ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.06.2014
Справа № 905/2183/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Мельниченко Ю.С., при
секретарі судового засідання
(помічнику судді) Шевчук Н.В., розглянув
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного
товариства «Науково-виробниче
підприємство «Спецвуглемаш», м.
Горлівка, Донецька область

до відповідача: Державного
підприємства «Артемвугілля», м.
Горлівка, Донецька область

про стягнення 952 840грн. 86коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Бак Е. Л. - представник за
довіреністю №1 від 09.01.2014р.

від відповідача: Коваленко О.В. -
представник за довіреністю №1-12/12-135 від
26.12.2013р.

Розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу відповідно
до ст. 811 Господарського-процесуального
кодексу України.

У судовому засіданні 22.04.2014р. на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України судом
було оголошено перерву до 27.05.2014р., з
наступним винесенням ухвали від
26.05.2014р. про виправлення описки та
оголошенням перерви в засіданні до
05.06.2014р.

У судовому засіданні 05.06.2014р. суд
виходив до нарадчої кімнати (каб. 412) для
прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне акціонерне
товариство «Науково-виробниче
підприємство «Спецвуглемаш», м.
Горлівка, Донецька область, звернувся
до господарського суду Донецької
області з позовом до Державного
підприємства «Артемвугілля», м.
Горлівка, Донецька область, про
стягнення заборгованості за договором
№90/11/499тс-11 про закупівлю робіт за
державні кошти від 17.05.2011р. у сумі 881
680грн. 30коп., інфляційних втрат у сумі 12
320грн. 57коп. та 3% річних у сумі 58 839грн.
99коп., всього 952 840грн. 86коп.

В обґрунтування позову позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за вказаним
договором щодо оплати виконаних робіт.
Нормативно позовні вимоги
обґрунтовані ст.ст. 525, 526, 530, 549, 625
Цивільного кодексу України; ст.ст. 193, 202
Господарського кодексу України.

Відповідач у відзиві №12-12/15-155 від
22.04.2014р. позовні вимоги в частині
стягнення суми основного боргу визнав
у повному обсязі, в частині стягнення
інфляційних втрат та 3% річних проти
позову заперечив. Просив суд зменшити
розмір 3% річних та інфляційних втрат на
підставі ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 05.06.2014р. позивач
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, відповідач визнав суму
основного боргу, сторони наполягали на
вирішені спору за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані суду докази в порядку
ст. 43 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством
«Науково-виробниче підприємство
«Спецвуглемаш» (далі - підрядник) та
Державним підприємством
«Артемвугілля» (далі - замовник) був
укладений договір №90/11/499тс-11 про
закупівлю робіт за державні кошти від
17.05.2011р. (далі - договір), за умовами
якого підрядник прийняв на себе
зобов'язання з виконання монтажу,
технічного обслуговування і ремонту
машин та устаткування для добувної
промисловості (капітальний ремонт
секцій та роботи з модернізації
секцій), відповідно до специфікації, що
додається до договору і є невід'ємною
його частиною, а замовник зобов'язався
прийняти і сплатити виконані роботи в
терміни, передбачені договором.

Ціна договору, відповідно до п. 3.1
договору, складає 20 211 012грн. 36коп. з ПДВ.,
що співпадає з даними підписаної
сторонами специфікації до договору.

Розрахунки, відповідно до приписів п. 3.3
договору за виконаний капітальний
ремонт проводяться протягом 30
календарних днів після підписання
актів виконаних робіт.

Строк дії договору згідно з п. 9.1
встановлений з моменту його підписання
та до 17.05.2012р.

Як вбачається з матеріалів справи, у
виконання прийнятих на себе
зобов'язань за договором позивачем
виконані роботи на загальну суму 2 459
651грн. 10коп. з ПДВ, за наслідком чого
сторонами підписані наступні акти
здачі-приймання виконаних робіт:

акт від 10.06.2011р. на суму 552 952грн. 20коп.,
в т.ч. ПДВ 92 158грн. 70коп.;

акт від 02.07.2011р. на суму 165 038грн. 88коп.,
в т.ч. ПДВ 27 506грн. 48коп.;

акт від 12.07.2011р. на суму 314 111грн. 28коп.,
в т.ч. ПДВ 52 351грн. 88коп.;

акт від 12.07.2011р. на суму 163 979грн. 64коп.,
в т.ч. ПДВ 27 329грн. 94коп.;

акт від 22.07.2011р. на суму 182 539грн. 50коп.,
в т.ч. ПДВ 30 423грн. 25коп.;

акт від 28.07.2011р. на суму 397 596грн., в т.ч.
ПДВ 66 266грн.;

акт від 03.05.2012р. на суму 181 888грн. 80коп.,
в т.ч. ПДВ 30 314грн. 80коп.;

акт від 26.07.2012р. на суму 501 544грн. 80коп.,
в т.ч. ПДВ 83 590грн. 80коп.

Дані акти підписані повноважними
представниками сторін без зауважень,
підписи скріплені печатками
підприємств, що сторонами не
заперечується, з огляду на що суд
дійшов висновку, що вказані роботи були
виконані позивачем належним чином та
відповідачем прийняті в повному
обсязі.

За результатами виконання договору
позивачем також були складені наступні
податкові накладні: №49 від 10.06.2011р. на
суму 552 952грн. 20коп., в т.ч. ПДВ
92 158грн. 70коп.; №10 від 02.07.2011р. на суму 165
038грн. 88коп., в т.ч. ПДВ 27 506грн.
48коп.; №23 від 12.07.2011р. на суму 314 111грн.
28коп., в т.ч. ПДВ 52 351грн.
88коп.; №25 від 12.07.2011р. на суму 163 979грн.
64коп., в т.ч. ПДВ 27 329грн.
94коп.; №70 від 22.07.2011р. на суму 182 539грн.
50коп., в т.ч. ПДВ на суму 30 423грн. 25коп.;
№103 від 28.07.2011р. на суму 397 596грн., в т.ч.
ПДВ 66 266грн.; №1 від 03.05.2012р. на суму 181
888грн. 80коп., в т.ч. ПДВ 30 314грн. 80коп.; №79
від 26.07.2012р. на суму 501 544грн. 80коп., в
т.ч. ПДВ 83 590грн. 80коп.

Загальна вартість виконаних робіт
згідно з даними складених сторонами
актів здачі-приймання виконаних робіт
дорівнює 2 459 651грн. 10коп. з ПДВ, що
співпадає з даними виписаних позивачем
податкових накладних.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позивачем за
договором №90/11/499гс-11 про закупівлю
робіт за державні кошти від 17.05.2011р.
були належним чином виконані роботи на
загальну суму 2 459 651грн. 10коп. з ПДВ,
які відповідачем були прийняті в
повному обсязі, що сторонами
визнається.

В свою чергу, відповідачем у виконання
прийнятих на себе зобов'язань за
договором були перераховані грошові
кошти на поточний рахунок позивача у
загальному розмірі 157 797грн. 08коп. , що
підтверджується відповідними
банківськими виписками з особового
рахунку позивача від 01.07.2011р. на суму 23
665грн. 04коп.; від 01.07.2011р. на суму 118 325грн.
22коп.; від 08.07.2011р. на суму 50 000грн.; від
08.07.2011р. на суму 250 000грн.; від 14.07.2011р. на
суму 18 493грн. 66коп.; від 14.07.2011р. на суму
92 468грн. 28коп.; від 13.09.2011р. на
суму 10 537грн. 40коп.; від 13.09.2011р. на суму
52 686грн. 98коп.; від 04.11.2011р. на суму 16
666грн. 67коп., від 04.11.2011р. на суму 83
333грн. 33коп.; від 06.06.2012р. на суму 125грн.
88коп.; від 06.06.2012р. на суму 629грн. 38коп.;
від 06.06.2012р. на суму 110 173грн. 16коп.; від
06.06.2012р. на суму 550 865ггрн. 80коп.;
від 19.09.2012р. на суму 33 333грн. 33коп.; від
19.09.2012р. на суму 166 666грн. 67коп.

При цьому, у письмових поясненнях
позивача, наданих у судовому засіданні
05.06.2014р., здійснені оплати відповідачем
06.06.2012р. на суму 125грн. 88коп. та на суму
629грн. 38коп. були зараховані
підрядником в якості сум погашення
заборгованості саме за договором
№90/11/499тс-11 про закупівлю робіт за
державні кошти від 17.05.2011р.

Несплата замовником решти вартості
робіт у сумі 881 680грн. 30коп. й стала
підставою для звернення позивача до
господарського суду з даним позовом.

Розглядаючи даний спір та
проаналізувавши укладений сторонами
договір №90/11/499тс-11 про закупівлю робіт
за державні кошти від 17.05.2011р., суд
дійшов висновку, що останній за своєю
правовою природою є договором підряду,
отже, підпадає під регулювання Глави 61
Цивільного кодексу України.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу
України, яка міститься у вказаній Главі
Цивільного кодексу України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно із ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, ст. 526 Цивільного
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України, ст. 525 Цивільного
кодексу України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про відсутність підстав у відповідача
для ухилення від виконання свого
обов'язку за договором стосовно оплати
робіт впродовж 30 календарних днів
після підписання актів виконаних
робіт, як це визначено п.3.3 договору.

Разом з тим, як зазначалось, з
матеріалів справи не вбачається
здійснення відповідачем розрахунку з
позивачем впродовж вказаного строку,
що призвело до порушення відповідачем
зобов'язання як боржником, що
прострочив виконання, у розумінні
ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, враховуючи
визнання відповідачем позову в частині
стягнення суми основного боргу, що
зазначено у відзиві на позовну заяву
№12-12/15-155 від 22.04.2014р., суд вважає позовні
вимоги про стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованості за
виконані роботи за договором
№90/11/499тс-11 про закупівлю робіт за
державні кошти від 17.05.2011р. у розмірі 881
680грн. 30коп. обґрунтованими та
доведеними матеріалами справи, отже,
такими, що підлягають задоволенню.

Крім стягнення основної
заборгованості позивачем також
заявлені вимоги про стягнення з
відповідача 3% річних за актами
здачі-приймання виконаних робіт від
22.07.2011р. на суму 182 539грн. 50коп., від
28.07.2011р. на суму 397 596грн. та від
26.07.2012р.на суму 501 544грн. 80коп. (позивачем
на підставі останнього акту нараховано
3 % річних на суму 301 544грн. 80коп.) за
період з 22.08.2011р. по 20.03.2014р. у загальній
сумі 58 839грн. 99коп. Оцінюючи
правомірність позовних вимог в цій
частині, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних за
період з 22.08.2011р. по 20.03.2014р., судом було
встановлено, що зазначений розрахунок
є методологічно невірним, з огляду на
неправильне визначення позивачем
граничних строків оплати вартості
виконаних робіт за вказаними актами,
якими, відповідно є - акт від 22.07.2011р.,
граничний строк оплати 22.08.2011р., акт від
28.07.2011р., граничний строк оплати 29.08.2011р.,
акт від 26.07.2012р., граничний строк оплати
27.08.2012р.

Фактично розмір 3% річних за період з
23.08.2011р. по 20.03.2014р. дорівнює 58 638грн.
91коп., на підставі чого позовні вимоги в
цій частині підлягають задоволенню, а в
частині стягнення 201грн. 08коп.
задоволенню не підлягають.

Позивачем також відповідно до ст. 625
Цивільного кодексу України нараховані
інфляційні втрати за прострочення
оплати вартості робіт за актами
здачі-приймання виконаних робіт від
22.07.2011р. на суму 182 539грн. 50коп., від
28.07.2011р. на суму 397 596грн. та від 26.07.2012р.
на суму 501 544грн. 80коп. (позивачем на
підставі останнього акту нараховано
інфляційні втрати на суму 301 544грн.
80коп.) у загальному розмірі 12 320грн.
57коп.

Перевіривши розрахунок інфляційних
втрат за вказаний позивачем період з
вересня 2011р. по березень 2014р., суд
дійшов висновку, що він є арифметично
невірними. Фактично розмір інфляційних
втрат за вказаний період дорівнює 32
931грн. 55коп., однак, з огляду на менший
розмір заявлених позивачем
інфляційних втрат, суд дійшов висновку,
що заявлені позивачем інфляційні
втрати є такими, що підлягають
задоволенню.

Стосовно викладеного у відзиві на
позовну заяву №12-12/15-155 від 22.04.2014р.
клопотання відповідача про зменшення
судом на підставі ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України 3%
річних та інфляційних втрат, суд
зазначає про відмову у задоволенні
такого клопотання, оскільки вказаною
нормою Господарського процесуального
кодексу України передбачено
можливість зменшення розміру саме
неустойки (штрафу, пені), а не 3% річних
та інфляційних втрат.

Витрати зі сплати судового збору за
вимогами ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на сторін пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладені обставини,
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 530, ст.ст.
610, 612, 625, 629, 837 Цивільного кодексу
України, ч. 1, 7 ст. 193 Господарського
кодексу України, Законом України «Про
судовий збір», ст.ст. 1, 4, 42-47, 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Артемвугілля» (84601, Донецька область,
м. Горлівка, пр. Леніна, 13,
ідентифікаційний код 32270533) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Науково-виробниче підприємство
«Спецвуглемаш» (84603, Донецька область,
м. Горлівка, вул. Володарського, 9,
ідентифікаційний код 25101423)
заборгованість за договором №90/11/499тс-11
про закупівлю робіт за державні кошти
від 17.05.2011р. у сумі 881 680грн. 30коп.,
інфляційні втрати у сумі 12 320грн. 57коп.
та 3% річних у сумі 58 638грн. 91коп. та
витрати зі сплати судового збору у сумі
19 052грн. 80коп.

В задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства
«Науково-виробниче підприємство
«Спецвуглемаш» в частині стягнення з
Державного підприємства
«Артемвугілля» 3% річних у сумі 201грн.
08коп. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого
господарського суду подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу, протягом десяти днів.
У разі, якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання повного
тексту рішення.

У судовому засіданні 05.06.2014р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 10.06.2014р.

Суддя
Ю.С.
Мельниченко