РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2014 р.
Справа №903/118/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Демидюк О.О.

судді
Бригинець Л.М. ,

судді
Огороднік К.М.

при секретарі Головченко Д.М.

За участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - Семенюк Л.В. (довіреність
від 26.02.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВестАвтоТрейд" на
рішення господарського суду
Волинської області від 11.03.2014 року у
справі №903/118/14

Позивач: Приватне акціонерне
товариство "Акціонерна Страхова
Компанія "ІНГО Україна""

Відповідач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВестАвтоТрейд"

про стягнення 80 808, 40 грн.

Судом роз'яснено представникам сторін
права та обов'язки, передбачені ст.ст.20,
22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Волинської області №903/118/14 від 11.03.2014
року (суддя Кравчук А.М.) позов
задоволено та стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ВеставтоТрейд" на користь Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "ІНГО Україна"" - 80 808
грн. 40 коп. основного боргу та 1 827 грн. 00
коп. по сплаті судового збору, а всього:
82 635 грн. 40 коп..

Рішення мотивоване тим, що
заборгованість відповідача становить
80 808 грн. 40 коп., підтверджена
матеріалами справи, підставна і
підлягає до стягнення, оскільки в силу
ст.193 ГК України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а одностороння відмова
від виконання зобов'язань не
допускається. Оскільки, спір до
розгляду в суді доведено з вини
відповідача, то витрати по сплаті
судового збору в сумі 1 827 грн. 00 коп.
відповідно до ст.49 ГПК України слід
покласти на нього.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВестАвтоТрейд"
оскаржило його в апеляційному порядку.
У своїй апеляційній скарзі відповідач
просить суд скасувати рішення
місцевого господарського суду та
відмовити в задоволенні позовних вимог
з посиланням на обставини, викладені в
апеляційній скарзі.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду №903/118/14 від 31.03.2014
року прийнято до провадження
апеляційну скаргу відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВестАвтоТрейд" на
рішення господарського суду
Волинської області від 11.03.2014 року у
справі №903/118/14.

Ухвалами Рівненського апеляційного
господарського суду №903/118/14 від 31.03.2014
року та від 26.05.2014 року розгляд
апеляційної скарги відкладався.

Розпорядженням голови Рівненського
апеляційного господарського суду
№903/118/14 від 26.05.2014 року, у зв'язку із
неможливістю прийняти участь в
судовому засіданні зі справи №903/118/14
судді Савченко Г.І. через участь в
судових засіданнях в складі колегій
суддів по інших справах та відповідно
до затверджених складів колегій,
внесено зміни до складу колегії суддів,
окрім заміни головуючого судді,
колегію суддів визначено у cкладі
головуючий суддя Демидюк О.О., суддя
Бригинець Л.М., суддя Огороднік К.М..

Приватним акціонерним товариством
"Акціонерна Страхова Компанія "ІНГО
Україна"" подано суду відзив на
апеляційну скаргу, в якому позивач
просить суд в задоволенні апеляційної
скарги, а оскаржуване рішення залишити
без змін.

Колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
неодноразово заслухала представників
сторін, вивчила та дослідила матеріали
справи та наявні в ній докази,
розглянула матеріали апеляційної
скарги та додані до неї документи,
відзив на апеляційну скаргу,
перевірила правильність застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, та прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач - ПАТ "Акціонерна страхова
компанія "ІНГО Україна" просить
стягнути з ТОВ "ВеставтоТрейд" 80 808 грн.
40 коп. заборгованості за надані послуги
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів по системі
міжнародного страхування "Зелена
карта" та судові витрати по справі.

Позов обґрунтований неналежним
виконанням відповідачем взятих на себе
зобов'язань по оплаті страхових
платежів по системі міжнародного
страхування "Зелена карта".

Рішенням господарського суду
Волинської області від 11.03.2014 року
позов Приватного акціонерного
товариства "Акціонерна страхова
компанія "ІНГО Україна"" задоволено.

При винесенні оскаржуваного рішення,
місцевим господарським судом вказано
наступне.

За період з 11.02.2011 року по 30.09.2013 року
позивач - ПАТ "Акціонерна страхова
компанія "ІНГО Україна" надало
відповідачу - ТОВ "ВеставтоТрейд"
послуги страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів по системі
міжнародного страхування "Зелена
карта" на загальну суму 228 666 грн. 00 коп.,
що стверджується страховими полісами
(а.с. 12-41).

Відносин, що виникли між позивачем та
відповідачем, застосовуються
положення спеціального закону - Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів".

Згідно ст.18 Закону України "Про
страхування", ст. 354 ГК України, ст.981 ЦК
України договір страхування
укладається в письмовій формі. Договір
страхування може укладатись шляхом
видачі страховиком страхувальникові
страхового свідоцтва (поліса,
сертифіката).

Відповідно до п.1.8 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховий поліс - єдина форма
внутрішнього договору страхування, яка
посвідчує укладення такого договору.

Згідно із п.1.11 ст.1 вказаного Закону
страховий сертифікат "Зелена картка" -
страховий сертифікат єдиної форми, що
застосовується в країнах - членах
міжнародної системи автомобільного
страхування "Зелена картка", які
зазначені і не викреслені у такому
сертифікат.

Ст.989 ЦК України встановлює, що
страхувальник зобов'язаний, зокрема,
своєчасно вносити страхові платежі
(внески, премії) у розмірі,
встановленому договором.

Позивач свої зобов'язання з надання
послуг страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів по системі
міжнародного страхування "Зелена
карта" виконав належним чином, що
стверджується страховими полісами,
підписаними та скріпленими печатками
обох сторін (а.с. 12-41).

Відповідач взяті на себе зобов'язання
по оплаті страхових платежів виконав
частково на суму 147 857 грн. 40 коп., що
стверджується банківськими виписками
(а.с. 42-71). Заборгованість відповідача
складає 80 808 грн. 40 коп..

Як вбачається із доданих до позовної
заяви страхових полісів у них
вказувались: номер страхового полісу,
період дії страхового покриття, назва
забезпеченого транспортного засобу,
його реєстраційний номер, назва
страхувальника, розмір страхової
премії та дата її внесення. У п. 10
кожного страхового полісу
передбачався принцип попередньої
оплати з огляду на те, що там зазначена
графа "Сплачено".

Суд приходить до висновку, що страховий
поліс мав видаватись страхувальнику
після його повної оплати або ж (у
випадку відступлення від цього) - на
умовах післяоплати, порядок та строки
якої мали визначатись за взаємною
згодою сторін. Враховуюче те, що
сторонами такий порядок визначений не
був, то строки виконання зобов'язань
відносно сплати страхових платежів не
був визначений сторонами. Суд
погоджується з позивачем відносно
того, що строк необхідно обраховувати
відповідно до положень ст.530 ЦК України,
тобто з моменту пред'явлення вимоги про
здійснення оплати.

Відповідно до п.2 ст.530 ЦК України якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Позивач направив відповідачу
претензію від 07.02.2014 року з вимогою
підписати акт звірки взаємних
розрахунків та погасити дебіторську
заборгованість у розмірі 80 808 грн. 40
коп., що стверджується фіскальним чеком
№1962 від 07.02.2014 року та описом вкладення
у цінний лист (а.с.77), яка залишена без
відповіді та виконання.

Пояснення відповідача щодо оплати за
наданими позивачем платіжними
дорученнями інших договорів
страхування не прийнято судом до уваги,
оскільки, дії позивача по самостійному
розподілу сум, що надходили від
відповідача суперечать положенням
чинного закону, клопотання про
зарахування цих коштів на оплату інших
договорів відповідач не подав.

Заборгованість відповідача становить
80 808 грн. 40 коп., підтверджена
матеріалами справи, підставна і
підлягає до стягнення, оскільки в силу
ст. 193 ГК України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а одностороння відмова
від виконання зобов'язань не
допускається.

Оскільки, спір до розгляду в суді
доведено з вини відповідача, то витрати
по сплаті судового збору в сумі 1 827 грн.
00 коп. відповідно до ст. 49 ГПК України
слід покласти на нього.

Однак, з такими висновками
господарського суду першої інстанції
не погоджується судова колегія
апеляційного господарського суду з
огляду на таке.

Як вірно зазначено місцевим
господарським судом, відносини між
позивачем регулюються Законом України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", Законом України "Про
страхування", ГК України та ЦК України.

Відповідно до статті ч.1 ст.17 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" Страховики зобов'язані
укладати договори обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (внутрішній договір
страхування, міжнародний договір
страхування, міжнародний договір
"Зелена картка") відповідно до цього
Закону та чинного законодавства
України.

Згідно статті 983 ЦК України, договір
страхування набирає чинності з моменту
внесення страхувальником першого
страхового платежу, якщо інше не
встановлено договором.

Відповідно до частини 4 статті 18 Закону
України "Про страхування" договір
страхування набирає чинності з моменту
внесення першого страхового платежу,
якщо інше не передбачено договором
страхування.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про
страхування" визначено, що факт
укладання договору страхування може
посвідчуватися страховим свідоцтвом
(полісом, сертифікатом), що є формою
договору страхування.

Як свідчать матеріали справи, між
сторонами не укладались договори
страхування іншої форми, крім як у
формі полісів.

З наданих позивачем та відповідачем
полісів страхування не вбачається, що
сторони домовились про їх оплату на
умовах відстрочки.

А отже, для набрання чинності договором
страхування необхідно здійснення
страхувальником першого (або всього)
страхового платежу. Це означає, що сам
факт підписання договору страхування
не породжує жодних прав та обов'язків
для сторін. В разі, якщо страховий
випадок буде мати місце після
укладення договору страхування, але до
здійснення страхувальником першого
страхового платежу, у страховика не
буде виникати обов'язку здійснювати
страхові виплати.

Таким чином, страхові поліси, які не
були оплачені страхувальником, не
набрали чинності та не породжують
страхових відносин між сторонами.

Як вбачається із наявних в матеріалах
справи страхових полісів, у п.10 кожного
страхового полісу вказується сума
страхової премії та дата її сплати.

Ряд страхових полісів наданих як
відповідачем так і позивачем, мають
заповнену дату оплати, а тому у суду
відсутні підстави вважати такі поліси
неоплаченими. Такі страхові поліси
були повністю оплачені відповідачем та
повинні виконуватись страховиком.

Ті ж страхові поліси, в яких відсутня
інформація про оплату та в матеріалах
справи відсутні інші докази їх оплати,
не набрали чинності та не породжують
для його сторін прав і обов'язків.

А тому, судова колегія апеляційного
господарського суду вважає
безпідставним стягнення з відповідача
заявленої грошової суми як за оплачені
договори страхування, так і за
договори, які не набрали чинності. В
зв'язку з чим в задоволенні позовних
вимог слід відмовити в повному обсязі.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що приймаючи
оскаржуване рішення, суд першої
інстанції не в повній мірі дослідив
обставини справи, а тому у суду
апеляційної інстанції наявні підстави
для його скасування та задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Рівненський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВестАвтоТрейд"
задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Волинської області від 11.03.2014 року у
справі №903/118/14 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

4. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Акціонерна страхова
компанія "ІНГО Україна" (м.Київ,
вул.Воровського, 33, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВеставтоТрейд"
(Волинська область, м.Луцьк,
вул.Вахтангова, 2А, ) - 913
грн. 50 коп. судового збору за подання
апеляційної скарги.

5. Видачу наказу доручити
господарському суду Волинської
області.

6. Справу №903/118/14 повернути до
господарського суду Волинської
області.

7. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно з Розділом
XII-1 Господарського процесуального
кодексу України.

Головуючий суддя
Демидюк О.О.

Суддя
Бригинець Л.М.

Суддя
Огороднік К.М.