донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

10.06.2014 року справа №908/754/14

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Шевкової
Т.А.суддівБойченка К.І, Стойка О.В.за
участю представників сторін:
від
позивача: Не з'явився від
відповідача:Не з'явився розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Запоріжтрансформатор", м. Запоріжжяна
рішення господарського суду
Запорізької областівід29.04.2014 рокуу
справі№ 908/754/14 (суддя Топчій О.А.)за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "АТАС ГРУП", м.
Черкасидо Публічного акціонерного
товариства "Запоріжтрансформатор", м.
Запоріжжяпростягнення 195 263, 50 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АТАС ГРУП", м.
Черкаси звернулось до господарського
суду Запорізької області з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Запоріжтрансформатор", м. Запоріжжя
про стягнення 195 263,50 грн., з яких 178 701
грн. 05 коп. - борг, якій виник у зв'язку з
неоплатою товару, поставленого за
умовами договору поставки № І
001135 від 19.03.2012 року, 12 145грн.88коп. - 3%
річних, 1351 грн. 31коп. -
пеня, 3065 грн. 26 коп. - інфляційні втрати.

Господарський суд Запорізької області
рішенням від 29.04.2014 року у справі №
908/754/14 позовні вимоги задовольнив у
повному обсязі, визнавши їх
обґрунтованими та доведеними
матеріалами справи.

Публічне акціонерне товариство
"Запоріжтрансформатор",
м. Запоріжжя, не погоджуючись з
рішенням господарського суду, подало
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення господарського суду
Запорізької області від 29.04.2014 року у
справі № 908/754/14 змінити, відмовивши у
задоволенні позову в частині стягнення
3% річних у сумі 12 145грн.88коп.

Заявник скарги вважає помилковим
висновок господарського суду щодо
доведеності позовних вимог в частині
стягнення 3%річних у сумі 12 145грн.88коп,
оскільки вважає, що позивачем
розрахунок 3% річних зароблено без
врахування п.6.1.2 договору, згідно з яким
на суми авансових платежів 3% річних за
прострочення сплати 50-відсоткивх
авансових платежів нараховуватись не
повинні.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, 06.06.2014 року
направив телеграму, в якій просив
розгляд апеляційної скарги відкласти.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився.

Колегія суддів не знайшла підстав для
перенесення розгляду апеляційної
скарги на іншу дату, оскільки заявником
апеляційної скарги не подано
документів та не наведено обставин, які
б не досліджувались судом першої
інстанції. Таким чином, враховуючи, що
неявка представників відповідачів не
перешкоджає вирішенню спору, суд
вважає за можливе розглянути спір за
наявними в справі матеріалами,
оскільки їх достатньо для правильної
юридичної кваліфікації спірних
правовідносин.

Відповідно до ст.129 Конституції
України, статей 44, 811 Господарського
процесуального кодексу України
складено протокол судового засідання.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у
відповідності до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи за наявними у
справі і додатково поданими доказами
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
19.03.2012 року між ТОВ "АТАС ГРУП"
(постачальник) та ПАТ
"Запоріжтрансформатор" (покупець)
укладено договір поставки № І 001136,
згідно з умовами якого постачальник
зобов'язався поставляти покупцю
інструмент, матеріали
інструментального призначення та
обладнання в кількості, сортам, групам,
видам, маркам і т.д., у відповідності до
специфікацій, які є невід'ємною
частиною договору, а покупець
зобов'язався прийняти та оплатити
товар.

Розділом 3 договору сторони обумовили,
що строк поставки товару зазначається
у відповідній специфікації, а прийом
товару по кількості та якості
відбувається по транспортним та
супроводжувальним документам наданих
постачальником.

Згідно з пунктами 5.1, 5.2 договору
поставки № І 001136 від 19.03.2012 року ціна
договору на час його укладення складає
1 219 176,00 грн. (в т.ч. 203 196,00 грн. 20% ПДВ)
(специфікації №1, №2 від 19.03.2012 р.). Ціна
договору може корегуватися з вказівкою
про це в наступних специфікаціях.

В подальшому сторонами підписано ряд
специфікацій, внаслідок чого

загальна ціна договору склала 1 371 685,98
грн., (в т.ч. 20% ПДВ 228 614,33 грн.)

Пунктом 5.4 договору сторони домовились,
що покупець сплачує 50% вартості товару -
авансовий платіж; 50% вартості товару
(остаточний розрахунок) протягом 30
календарних днів з моменту поставки
товару (дата поставки товару
визначається на момент підписання
видаткової накладної уповноваженими
представниками сторін), якщо інше не
передбачено в специфікаціях.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем здійснено авансові
платежі у розмірі 50% вартості партій
товару за рахунком-фактурою №СФ-000253
від 12.04.2012 року, рахунком-фактурою
№СФ-000252 від 12.04.2012 року,
рахунком-фактурою №СФ-000428 від 01.06.2012
року, рахунком-фактурою №СФ-000459 від
18.06.2012 року, рахунком-фактурою №СФ-Л/828
від 12.08.2012 року.

Проведення авансової оплати
рахунку-фактури №СФ-Л/926 від 07.12.2012 року
на суму 23 355,40 грн. покупцем здійснено не
було.

На виконання узгоджених сторонами
специфікацій позивач поставив
відповідачеві інструмент, матеріали
інструментального призначення та
обладнання на суму 1 371 685, 98 грн. (в т.ч. 20%
ПДВ 228 614,33 грн.)

Факт отримання покупцем товару
підтверджується підписами
уповноважених осіб відповідача, які
діяли на підставі довіреностей на
отримання товару.

Відповідач в порушення приписів п.5.4
договору остаточний розрахунок за
поставлений товар протягом 30
календарних днів з моменту отримання
товару не здійснив, суму 178 701,50 грн.
позивачеві не оплатив.

Позивач 24.12.2013 року направив
відповідачеві претензію № 131224 з
розрахунком суми претензії, в якій
позивач вимагав оплатити суму основної
заборгованості в розмірі 178701,05 грн., 3 %
річних в сумі 10431,02 грн. та пеню в
розмірі 50162,17 грн.

Претензія відповідачем залишена без
відповіді, без задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Стаття 530 Цивільного кодексу України
встановлює, якщо в зобов'язанні
встановлений строк (дата) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (дату).

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу.

Згідно ст.193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Статтею 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Враховуючи те, що позивач поставив
відповідачеві товар, факт отримання
товару підтверджено відповідними
документами, відповідач не надав суду
доказів оплати отриманого товару у
сумі 178 701грн. 05коп., слід визнати, що
господарський суд дійшов до
правильного висновку про
обґрунтованість позовних вимог в цій
частині та задовольнив їх.

Позивачем нарахована та пред'явлена до
стягнення пеня в розмірі 1 351грн.
31 коп.

Відповідно до п. 6.3.1, 6.3.1.2 договору за
прострочення виконання грошового
зобов'язання винна сторона сплачує
іншій стороні пеню в розмірі 0,1
відсоток від ціни невиконаного
зобов'язання за кожен день
прострочення. Пеня за порушення
грошового зобов'язання обмежується
розміром та порядком, передбаченим
законодавством.

Так, пеня позивачем нарахована лише на
суму товару, отриманого за видатковою
накладною № РН 0000595, доказів проведення
авансового платежу не надано, тобто
оплата товару повинна була бути
проведена протягом 30 календарних днів
на всю суму поставленого товару.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком
господарського суду щодо
обґрунтованості нарахування пені в
розмірі 1351 грн. 31 коп. та задоволення
позову в цій частині.

Позивачем нараховані та пред'явлені до
стягнення 3% річних у сумі 12145грн.88коп.
та інфляційні втрати у сумі 3065грн.26коп.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не
звільняє боржника від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, що прострочив виконання
грошового зобов'язання, за вимогою
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь період
прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

Згідно підпункту 6.1.1 пункту 6.1 договору
за прострочення виконання грошового
зобов'язання винна сторона зобов'язана
сплатити інший стороні проценти в
розмірі 3% річних від неоплаченої суми.
Нарахована позивачем сума 3 % річних
складає 12145,88 грн.

Колегія суддів погоджується із
розрахунком 3% річних, інфляційних
втрат та вважає, позовні вимоги в
частині стягнення 3% річних та
інфляційних втрат підлягаючими
задоволенню у сумах, які пред'явлені до
стягнення, про що господарський суд
дійшов обґрунтованого висновку.

Колегією суддів прийнято до уваги те,
що позивачем відповідачеві 24.12.2013 року
пред'явлена претензія на суму
239294грн.24коп. із вимогою погасити
заборгованості за поставку товару за
договором № І 001136 від 19.03.2012 року та
вимогою перерахувати санкції за
несвоєчасну оплату товару; те, що
заперечення про необґрунтоване
збільшення суми 3% річних відповідачем
не доведено; вимоги господарського
суду, які викладені в ухвалі від 01.04.2014
року про надання обґрунтованого
контррозрахунку по нарахуванню 3%
річних відповідачем не виконані; в
апеляційній скарзі неправильність
складення розрахунку 3% річних не
наведено, тому підстав для скасування
рішення господарського суду за
наведеними заявником скарги мотивами
не вбачається.

Враховуючи наведені вище обставини,
колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
вважає рішення господарського суду
Запорізької області від 29.04.2014 року у
справі № 908/754/14 таким, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, що відповідає
приписам ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
підстав для його скасування та
задоволення вимог апеляційної скарги
за наведеними в ній мотивами не
вбачається.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
покладаються на заявника апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Запоріжтрансформатор", м. Запоріжжя
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 29.04.2014 року у
справі № 908/754/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття, направляється сторонам
по справі в триденний строк та може
бути оскаржена до Вищого
господарського суду України через
Донецький апеляційний господарський
суд у двадцятиденний строк.

Головуючий
Т.А. Шевкова

Судді К.І. Бойченко

О.В. Стойка

Надруковано 5 прим:

1 - позивачу;

2 - відповідачу;

3 - до справи;

4 - гос. суду;

5 - ДАГС.