РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2014 р.
Справа № 924/266/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Демянчук Ю.Г.

судді
Крейбух О.Г. ,

судді Юрчук
М.І.

при секретарі судового засідання Лелех
І.Ю.

за участю представників сторін:

позивача - Арзянцева Анна Андріївна,
довіреність № 1677 від 11.06.2014р.

відповідача - ОСОБА_2, договір б/н від
04.06.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу
Квартирно-експлуатаційного відділу, м.
Хмельницький на рішення
господарського суду Хмельницької
області від 22.04.14 р.

у справі № 924/266/14 (суддя Гладюк Ю.В.)

за позовом Квартирно-експлуатаційного
відділу, м. Хмельницький

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,
м.Старокостянтинів

про стягнення 100 141,92 грн. збитків у
вигляді недоотриманої орендної плати

Судом роз'яснено представнику позивача
та відповідача права та обов'язки,
передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.
Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 22.04.2014 року зі
справи №924/266/14 у позові
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Хмельницький до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 про стягнення 100141, 92
грн. збитків у вигляді недоотриманої
орендної плати відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду
обґрунтоване недоведеністю позивачем
заподіяння йому збитків з боку
відповідача, протиправності поведінки
відповідача та наявності
причинно-наслідкового зв'язку цієї
поведінки зі збитками.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
господарського суду першої інстанції і
вважаючи його прийнятим з порушенням
норм матеріального та процесуального
права позивач подав апеляційну скаргу,
в якій просить його скасувати та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі.

Фізична особа-підприємць ОСОБА_3
відзиву на апеляційну скаргу не
надіслала.

В засіданні суду апеляційної інстанції
11.06.2014р. представник позивача підтримав
доводи апеляційної скарги з підстав,
зазначених у ній. Просить скасувати
рішення господарського суду
Хмельницької області від 22.04.2014 р. у
справі № 924/266/14 та прийняти нове
рішення, яким позов задоволити.

У судовому засіданні представник
відповідача заперечив проти доводів
апеляційної скарги та надав пояснення
в обґрунтування своєї позиції. Вважає,
що рішення господарського суду
Хмельницької області від 22.04.2014 р. у
справі № 924/266/14 є законним та
обґрунтованим, а тому просить дане
рішення залишити без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, вислухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.03.2007р. між сторонами укладено договір
№ 37/2007/ КЕВ, за умовами якого
орендодавець (позивач) передає, а
орендар (відповідач) приймає в строкове
платне користування нерухоме
військове майно - не житлове
приміщення, площею 215, 6 кв. м. в будівлі
№ 79 військового містечка № 1, що
знаходиться на балансі КЕВ м.
Хмельницький та обліковується в КЕВ,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1
вартість якого визначена за
незалежною оцінкою та становить згідно
акту оцінки 161234 на 1 березня 2007 року (п.
1.1.).

Зазначене в пункті 1.1. нерухоме майно
орендодавець передає орендарю для
використання для розміщення
спортивного клубу „Вегас" (п. 1.3.).
Орендна плата встановлена без ПДВ за
базовий місяць оренди лютий 2007 року на
рівні 2284, 15 грн. за результатами
конкурсу- домовленості з врахуванням
моніторингу орендної плати на
аналогічних об'єктах оренди, але не
нижче орендної плати визначеної на
підставі Методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду
державного майна, затвердженої
постановою КМУ від 4 жовтня 1995 року № 786,
яка становить без ПДВ за базовий
місяць та перший місяць оренди лютий
2007 року 2284, 15 грн.(п. 3.1.). Відповідно п. 5.1.
орендар зобов'язаний використовувати
орендоване майно відповідно до його
призначення та умов цього договору.
Договір діє з 01.03.2007 року по 20.02.2010 року
(п. 10.1.).

Додатком до договору сторони погодили
розрахунок орендної плати за базовий
та перший місяць оренди, застосувавши
орендну ставку на рівні 17%. Основний
договір та додаток до нього підписані
обома сторонами та скріплені печаткою
позивача.

Матеріали справи свідчать, що 01.03.2006
року та 01.09.2006 року сторонами підписані
два акти прийому передачі, за яким
позивач передав, а відповідач прийняв
не житлове приміщення, площею 161 кв. м.
для більярдної зали за адресою:
АДРЕСА_1 вартістю 79 967, 3 грн. та
приміщення, площею 54, 6 кв. м. для
розміщення більярдної зали за адресою:
АДРЕСА_1, вартістю 27136, 20 грн. відповідно.
Разом передано приміщення, загальною
площею 215, 6 кв. м.

01.03.2007 року позивач здійснив
інвентаризацію майна, яке передається
в оренду відповідачу - не житлове
приміщення площею 215, 6 кв. м. на другому
поверсі двохповерхової будівлі 42 ГБО
в АДРЕСА_1, про що складено акт.

В подальшому сторони уклали додаткові
угоди (зміни, договори) до договору
оренди №37/2007/КЕВ:

- від 01.07.2009 року за якою сторони
змінили площу орендованого приміщення
до 177 кв. м. та вартість майна - 84 960
грн.;

- від 30.09.2009 року за якою сторони змінили
площу орендованого приміщення до 56 кв.
м., вартість - 26 866 грн.;

- від 21.02.2010 року за якою сторони
продовжили строк дії основного
договору до 20.02.2012 року;

- від 21.02.2012 року за якою сторони змінили
розділ 10 основного договору "Строк
чинності до говору", та виклали його в
такій редакції: "Договір діє з 21 лютого
2012 року і до моменту отримання дозволу
від Голов КЕУ ЗС України на продовження
терміну дії договору". Також сторони
погодили новий розрахунок орендної
плати;

- від 20.02.2013 року за яким сторони
передбачили, що орендодавець передає, а
орендар приймає в строкове платне
користування нерухоме військове майно
- не житлові приміщення площею 56 кв. м. в
будівлі інв. АДРЕСА_1 (п. 1.1.); зазначене у
п. 1.1. майно передається під розміщення
фізкультурно - спортивного закладу,
діяльність якого спрямована на
організацію та проведення занять
більярдним видом спорту (п. 1.3.; договір
діє з моменту підписання до 19 лютого
2014 року (п. 10.1.).

26.10.2006 року виконавчим комітетом
Старокостянтинівської міської ради
відповідачу видано дозвіл на
розміщення об'єктів торгівлі,
громадського харчування № 0000852
за місцем проведення діяльності -
АДРЕСА_1. Профіль підприємства -
більярдний клуб, громадське
харчування.

Обгрунтовуючи позов, позивач вказує, що
заявлені до стягнення збитки виникли
через нецільове використання
відповідачем орендованого приміщення.
У якості доказу порушення
відповідачем умов договору щодо
цільового використання орендованого
майна позивач надав Звіт департаменту
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю територіального центрального
управління внутрішнього аудиту та
контролю від 6 березня 2013 року № 234 / 3 / 35
А, де вказано, що в м. Старокостянтинів
у будівлі 42 гарнізонного будинку
офіцерів (ГП № 1/79 ФОП ОСОБА_3 орендує
приміщення площею 56 кв. м., (Договір від
1 березня 2007 року №37/200/КЕВ) у якому
встановлено два більярдні столи.
Приміщення з більярдними столами
суміщене з нічним розважальним
закладом використовується як гральний
заклад. Орендна ставка за використання
нерухомого військового майна повинна
визначатися - 100% відповідно до
Методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду
державного майна затвердженої
постановою КМУ від 4 жовтня 1995 року № 786.
Всього за 2012 рік та два місяці 2013 року
КЕВ м. Хмельницький недоотримало 100 141,
92 грн.

Таким чином, як стверджує позивач,
нецільове використання орендованого
приміщення є наслідком порушення
відповідачем умов договору оренди №
37/2007/КЕВ. Проте, Звіт аудиторської
перевірки містить висновки щодо
наявності недоотримання орендної
плати за вищевказаним договором,
виходячи з площі орендованого
приміщення 56 кв. м. В той же час,
відповідно до вказаного договору
(редакція тексту від 01.03.2007 року) площа
орендованого приміщення становить 215, 6
кв. м., згідно додаткової угоди від
01.07.2009 року площа дорівнює 177 кв. м.,
згідно угоди від 30 вересня 2009 року
площа становить - 56 кв. м. та згідно
додаткового договору від 20.02.2013 року
також 56 кв. м. Однак, відповідно до актів
прийому - передачі приміщень в оренду,
площа орендованих відповідачем
приміщень дорівнює 54, 6 кв. м. (акт від
01.09.2006 року) та 161 кв. м. (акт від 01.03.2006
року).

За наведених обставин, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції, що площі орендованих
приміщень, з яких розраховувалась сума
недоотриманої оренди та які фактично
знаходились в оренді відповідача є
різними. В зв'язку з цим вказаний у
Звіті (та перенесений у позов)
розрахунок збитків не можна прийняти
до уваги як правильний.

Як вбачається з матеріалів справи,
іншого розрахунку позивач суду не
надав.

Крім того, невідповідність площ
орендованого приміщення розміру у 56 кв.
м. підтверджується також тим, що подані
акти прийому передачі датовані раніше,
а ніж укладено договір оренди та видано
дозвіл відповідачу на ведення в ньому
господарської діяльності. Так, акти
датовані 01.03.2006 року та 01.09.2006 року, в той
час як дозвіл видано 26 жовтня 2006 року, а
договір укладено взагалі в 2007 році.
Доказів же передачі відповідачу (акту
прийому - передачі) приміщення площею 56
кв. м., після укладення угод від 30.09.2009
року та від 20.02.2013 року (які визначають
площу орендованого приміщення у 56 кв.
м.) суду не надано.

За наведених обставин, колегія суддів
апеляційного суду погоджується із
висновками суду першої інстанції, що
сума заявленої до стягнення шкоди є
необґрунтованою.

Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу
України, сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

В силу статей 15, 16 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу у разі їх порушення,
невизнання чи оспорювання. Одним з
способів захисту цивільних прав та
інтересів є відшкодування збитків та
інші способи відшкодування майнової
шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Підставою для відповідальності у
вигляді збитків, завданих порушенням
договору є наявність цивільного
правопорушення, яке складається з
наступних елементів: наявність збитків
(їх розмір), протиправна поведінка
заподіювача (порушення умов договору);
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками, вина.

Такої правової позиції дотримується
Верховний Суд України у постановах від
20.12.2010 у справі №06/113-38, від 04.07.2011 у
справі №51/250, від 22.01.2013 р. у справі №
5011-71/2684-2012.

Посилання позивача на нецільове
використання відповідачем приміщення,
і як наслідок недоотримання орендної
плати, не можуть братись до уваги ще й
тому, що відповідно до договору оренди,
на тих умовах, які він містить
відповідач сплачував оренду у повному
обсязі (акт звірки розрахунків в силу
якого заборгованість відсутня).
Виявлення факту нецільового
використання приміщення мало б
слугувати наслідком вжиття заходів
щодо його розірвання, застосування
санкцій чи зміни умов договору на
умовах нового коефіцієнту розрахунку
орендної плати згідно нового цільового
використання. В даному ж випадку
ідентифікація недоотриманої суми, яку
просить стягнути позивач як збитки є
неможливою, оскільки відсутня складова
збитків - протиправність поведінки
саме щодо порушення договору в частині
сплати обумовленого розміру оренди.
Недоплата оренди (суми платежу
визначеного договором), на яку
посилається позивач відсутня.

На думку судової колегії, місцевий суд
повністю встановив та дослідив
фактичні обставини справи, дав повну та
всебічну оцінку наявним у ній доказам
та правильно застосував норми
матеріального права, тобто рішення
місцевого суду відповідає
вищезазначеним вимогам.

Наведені скаржником в апеляційній
скарзі доводи, як зазначалось вище, не
спростовують висновків місцевого суду
та не доводять їх помилковість, а тому
не можуть бути підставою для
скасування судового рішення та
ухвалення нового про задоволення
позову в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги
покладаються на скаржника згідно з ст.
49 ГПК України.

З підстав наведеного та керуючись
ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105, Рівненський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Хмельницької області від 22.04.2014 року у
справі №924/266/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Хмельницький - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання постановою
апеляційного господарського суду
законної сили.

3. Справу № 924/266/14 повернути до
господарського суду Хмельницької
області.

Головуючий суддя
Демянчук Ю.Г.

Суддя
Крейбух О.Г.

Суддя
Юрчук М.І.