КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2014 р. Справа№ 911/4820/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі
Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Оплачко В.О.

від відповідача: Кохан Є.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Броварське будівельно-монтажне
управління -35»

на рішення Господарського суду
Київської області від 11.03.2014р.

у справі №910/4820/13 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом Дочірнього підприємства
«Інтергал-Буд» Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Інтергал»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Броварське
будівельно-монтажне управління - 35»

про стягнення 84 478,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Інтергал-Буд»
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Інтергал»
звернулось до Господарського суду
Київської області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Броварське
будівельно-монтажне управління - 35» про
стягнення з останнього грошових коштів
у розмірі 84 478,74 грн., з яких 73 926,84 грн.
сума авансових платежів та 10 551,80 грн.
сума пені, а також про стягнення з
відповідача судових витрат.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 11.03.2014р. у справі
№91/4820/14 позовні вимоги задоволені
частково, стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Броварське будівельно-монтажне
управління - 35» на користь Дочірнього
підприємства «Інтергал-Буд»
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Інтергал» 73
926,84 грн. основного боргу, 1 505,59 грн.
судового збору, в решті позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Броварське
будівельно-монтажне управління - 35» до
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вказане рішення повністю та припинити
провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а також неповним
з'ясуванням обставин, що мають істотне
значення для цієї справи.

Позивач - Дочірнє підприємство
«Інтергал-Буд» Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Інтергал»,
надало апеляційному суду письмовий
відзив, згідно з яким просить рішення
Господарського суду міста Києва від
11.03.2014р. залишити без змін, а апеляційну
скаргу ТОВ «Броварське
будівельно-монтажне управління -35» без
задоволення.

Позивач зазначає, що наявні в
матеріалах справи докази свідчать про
те, що відповідачем залишився
неповернутим аванс в сумі 73 926,94 грн.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.04.2014р. було
прийнято до провадження апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Броварське
будівельно-монтажне управління -35» та
призначено її до розгляду на 19.05.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.05.2014р.
розгляд справи було відкладено
відповідно до ст. 77 ГПК України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
представника відповідача та його
клопотанням про відкладення розгляду
справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд зазначає наступне.

Між Дочірнім підприємством
«Інтергал-Буд» Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Інтергал», як
замовником, та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Броварське
будівельно-монтажне управління -35», як
виконавцем, був укладений Договір
підряду №МБ170812 від 17.08.2012р., за умовами
якого виконавець зобов'язався виконати
наступні роботи щодо об'єкту: на свій
ризик власними та (або) залученими
силами та засобами у відповідності до
проектної документації, умов цього
Договору, чинних будівельних норм і
правил, в обумовлений Договором строк
виконати комплекс
загально-будівельних робіт на об'єкті
та передати замовнику закінчені
роботи. Замовник при цьому взяв на себе
зобов'язання оплатити роботи в порядку
та на умовах Договору.

Згідно з п. 4.2. Договору тверда
договірна ціна з винесенням всіх
інженерних мереж з-під плями забудови,
що виконуються за даним Договором,
складає 1 033 779,92 грн.

Згідно з п. 4.3. та п. 4.4. Договору тверда
договірна ціна робіт, зазначена в п. 4.2.
Договору, не підлягає коригуванню
протягом всього строку дії Договору. У
випадку виконання виконавцем
додаткових робіт, неузгоджених із
замовником, оплата вартості таких
робіт здійснюється за рахунок
виконавця і не підлягає компенсації з
боку замовника, за винятком випадків
прямо передбачених Договором або
законом.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що
строки виконання робіт за даним
Договором у календарному графіку
виконання робіт Додаток №2 до цього
Договору.

Статтею 7 Договору сторони встановили,
що замовник сплачує виконавцю аванс у
розмірі 51 500,00 грн. протягом 3-х робочих
днів після підписання цього Договору
згідно графіку фінансування (Додаток
№4). Розрахунки за фактично прийняті
замовником роботи оплачуються на
підставі підписаних сторонами актів
виконаних робіт, Довідки форми КБ-3 та
відомості ресурсів матеріалів
замовника протягом 5-ти робочих днів
здати їх підписання та з урахуванням
п.п. 1.1.9 цього Договору.

Додатком №1 до Договору визначений
твердий кошторис робіт по Договору.

Додатком №2 до Договору встановлений
календарний графік виконання робіт, за
яким строк їх виконання до 22.10.2012р.

Додатками №3.1., 3.2., 3.3., 3.4. до Договору
визначена договірна ціна, а Додатком №4
встановлений графік фінансування
будівництва.

У відповідності до ч. 1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Як вбачається, у зв'язку з тим, що
виконавцем були порушені строки
виконання робіт за Договором підряду,
позивачем та відповідачем було
укладено Додатковий договір від
11.12.2012р. про дострокове розірвання
Договору підряду №МБ170812 від 17.08.2012р.

Цим Додатковим договором сторони
погодили, що Договір підряду є
розірваним з 11.12.2012р. повністю. У зв'язку
з достроковим розірванням Договору
підряду виконавець зобов'язався
повернути замовнику за актом місце
виконання робіт і авансові платежі за
невиконані на дату розірвання Договору
підряду грошові кошти замовника.

В пункті 3 Додаткового договору
вказано, що станом на 11.12.2012р. грошова
заборгованість виконавця перед
замовником складає 394 208,54 грн. і
підлягає поверненню замовнику
протягом трьох днів.

Таким чином, перерахована позивачем
сума авансу відповідачеві мала були
повернута відповідачем позивачеві
згідно Додаткового договору.

При цьому, апеляційний суд відмічає, що
строк, протягом якого відповідач мав
повернути аванс, сторонами не було
встановлено. Зазначення в Додатковому
договорі про те, що аванс підлягає
поверненню замовнику протягом трьох
днів, не може вважатися встановленим
строком для вчинення дій щодо
повернення коштів, так як не було
визначено, з якого моменту має
відраховуватися цей строк.

У відповідності до ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з настання
цієї події. Якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Таким чином, оскільки Додатковим
договором не визначений термін
вчинення відповідачем дій щодо
повернення авансу, то необхідно
застосовувати положення ст. 530
Цивільного кодексу України, за яким
такі дії мають бути виконані протягом
семи днів від дня пред'явлення
відповідної вимоги.

Такою вимогою в даному випадку може
вважатися подання стороною позову до
суду.

Як вбачається, відповідач не повернув
позивачеві аванс у повній сумі.

З урахуванням Акту зарахування
зустрічних однорідних вимоги від
12.12.2012р., підписаного позивачем та
відповідачем, яким сторонами було
здійснено зарахування зустрічних
однорідних вимог та підтверджено, що
грошові зобов'язання відповідача у
справі щодо повернення грошових коштів
у зв'язку з розірванням Договору
підряду в сумі 394 208,54 грн. є частково
припинені на загальну сумі 320 281,60 грн.,
сума неповернутого авансу є 73 926,94 грн.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін, яка,
зокрема, проявляється в тому, що, і
встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК
України. Розподіл тягаря доказування
визначається предметом спору. За
загальним правилом обов'язок (тягар)
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. При цьому доказування
полягає не лише в поданні особами
доказів, а й у доведенні їх
переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить
відомий процесуальному праву принцип
допустимості доказів (засобів
доказування). Допустимість доказів
означає, що у випадках, передбачених
нормами матеріального права, певні
обставини повинні підтверджуватися
певними засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Відповідачем не надано апеляційному
суду належних доказів повернення
грошових коштів, у зв'язку з чим
правомірним є стягнення з нього на
користь позивача 73 926,94 грн.

Позивачем також заявлено до стягнення
з відповідача суму пені в розмірі 10 551,80
грн.

Судова колегія апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог в цій частині, виходячи
з наступного.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у
разі порушення зобов'язань наступають
наслідки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, в тому числі
неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України
передбачено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 231 ГК
України, законом щодо окремих видів
зобов'язань може бути визначений
розмір штрафних санкцій (неустойки,
штрафу, пені), зміна якого за
погодженням сторін не допускається.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Згідно з статтею 3 вказаного Закону
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Додатковим договором від 11.12.2012р. про
дострокове розірвання Договору
підряду не передбачено обов'язок
відповідача по сплаті пені за
несвоєчасне повернення авансу.

Крім того, в п. 5.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» зазначено, що дії
щодо повернення коштів особі, яка
відмовилася від прийняття зобов'язання
за договором (ст. 612 Цивільного кодексу
України), повернення сум авансу та
завдатку, повернення коштів у разі
припинення зобов'язання (в тому числі -
шляхом розірвання договору) за згодою
сторін або визнання його недійсним,
відшкодування збитків та шкоди,
повернення безпідставно отриманих
коштів (ст. 1212 Цивільного кодексу
України) вчиняються сторонами не на
виконання грошових зобов'язань.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення Господарського суду
Київської області від 11.03.2014р. у даній
справі є таким, що відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, у зв'язку з чим підстави для
його скасування та задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Броварське будівельно-монтажне
управління - 35» залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Київської області від 11.03.2014р. у справі
№911/4820/13 залишити без змін.

3. Справу №911/4820/13 повернути до
Господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
Е.О. Шевченко

Судді
В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця