ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2014 р.
Справа № 911/1215/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Черногуза А.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю "ІТ
Телесеть" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Адвентекс" про
стягнення боргу,

за участю представників:

позивача: Хрепунов С.Г. (дов. № 2 від
17.04.2014);

Поліщук Р.В. (дов. № 1 від 09.01.2014);

відповідача: Бондар В.М. (дов. б/н від
02.06.2014);

Кац Є.В. (керівник згідно витягу).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІТ Телесеть" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Адвентекс" про
стягнення боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором на
надання послуг передачі даних № 37 від
20.09.2012.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 08.04.2014 порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
22.04.2014.

Ухвалою від 22.04.2014 розгляд справи було
відкладено на 20.05.2014.

Ухвалою від 20.05.2014 розгляд справи було
відкладено на 03.06.2014.

03.06.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області надійшло
клопотання позивача про продовження
строку розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою від 03.06.2014 вказане клопотання
було задоволено, продовжено строк
розгляду справи на 15 днів.

03.06.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області надійшла заява
позивача про зменшення позовних вимог.
Вказана заява прийнята судом, позовні
вимоги розглядаються у їх кінцевій
редакції, а саме стягнення з
відповідача заборгованості у сумі 4964,52
грн.

Також відповідачем було подано
клопотання про направлення до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері зв'язку та
інформатизації запиту щодо наявності у
позивача права на надання послуг на
території Київської області в період
дії договору. Вказане клопотання судом
задоволено не було у зв'язку з тим, що
вказана інформація не припиняє та не
змінює розмір грошових зобов'язань
відповідача та не припиняє чинність
договору.

В судовому засіданні 03.06.2014 було
оголошено перерву до 10.06.2014.

В судовому засіданні 10.06.2014 суд
заслухав пояснення представників
сторін. Представники позивача
підтримали позовні вимоги у повному
обсязі, представники відповідача проти
позову заперечували.

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про судове засідання
та те, що реалізація норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо витребування
господарським судом у сторін
документів і матеріалів, необхідних
для вирішення спору, безпосередньо
залежить від суб'єктивної реалізації
сторонами їх диспозитивного права
подавати та витребовувати через суд
докази, а також враховуючи положення п.
4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який
визначає одним з принципів судочинства
свободу в наданні сторонами суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, господарський суд
вважає, що судом в межах наданих
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

В судовому засіданні 10.06.2014 суд, після
виходу з нарадчої кімнати в порядку ст.
82-1 Господарського процесуального
кодексу України, проголосив вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

20.09.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ІТ Телесеть"
(оператор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Адвентекс" (клієнт)
було укладено договір на надання
послуг передачі даних № 37, відповідно
до п. 1.1. якого оператор надає клієнту
канали зв'язку для доступу до
комп'ютерних мереж загального
користування (МЗК), об'єднання
локальних комп'ютерних мереж у різних
приміщеннях в єдину віртуальну мережу
(ВМ), інші послуги згідно умов
зазначених у цьому договорі і додатках
до цього договору, які сторони
оформляють і підписують окремо щодо
кожного каналу зв'язку або декількох
каналів зв'язку, що пов'язані між собою
з точки зору технологічних або
фінансових критеріїв, а клієнт
зобов'язується прийняти послуги,
вчасно та в повному обсязі сплачувати
їх вартість оператору.

Відповідно до п. 3.1. договору перелік,
тарифи та форма оплати щомісячних
послуг (авансова або кредитна)
визначаються у додатку для КЗ. Платежі
здійснюються клієнтом шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок оператора.

Відповідно до додатку № 1 від 20.09.2012 до
договору № 37 від 20.09.2012 сторони
погодили, що послуги будуть надаватися
за адресою м. Бровари, бул.
Незалежності, 16. Одноразовий платіж
складає 2850,00 грн, щомісячний платіж
складає 5700,00 грн.

В розділі 5 договору сторони погодили,
що договір набуває юридичної сили з
моменту його підписання сторонами та
діє 1 рік, а щодо фінансових зобов'язань
діє до виконання їх сторонами у повному
обсязі. Якщо жодна із сторін не заявить
письмово документом, підписаним
уповноваженим представником сторони
про припинення дії договору за один
місяць до закінчення терміну його дії,
то договір автоматично
пролонговується на наступний рік.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України та ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтями 174 Господарського кодексу
України та 11, 509 Цивільного кодексу
України визначено, що господарські
зобов'язання можуть виникати
безпосередньо із закону або іншого
нормативно-правового акта, що регулює
господарську діяльність, а також з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Відповідно до ст. 144 Господарського
кодексу України, майнові права та
майнові обов'язки суб'єктів
господарювання виникають з угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Згідно положень ст. 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Цивільним законодавством (ст. 627
Цивільного кодексу України)
передбачено, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням цього Кодексу, інших актів
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Так, відповідно до актів надання послуг
№ 635 від 30.11.2013 та № 772 від 31.12.2013
позивачем було надано відповідачу
послуги вартістю 760,00 грн та 4964,52 грн
відповідно, що загалом складає 5724,52 грн
та було виставлено рахунки на оплату №
688 від 26.11.2013 та № 753 від 05.12.2013.

Відповідачем вказані акти підписано не
було.

Відповідно до п. 2.2.10 договору оператор
зобов'язаний надавати клієнту акт
наданих послуг, якщо це зазначено у
додатку для КЗ. Акт може надаватися
оператором клієнту у письмовій або
електронній формі (форма акту
визначається сторонами у додатку до
КЗ). У випадку, якщо у додатку до КЗ
зазначено, що оператор надає акти
клієнту, то оператор після закінчення
кожного місяця протягом дії цього
договору, надає клієнту акт за минулий
місяць. Акт надається клієнту не
пізніше 10 числа місяця наступного за
місяцем в якому були надані оператором
послуги. Якщо клієнт не виконав умов
зазначених у п. 2.3.8. цього договору щодо
повернення акту і не надіслав до 15
числа місяця наступного за місяцем, я
кому були надані оператором послуги на
поштову адресу оператора листа з
поясненням причин відмови підписання
ним акту, то вважається, що клієнт
погодився з актом, який було надіслано
оператором клієнту, і оператор має
право закрити акт в односторонньому
порядку.

Так, судом встановлено, що відповідачем
не надсилалось позивачу листів із
зауваженнями до актів або якості,
строків тощо надання послуг.

Крім того, відповідачем в процесі
розгляду справи в суді було сплачено
760,00 грн, у зв'язку з чим позивачем було
подано заяву про зменшення позовних
вимог. Відтак, неоплаченим
відповідачем залишився лише акт № 772
від 31.12.2013 на суму 4964,52 грн

Так, заперечуючи проти позову,
відповідач зазначав, що звертався до
позивача з листом № 01/11 від 04.11.2013, яким
просив тимчасово припинити надання
послуг та листом № 05/11 від 05.11.2013, якому
просив припинити надання послуг з
05.11.2013.

Так, розділом 5 договору, встановлено,
що у випадку, коли клієнт бажає
розірвати договір в односторонньому
порядку, він звертається до оператора з
письмовим повідомленням не пізніше
ніж за місяць до дати розірвання
договору.

Позивач, звернувся до відповідача з
листом № 3 від 09.01.2014, я кому наголосив
на тому, що оскільки вказаний лист
відповідача було отримано ним
електронною поштою лише 23.12.2013, то датою
закінчення договору вважатиметься
23.01.2014.

Відповідачем доказів інших звернень
надано не було.

Відтак суд встановив, що відповідач
безпідставно ухилився від підписання
акту № 772 від 31.12.2013 на суму 4964,52 грн,
оскільки у вказаний період договір був
чинним. І оскільки відповідачем не
надавалось заперечень щодо якості
послуг тощо, суд вважає вказаний акт
таким, що погоджений сторонами, а
відтак у відповідача виник обов'язок
оплатити вартість наданих послуг.

З довідки, наданої Публічним
акціонерним товариством «ВТБ Банк», та
банківських виписок вбачається, що
відповідачем вказана сума оплачена не
була (вказані документи містяться в
матеріалах справи). Вказаний факт також
був підтверджений сторонами у судовому
засіданні.

Крім того, відповідач посилався на той
факт, що позивачем порушено вимоги
Закону України «Про телекомунікації»,
а саме що у позивача відсутня ліцензія
для надання своїх послуг на території
Київської області, а також на
порушення позивачем умов договору в
частині проведення тестування каналу
зв'язку та підписання відповідного
акту, та в частині ведення достовірного
обліку телекомунікаційних послуг. Всі
наведені заперечення не приймаються
судом, оскільки з правовідносин, що
склались між сторонами (що
підтверджується актами надання послуг
за попередні періоди, що були підписані
та оплачені відповідачем) вбачається,
що послуги надавались відповідачу за
відсутності вищезазначених актів та
відповідного обліку, а відтак суд
оцінює такий спосіб взаємовідносин з
надання та прийняття послуг, як
сформований та погоджений сторонами,
про що не було жодних заперечень з боку
відповідача. Суд зазначає, що оскільки
вказаний договір недійсним не
визнався, у відповідача виник обов'язок
оплатити надані за договором послуги.

З врахуванням ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відтак, суд вважає вимогу позивача про
стягнення в відповідача 4964,52 грн боргу
обґрунтованою, документально
підтвердженою, відповідачем не
спростованою, а відтак такою, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони, звертаючись до суду
повинні враховувати те, що визначення
та наповнення доказової бази
переданого на розгляд суду спору
покладаються саме на сторони, а не на
суд. Суд вирішує спір на підставі
поданих та витребуваних в порядку ст. 38
ГПК України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються судом на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Адвентекс" () на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ІТ
Телесеть" () 4964,52 грн
боргу, а також 1827,00 грн судового збору.

3. Видати наказ.

Суддя
А.Ф.
Черногуз