому третя особа проти задоволення
позовних вимог заперечувала повністю з
огляду на те, що під час надання спірної
земельної ділянки позивачу в оренду не
було дотримано процедури такої
передачі, а також зазначала про пропуск
позивачем строку позовної давності.
Крім того, 19.03.2014 р. від представника
відповідача 1 надійшли пояснення у
справі, в яких відповідач 1 проти
задоволення позовних вимог
заперечував з підстав того, що на
момент розгляду даної справи змінився
порядок надання земельних ділянок, на
яких розташовані водні об'єкти, в
оренду, у зв'язку з чим він не має
відповідної компетенції для укладення
відповідних договорів оренди.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 19.03.2014 р. розгляд справи
відкладено на 09.04.2014 р. у зв'язку із
неявкою представників відповідачів.
07.04.2014 р. від представника відповідача 2
надійшов відзив на позовну заяву, в
якому відповідач 2 вказував на те, що
змінився порядок надання в оренду
земельних ділянок, на яких знаходиться
водні об'єкти, а відповідної пропозиції
для укладення такого договору
позивачем до компетентного органу не
09.04.2014 р. представником позивача до
господарського суду міста Києва подано
додаткові пояснення до заяви про
уточнення позовних вимог від 16.01.2014 р.,
яка знаходиться в матеріалах справи, в
яких позивач просив розглядати справу
з урахуванням такої заяви.
Судом в задоволенні даного клопотання
відмовлено з огляду на те, що ухвалою
господарського суду Львівської
області від 04.02.2014 р. було залишено без
розгляду заяву Підприємця від 16.01.2014 р.
про уточнення позовних вимог без
розгляду на підставі того, що заявником
не було надано доказів оплати судового
збору за подання такої заяви у
встановленому законом порядку та
розмірі. Вказана ухвала набрала
законної сили 04.02.2014 р. та не була
оскаржена в апеляційному порядку.
При цьому, на момент звернення до
господарського суду міста Києва із
клопотанням про розгляд справи з
урахуванням поданої заяви про
уточнення позовних вимог від 16.01.2014 р.,
позивачем також не було долучено до
матеріалів справи доказів сплати
судового збору.
За таких обставин, подальший розгляд
справи здійснюється судом з
урахуванням позовних вимог, викладених
у позовній заяви, а саме про спонукання
Городоцької районної державної
адміністрації Львівської області
укласти з Підприємцем договір оренди
земельної ділянки, переданої на
підставі розпорядження №516 від 12.08.2003 р.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 09.04.2014 р. призначено
колегіальний розгляд справи.
09.04.2014 р. суддя Босий В.П. звернувся до
в.о. Голови господарського суду міста
Києва із заявою щодо колегіального
розгляду справи № 16/82.
Розпорядженням в.о. Голови
господарського суду міста Києва від
09.04.2014 р. для здійснення колегіального
розгляду справи визначено наступних
суддів: Босий В.П. (головуючий), судді
Котков О.В., Літвінова М.Є.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 09.04.2014 р. справу прийнято до
провадження колегією суддів та
призначено до розгляду на 19.05.2014 р.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 19.05.2014 р. розгляд справи
відкладено до 04.06.2014 р. у зв'язку із
неявкою представників учасників
судового процесу.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 04.06.2014 р. справу
№16/82 передано на розгляд колегії
суддів у складі: Босий В.П. (головуючий),
Ломака В.С., Пукшин Л.Г. у зв'язку з
перебуванням судді Літвінової М.Є. на
лікарняному та поданої заяви суддею
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.06.2014 р. справу прийнято до
свого провадження колегією суддів.
Представники позивача та відповідача в
судове засідання не з'явилися, вимоги
ухвали суду не виконали, про причини
неявки суд не повідомили, хоча про час
та місце розгляду справи були належним
чином повідомлені, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення №30068231 та №30068223
Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач та відповідач 1 повідомлені
про час та місце судового розгляду
належним чином, а матеріали справи
містять достатні докази для її
Представники відповідача 2 та третя
особа в судове засідання з'явилися, на
виконання вимог ухвали суду надали
пояснення стосовно суті спору, проти
задоволення позовних вимог
заперечували з огляду на викладені у
відзивах на позовну заяву обставини.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників учасників судового
процесу, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.08.2003 р. Головою Городоцької районної
державної адміністрації було прийняте
розпорядження №516 «Про затвердження
проекту відведення земельної ділянки
та передачу її в оренду п/п ОСОБА_1 для
ведення товарного рибного
господарства» (надалі -
«Розпорядження»), яким передано
приватному підприємцю ОСОБА_1 в
довгострокову оренду терміном на 49
років для ведення товарного рибного
господарства земельну ділянку площею
20,04 га, розташовану за межами населених
пунктів на території Добрянської
сільської ради.

На підставі вказаного Розпорядження
14.08.2003 р. між Городоцькою районною
державною адміністрацією Львівської
області та Підприємцем було укладено
договір оренди земельної ділянки, який
зареєстровано в книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі 31.12.2003 р. за №1.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 11.06.2009 р. у
справі №15/5, залишеним без змін в цій
частині постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
18.11.2009 р. та постановою Вищого
господарського суду України від 24.02.2010
р., договір оренди земельної ділянки
від 14.08.2003 р. визнано неукладеним.

23.03.2010 р. позивач звернувся до
Городоцької районної державної
адміністрації Львівської області з
пропозицією щодо укладення договору
оренди землі на виконання
Розпорядження, до якої додав проект
договору земельної ділянки.

Листами №02-50/79 від 09.04.2010 р. та №02-17/1675
від 09.07.2010 р. в укладенні договору
оренди земельної ділянки відповідачем
1 було відмовлено.

Спір у справі виник у зв'язку з
неправомірною, на думку позивача,
відмовою Городоцької районної
державної адміністрації Львівської
області укласти з позивачем договір
оренди земельної ділянки площею 20,04 га,
що знаходиться на території
Добрянської сільської ради.

Відповідно до частини 1 статті 13
Конституції України земля, її надра,
атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, які знаходяться в
межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності Українського
народу. Від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; за статтями 142-144
Конституції України до матеріальної
основи органів місцевого
самоврядування, крім інших об'єктів,
належить земля, управління якою
здійснюють територіальні громади
через органи місцевого самоврядування
в межах їх повноважень шляхом
прийняття рішень.

Організація, повноваження та порядок
діяльності місцевих державних
адміністрацій визначаються Законом
України «Про місцеві державні
адміністрації» (в редакції, чинній
станом на момент прийняття
оспорюваного розпорядження) статтею 1
якого визначено, що виконавчу владу в
областях і районах, містах Києві та
Севастополі здійснюють місцеві
державні адміністрації, які є
місцевими органами виконавчої влади і
входять до системи органів виконавчої
влади.

У відповідності до ст. 6 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»
(в редакції, чинній станом на момент
прийняття оспорюваного розпорядження)
на виконання Конституції України,
законів України, актів Президента
України, щорічного послання Президента
України до Верховної Ради України про
внутрішнє і зовнішнє становище
України, актів Кабінету Міністрів
України, міністерств та інших
центральних органів виконавчої влади,
які відповідно до закону забезпечують
нормативно-правове регулювання,
власних і делегованих повноважень
голова місцевої державної
адміністрації в межах своїх
повноважень видає розпорядження, а
керівники структурних підрозділів -
накази. Розпорядження голів місцевих
державних адміністрацій, прийняті в
межах їх компетенції, є обов'язковими
для виконання на відповідній території
всіма органами, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами та громадянами.

Статтею 13 Закону України «Про місцеві
державні адміністрації» (в редакції,
чинній станом на момент прийняття
оспорюваного розпорядження)
встановлено, що до відання місцевих
державних адміністрацій у межах і
формах, визначених Конституцією і
законами України, належить, зокрема,
вирішення питань щодо використання
землі, природних ресурсів, охорони
довкілля.

В управлінні відповідних місцевих
державних адміністрацій, відповідно до
ст. 15 Закону України «Про місцеві
державні адміністрації» (в редакції,
чинній станом на момент прийняття
оспорюваного розпорядження)
перебувають об'єкти державної
власності, передані їм в установленому
законом порядку.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації» (в
редакції, чинній станом на момент
прийняття оспорюваного розпорядження)
місцева державна адміністрація, серед
іншого, розпоряджається землями
державної власності відповідно до
закону.

Порядок та умови набуття права
користування земельною ділянкою на
умовах оренди встановлено Земельним
кодексом України та Законом України
«Про оренду землі», ст. 1 якого визначає,
що право оренди земельної ділянки - це
засноване на договорі термінове платне
володіння та користування земельною
ділянкою, необхідною орендарю для
ведення підприємницької та іншої
діяльності.

За статтею 2 Закону України «Про оренду
землі» відносини, пов'язані з орендою
землі, регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
цим Законом, законами України, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про
оренду землі» передбачено, що
укладення договору оренди земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування - орендодавця,
прийнятого у порядку, передбаченому
Земельним кодексом України, або за
результатами аукціону.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу
України, передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Таким чином, органи виконавчої влади
або органи місцевого самоврядування у
правовідносинах щодо розпорядження
земельними ділянками державної та
комунальної власності діють як органи,
через які держава або територіальна
громада реалізують повноваження
власника земельних ділянок, при цьому
вступає у цивільні та господарські
правовідносини з юридичними та
фізичними особами. Отже у таких
відносинах держава або територіальна
громада є рівними учасниками земельних
відносин з іншими юридичними та
фізичними особами.

Як вбачається із матеріалів справи,
12.08.2003 р. Головою Городоцької районної
державної адміністрації було прийняте
Розпорядження, яким затверджено проект
відведення земельної ділянки та
передано приватному підприємцю ОСОБА_1
в довгострокову оренду терміном на 49
років для ведення товарного рибного
господарства земельну ділянку площею
20,04 га, розташовану за межами населених
пунктів на території Добрянської
сільської ради.

При цьому, проектом відведення
земельної ділянки з земель запасу для
ведення товарного рибного
господарства Підприємцю
підтверджується, що земельна ділянка,
передана згідно Розпорядження в оренду
позивачу на 49 років, становить 20,04 га, та
складається із земель, що знаходяться
під водним об'єктом (ставком) площею 19,84
га та інших земель (дамб) площею 0,20 га.

Положеннями ст. 3 Цивільного кодексу
України визначено, що до основних засад
цивільного законодавства відноситься
свобода договору. Таким чином, ніхто не
може бути примушений до укладення
договору проти його волі, крім випадків
прямо передбачених законодавством.

Відповідно до п. 2 ст. 638 Цивільного
кодексу України договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ст. 643 Цивільного кодексу
України, якщо у пропозиції укласти
договір вказаний строк для відповіді,
договір є укладеним, коли особа, яка
зробила пропозицію, одержала відповідь
про прийняття пропозиції протягом
цього строку.

23.03.2010 р. позивач звернувся до
Городоцької районної державної
адміністрації Львівської області з
пропозицією щодо укладення договору
оренди землі на виконання
Розпорядження, до якої додав проект
договору земельної ділянки.

У зв'язку з відмовою відповідача 1 від
укладення договору оренди спірної
земельної ділянки листами №02-50/79 від
09.04.2010 р. та №02-17/1675 від 09.07.2010 р., позивач
звернувся до господарського суду з
вимогою про спонукання до укладення
такого договору.

Суд відзначає, що оскільки на спірній
земельній ділянці розташований водний
об'єкт (ставок), відтак правове
регулювання даних правовідносин
здійснюється, в тому числі, приписами
Водного кодексу України.

З 01.07.2013 р. набрав чинності Закону
України «Про аквакультуру», який
визначає принципи державної політики,
основні засади розвитку і
функціонування аквакультури, правові
основи діяльності органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування у сфері аквакультури.

Вказаним Законом було внесено зміни до
статті 51 Водного кодексу України, яка
визначає правові засади користування
водними об'єктами на умовах оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Водного кодексу
України у користування на умовах
оренди для рибогосподарських потреб,
культурно-оздоровчих, лікувальних,
рекреаційних, спортивних і туристичних
цілей, проведення науково-дослідних
робіт можуть надаватися водосховища
(крім водосховищ комплексного
призначення), ставки, озера та замкнені
природні водойми.

Частиною 4 вказаної статті передбачено,
що водні об'єкти надаються у
користування на умовах оренди
органами, що здійснюють розпорядження
земельними ділянками під водою (водним
простором) згідно з повноваженнями,
визначеними Земельним кодексом
України, відповідно до договору оренди,
погодженого з центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері водного господарства.

Тобто, з набранням чинності Законом
України «Про аквакультуру», суб'єктами
розпорядження водними об'єктами
виступають ті органи влади, які за
загальним правилом розпоряджаються
земельними ділянками водного фонду
відповідно до Земельного кодексу
України.

Згідно з приписами ч. 3 та 5 ст. 122
Земельного кодексу України районні
державні адміністрації на їхній
території передають земельні ділянки
із земель державної власності, крім
випадків, визначених частинами
четвертою і восьмою цієї статті, у
власність або у користування у межах
сіл, селищ, міст районного значення для
всіх потреб та за межами населених
пунктів для: а) ведення водного
господарства; б) будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), з
урахуванням вимог частини сьомої цієї
статті; в) індивідуального дачного
будівництва. Обласні державні
адміністрації на їхній території
передають земельні ділянки із земель
державної власності, крім випадків,
визначених частинами третьою,
четвертою і восьмою цієї статті, у
власність або у користування у межах
міст обласного значення та за межами
населених пунктів, а також земельні
ділянки, що не входять до складу
певного району, або у випадках, коли
районна державна адміністрація не
утворена, для всіх потреб.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що повноваження щодо надання
водних об'єктів у користування на
умовах оренди у межах населених
пунктів належить сільським, селищним
та міським радам, а за межами населених
пунктів - обласним державним
адміністраціям.

Відповідно до частини першої статті 85
Водного кодексу України порядок
надання земель водного фонду в
користування та припинення права
користування ними встановлюється
земельним законодавством.

В свою чергу, вимогами частини першої
статті 135 Земельного кодексу України
передбачено, що земельні торги
проводяться у формі аукціону, за
результатами проведення якого
укладається договір купівлі-продажу,
оренди, суперфіцію, емфітевзису
земельної ділянки з учасником
(переможцем) земельних торгів, який
запропонував найвищу ціну за земельну
ділянку, що продається, або найвищу
плату за користування нею, зафіксовану
в ході проведення земельних торгів.

Тобто, враховуючи вищезазначені вимоги
законодавства, отримання права
користування земельною ділянкою
водного фонду, в тому числі з
розташованими на ній водними об'єктами,
підтверджується відповідним договором
оренди земель водного фонду.

При цьому, орендодавцями за договорами
оренди водних об'єктів, які розташовані
за межами населених пунктів є саме
обласні державні адміністрації, а
типова форма договору оренди водних
об'єктів була затверджена постановою
Кабінету Міністрів України від 29.05.2013 р.
№ 420.

Розпорядженням Голови Львівської
обласної державної адміністрації
№803/0/5-13 від 14.11.2013 р. було затверджено
Порядок надання у користування на
умовах оренди водних об'єктів,
розташованих на території Львівської
області.

Розділом ІІІ вказаного розпорядження
визначено, що передача в оренду водних
об'єктів із земельною ділянкою
(продовження договорів оренди)
здійснюється на підставі рішення
орендодавця шляхом укладення договору
оренди водного об'єкту; підставою для
укладення договору оренди водного
об'єкта є рішення орендодавця
відповідно до заяви зацікавленої
особи, визначеної на земельних торгах,
наявності проекту відведення
земельної ділянки або технічної
документації та паспорта водного
об'єкта.

З огляду на викладене суд приходить до
висновку, що на момент прийняття
рішення у даній справі орендодавцем за
договором оренди земельної ділянки, на
якій знаходиться водний об'єкт, та яка
розташована за межами населеного
пункту, має бути обласна державна
адміністрація.

В той же час, як вбачається із
матеріалів справи, позивачем заявлено
позовні вимоги про спонукання до
укладення договору оренди земельної
ділянки площею 20,04 га, розташованої за
межами населених пунктів на території
Добрянської сільської ради, саме до
Городоцької районної державної
адміністрації Львівської області.

При цьому, з урахуванням приписів ч. 5
ст. 122 Земельного кодексу України та ст.
51 Водного кодексу України, Городоцька
районна державна адміністрація
Львівської області не наділена
повноваженнями щодо укладення
договорів оренди земельних ділянок, на
яких знаходяться водні об'єкти, а
відтак в задоволенні позовних вимог в
частині спонукання відповідача 1 до
укладення з Підприємцем договору
оренди спірної земельної ділянки
необхідно відмовити.

Крім того, розділом ІІІ Порядку надання
у користування на умовах оренди водних
об'єктів, затвердженого розпорядженням
Голови Львівської обласної державної
адміністрації №803/0/5-13 від 14.11.2013 р,
визначено, що підставою для укладення
договору оренди водного об'єкта є
рішення орендодавця відповідно до
заяви зацікавленої особи; від імені
Львівської обласної державної
адміністрації договори підписуються
директором департаменту екології та
природних ресурсів Львівської
обласної державної адміністрації за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері водного господарства
та юридичних відділом апарату
Львівської обласної державної
адміністрації.

Тобто, укладення договору оренди
водного об'єкта із земельною ділянкою
відбувається шляхом прийняття
відповідного рішення уповноваженим
органом обласної державної
адміністрації на підставі поданої
зацікавленою особою заяви.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріали справи не містять, а
позивачем не надано суду належних та
допустимих в розумінні приписів ст.ст.
33, 34 Господарського процесуального
кодексу України доказів на
підтвердження факту звернення до
Львівської обласної державної
адміністрації з метою реалізації свого
права на оренду водного об'єкта із
земельною ділянкою.

З огляду на викладене, оскільки позивач
не звертався до уповноваженого органу
Львівської обласної державної
адміністрації (Департаменту екології
та природних ресурсів Львівської
обласної державної адміністрації) із
заявою про укладення договору оренди
спірної земельної ділянки, відповідач 2
жодних рішень стосовно прав та
законних інтересів позивача не
приймав, а відтак в задоволенні
позовних вимог до відповідача 2
необхідно відмовити, оскільки згідно
приписів ст. 16 Цивільного кодексу
України та ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
позивач звертається до суду за
захистом свого порушеного права, яке в
даному випадку Львівською обласною
державною адміністрацією ніяким чином
не порушується.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність відмови у
задоволенні позовних вимог Підприємця
про спонукання до укладання договору
оренди земельної ділянки у повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
позивача.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 82-85, Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 10.06.2014 р.

Головуючий суддя
В.П. Босий

Судді
В.С. Ломака

Л.Г. Пукшин