ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2014 р.
Справа № 914/1123/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Сухович Ю.О. при секретарі
судових засідань Мак Л.Б., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Охтирський м'ясокомбінат",
м.Охтирка, Сумська область

до відповідача Приватного
підприємства "Агросоюз-Захід", м. Львів

про стягнення 121 800,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача не з'явився;

від відповідача не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Публічним
акціонерним товариством "Охтирський
м'ясокомбінат" до Приватного
підприємства "Агросоюз-Захід" про
стягнення 121 800,00 грн.
заборгованості.

Ухвалою суду від 04.04.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 23.04.2014р.

Ухвалою суду від 23.04.2014р. розгляд справи
відкладено на 20.05.2014р., у зв'язку з
неявкою представників сторін в судове
засідання.

Ухвалою суду від 20.05.2014р. продовжено
строк вирішення спору до 17.06.2014р. та
відкладено розгляд справи на 11.06.2014р., з
підстав наведених в даній ухвалі.

Позивач явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, вимоги ухвал суду від
04.04.2014р., 23.04.2014р. та 20.05.2014р. виконав
повністю.

Слід зазначити, що ухвалою суду від
20.05.2014р. явка представника позивача не
визнавалась обов'язковою.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання
повторно не забезпечив, вимоги ухвал
суду від 04.04.2014р., 23.04.2014р. та 20.05.2014р. не
виконав. Про відкладення розгляду
спору на 11.06.2014р. відповідач був
належним чином повідомлений, що
підтверджується реєстром №611 вихідної
рекомендованої кореспонденції суду за
26.05.2014р. та узгоджується з позицією
Вищого господарського суду України
викладеною у третьому абзаці п.п.3.9.1 п.п.
3.9 п.3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011р. №18 із змінами та доповненнями.

Представником відповідача (директором
ПП «Агросоюз-Захід» Качмар А.В.) на
адресу суду було надіслано клопотання
від 19.05.2014р. (вх.№2527/14 від 20.05.2014р.) про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
перебуванням директора з 19.05.2014р. по
30.05.2014р. у відрядженні у м.Києві (до
матеріалів справи долучено копію
наказу №5 від 16.05.2014р.). У вищевказаному
клопотанні зазначено про бажання
директора особисто взяти участь у
судовому засіданні.

Станом на 11.06.2014р. від відповідача
відзив, заяви, клопотання, в тому числі
про відкладення розгляду справи не
надходили.

Нормами Господарського процесуального
кодексу України не визначено
вичерпного кола осіб, які можуть бути
представниками в господарському
процесі, а тому інтереси підприємства
мають право представляти як директор,
так і засновник, головний бухгалтер та
інші особи як з числа працівників, так і
з числа осіб, не пов'язаних з позивачем
трудовими відносинами. При цьому,
неможливість такої заміни
представника підлягає доведенню
учасником судового процесу на
загальних підставах (ст.ст.32-34 ГПК
України).

Відповідачем не подано належних
доказів неможливості явки, в судове
засідання 11.06.2014р. представника ПП
«Агросоюз-Захід» Качмар А.В., так і
іншого представника, крім нього з числа
як своїх представників, так і осіб, не
пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Крім того, у разі неможливості
забезпечення явки представника в
судове засідання, сторона у справі не
позбавлена права надавати свої вимоги
і заперечення у письмовому вигляді.

Відкладення розгляду справи за
обставин, визначених у ч.1 ст.77 ГПК
України, є обов'язком лише за умови
неможливості вирішення спору в даному
судовому засіданні, в той час
матеріалів справи є достатньо для
вирішення спору по суті.

Дії представника відповідача
спрямовані на умисне затягування
судового процесу, що порушує права
позивача та суперечить вимогам статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
упродовж розумного строку.

Згідно ч.3 ст.22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Однак, відповідачем не було подано
обґрунтованих пояснень неможливості
надання відзиву, письмових пояснень,
доказів якими він обґрунтовує свою
позицію.

Відкладення розгляду справи при
належному повідомленні сторін є правом
суду, а не його обов'язком.

Таким чином, зважаючи на викладене та
на обмеження суду при розгляді спору
встановленим ст.69 ГПК України строком,
суд не вбачає підстав для відкладення
розгляду спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, суд вважає за можливе
розглянути справу відповідно до ст.75
ГПК України при відсутності
представників учасників судового
процесу за наявними у ній матеріалами
яких достатньо для вирішення спору по
суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, суд,-

встановив:

11.07.2013р. між Приватним підприємством
"Агросоюз-Захід" (продавець) та
Публічним акціонерним товариством
"Охтирський м'ясокомбінат" (покупець)
було укладено договір №1/07
купівлі-продажу (далі по тексту -
договір), відповідно до умов якого
продавець зобов'язувався систематично
передавати у власність покупця м'ясо
сировину, походження Україна (надалі -
товар), а покупець зобов'язується
приймати цей товар та своєчасно
здійснювати його оплату на умовах
даного договору.

Згідно п.1.5. договору товар, поставлений
за даним договором, повинен
відповідати ГОСТам, ДСТУ України.

Згідно п.2.3. договору розрахунки за
придбаний товар, за даним договором
здійснюються по факту доставки товару
на склад покупця, шляхом перерахування
коштів на поточний рахунок продавця.
Датою оплати вважається дата списання
коштів з банківського рахунку покупця.

Згідно п.6.3. договору при поставці
товару неналежної якості, продавець
зобов'язується замінити товар на товар
належної якості або компенсувати
різницю вартості.

29.11.2013р. на виконання умов договору
відповідачем поставлено позивачу
товар -яловичину I категорії у
напівтушах у кількості 5 075 кг. по
видатковій накладній №АЗ-0000200 від
28.11.2013р. Проте, під час приймання товару
позивачем було виявлено
невідповідність даної продукції
нормам ДСТУ 6030:2008, а саме за нормами
якості і категорією.

Відтак, 29.11.2013р. комісією у складі
головного технолога Маклакової Л.Ф.,
начальника відділу виробничого
ветеринарного контролю Жиленка Р.В.,
майстра холодильного цеха Зеленської
Т.В. було складено акт про повернення
партії товару постачальнику.

Отже, товар (яловичина I категорії у пів
тушах у кількості 5 075 кг) повернуто
відповідачу згідно вибуткової
накладної (повернення постачальнику)
№АМ00006 від 29.11.2013р. на загальну вартість
121 800,00 грн.

Позивач звертався до відповідача із
претензією від 13.02.2014р. за вих.№ 163, в
якій просив відповідача протягом 7
(семи) календарних днів з моменту
отримання претензії надати відповідь
та перерахувати суму заборгованості в
розмірі 121 800,00 грн. Не отримавши
відповідь, позивач повторно 06.03.2014р.
звернувся до відповідача із
листом-вимогою вих. №243 про повернення
суми заборгованості в розмірі 121 800,00
грн.

Відповідачем було надано відповідь
(лист вих.№11 від 11.03.2014р.) на
вищевказаний лист-вимогу, в якому він
повідомляв позивача про те, що ПП
«Агросоюз-Захід» в термін до 31.03.2014р.
буде поставлено на адресу ПАТ
«Охтирський м'ясокомбінат» яловичину
блочну вищого та першого ґатунку на
суму передоплати - 121 800,00 грн. Проте,
відповідач порушив свої зобов'язання,
станом на 02.04.2014р. (момент подання
позовної заяви) товар не поставив та не
повернув передоплату в сумі 121 800,00 грн.

Відтак, позивач просить стягнути з
відповідача 121 800,00 грн. сплачених
останньому згідно платіжного
доручення №6705 від 29.11.2013р.

При прийнятті рішення суд виходить із
наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. За умовами ст.629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, але при укладенні договору
сторони повинні керуватися вимогами
Цивільного кодексу України, іншими
актами цивільного законодавства.

Згідно ст.655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторонам
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За умовами ст.663 ЦК України продавець
зобов'язаний передати товар покупцеві
у строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
кодексу.

Факт виконання позивачем своїх
зобов'язань по договору
підтверджується платіжним дорученням
№6705 від 29.11.2013р. про перерахування
коштів - 121800,00 грн. на розрахунковий
рахунок відповідача.

Згідно ч.1 ст.673 ЦК України продавець
повинен передати покупцеві товар,
якість якого відповідає умовам
договору купівлі-продажу.

За умовами ч.1 ст.675 ЦК України товар,
який продавець передає або
зобов'язаний передати покупцеві, має
відповідати вимогам щодо його якості в
момент його передання покупцеві, якщо
інший момент визначення відповідності
товару цим вимогам не встановлено
договором купівлі-продажу.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем порушено умови п.1.5.
договору, а саме поставлено позивачу
товар (яловичини I категорії у
напівтушах у кількості 5075 кг. по
видатковій накладній №АЗ-0000200 від
28.11.2013р.), що невідповідає нормам
ДСТУ 6030:2008 (нормами якості і
категорією) та зафіксовано в акті
складеному 29.11.2013р. комісією у складі
головного технолога Маклакової Л.Ф.,
начальника відділу виробничого
ветеринарного контролю Жиленка Р.В.,
майстра холодильного цеха Зеленської
Т.В.

Факт повернення неякісного товару
(яловичина I категорії у пів тушах у
кількості 5075 кг) відповідачу,
підтверджується вибутковою накладною
(повернення постачальнику) №АМ00006 від
29.11.2013р. на загальну вартість 121 800,00 грн.

Згідно п.6.3. договору при поставці
товару неналежної якості, продавець
зобов'язується замінити товар на товар
належної якості або компенсувати
різницю вартості.

Відповідач листом вих.№11 від 11.03.2014р.
повідомляв позивача про те, що ПП
«Агросоюз-Захід» в термін до 31.03.2014р.
буде поставлено на адресу ПАТ
«Охтирський м'ясокомбінат» яловичину
блочну вищого та першого ґатунку на
суму передоплати - 121 800,00 грн. Проте,
відповідач порушив свої зобов'язання,
станом на 02.04.2014р. (дата подання
позовної заяви) так і не поставив товар
та не повернув кошти в сумі 121 800,00 грн.

Відтак, у відповідача існує
заборгованість в сумі 121 800,00 грн.

У відповідності із ст.193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічно відповідно до
ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Суд враховуючи вищенаведені норми
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України дійшов
висновку про те, що вимоги позивача про
стягнення основного боргу в сумі 121 800,00
грн. є обгрунтованими та підлягають
задоволенню.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується
платіжним дорученням №7518 від 19.03.2014р. - 2
436,00 грн., який відповідно до ст.49 ГПК
України підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.11, 525, 526, 610, 612, 627-629, 655, 663,
673, 675 ЦК України, ст.ст.174, 193 ГК України,
ст.ст. 43, 22, 33, 34, 49, 69, 75, 82-85, 87, 115, 116 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства
"Агросоюз-Захід" (юридична адреса: 79015,
м.Львів, вул.Героїв УПА, буд.73; фактична
адреса: 79040, м.Львів, вул.Д.Апостола, 14;
) на користь Публічного
акціонерного товариства "Охтирський
м'ясокомбінат" (42700, Сумська область,
м.Охтирка, вул.Грибоєдова, 27; ) основний борг в сумі 121 800,00
грн. та 2 436,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим
рішення в законної сили, в порядку
ст.116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

5. Згідно ст.87 ГПК України повне рішення
та ухвали надсилаються сторонам,
прокурору, третім особам, які брали
участь в судовому процесі, але не були
присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 16.06.2014р.

Суддя
Сухович Ю.О.