ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.06.14р. Справа № 904/2673/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Нікопольський завод
феросплавів", м.Нікополь
Дніпропетровська область

до Державного підприємства
"Придніпровська залізниця",
м.Дніпропетровськ

про стягнення 2410,92 грн.

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі судового засідання
Хавіна О.С.

Представники:

Від Позивача: представник не з'явився

Від Відповідача: представник не
з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Нікопольський завод феросплавів"
(далі-Позивач) звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" (далі-Відповідач) про
стягнення з Відповідача на користь
Позивача вартість майнової шкоди в
сумі 2410,92 грн. та 1827,00 грн. та судових
витрат по справі.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
вказує на те, що на виконання умов
договору перевезення Відповідач по
залізничній накладній №50362888 у вагоні
№ 66557430 на адресу ПАТ "Нікопольський
завод феросплавів" поставив вантаж -
антрацит, при зважуванні якого було
виявлено нестачу вантажу у загальній
кількості 3600 кг, про що на ст. Нікополь
Придніпровської залізниці було
складено комерційний акт АА №009063/152 від
20.11.2013р.

В підтвердження обґрунтованості
позовних вимог Позивач надав до позову:

комерційний акт;

залізничну накладну;

обґрунтований розрахунок суми позову;

копію рахунку постачальника;

копію довідки про включення до ЄДРПОУ
№448894.

Відповідач позовні вимоги не визнає. У
відзиві на позов зазначає, що
відповідальність за нестачу вантажу
повинна бути покладена на відправника,
який не підготував вантаж до
перевезення у вагоні відкритого типу.

Представники сторін в судове засідання
не з'явилися, Відповідач подав заяву в
якій просить суд розглядати справу без
участі представника залізниці за
наявними у справі матеріалами у зв'язку
з неможливістю забезпечити явку
повноважного представника
Відповідача.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутністю сторін, оскільки
останні були належним чином
повідомлені про слухання справи в суді,
про що свідчать поштові повідомлення
(а.с. 15, 16). Крім того, матеріали справи
містять достатньо документів для його
вирішення по суті.

Враховуючи викладене, справа
розглядається за наявними матеріалами
в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши надані докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до договору перевезення, а
саме за залізничною накладною
№50362888 (а.с. 9) від
вантажовідправника -ТОВ "ЦЗФ
Нагольчанська" на адресу Позивача 20
листопада 2013 року у вагоні №66557430
надійшов антрацит.

Під час видачі вантажу з перевіркою,
була встановлена вагова недостача
продукції в загальній кількості 3600 кг.
З урахуванням норми недостачі - 2%,
відповідальна вагова недостача склала
на загальну суму 2410,92 грн. Розрахунок
недостачі до позову додається.

Недостача продукції документально
підтверджена комерційним актом (а.с. 8).

Комерційний акт АА №009063/152 від 20.11.2013р.,
який складено у доповнення до актів
загальної форми №51216 станції
Красноармійськ та №1209 станції
Нікополь (акти загальної форми
знаходиться у Відповідача), містить
напис про маркування вантажу шляхом
крапління пігментом жовтого кольору,
вишина навантаження відмічена фарбою
знутрі вагона, у дійсності
навантаження тотожно актам загальної
форми, нижче бортів 10-30 см, хвилясте,
вантаж маркований шляхом крапління
фарбою жовтого кольору, приривчаста,
місцями не проглядається, над 1-м люком
поглиблення довжиною 150 см, шириною 100
см, глибиною 20 см, над 6,7 люками
поглиблення довжиною 200 см, шириною 200
см, глибиною 20 см в місцях поглиблень,
маркування не проглядається. Вагон
бездвірний, люка були закриті, течі
вантажу не було. У комерційному та
технічному відношенні вагон справний.

Рахунок за поставлену продукцію
№ від 17.11.2013 (а.с. 10) сплачені
Позивачем у повному обсязі.

Відповідно до частин першої - третьої
ст. 909 ЦК України за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами).

Згідно з п. 3.21 Роз'яснень Вищого
господарського суду України від
29.05.2002р. №04-5/601 "Про деякі питання
практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею" у разі навантаження у
вагони відкритого типу вантажів, які
містять дрібні фракції, відправник
повинен вжити заходів щодо запобігання
видуванню або просипанню дрібних
часток вантажу під час перевезення,
особливо у випадках навантаження вище
рівня бортів вагона із "шапкою". З метою
забезпечення збереженості вантажу
відповідно до пункту 6 Правил
перевезення вантажів у вагонах
відкритого типу на їх поверхню
наноситься захисне маркування або
застосовується покриття плівкою
(емульсією) чи інше закріплення
верхнього шару вантажу. Конструкція
відповідних пристроїв і установок,
порядок ущільнення вантажів,
застосування захисної плівки
(емульсії), кріплення та маркування, що
забезпечують збереження і свідчать про
відсутність втрати вантажу при
перевезенні, визначається інструкцією,
розробленою відправником і узгодженою
з залізницею (пункт 7 названих Правил).

Враховуючи викладене, з обставин,
викладених в комерційних актах,
вбачається, що втрата вантажу
відбулася з вини ДП "Придніпровська
залізниця", яка не забезпечила його
схоронність під час перевезення.

Згідно з розрахунком Позивача (а.с. 11)
вартість недостачі антрациту
становить 2410,92 грн.

На час розгляду справи зазначені
збитки не відшкодовані Відповідачем.

Суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Спірні відносини сторін виникли при
перевезенні вантажів залізницею, тому
підлягають регулюванню Статутом
залізниць України, який затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 06.04.1998р. №457 (далі - Статут залізниць
України), та визначає обов'язки, права і
відповідальність залізниці, а також
підприємств, організацій, установ, які
користуються залізничним транспортом.

В силу ст. ст. 110, 113, 114 Статуту залізниць
України та ст. ст. 306, 314, 315
Господарського кодексу України,
залізниці несуть відповідальність за
схоронність вантажу з часу його
прийняття до перевезення і до моменту
видачі одержувачу і, як перевізники,
відповідають за втрату, нестачу,
псування або пошкодження прийнятого до
перевезення вантажу у розмірі
фактичної шкоди, якщо не доведуть, що
втрата, нестача, псування, пошкодження
виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ст. ст. 110, 129 Статуту
залізниць України залізниця несе
відповідальність за збереження від
часу його прийняття для перевезення і
до моменту видачі одержувачу або
передачі згідно з Правилами іншому
підприємству; обставини, які можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
посвідчуються комерційним актом.

Згідно зі ст. 314 ГК України і ст. 114
Статуту залізниць України залізниця
відповідає за незбереження прийнятого
до перевезення вантажу у розмірі
дійсної вартості втраченого вантажу чи
в розмірі тієї суми, на яку було знижено
його вартість. Вартість вантажу
визначається на підставі загальної
суми рахунка або іншого документа
відправника, який підтверджує
кількість і вартість відправленого
вантажу, зокрема, договору або
контракту купівлі-продажу,
специфікації на вантаж, довідки
відправника про кількість ціну і
вартість відправленого вантажу.

В силу ст. 20 ГК України держава
забезпечує захист прав і законних
інтересів суб'єктів господарювання та
споживачів, зокрема, шляхом
відшкодування збитків.

На підставі викладеного, з урахуванням
встановлених обставин, суд вважає, що
Відповідачем, як перевізником, не було
виконано належним чином свого
обов'язку із забезпечення схоронності
переданого йому до перевезення
вантажу, тому позовні вимоги Позивача
до Відповідача про стягнення суми 2410,92
грн. на відшкодування збитків
внаслідок незбереження вантажу під час
перевезення - є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Судові витрати у справі покладаються
на Відповідача в порядку ст. 49 ГПК
України.

Керуючись ст. ст. 4, 25, 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 116-117
ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" (49600, м.
Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 108, п/р
2 у ВАБ "ЕкспресБанк", МФО 306964, ) на користь Публічного
акціонерного товариства
"Нікопольський завод феросплавів" (53213,
Дніпропетровська область, м. Нікополь,
вул. Електрометалургів, 310, п/р 9082 у
ПАТ КБ "ПриватБанк" м. Дніпропетровська,
МФО 305299, ) вартість
майнової шкоди в сумі 2410,92 грн. та 1827,00
грн. та судових витрат по справі.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня складення його повного тексту і
може бути оскарженим протягом цього
строку до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Суддя Н.Б. Кеся