ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

10 червня 2014 р. Справа №
902/470/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Матвійчука Василя
Васильовича розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю «Баядера Логістик»

(18029, м. Черкаси, вул. Ак.
Корольова, 7)

до: фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

про стягнення 22 389,38 грн.

при секретарі судового засідання
Солоненко Т.В.

за участю представників сторін:

позивача: Посохов О.В. за
довіреністю б/н. від 31.12.2013 року;

відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Баядера Логістик»
звернулося до господарського суду
Вінницької області з позовом про
стягнення з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 заборгованості за договором
поставки № 312/11 від 08.05.2012 року в
загальному розмірі 22 389,38 грн., з яких: 17
241,32 грн. - основний борг, 3941,17 грн. - 20 %
плати за користування чужими грошовими
коштами та 1206,89 грн. - штраф за порушення
строків оплати товару.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідно до укладеного 08.05.2012 року
між сторонами договору поставки № 312/11,
позивачем здійснювались поставки
товару відповідачеві, за який останній
зобов'язався провести розрахунки у
строки, визначені п. 6.1. договору. В
порушення умов договору відповідачем
не здійснено повної оплати за
поставлений товар, і станом на день
звернення з позовом до суду сума боргу
становить 17 241,32 грн..

Ухвалою суду від 15.04.2014 року за вказаним
позовом порушено провадження у справі
№ 902/470/14 та призначено її до розгляду.

Ухвалою суду від 23.05.2014 року розгляд
справи призначено на 10.06.2014 року та
зобов'язано сторін виконати вимоги
ухвали суду від 15.04.2014 року в частині
надання доказів в повному обсязі.

В судове засідання 10.06.2014 року з'явився
представник позивача. Відповідач
правом участі в судовому засіданні не
скористався, визначених судом доказів
не надав, про поважність причини своєї
неявки суду не повідомив. При цьому суд
зважає, що ухвала суду направлена
відповідачу за місцем його реєстрації.
Однак була повернута на адресу суду з
відміткою відділення поштового зв'язку
наступного змісту: «за закінченням
терміну зберігання».

З врахуванням наведеного суд зважає на
наступне. Відповідно до вимог частин 1,
3 ст.18 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних та фізичних
осіб-підприємців», якщо відомості,
які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Варто зазначити, що відповідно до ч. 1
ст. 64 ГПК України ухвала про порушення
провадження у справі надсилається
зазначеним особам за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

В п.3.9.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 11 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» вказано, що за
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

При неявці сторін в судове засідання
суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.19,
ч.2 ст.45 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» обов'язок щодо
внесення змін про юридичну особу чи
фізичну особу-підприємця, які
містяться в Єдиному державному реєстрі
стосовно місцезнаходження
покладається на останніх.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду судової
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

Проте, відповідач своїм правом на
участь у засіданні суду та наданні
письмових або усних пояснень не
скористався, а тому, беручи до уваги
той факт, що неявка в засідання суду
сторін або їх представників, належним
чином та відповідно до законодавства
повідомлені про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи, суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
матеріалами, відповідно до приписів
ст.75 Господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

08 травня 2012 року між товариством з
обмеженою відповідальністю «Баядера
Логістик» (позивач, за договором
Постачальник) та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (відповідач, за
договором Покупець) укладено договір
поставки за № 312/11 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору
Постачальник зобов'язується передати у
власність Покупця алкогольні напої
(надалі - Товар), а Покупець
зобов'язується прийняти і оплатити
Товар в порядку, визначеному умовами
цього Договору.

Постачання Товару здійснюється силами
та за рахунок Постачальника, на умовах
DDP відповідно до вимог Міжнародних
правил тлумачення термінів
«Інкотермс» (в редакції 2000 р.). Сторони
можуть визначити інші умови постачання
Товару, при узгодженні замовлення на
Товар. (п. 3.1. Договору).

Постачальник зобов'язаний поставити
Товар за адресою, яка зазначена в його
замовленні, а також в посвідчених
Покупцем копіях ліцензій як місце
здійснення діяльності, або за адресою,
яка зазначена в засвідчених Покупцем
копіях довідок про внесення місць
зберігання алкоголю до Єдиного
державного реєстру (п. 3.2. Договору).

Постачальник поставляє Товар Покупцю
на підставі його замовлення. Покупець
має право здійснити замовлення в усній
формі або за допомогою факсимільного,
електронного чи поштового зв'язку (п. 3.3.
Договору).

Найменування, кількість, асортимент
товару визначається Покупцем у
замовленні та зазначається
Постачальником у видатковій накладній
на Товар (п. 4.1. Договору).

Ціна на товар зазначається
Постачальником у видатковій накладній
на Товар (п. 5.2. Договору).

Розрахунки за Товар здійснюються
Покупцем протягом 14 (чотирнадцяти)
календарних днів з дня отримання
Товару, шляхом перерахування грошових
коштів на рахунок постачальника або в
іншому узгодженому Сторонами порядку
та формі, що не суперечить чинному
законодавству України, або за
домовленістю Сторін - шляхом
попередньої оплати. (п. 6.1. Договору).

Датою оплати Покупцем вартості
отриманого від Постачальника Товару є
дата зарахування грошових коштів на
рахунок Постачальника (п. 6.2. Договору).

У випадку порушення Покупцем строків
оплати вартості одержаного від
Постачальника Товару Покупець
зобов'язаний сплатити Постачальнику
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми боргу за кожен день
порушення строків оплати; у випадку
порушення Покупцем строків оплати
вартості одержаного від Постачальника
Товару більше ніж на 30 календарних
днів, Покупець сплачує Постачальнику
штраф в розмірі семи відсотків від суми
боргу (п. 7.1. Договору).

У випадку порушення Покупцем строків
оплати отриманого від Постачальника
Товару, Покупець зобов'язаний сплатити
Постачальнику 20% річних від суми боргу
за користування чужими грошовими
коштами (п. 9.2. Договору).

Даний Договір чинний протягом 2 років з
дати укладання. У випадку, якщо жодна із
Сторін не заявила про свої наміри
розірвати або змінити Договір за один
місяць до його закінчення, даний
Договір вважається автоматично
пролонгованим на той же термін та тих
же умовах (п. 9.8. Договору).

Як свідчать матеріали справи,
позивачем, в рамках договору поставки
№ 312/11 від 08.05.2012 року згідно видаткових
накладних (а.с. 11-16), в грудні 2012 року
поставлено відповідачу товар на
загальну суму 28 409,46 грн..

Судом встановлено, що відповідачем
проведено часткові розрахунки за
отриманий Товар. Так, відповідно до
прибуткових касових ордерів (а.с. 37-81)
відповідачем оплачено Товар на
загальну суму 8 802,82 грн., отже Товар на
суму 19 606,64 грн. є неоплаченим. Як
вбачається зі змісту прохальної
частини позовної заяви позивачем
заявлено до стягнення суму основного
боргу в розмірі 17 241,32 грн., що є його
правом.

Зважаючи, що позивачем не вчинено
відповідних дій щодо збільшення
розміру позовних вимог, судом
розглядається основний борг, розмір
якого визначений в позовній заяві.

07.04.2014 року позивач звернувся до
відповідача з претензією № 14-юр від
04.04.2014 року в якій просив погасити
заборгованість за поставлений Товар в
сумі 17 241,32 грн..

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем претензія залишена без
відповіді та реагування.

З врахуванням встановлених обставин
суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Дії позивача по передачі товару та дії
відповідача по прийняттю вказаного
товару, за визначеною ціною свідчать
про те, що у боржника (відповідача)
виникло зобов'язання по оплаті
сировини.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

В силу ст.655 Цивільного кодексу України,
за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до частини першої статті 222
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин, що
порушили майнові права або законні
інтереси інших суб'єктів, зобов'язані
поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом .

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має
право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов
висновку, що зобов'язання за договором
в частині проведення розрахунків, за
поставлений товар, відповідачем
виконувались не належним чином.

Виходячи з встановлених обставин
справи та наведених вище законодавчих
приписів, суд вважає вимогу позивача
про стягнення боргу в розмірі 17 241,32 грн.
правомірною та обґрунтованою.

Позивачем також заявлено до стягнення
3941,17 грн. - 20% річних плати за чужими
грошовими коштами та 1206,89 грн. - штрафу
за порушення строків оплати товару.

В судовому засіданні 10.06.2014 року
представником позивача подано заяву
від 10.06.2014 року про відмову від позову в
частині стягнення річних та штрафу.

Судом роз'яснено процесуальні наслідки
його дій.

Оцінивши подані докази, суд зважає на
таке.

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення у
справі, крім іншого, відмовитись від
позову.

Частина 6 названої статті вказує, що
господарський суд не приймає відмови
від позову, зменшення розміру позовних
вимог, визнання позову відповідачем,
якщо ці дії суперечать законодавству
або порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Згідно п.4 ч.1 ст.80 ГПК України -
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

При цьому судом враховано, що заява про
відмову від позовних вимог подана
представником позивача в межах наданих
йому повноважень.

За таких обставин суд приймає дану
відмову як таку, що не суперечить
законодавству та не порушує чиї-небудь
права і охоронювані законом інтереси, а
тому провадження у справі в цій частині
слід припинити з розподілом судових
витрат за правилами ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та
вимогам ухвали суду відповідач не
подав до суду доказів в спростування
позовних вимог позивача в частині
стягнення основного боргу.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про часткове задоволення позову з
розподілом судових витрат за правилами
ст. 49 ГПК України.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 80, ст.ст.43, 32, 33, 34, 43,
49, 82, 84, 85, 115 Господарського
процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Баядера Логістик»
(18029, м. Черкаси, вул. Ак. Корольова, 7, ) 17 241 (сімнадцять тисяч
двісті сорок одну) грн. 32 коп. - боргу та 1
406 (одну тисячу чотириста шість) грн. 91
коп. - витрат зі сплати судового збору.

3. Провадження у справі в частині
стягнення 3941,17 грн. - 20% річних плати за
чужими грошовими коштами та 1206,89 грн. -
штрафу за порушення строків оплати
товару припинити.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити
відповідачу рекомендованим листом з
повідомленням

про вручення поштового
відправлення.

Повне рішення складено 12 червня 2014 р.

Суддя
Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (АДРЕСА_1)