ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

04.06.2014р.
Справа № 25/5005/11191/2012

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Науменка І.М., (
доповідач)

суддів: Павловського П.П., Кузнецова
В.О.,

секретар: Петровська А.В.

за участю представників сторін:

від ліквідатора: Накорякова Ю.В.,
представник, довіреність №б/н від
14.11.12.

Інші учасники провадження по справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце судового засідання належним
чином повідомлені

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління міндоходів у
Дніпропетровській області на ухвалу
господарського суду Дніпропетровської
області від 04.03.2014р. у справі
№25/5005/11191/2012

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "М'ясна фабрика
"Фаворит", смт. Ювілейне,
Дніпропетровський район,
Дніпропетровська область

до боржника Товариства з обмеженою
відповідальністю "СТВ-05", 52005,
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, смт. Ювілейне,
вул. Радгоспна, 76 ()

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 04.03.2014р.
у справі №25/5005/11191/2012 (суддя Калиниченко
Л.М.) затверджено ліквідаційний баланс
та звіт ліквідатора Товариства з
обмеженою відповідальністю "СТВ-05".
Ліквідовано юридичну особу -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "СТВ-05". Згідно п.6 ст.31
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", визнано
погашеними вимоги наступних
кредиторів: -Лозівської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Харківській області на
суму 26 938, 40 грн.; -Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мясна
фабрика"Фаворит", смт.Ювілейнена суму 53
377, 00 грн. Припинено повноваження
ліквідатора Товариства з обмеженою
відповідальністю "СТВ-05" - ініціюючого
кредитора - Товариства з обмеженою
відповідальністю "М'ясна фабрика
"Фаворит". Провадження у справі
припинено.

Не погодившись з зазначеною вище
ухвалою господарського суду,
Дніпропетровська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління міндоходів у
Дніпропетровській області звернулась
до апеляційної інстанції з апеляційною
скаргою, в якій просить дану ухвалу -
скасувати, як неправомірну. В якості
підстав для скасування вищезгаданої
ухвали ОДПІ називає прийняття
останньої за умов неповного з'ясування
важливих для вирішення спору обставин
справи, зокрема, за відсутності даних
перевірки боржника на дотримання ним
податкового законодавства.

Враховуючи наявні в матеріалах
справи докази належного повідомлення
всіх учасників судового процесу про
час та місце судового засідання, а
також, з огляду на достатність наявних
у справі матеріалів для повного та
об'єктивного вирішення спору, справу
розглянуто за наявними матеріалами,
згідно ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення уповноваженого
представника ліквідатора, колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність припинення апеляційного
провадження у даній справі, виходячи з
наступних підстав.

Так, згідно із пунктом 1-1
Прикінцевих та перехідних положень (Х
розділ) Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (надалі -
Закон) (в редакції, що діє з 19.01.2013 року)
положення цього Закону застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження в
яких порушено після набрання чинності
цим Законом. Оскільки, провадження у
даній справі було порушено 24.12.2012р., то
під час розгляду справи судом
застосовуються норми Закону в
редакції, що діяла станом 18.01.2013 року.

Відповідно до статті 4-1
Господарського процесуального кодексу
України, господарські суди розглядають
справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом.

Згідно з частиною 1 статті 5
Закону, провадження у справах про
банкрутство регулюється цим Законом,
Господарським процесуальним кодексом
України, іншими законодавчими актами
України.

Пункт 8 частини 3 статті 129
Конституції України визначає серед
основних засад судочинства, зокрема,
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма
конкретизована законодавцем в статті 14
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою учасники
судового процесу та інші особи у
випадках і порядку, встановлених
процесуальним законом, мають право на
апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення.

Отже, реалізація конституційного
права на апеляційне та касаційне
оскарження судового рішення названим
Законом ставиться в залежність від
положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський
процесуальний кодекс України повинен
містити імперативні норми про те, в
яких випадках особа має право
оскаржити рішення суду в апеляційному
чи касаційному порядку.

Нормами статті 91 Господарського
процесуального кодексу України, в свою
чергу, передбачено, що сторони у справі,
прокурор, треті особи, особи, які не
брали участі у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

У відповідності до статті 1 Закону
(в редакції, що діяла до 18.01.2013 року),
учасниками провадження у справі про
банкрутство визнано таких осіб:
сторони, арбітражний керуючий
(розпорядник майна, керуючий санацією,
ліквідатор), власник майна (орган,
уповноважений управляти майном)
боржника, а також у випадках,
передбачених цим Законом, інші особи,
які беруть участь у провадженні у
справі про банкрутство, Фонд
державного майна України, державний
орган з питань банкрутства,
представник органу місцевого
самоврядування, представник
працівників боржника, уповноважена
особа засновників акціонерів або
учасників товариств з обмеженою чи
додатковою відповідальністю.

Отже, як встановлено статтею 1
Закону, сторонами у справі про
банкрутство є кредитори (представник
комітету кредиторів) та боржник
(банкрут).

Цією статтею також визначено, що
кредитор - юридична або фізична особа,
яка має у встановленому порядку
підтверджені документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника, щодо
виплати заборгованості із заробітної
плати працівникам боржника, а також
органи Державної податкової служби та
інші державні органи, які здійснюють
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Частина 1 статті 14 Закону
встановлює порядок пред'явлення
кредиторами своїх вимог до боржника,
який включає також подання до
господарського суду письмових заяв із
вимогами до боржника, а також,
документів, що їх підтверджують.

Як вбачається з матеріалів
справи, провадження у даній справі
порушено ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 24.12.2012р.
в порядку статті 52 Закону, що регулює
особливості процедури банкрутства
відсутнього боржника (а.с.1 том 1).

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 22.01.2013р.
боржника визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру у справі,
ліквідатором призначено ініціюючого
кредитора - ТОВ "М'ясна фабрика
"Фаворит". (а.с.71-74 том 1).

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 18.06.2013р.
(суддя Чередко А.Є.) було
затверджено ліквідаційний баланс та
звіт ліквідатора Товариства з
обмеженою відповідальністю "СТВ-05",
ліквідовано юридичну особу -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "СТВ-05" та припинено
провадження у справі.

Проте, за результатами
апеляційного перегляду, постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 08.08.2013р.
(колегія суддів у складі головуючого
судді: Вечірка І.О., суддів: Лисенко О.М.,
Науменко І.М.) вищезгадана ухвала суду
першої інстанції від 18.06.2013р. була
скасована. Справу передано на розгляду
господарському суду Дніпропетровської
області.

Обґрунтовуючи правові підстави
для скасування ухвали господарського
суду від 18.06.2013р., апеляційна інстанція
звернула увагу на ненадання місцевим
господарським судом належної правової
оцінки наступним фактам:

-в матеріалах справи відсутні
докази вжиття ліквідатором заходів до
виявлення фінансово-господарської
документації банкрута, що необхідно
для здійснення ліквідаційної
процедури та проведення податкової
перевірки;

-в акті приймання-передачі
векселя від 15.08.2012 року (а.с.69 том 1)
вказана адреса боржника
Дніпропетровський район
Дніпропетровської області
смт.Ювілейне, вул.Радгоспна, буд. 76, тоді
як згідно з Довідкою з Єдиного
державного реєстру за даною адресою
боржник був зареєстрований лише 18.09.2012
року, а на облік за новою адресою його
взято 02.10.2012 року. Наведене, на думку
апеляційної інстанції, могло свідчити
про те, що акт приймання-передачі
векселя фактично було виготовлено і
підписано сторонами в більш пізній
період, ніж вказано у даному акті;

-фактично свою діяльність з
вересня 2005 року боржник здійснював у
м.Харкові, проте, ліквідатором не було
вжито заходів до виявлення майна за
попереднім місцем реєстрації боржника
у м.Харкові;

-в матеріалах справи відсутні
докази вжиття ліквідатором заходів до
виявлення фінансово-господарської
документації банкрута, що необхідно
для здійснення ліквідаційної
процедури та проведення податкової
перевірки.

Під час нового розгляду справи
судом першої інстанції враховано
викладені у вищезгаданій постанові
зауваження апеляційного
господарського суду.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що ліквідатором був
направлений запит до Товариства з
обмеженою відповідальністю "СТВ - 05",
м.Харків, з метою отримання інформації
про наявність або відсутність будь -
якого майна, що належить банкруту, та
визнання вимог ТОВ "Мясна фабрика
"Фаворит"(а.с.236 том 1). Відповідь на час
вирішення спору ліквідатору не
надходила.

Окрім того, згідно відповіді
Київського ВДВС Харківського МУЮ за
№36088 від 26.12.2013р. встановлено, що
виконавчі документи стосовно
Товариства з обмеженою
відповідальністю "СТВ-05", 52005,
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, смт.Ювілейне,
вул. Радгоспна, 76 () на
виконанні не перебувають (а.с.237 том 1).

В результаті виїзду за юридичною
адресою Товариства з обмеженою
відповідальністю "СТВ-05",
Дніпропетровська область, яка вказана
у договорі купівлі - продажу векселя за
№Б-6/14-07Ф; В-491/04-07 від 23.04.2007р. та довідці
з ЄДР від 16.01.2013р., а саме: 61002, м.Харків,
вул.Мироносицька, 46-а, кв.5, складено Акт
від 16.12.2013р. про те, що у квартирі за №5
житлового буд. № 46-а по вул.
Мироносицькій у м.Харкові будь - яке
майно, а також, керівник та будь - які
інші посадові особи банкрута відсутні
(а.с.238 том 1).

Згідно Акту про відсутність майна
та посадових осіб банкрута від 24.12.2013р.,
у нежитловому будинку по вул.
Радгоспній, 76 в смт.Ювілейне
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області будь - яке
майно, а також, керівник та будь - які
інші посадові особи банкрута не
виявлені. Будь - яких інших відомостей
про можливе знаходження керівника та
інших посадових осіб банкрута або будь
- яких активів цього підприємства також
не виявлено. (а.с.240 том 1).

Отже, за результатами нового
розгляду справи, з урахуванням вимог
постанови апеляціної інстанції,
місцевим господарським судом прийнято
ухвалу від 04.03.2014р. про затвердження
Звіту та ліквідаційного балансу
боржника та припинення провадження у
даній справі, саме яка і є предметом
апеляційного перегляду.

Вирішуючи питання щодо
правомірності ініціювання скаржником
апеляційного перегляду ухвали
господарського суду від 04.03.2014р. з
питань відповідності останньої
вимогам чинного законодавства України,
колегія суддів апеляційної інстанції
виходила з наступного:

Так, особливості та порядок
заявлення кредиторами претензій до
відсутнього боржника, що ліквідується
в порядку статті 52 Закону, визначені
положеннями частини 5 статті 52 Закону
та передбачають направлення
кредиторами ліквідатору заяв із
вимогами до банкрута в місячний термін
після отримання від ліквідатора
відсутнього боржника повідомлення про
визнання банкрутом.

Отже, у справі про банкрутство
відсутнього боржника особа, що не є
ініціюючим кредитором, може набути
статусу кредитора - сторони у справі
про банкрутство, після прийняття
постанови про визнання банкрутом та у
разі звернення із кредиторськими
вимогами до боржника.

У зв'язку з наведеним, органи
державної податкової служби та інші
державні органи є кредиторами
неплатоспроможних боржників, якщо вони
мають підтверджені у встановленому
порядку документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника. Ця
норма міститься також в статті 210
Господарського кодексу України.

Тобто, вказана норма не
встановлює автоматичного визнання цих
органів кредиторами у всіх справах про
банкрутство, а статус кредитора щодо
неплатоспроможного боржника
набувається, у тому числі і цими
органами, через вказані вище процедури,
які визначені спеціальними нормами
законодавства, що містяться в Законі.

Відповідна правова позиція
підтверджується судовою практикою,
зокрема, постановами Вищого
господарського суду України від 12.06.2013
року у справі №26/5005/11057/2012, від 19.06.2013
року у справі №25/5005/10788/2012, від 19.06.2013
року у справі №5017/3804/2012 та іншими.

Таким чином, в результаті
ліквідаційної процедури ліквідатором
встановлена та підтверджена
кредиторська заборгованість наступних
кредиторів: -Лозівської об'єднаної ДПІ
ГУ Міндоходів у Харківській області на
суму 26 938, 40 грн. та -ТОВ "М'ясна фабрика
"Фаворит", смт.Ювілейне
Дніпропетровської області на суму 53 377,
00 грн.

Як вже зазначалось вище, з наявних
у справі доказів вбачається
відсутність відомостей про можливе
знаходження керівника та інших
посадових осіб банкрута, а також,
відсутність будь-яких майнових активів
боржника.

В свою чергу, матеріали справи не
містять доказів звернення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління міндоходів у
Дніпропетровській області до боржника
з приводу заборгованості по сплаті
податків, зборів (обов'язкових
платежів) з зазначенням розміру та
характеру таких вимог. Окрім того,
згідно листа Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області №9730/9/10-36 від 05.06.2013р.,
заборгованість за банкрутом станом на
28.05.2013р. - відсутня.

Більш того, в матеріалах справи
містяться докази звернення
ліквідатора в адресу
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області з листом, в
якому останній просив податковий орган
надати відповідь ліквідатору або
направити до господарського суду
Дніпропетровської області про
здійснені заходи, що були прийняті
податковим органом щодо перевірки
виконання підприємством - банкрутом
конституційного обов'язку сплати
податку (а.с.235 том 1).

Однак, відповідь на вказаний вище
лист від Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області ліквідатору
не надходила, в матеріалах справи така
відповідь теж відсутня.

При цьому, слід зауважити, що
доказів наявності грошових вимог до
боржника Дніпропетровська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (апелянт) не
представила також і до апеляційного
господарського суду.

Крім цього, в апеляційній скарзі
скаржник жодним чином не посилається
на наявність факту звернення до
ліквідатора банкрута з метою
витребування необхідних для
податкової перевірки документів. В
матеріалах справи відсутні й докази
видання відповідного наказу та вжиття
заходів для проведення позапланової
перевірки боржника.

За таких обставин, оскаржувана
Дніпропетровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області ухвала про
затвердження звіту ліквідатора,
ліквідаційного балансу боржника та
припинення провадження у справі її
прав та обов'язків не стосується, а
тому, колегія суддів приходить до
висновку, що остання не мала права
апеляційного оскарження прийнятої у
справі ухвали, відповідно до положень
статей 91, 106 Господарського
процесуального кодексу України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Відповідно до частини 2 статті 99
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд, переглядаючи рішення в
апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої
інстанції.

Враховуючи наведене та виходячи
із системного аналізу норм
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів апеляційної
інстанції вважає, що подана
Дніпропетровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області апеляційна
скарга на ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 04.03.2014р.
розгляду в господарському суді в
порядку апеляційного провадження не
підлягає.

За таких обставин, апеляційне
провадження, порушене за апеляційною
скаргою Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, підлягає
припиненню на підставі пункту 1 частини
1 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України, як
помилково порушене.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, статтями 86,
91, 99, 106 Господарського процесуального
кодексу України, апеляційний
господарський суд -

УХВАЛИВ:

Провадження за апеляційною
скаргою Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління міндоходів у
Дніпропетровській області на ухвалу
господарського суду Дніпропетровської
області від 04.03.2014р. у справі
№25/5005/11191/2012 - припинити.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України у
двадцятиденний термін.

Головуючий суддя
І.М. Науменко

Суддя
П.П. Павловський

Суддя
В.О. Кузнецов