ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
Справа № 925/389/14

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді Пащенко А.Д.,
із секретарем судового засідання
Ковбою І.М.,

за участю представників: позивача:
Лановенко Л.О. - за довіреністю,
відповідача: не з'явився, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні господарського суду
Черкаської області справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕКСПРЕСС-ТРАНС" до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення 4 169 грн. 29 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з
відповідача 4 169 грн. 29 коп., зокрема 4 100
грн. основного боргу за надані послуги
з перевезення вантажу відповідно до
укладеного між сторонами договору -
заявки на послуги з перевезення
вантажу від 06.12.2013 № 06/12/2013, 24 грн. 19 коп.
інфляційних втрат та 45 грн. 10 коп. три
проценти річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
(а. с. 60) повністю заперечив проти позову
з тих підстав, що позивач не виконав
взяте на себе зобов'язання у договорі -
заявці та не надав відповідачу
оригінали товарно-транспортних
накладних, а відповідно до договору -
заявки відповідач має обов'язок по
оплаті перевезення лише в разі
отримання останнім оригіналу ТТН.

У судовому засіданні 30 квітня 2014 року
було задоволено клопотання
представників, продовжено строк
вирішення спору по 25 травня 2014 року та
оголошено перерву в судовому засіданні
до 20 травня 2014 року.

Відповідач не направив свого
представника у судове засідання 20.05.2014.
Суд вважає можливим розглядати справу
за відсутності представника
відповідача, за наявними у справі
матеріалами, з огляду на таке.
Представник відповідача була
повідомлена судом про дату, час та
місце наступного судового засідання у
судовому засіданні 30.04.2014, про що
свідчить її власноручний запис у
розписці (а. с. 66). Строк розгляду спору
закінчується 25.05.2014. Неявка
представника відповідача у судове
засідання не перешкоджає розгляду
справи, а направляти свого
представника у судове засідання є
правом сторони, а не обов'язком.

Представник позивача у судовому
засіданні повністю підтримала позов та
пояснила, що протягом всього терміну
розгляду справи відповідач різними
способами намагається мотивувати свою
несплату послуги перевезення вантажу
і основним вказує не надіслання
позивачем оригіналу ТТН, тому
керівництво позивача прийняло рішення
додатково відправити відповідачу свій
оригінал ТТН, залишивши собі
нотаріально завірену копію, і 13.05.2014
відповідач особисто отримав цінний
лист з описом вкладення, отже крайній
строк для оплати вартості перевезення
вантажу закінчився 16.05.2014; однак
відповідач продовжує ухилятися від
виконання взятого на себе зобов'язання,
тому представник просить задовольнити
позов та стягнути з відповідача кошти
в повній сумі.

У судовому засіданні 20.05.2014 оголошена
вступна та резолютивна частини рішення
суду відповідно до статті 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення і доводи
представників сторін у судовому
засіданні, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЕКСПРЕСС-ТРАНС" (як
перевізник) та фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 (як замовник)
підписали договір - заявку на послуги з
перевезення вантажу № 06/12/2013 від 06.12.2013,
далі: Договір - заявка.

В пунктах 25, 26 Договору-заявки вказано,
що факсимільна копія Договору-заявки
має силу оригіналу, після підписання
факсимільної копії сторони
погоджуються з тим, що всі вище вказані
положення передані чітко та їм
зрозумілі.

Представник відповідача у відзиві на
позов та у судовому засіданні
підтвердила факт підписання
Договору-заявки, перевезення позивачем
вантажу та зобов'язання відповідача
провести розрахунок із позивачем
протягом 3 банківських днів після
отримання оригіналів ТТН.

На підтвердження виконання послуги з
перевезення позивачем додано до
позовної заяви копію товарно -
транспортної накладної від 07.12.2013 (а. с.
9), відповідно до якої 06.12.2013 автомобіль
МАН державний номер НОМЕР_3 з
напівпричепом НОМЕР_4 було подано під
завантаження, 09.12.2013 було здійснено
розвантаження, штамп
вантажоодержувача проставлений.

Позивач вказав у позовній заяві, що
16.12.2013 він надіслав на адресу
відповідача рекомендованим листом
оригінали ТТН, рахунок-фактуру №
СФ-0001489 від 9 грудня 2013 року на суму 4100
грн., акт здачі-прийняття робіт (наданих
послуг) № ОУ-0001489 від 9 грудня 2013 року,
податкову накладну № 1556 від 9 грудня 2013
року. За доводами позивача відповідач
отримав вказаний лист 17.12.2013 згідно
повідомлення про вручення.
Відправлення вказаної кореспонденції
позивач підтверджував витягом з
журналу вихідної кореспонденції
позивача. Позивач стверджує, що
відповідно до умов Договору-заявки
відповідач повинен був провести
розрахунок із позивачем 21.12.2013.

20.02.2014 позивач надіслав на адресу
відповідача претензію від 18.02.2014, в якій
просив відповідача перерахувати
позивачу кошти в сумі 4 100 грн. за
послуги перевезення протягом 3-х
банківських днів з моменту отримання
цієї претензії.

У зв'язку з неотриманням відповіді на
претензію позивач звернувся до
господарського суду з позовом про
стягнення з відповідача 4 100 грн.
основного боргу, 24 грн. 19 коп.
інфляційних втрат та 45 грн. 10 коп. три
проценти річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання.

В процесі розгляду спору 07.05.2014 позивач
надіслав на адресу відповідача цінний
лист з описом вкладення, в якому
вказано про надіслання оригіналу ТТН
та повторної вимоги. Відповідно до
повідомлення Укртелекому від 19.05.2014
відправлення за номером 892
вручене відповідачу особисто 13.05.2014
відділенням поштового зв'язку Черкаси
29.

Суд приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення, з
огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що між
сторонами виникли та існують
договірні відносини перевезення
вантажу, основані на договорі - заявці
на послуги з перевезення вантажу від
06.12.2013 № 06/12/2013, підписному обома
сторонами та скріпленому їх печатками.

Відповідно до статті 306 Господарського
кодексу України (далі - ГК України)
перевезенням вантажів визнається
господарська діяльність, пов'язана з
переміщенням продукції
виробничо-технічного призначення та
виробів народного споживання
залізницями, автомобільними дорогами,
водними та повітряними шляхами, а
також транспортування продукції
трубопроводами.

Суб'єктами відносин перевезення
вантажів є перевізники,
вантажовідправники та
вантажоодержувачі.

Згідно статті 307 ГК України за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити ввірений другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на
одержання вантажу особі
(вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату.

Суду подано завірену копію
Договору-заявки, в пункті 25 якого
вказано, що факсимільна копія
Договору-заявки має силу оригіналу.

Відповідно до пункту 12 Договору-заявки
сума фрахту складає 4100 грн. з
урахуванням ПДВ.

В пункт 13 Договору-заявки щодо порядку
та форми розрахунків внесено
виправлення прописом, що відповідно до
пункту 27 Договору-заявки не має
юридичної сили, однак, представник
відповідача у відзиві на позов та у
судовому засіданні підтвердила факти
підписання вказаного Договору-заявки,
перевезення позивачем вантажу та
зобов'язання відповідача провести
розрахунок із позивачем протягом 3
банківських днів після отримання
оригіналів ТТН, будь-яких інших
претензій чи зауважень відповідачем до
позивача не вказано, спору по змісту
Договору-заявки між сторонами немає.

Надання позивачем послуги з
перевезення підтверджується товарно -
транспортною накладною від 07.12.2013 із
штампом вантажоодержувача про
отримання товару.

Таким чином, відповідач зобов'язаний
сплатити позивачу по даному
Договору-заявці кошти в сумі 4 100 грн.

Однак, суд вважає недоведеним
позивачем обов'язок відповідача
сплатити кошти в грудні 2013 року,
оскільки безспірним є зобов'язання
відповідача сплатити позивачу кошти
протягом 3 банківських днів після
отримання оригіналу ТТН, але позивач не
довів і належними доказами не
підтвердив факт надіслання ним
відповідачу 16.12.2013 оригінала товарно -
транспортної накладної. У журналі
вихідної кореспонденції є лише запис
про надіслання ФОП ОСОБА_2
рахунку-фактури, акта № 1489, податкової
накладної, а запис про надіслання
оригінала ТТН відсутній. Про
надіслання цього оригінала інформація
відсутня і в поштовому повідомленні
про відправлення рекомендованого
листа 16.12.2013. Поданий представником
позивача у судовому засіданні 30.04.2014
опис вкладення не може бути належним
доказом, оскільки позивач не довів, що
на цьому описі проставлена дата 16.12.2013,
не подав доказів того, що вказаний
оригінал ТТН надсилався по цьому
опису, не спростував доводів
представника відповідача у судовому
засіданні 30.04.2014.

Належним доказом надіслання
відповідачу оригінала товарно -
транспортної накладної від 07.12.2013 суд
вважає опис вкладення та фіскальний
чек від 07.05.2014, отримання якого 13.05.2014
підтверджено у повідомленні
Укртелекому, що подане представником
позивача у засіданні 20.05.2014.

В силу частини 1 статті 173 ГК України
зобов'язання, що виникає між суб'єктами
господарювання, в силу якого один
суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта, або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку, є господарським
зобов'язанням.

Відповідно до статей 193, 202 ГК України та
статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватись належним чином і
в установлений строк відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства; одностороння відмова
від зобов'язання не допускається, якщо
інше не передбачено договором або
законом. Відповідно до ст. 202
Господарського кодексу України, ст. 599
ЦК України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи і
не спростовано відповідачем, позивач
надав послуги з перевезення, тому має
право вимагати від відповідача
виконання його обов'язку щодо оплати
вартості вказаної послуги. Відповідач
отримав оригінал товарно -
транспортної накладної 13.05.2014, отже,
відповідно до умови в пункті 13
Договору-заявки відповідач
зобов'язаний був перерахувати кошти
позивачу не пізніше 16.05.2014. Суду не
подано доказів проведення оплати
станом на момент прийняття рішення,
тобто, борг за надані послуги
перевезення існує, тому з відповідача
належить стягнути на користь позивача
борг в сумі 4 100 грн.

Однак, враховуючи те, що позивачем
не доведено належними доказами факт
надіслання відповідачу оригінала ТТН,
в залежність від отримання якого в
Договорі-заявці поставлено оплату
вартості фрахту, суд приходить до
висновку, що позивачем не доведено
наявність прострочення відповідачем
оплати вартості послуги з перевезення
вантажу, у зв'язку з чим вимога позивача
про стягнення інфляційних та трьох
процентів річних задоволенню не
підлягає.

В частині 2 статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
вказано, що якщо спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Оскільки
позивач не оформив належним чином
надіслання відповідачу оригінала
товарно-транспортної накладної і не
зміг довести факт прострочення
відповідачем оплати вартості послуги
з перевезення вантажу, тому суд вважає
за необхідне покласти на позивача
витрати зі сплати судового збору у
даній справі.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (юридична адреса: АДРЕСА_1,
поштова адреса: АДРЕСА_2, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_2) на користь товариства
з обмеженою відповідальністю
"ЕКСПРЕСС-ТРАНС" (юридична адреса: 02660,
м. Київ, вул.. Червоногвардійська, 5, оф. 4,
поштова адреса: 04107, м. Київ, вул..
Овруцька, 28, кв.10, ідентифікаційний код
33739797) - 4 100 грн. (чотири тисячі сто
гривень) боргу.

У решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області
протягом десяти днів з дня складення
повного рішення.

Повне рішення складено 26.05.2014
(понеділок).

Суддя
А.Д. Пащенко