ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.06.14р. Справа № 904/1485/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вето", м.
Дніпропетровськ

до Комунального підприємства
"Нікопольське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" Нікопольської міської
ради, м. Нікополь Дніпропетровської
області

про стягнення 59 121 грн. 50 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Борульченко В.М., дов. № 1
від 02.01.14р.; Ліскін В.І., дов. № 10 від
11.04.14р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Вето" звернулося до
господарського суду з позовом, в якому
просить стягнути з Комунального
підприємства "Нікопольське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" Нікопольської міської
ради заборгованість за надані послуги
в розмірі 59 121 грн. 50 коп., з яких: 36 752 грн.
36 коп. - сума основного боргу, 401 грн. 01
коп. - індекс інфляцій, 6 422 грн. 82 коп. -
пені, 2 664 грн. 89 коп. - 3% річних, 12 880 грн. 32
коп. - за користування чужими грошовими
кошами, відповідно до умов Договору №
351617/11 від 31.12.11р. про надання охоронних
послуг.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
договірних зобов'язань в частині
своєчасної оплати наданих позивачем
послуг.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у
відзиві на позов зазначив, що станом на
13.05.14р. в повному обсязі розрахувався з
позивачем за надані охоронні послуги,
що підтверджується платіжними
дорученнями. Крім того, зазначає що
позивач безпідставно та незаконно
просить суд стягнути 3% річних, індекс
інфляцій, пеню та суму за користування
чужими коштами. Просив в позові
відмовити.

Представник відповідача в судове
засідання 12.06.14р. не з'явився.

Господарський суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідача, оскільки про
час та місце розгляду справи останній
повідомлений належним чином, про що
свідчить підпис представника
відповідача в розписці від 27.05.14р.
(а.с.137).

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши надані докази в їх
сукупності, господарський суд, -

встановив:

31.12.2011 року між Комунальним
підприємством "Нікопольське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" Нікопольської міської
ради (замовник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Вето"
(виконавець) укладений Договір №351617/11
про надання охоронних послуг
(надалі-Договір), відповідно до умов
якого замовник залучає виконавця для
здійснення охорони об'єктів замовника,
розташованих за адресами:

- Дніпропетровська обл., м. Нікополь,
вул. Щорса, 2 - 1 цілодобовий парний пост;

- Дніпропетровська обл., м. Нікополь,
вул. Херсонська, 557 - 1 цілодобовий
парний пост;

- Дніпропетровська обл., м. Нікополь,
вул. Альпова, 7, - 1 цілодобовий пост (п.1.1
Договору).

Відповідно до п. 7.1 Договору даний
договір складений в 2-х екземплярах, по
одному для кожної із сторін, вступає в
силу з 01.01.12р. і діє до 29.02.12р. Завершення
строку даного договору не звільняє
замовника від виконання обов'язків (в
тому числі фінансових), які виникли до
моменту завершення його дії або після,
але в'язку з ним.

28.02.12р. між замовником та виконавцем
укладено Додаткову угоду № 1
відповідно до якої внесено зміни до п.7.1
договору та продовжено його дію до
31.05.12р.

Згідно із п. 2.1 Договору вартість послуг
охорони об'єктів складає: 36 585 грн. 36
(тридцять шість тисяч п'ятсот
вісімдесят п'ять грн. 36 коп.) в місяць, в
тому числі ПДВ 20% - 9 729 грн. 44 коп.

За умовами п. 2.2 Договору оплата охорони
послуг здійснюється щомісячно, не
пізніше 25 (двадцять п'ятого) числа
місяця, наступного за звітним, на
підставі виставленого виконавцем
рахунку за надані послуги.

На виконання умов Договору між
позивачем та відповідачем були
складені та підписані акти надання
послуг згідно яких підтверджується
факт надання належним чином послуг з
охорони майна замовника у період з
січня по травень 2012р. на загальну суму
107 173 грн. 11 коп. в т.ч. ПДВ. (а.с. 12-16).

Відповідач неналежним чином виконав
свої договірні зобов'язання, сплативши
надані позивачем послуги лише
частково, у зв'язку з чим у нього
виникла заборгованість в сумі 36 752 грн.
36 коп.

Відповідно до п. 4.1 Договору у разі
невиконання або неналежного виконання
зобов'язань за даним Договором сторони
несуть відповідальність згідно
чинного законодавства України.

Із посиланням на ст. ст. 230, 231 ГК України,
ст. ст. 1, 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
позивач нарахував до сплати
відповідачу пеню в розмірі 6 422 грн. 82
коп. за період з 26.05.12р. по 25.11.12р. та
відсотки за користування чужими
коштами в сумі 12 880 грн. 32 коп. за період
з 26.05.12р. по 25.10.13р.

На підставі положень ст. 625 Цивільного
кодексу України, позивач за порушення
зобов'язань за Договором нарахував та
вимагає стягнути з відповідача 401 грн. 01
коп. інфляційних втрат за період з
26.05.12р. по 25.10.13р., 3% річних в розмірі 2 664
грн. 89 коп. за період з 26.05.12р. по 25.10.13р.

Заборгованість відповідача
підтверджується: Договором з
додатками, обґрунтованим розрахунком
суми боргу, копіями актів надання
послуг та рахунків-фактур тощо.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши надані докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами на
підставі зазначеного Договору про
надання послуг охорони майна
замовника, є господарськими
зобов'язаннями, тому, згідно положень
ст.ст. 4, 173-175, ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до цих
майново-господарських відносин мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Вищевказаний Договір за своїм змістом
є договором про надання послуг.

За умовами ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно до приписів ст.ст. 525, 526 ЦК
України, цивільні (господарські)
зобов'язання мають бути виконані
належним чином і у встановлений
договором строк, а одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається, крім випадків,
передбачених законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його не
виконання або виконання з порушенням
умов, які визначені змістом
зобов'язання, а ст. 629 ЦК України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно приписам ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору.

Відповідно до положень ст.ст. 216-217, 230-231
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

В силу положень ст. 16 Цивільного
кодексу України та ст. 20 Господарського
кодексу України, держава забезпечує
захист прав і законних інтересів
суб'єктів господарювання та
споживачів, зокрема, шляхом
присудження до виконання обов'язку в
натурі та застосування штрафних
санкцій.

Відповідно до п. 4.1 Договору у разі
невиконання або неналежного виконання
зобов'язань за даним Договором сторони
несуть відповідальність згідно
чинного законодавства України.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно до положень ч. 2 ст. 551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" (надалі - Закон)
встановлено, що його норми регулюють
договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань.

Відповідно до ст. 1 Закону платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3 Закону).

Отже, Законом передбачено обов'язкове
встановлення у договорі розміру
штрафних санкцій за невиконання
зобов'язань.

Сторонами у спірному договорі розмір
санкцій, зокрема пені, що підлягає
стягненню у разі порушення грошового
зобов'язання замовником не визначено.

За викладених обставин, позовні вимоги
про стягнення пені у розмірі 6 422 грн. 82
коп. задоволенню не підлягають.

Частина 1 ст. 233 Господарського кодексу
України передбачає, у разі якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкції. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
господарському зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, які
заслуговують на увагу.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи той факт, що відповідач є
комунальним підприємством, яке надає
послуги по водопостачанню та
водовідведенню населенню, бюджетним
установам і організаціям, суд вважає за
можливе зменшити розмір належної до
стягнення з відповідача суми відсотків
за користування чужими грошовими
кошами до 80% від її розміру, а саме в
сумі 2 576 грн. 06 коп. В решті позовних
вимог в частині стягнення з
відповідача відсотків за користування
чужими грошовими коштами слід
відмовити.

За встановлених обставин, відповідач
неналежним чином виконав свої,
визначені Договором
майново-господарські зобов'язання
перед позивачем з оплати наданих
послуг охорони, тому позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
суми 36 752 грн. 36 коп. основного боргу, 401
грн. 01 коп. індексу інфляції, 2 664 грн. 89
коп. 3% річних, 2 576 грн. 06 коп. процентів
за користування чужими грошовими
коштами -є обґрунтованими і підлягають
задоволенню. В решті позову слід
відмовити.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати у справі покладаються на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Заперечення відповідача судом
відхиляються, оскільки спростовуються
матеріалами справи.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 75, 82-85,
116-117 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Нікопольське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" Нікопольської міської
ради (53219, Дніпропетровська область, м.
Нікополь, вул. К. Маркса, б. 180, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вето" (49124, м.
Дніпропетровськ, вул. Липова, б. 6, ) 36 752 грн. 36 коп. (тридцять
шість тисяч сімсот п'ятдесят дві грн. 36
коп.) основного боргу, 401 грн. 01 коп.
(чотириста одну грн. 01 коп.) індексу
інфляції, 2 664 грн. 89 коп. (дві тисячі
триста шістсот шістдесят чотири грн. 89
коп.) 3% річних, 2 576 грн. 06 коп. (дві тисячі
п'ятсот сімдесят шість грн. 06 коп.)
процентів за користування чужими
грошовими коштами, 1 628 грн. 52 коп. (одну
тисячу шістсот двадцять вісім грн. 52
коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено - 13.06.14р.