КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2014 р.
Справа№ 910/3175/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Кропивної Л.В.

при секретарі Драчук
Р.А.

за участю представників:

від позивача Поповича Е.О.
- дов. №49юр-74 від 30.08.2013р.

від відповідача Безхутрій
К.О. - дов. №1254-НЮ від 26.03.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання

«Південно-Західна
залізниця»

на рішення

господарського суду міста Києва

від 17.04.2014р. (суддя
Капцова Т.П.)

у справі №910/3175/14

за позовом Публічного
акціонерного товариства

«Крюківський
вагонобудівний завод»

(далі - ПАТ
«Крюківський вагонобудівний завод»)

до Державного
територіально-галузевого об'єднання

«Південно-Західна
залізниця»

(далі - ДТГО
«Південно-Західна залізниця»)

про стягнення 175 086,36
грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 17.04.2014р. у справі №910/3175/14
позов, з урахуванням збільшення
розміру позовних вимог, задоволено
частково, стягнуто з ДТГО
«Південно-Західна залізниця» на
користь ПАТ «Крюківський
вагонобудівний завод» 453 130,60 грн.
основного боргу, 5 417,34 грн. пені, 1 249,85
грн. трьох процентів річних та 10 395,96грн.
судового збору. Провадження у справі в
частині стягнення з ДТГО
«Південно-Західна залізниця» 60 000,00 грн.
- припинено. В іншій частині позову -
відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішенням,
відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку, просив скасувати
та прийняти нове, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі. В обґрунтування своїх вимог
зазначив, що судом першої інстанції
порушено норми процесуального
законодавства в частині оцінки
доказів, не враховано часткове
погашення заборгованості на суму 60 000,00
грн., що вплинуло на розрахунок
штрафних санкцій тощо.

Представник апелянта в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав, просив її задовольнити за
наведених в ній підстав, оскаржене
рішення скасувати частково в частині
стягнення з відповідача пені та трьох
процентів річних відповідно до
доданого до апеляційної скарги
розрахунку штрафних санкцій.

Представник позивача доводи скарги
заперечив, просив не брати їх до уваги,
а відтак рішення місцевого суду як
законне та обґрунтоване просив
залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши доводи апеляційної
скарги, дослідивши долучені до
матеріалів справи письмові докази,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
скарга не підлягає задоволенню.

Так, ПАТ «Крюківський вагонобудівний
завод» звернулось до господарського
суду міста Києва з позовом про
стягнення з ДТГО «Південно-Західна
залізниця» 175 086,36 грн. В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначав, що ним
на підставі укладеного з відповідачем
договору №7612/010 124/с/ПЗ/Л-121705/НЮ від
01.08.2012р. (далі - Договір) надано послуги,
які відповідачем в повному обсязі не
оплачено, тому у відповідача перед
позивачем виникла заборгованість в
розмірі 174 475,00 грн. тощо.

В ході розгляду справи в суді першої
інстанції, позивачем подано заяву про
збільшення розміру позовних вимог,
згідно якої позивач просив стягнути з
відповідача 519 806,64 грн., з яких: 513 130,60
грн. - сума основного боргу, 5 426,19 грн. -
пеня, 1 249,85 грн. - три проценти річних.

Суд першої інстанції, заслухавши
пояснення представників сторін,
розглянувши подані документи і
матеріали справи, дійшов висновку про
обґрунтованість частини позовних
вимог, відтак позов задовольнив
частково.

Так, задовольняючи позов частково,
місцевий суд встановив, що позивачем
виконано передбачені Договором роботи
на суму 622 800,00 грн., однак відповідачем
їх в повному обсязі не оплачено, адже в
рахунок оплати за Договором ним
сплачено лише 154 789,00 грн. Крім цього, між
сторонами досягнуто згоди про
припинення заборгованості відповідача
перед позивачем на суму 14 880,40 грн.
шляхом зарахування зустрічних
однорідних вимог, відтак зобов'язання
відповідача перед позивачем на цю суму
є припиненими, на час розгляду спору
вартість неоплачених відповідачем
робіт складала 453 130,60 грн. Судом першої
інстанції також встановлено, що після
звернення позивача до суду,
відповідачем сплачено 60 000,00 грн., тому в
частині вимог позивача про стягнення
боргу на цю суму провадження у справі
судом припинено на підставі п.1-1 ч.1 ст.80
ГПК України - за відсутністю предмету
спору. Здійснивши власний розрахунок
пені та трьох процентів річних,
місцевий суд дійшов висновку, що за
порушення договірних зобов'язань з
відповідача підлягає стягненню 5 417,34
грн. пені та 1 249,85грн. трьох процентів
річних, які й задоволено судом.

Як видно з тексту апеляційної скарги та
пояснень представника відповідача, ним
не заперечується основний борг на суму
453 130,60 грн., натомість він не
погоджується із рішенням суду щодо
розміру штрафних санкцій, які стягнуто
судом. Так, за розрахунком апелянта,
пеню з відповідача має бути стягнуто в
розмірі 5 266,51 грн., а три проценти річних
- в розмірі 1 183,57 грн. Такі висновки
відповідача базуються на тому, що судом
першої інстанції помилково
розраховано штрафні санкції з
урахуванням 60 000,00грн., які сплачено
апелянтом після звернення позивача до
суду та до постановлення рішення судом.

Такі доводи апелянта є
необґрунтованими та не заслуговують на
увагу.

Так, зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч.1 ст.509 ЦК України).

Відповідно до приписів ст.599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Положеннями ст.193 ГК України та ст.ст. 525,
526, 530, 612 ЦК України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства; одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом. Якщо у
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, воно підлягає
виконанню в цей строк (термін). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
встановлений договором або законом
строк.

Відповідно до ст.610 ЦК України
невиконання або виконання з порушенням
визначених змістом зобов'язання умов
(неналежне виконання) є порушенням
зобов'язання.

Приписами ст.ст.549, 611 ЦК України
визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. Пеня
є неустойкою, яка обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

На підставі ст.3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
передбачений статтею 1 цього Закону
розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

За умовами п.7.2. Договору, за
несвоєчасну оплату замовником за
надані виконавцем послуги, замовник
сплачує виконавцю пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла на дату нарахування пені, від
суми заборгованості за кожен день
прострочення, включаючи день оплати.
Сплата пені не звільняє замовника від
виконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Апеляційний господарський суд
погоджується з висновками місцевого
суду щодо розрахунку пені та трьох
процентів річних, згідно якого розмір
пені підлягає стягненню в сумі 5 417,34
грн., а розмір трьох процентів річних - 1
250,15 грн. та приходить до висновку, що
судом першої інстанції прийнято
законне рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Крім цього, як вбачається з матеріалів
справи, розрахунок штрафних санкцій
здійснено по 25.03.2014р. включно, а
часткова оплата суми заборгованості
скаржником здійснювалась з 26.03.2014р.
Таким чином безпідставними є доводи
апелянта про те, що місцевим судом при
розрахунку штрафних санкцій
неправомірно враховано 60 000,00 грн., які
сплачено апелянтом після звернення
позивача до суду тощо.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновками місцевого суду, як
законними, обґрунтованими обставинами
й матеріалами справи, детальний аналіз
яких, як і нормативне обґрунтування
прийнятого судового рішення наведено
місцевим судом, підстав для скасування
його не знаходить. Доводи апелянта по
суті скарги, як безпідставні й
необґрунтовані не заслуговують на
увагу, оскільки не підтверджуються
жодними доказами по справі й не
спростовують викладених в судовому
рішенні висновків.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» залишити
без задоволення, а рішення
господарського суду міста Києва від
17.04.2014р. у справі №910/3175/14 - без змін.

Матеріали справи №910/3175/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
С.Я. Дикунська

Судді
С.О. Алданова

Л.В. Кропивна