ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2014 року
Справа № 912/1786/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Коваль Л.А.
(доповідач)

суддів: Науменка І.М., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання:
Сусла Я.Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: директор Бєлов В.В.,
рішення № 22 від 27.03.2014р., виписка з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від
27.03.2014р.,

від відповідача-1: не з'явився,

від відповідача-2: представник Костенко
М.М., довіреність № 4 від 24.03.2014р.,

від третьої особи: не з'явився,

за участю прокурора: прокурор відділу
прокуратури Дніпропетровської області
Деркач І.П., посвідчення № 025042 від
21.03.2014р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК" на рішення
господарського суду Кіровоградської
області від 13.02.2014 року у справі №
912/1786/13

за позовом Комунального підприємства
"Парк культури і відпочинку ім. 50-річчя
Жовтня", м. Кіровоград

до

відповідача-1: Кіровоградської міської
ради, м. Кіровоград

відповідача-2: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК", м.
Кіровоград

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача: Кіровська районна у місті
Кіровограді рада, м. Кіровоград

за участю прокурора м. Кіровограда, м.
Кіровоград

про визнання недійсним та скасування
рішення в частині, визнання недійсним
договору оренди землі

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Парк культури
і відпочинку ім. 50-річчя Жовтня"
звернулось до господарського суду
Кіровоградської області з позовом до
відповідача-1: Кіровоградської міської
ради, відповідача-2: Товариства з
обмеженою відповідальністю "ХХІ-ВІК"
про:

визнання недійсним та скасування
пункту 44 рішення Кіровоградської
міської ради № 1691 від 31.01.2006 року "Про
регулювання земельних відносин", яким
затверджено акт визначення збитків,
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки та надано Товариству
з обмеженою відповідальністю "ХХІ-ВІК"
в оренду на 49 років земельну ділянку
площею 0, 6586 га;

визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, укладеного між
Кіровоградською міською радою та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК" від 16.05.2006
року № 162.

Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 06.11.2013 року
про порушення провадження у справі до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача
залучено Кіровську районну у місті
Кіровограді раду.

28.11.2013 року до господарського суду
Кіровоградської області надійшла
подана в порядку ст. 29 Господарського
процесуального кодексу України заява
прокурора м. Кіровограда про вступ у
справу.

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 13.02.2014 року
у справі № 912/1786/13 (колегія суддів:
головуючий суддя - Тимошевська В.В.,
судді - Коротченко Л.С., Поліщук Г.Б.)
позов задоволено повністю; визнано
недійсним та скасовано пункт 44 рішення
Кіровоградської міської ради № 1691 від
31.01.2006 року "Про регулювання земельних
відносин"; визнано недійсним на
майбутнє договір оренди землі від
16.05.2006 року № 162, укладений між
Кіровоградською міською радою та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК",
зареєстрований у Кіровоградській
регіональній філії державного
підприємства Центру державного
земельного кадастру при Держкомземі
України по земельних ресурсах, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 26.05.2006 року за № 99; стягнуто з
Кіровоградської міської ради на
користь Комунального підприємства
"Парк культури і відпочинку ім. 50-річчя
Жовтня" 1 720, 50 грн. судового збору;
стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК" на користь
Комунального підприємства "Парк
культури і відпочинку ім. 50-річчя
Жовтня" 573, 50 грн. судового збору.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, місцевий господарський
суд виходив з тих обставин, що надання
Товариству з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК" земельної
ділянки за оспорюваним пунктом 44
рішення Кіровоградської міської ради
№ 1691 від 31.01.2006 року та договором оренди
землі від 16.05.2006 року № 162 відбулося за
відсутності прийнятого органом
місцевого самоврядування рішення про
припинення Комунальному підприємству
"Парк культури і відпочинку ім. 50-річчя
Жовтня" права користування земельною
ділянкою розміром 0, 6586 га або про
вилучення такої земельної ділянки з
користування, а також за відсутності
заяви позивача про добровільну відмову
від права користування спірною
земельною ділянкою. Окрім того,
місцевий господарський суд врахував,
що землі під парком 50 річчя Жовтня
рішенням міської ради від 28.02.1996 року №
46 віднесено до земель
природоохоронного призначення, однак,
пунктом 44 оскаржуваного рішення
Кіровоградської міської ради земельна
ділянка під парком площею 0, 6586 га
надана Товариству з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК" під
розміщення аквапарку, що не
відноситься до об'єктів, наведених в ч. 2
ст. 150 Земельного кодексу України (в
редакції станом на 31.01.2006р.) та за
відсутності будь-якого погодження з
Верховною Радою України. При цьому, як
зазначено в судовому рішенні, докази
прийняття рішень про зміну цільового
призначення земельної ділянки
Комунального підприємства "Парк
культури і відпочинку ім. 50-річчя
Жовтня" площею 0, 6586 га в період після
прийняття рішення ради від 28.02.1996 року
№ 46 та до прийняття рішення ради від
31.01.2006 року № 1691 в матеріалах справи
відсутні. Таким чином, за наведеного
вище, місцевий господарський суд
дійшов висновку, що передача земельної
ділянки в оренду Товариству з
обмеженою відповідальністю "ХХІ-ВІК" за
оспорюваними рішенням Кіровоградської
міської ради та договором оренди землі
відбулась з недотриманням порядку
припинення (вилучення) права
постійного користування
землекористувача, встановленого ст.ст.
141, 142, 149, 150 Земельного кодексу України.
Також, місцевий господарський суд
вбачав порушення при прийнятті міською
радою рішення про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки Товариству з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК" в оренду
вимог ст. 9 Закону України "Про державну
експертизу землевпорядної
документації" (в редакції на момент
прийняття оспорюваного рішення),
оскільки на дату прийняття зазначеного
рішення обов'язкова державна
землевпорядна експертиза щодо
затвердженого проекту землеустрою
проведена не була. Зазначивши, що
необхідною умовою для укладення
договору оренди земельної ділянки є
наявність рішення відповідного органу
про надання земельної ділянки в оренду,
та встановивши факт незаконності
пункту 44 рішення Кіровоградської
міської ради від 31.01.2006 року № 1691, яким
було надано в оренду земельну ділянку
Товариству з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК" та на
підставі якого укладено оспорюваний
договір оренди землі, місцевий
господарський суд вбачав підстави для
задоволення позовних вимог про
визнання цього договору недійсним на
майбутнє. З огляду на положення п. 5
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про внесення змін до
деяких законів України щодо
вдосконалення порядку здійснення
судочинства", суд першої інстанції
дійшов висновку, що станом на день
звернення з позовом про визнання
незаконним та скасування пункту 44
рішення Кіровоградської міської ради
№ 1691 від 31.01.2006 року позовна давність не
сплила та визнав поважними причини
пропуску позовної давності за вимогою
про визнання недійсним договору оренди
землі від 16.05.2006 року № 162.

Не погодившись із зазначеним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК" подало
апеляційну скаргу. Посилаючись на
порушення місцевим господарським
судом при прийнятті оскаржуваного
рішення норм матеріального та
процесуального права, Товариство з
обмеженою відповідальністю "ХХІ-ВІК"
просить скасувати це рішення та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Відповідач-2 не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
поважність причин пропуску позивачем
позовної давності при зверненні з
вимогою про визнання недійсним
спірного договору оренди землі,
оскільки з дати набрання чинності
оспорюваного договору (з 16.05.2006 року)
відповідач-2 відкрито та правомірно
користується орендованою земельною
ділянкою, а позивач, у свою чергу, не міг
не знати про користування
відповідачем-2 цією земельною ділянкою.
Відповідач-2 зазначає, що судом при
прийнятті рішення не взято до уваги
фактичне припинення права постійного
користування спірною земельною
ділянкою позивачем; наведене, за
доводами відповідача-2, вбачається з
витягу з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки, виданого Управлінням
Держкомзему у місті Кіровограді,
відповідно до якого користувачу -
Комунальному підприємству "Парк
культури і відпочинку ім. 50-річчя
Жовтня" належить земельна ділянка під
розміщення парку площею 358 225 кв. м (35, 8
га), тоді як згідно Державного акту на
право постійного користування землею
позивачу надавалась у постійне
користування земельна ділянка площею
42, 28 га. Оскільки оспорюване рішення
Кіровоградської міської ради містить
посилання на той факт, що спірна
земельна ділянка передавалась в оренду
відповідачу-2 за згодою позивача,
відповідач-2 вбачає підстави вважати,
що з боку позивача мала місце
добровільна відмова від права
користування цією земельною ділянкою.
Також, за доводами відповідача-2, суд
першої інстанції безпідставно відніс
спірну земельну ділянку до земель
природно-заповідного фонду, а саме за
відсутності належних доказів в
підтвердження відповідних обставин,
таких як проект землеустрою території
природно-заповідного фонду із
зазначенням меж такої території,
рішення Кіровоградської міської ради
про затвердження меж території
природно-заповідного фонду. При цьому
відповідач-2 стверджує, що спірна
земельна ділянка не відноситься до
особливо цінних земель, а належить до
земель житлової та громадської
забудови, що перебувають в запасі, а
відтак вирішення питання передачі її в
оренду не потребує погодження
Верховної Ради України. Вважаючи, що
рішення, на підставі якого відбулась
передача відповідачу-2 земельної
ділянки в оренду, прийняте у
відповідності до положень чинного
законодавства, за доводами
відповідача-2, не існує підстав для
визнання недійсним і спірного договору
оренди землі. Окрім того, відповідач-2
зазначає, що оспорюване рішення
Кіровоградської міської ради щодо
відповідача-2 є актом ненормативного
характеру, який після його реалізації
шляхом укладення спірного договору
оренди землі вичерпав свою дію,
відповідно, місцевий господарський суд
безпідставно визнав недійсним та
скасував цей акт. В частині ж заявлених
вимог про визнання договору оренди
недійсним, на думку відповідача-2,
відсутній спір про право. Таке
твердження відповідача-2 ґрунтується
на тому, що в силу приписів
законодавства з вимогою про визнання
угоди недійсною може звертатися
власник земельної ділянки або інша
зацікавлена особа, що має право на
придбання земельної ділянки, яка є
предметом спірного договору. Власником
земельної ділянки, від імені якого
виступає Кіровоградської міська рада,
до відповідача-2 претензій не
пред'являлось, отже спір про право
відсутній. В свою чергу, як вважає
відповідач-2, позивач не зміг довести
належність йому спірної земельної
ділянки на праві постійного
користування, оскільки у нього
відсутня відповідна землевпорядна
документація, встановити фактичний
розмір належної позивачу земельної
ділянки та її межі на даний час
неможливо.

Відповідно до наданого відзиву на
апеляційну скаргу позивач не
погоджується з прийнятим місцевим
господарським судом оскаржуваним
рішенням, просить його скасувати та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

В обґрунтування своєї правової позиції
позивач посилається на ті ж обставини,
що і відповідач-2, щодо
необґрунтованості твердження суду
першої інстанції про поважність причин
пропуску позовної давності за вимогами
про визнання недійсним оспорюваного
договору оренди землі, щодо
безпідставності встановлення рішенням
суду, що Кіровоградською міською радою
не приймалось рішення про припинення
права постійного користування спірною
земельною ділянкою та що відсутня
добровільна відмова позивача від права
користування цією земельною ділянкою,
щодо віднесення спірної земельної
ділянки до особливо цінних земель та
земель природно-заповідного фонду. За
доводами позивача, спірна земельна
ділянка передана в оренду за наявності
згоди позивача, про що зазначено в п. 143
рішення Кіровоградської міської ради
від 08.12.2005 року № 1592 та відповідна
відмітка зроблена в матеріалах
погодження меж земельної ділянки.
Також, позивач вважає, що спірна
земельна ділянка не відноситься до
особливо цінних земель, а належить до
земель житлової та громадської
забудови, що перебувають у запасі, отже
вирішення питання передачі її в оренду
не потребує погодження Верховної Ради
України.

Відповідач-1 та третя особа у судові
засідання, призначені для розгляду
апеляційної скарги, явку своїх
повноважних представників не
забезпечили. Про дату, час та місце
проведення судових засідань
відповідач-1 та третя особа повідомлені
належним чином за їх місцезнаходженням
згідно матеріалів справи, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи рекомендованими повідомленнями
про вручення відповідачу-1 та третій
особі поштових відправлень, якими
останнім направлені відповідні ухвали
апеляційного господарського суду.

Відповідно до письмового відзиву на
апеляційну скаргу (надійшов
електронною поштою) відповідач-1
просить апеляційний господарський суд
винести рішення за результатами
розгляду апеляційної скарги на власний
розсуд з урахуванням всіх обставин
справи, що будуть встановлені в
результаті повного, всебічного та
об'єктивного її розгляду. Також, на
виконання вимог ухвали апеляційного
господарського суду від 27.05.2014 року
відповідач-1 повідомляє, що
документація із землеустрою до рішення
Кіровоградської міської ради від 28.02.1996
року № 46, яка б визначала межі щодо
земельної ділянки природоохоронного
значення: парк 50-річчя Жовтня, не
виготовлялась; Кіровоградською
міською радою рішення про зміну
категорії спірної земельної ділянки з
земель природоохоронного призначення
на землі житлової та громадської
забудови не приймалось; інші докази в
підтвердження того, що на дату
прийняття Кіровоградською міською
радою наведених рішень спірна земельна
ділянка відносилась до категорії
земель - землі житлової та громадської
забудови, відсутні.

22.04.2014 року та 10.06.2014 року (електронною
поштою) від відповідача-1 надійшли
заяви про розгляд справи за
відсутності повноважного представника
відповідача-1.

Третя особа відповідно до наданого
письмового відзиву на апеляційну
скаргу (надійшов 27.05.2014 року) не
погоджується з оскаржуваним у даній
справі рішенням суду першої інстанції.
Так, третя особа зазначає, що причини
пропуску позивачем позовної давності
щодо вимог про визнання недійсним
договору оренди землі не є поважними,
оскільки спірна земельна ділянка
передана в оренду за наявності згоди
позивача, про що зазначено в п. 143
рішення Кіровоградської міської ради
від 08.12.2005 року № 1592 та відповідна
відмітка зроблена в матеріалах
погодження меж земельної ділянки.
Оскільки оспорюване рішення
Кіровоградської міської ради містить
посилання на той факт, що земельна
ділянка передавалась в оренду
відповідачу-2 за згодою позивача, третя
особа вважає, що з боку позивача мала
місце добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою. Окрім
того, за доводами третьої особи, станом
на час розгляду справи місцевим
господарським судом площа земельної
ділянки, що обліковується за позивачем,
відрізняється в бік зменшення (на 6, 46
га) від тієї, що зазначена в копії акту
на право постійного користування
землею. Вважаючи, що рішення органу
місцевого самоврядування, на підставі
якого відбулась передача відповідачу-2
земельної ділянки в оренду прийняте у
відповідності до положень чинного
законодавства, третя особа не вбачає
підстав для визнання недійсним і
спірного договору оренди землі. Окрім
того, третя особа посилається на ті
обставини, що рішення Кіровоградської
міської ради від 31.01.2006 року № 1691 (пункт
44 рішення) є актом ненормативного
характеру та звернено до відповідача-2,
реалізація цього рішення відбулась
шляхом укладення договору оренди
землі, у зв'язку з чим, на думку третьої
особи, зазначене рішення вичерпало
свою дію. Виходячи з наведеного, за
твердженням третьої особи, суд визнав
недійсним та скасував акт, який вже
вичерпав свою дію. Також, третя особа
вважає, що відповідно до чинного
законодавства, яким врегульовано
земельні відносини, з вимогою про
визнання угоди недійсною може
звертатись або власник земельної
ділянки, або інша зацікавлена особа, що
має право на придбання земельної
ділянки, яка є предметом спірного
договору. В той же час, за доводами
третьої особи, власником земельної
ділянки, від імені якого виступає
Кіровоградська міська рада, ніякі
претензії до відповідача-2 не
пред'являлись, отже в даному випадку
спір про право відсутній. В той же час,
на думку третьої особи, позивач не зміг
довести належність йому спірної
земельної ділянки на праві постійного
користування, оскільки у позивача
відсутня відповідна землевпорядна
документація.

Прокурор м. Кіровограда відзив на
апеляційну скаргу не надав. Присутній у
судовому засіданні 10.06.2014 року прокурор
відділу прокуратури Дніпропетровської
області Деркач І.П. пояснила, що
оскаржуване рішення місцевого
господарського суду у даній справі
прийнято з додержанням норм як
процесуального, так і матеріального
права, та зазначила, що проти
апеляційної скарги заперечує у повному
обсязі.

Апеляційний господарський суд
відкладав розгляд апеляційної скарги з
13.05.2014 року на 27.05.2014 року, з 27.05.2014 року
на 10.06.2014 року.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
10.06.2014 року апеляційна скарга у даній
справі прийнята до провадження
колегією суддів у складі: головуючого
судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів -
Науменка І.М., Чередка А.Є.

У судовому засіданні 10.06.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення прокурора,
представників позивача та
відповідача-2, апеляційний
господарський суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно рішення Виконавчого комітету
Кіровоградської обласної Ради
депутатів трудящих від 09.06.1971 року № 233
"Про оголошення пам'ятками природи
місцевого значення зелених насаджень
та водних джерел" Кіровоградський
дендропарк оголошено пам'яткою природи
(а.с. 79, т. 1).

Також, відповідно до рішення
Виконавчого комітету Кіровоградської
обласної Ради депутатів трудящих від
06.06.1972 року № 213 "Про віднесення пам'яток
природи республіканського та
місцевого значення до категорій
відповідно нової класифікації та
затвердження нововиявлених заповідних
територій і природних об'єктів"
Кіровоградський дендропарк, площею 45
га, заснований у 1958 році, віднесено до
категорії парків-пам'яток
садово-паркового мистецтва та передано
під охорону Кіровоградського міського
комунального господарства (а.с. 17-19, т. 1).

Рішенням Виконавчого комітету
Кіровоградської міської Ради
депутатів трудящих від 28.01.1974 року № 204
парк культури та відпочинку ім. 50-річчя
Жовтня, який входить до складу
об'єднаної дирекції міських парків,
виділено в самостійну одиницю,
підпорядкувавши його Кіровській
районній Раді депутатів трудящих з
15.02.1974 року (а.с. 80, т. 1).

10.06.1992 року зареєстровано статут
Державного комунального підприємства
"Парк культури і відпочинку ім. 50-річчя
Жовтня" (а.с. 83-85, т. 1).

Згідно з рішенням Виконавчого комітету
Кіровоградської міської Ради народних
депутатів від 26.05.1993 року № 434 та
рішенням Виконавчого комітету
Кіровської районної Ради народних
депутатів м. Кіровограда від 23.09.1993 року
№ 219 парк культури та відпочинку ім.
50-річчя Жовтня відповідно передано та
прийнято у комунальну власність
Кіровського району (а.с. 67, 75, т. 1).

14.10.1993 року Кіровоградською міською
Радою народних депутатів
Кіровоградської області відповідно до
рішення Виконкому міської Ради
народних депутатів від 13.10.1993 року № 849
землекористувачу - парку імені 50 років
Жовтня надано у постійне користування
42, 28 га землі в межах згідно з планом
землекористування для розміщення
парку, що підтверджується Державним
актом на право постійного користування
землею, серія КР, № 000 000 160 (а.с. 13-15, т. 1).
Додатком до Державного акту на право
постійного користування землею є план
зовнішніх меж землекористування.

Як вбачається з технічного звіту
інвентаризації земель парку імені 50
років Жовтня в місті Кіровограді, за
парком імені 50 років Жовтня закріплено
земельну ділянку площею 42, 28 га з
визначенням прилеглої до неї
санітарно-охоронної зони площею 3, 34 га
(а.с. 91-99, т. 1).

Також, відповідно до цього технічного
звіту інвентаризація земель парку
імені 50 років Жовтня в місті
Кіровограді і виготовлення Державного
акту на право постійного користування
землею були проведені згідно
замовлення дирекції парку в 1993 році. На
дослідженій території була проведена
топогеодезична зйомка, закоординовано
30 точок полігону, виміряно існуючі
забудови. Межі земельної ділянки
ув'язані в системі координат міста.

Матеріали інвентаризації земельної
ділянки парку імені 50 років Жовтня
затверджені рішенням Виконавчого
комітету Кіровоградської міської Ради
народних депутатів від 13.10.1993 року № 849.

Відповідно до рішення Кіровоградської
міської ради від 28.02.1996 року № 46 "Про
визначення земель природоохоронного,
рекреаційного та історико-культурного
призначення" парк 50-річчя Жовтня
віднесено до категорії земель: землі
природоохоронного призначення (а.с. 49-51,
т. 2).

Рішенням Кіровської районної ради
народних депутатів м. Кіровограда від
05.08.1997 року № 79 земельну ділянку площею
42, 28 га, а також майно та основні засоби
парку культури та відпочинку ім.
50-річчя Жовтня прийнято у комунальну
власність району (зворотній бік а.с. 76,
т. 1).

Згідно статуту Комунального
підприємства "Парк культури і
відпочинку ім. 50-річчя Жовтня",
затвердженого рішенням виконкому
Кіровоградської районної ради м.
Кіровограда від 19.11.2002 року № 38,
зазначене комунальне підприємство є
правонаступником Державного
комунального підприємства "Парк
культури і відпочинку ім. 50-річчя
Жовтня" (а.с. 68-71, т. 1).

26.03.2008 року Державним управлінням
охорони навколишнього природного
середовища в Кіровоградській області
видано паспорт території (об'єкту)
природно-заповідного фонду України №
МПП 1-564 та видано охоронне зобов'язання
№ МПП 1-564 на об'єкт - парк-пам'ятка
садово-паркового мистецтва місцевого
значення "50 років Жовтня" площею 44,2 га,
охоронна зона 2,1 га, створений рішенням
Кіровоградського облвиконкому від
06.06.1972 року № 213, що знаходиться у
віданні Комунального підприємства
"Парк культури і відпочинку", та
передано зазначений об'єкт під охорону
землекористувача - Комунального
підприємства "Парк культури і
відпочинку" (а.с. 16, 77-78, т. 1).

Разом з тим, відповідно до рішення
Кіровоградської міської ради від 08.12.2005
року № 1592 "Про розгляд звернень
юридичних та фізичних осіб з питань
регулювання земельних відносин" (пункт
143 рішення) міською радою вирішено
погодити місце розташування та надати
Товариству з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК" згоду на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в оренду
на 49 років площею 0,7 га земель
громадського призначення за рахунок
земель, що перебувають у постійному
користуванні Комунального
підприємства "Парк культури і
відпочинку ім. 50-річчя Жовтня" (за його
згодою) під розміщення аквапарку (на
базі штучно створених озер) (а.с. 115, т. 1).

На замовлення Товариства з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК" Приватним
підприємством "Альфа-Земпроект"
розроблено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
Товариству з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК" в оренду на 49
років загальною площею 0, 6586 га під
розміщення аквапарку (на базі штучно
створених озер) за адресою: м.
Кіровоград, Парк культури і відпочинку
ім. 50-річчя Жовтня (а.с. 110-131, т. 1). На
титульній стороні проекту зазначена
дата його виготовлення - 16.01.2006 року.

За змістом пояснювальної записки
проекту землеустрою, на час обстеження
земельна ділянка, що запроектована до
відведення, за основним цільовим
призначенням відносилась до категорії
земель житлової та громадської
забудови, що перебувають у постійному
користуванні Комунального
підприємства "Парк культури і
відпочинку ім. 50-річчя Жовтня". Проектом
землеустрою передбачена зміна
цільового призначення земельної
ділянки - розміщення аквапарку (на базі
штучно створених озер).

Державна землевпорядна експертиза
проекту землеустрою проведена 15.05.2006
року, що підтверджується відповідним
штампом на титульному аркуші проекту.

Рішенням Кіровоградської міської ради
від 31.01.2006 року № 1691 "Про регулювання
земельних відносин" (п. 44 рішення)
затверджено акт визначення збитків,
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки та надано Товариству
з обмеженою відповідальністю "ХХІ-ВІК"
в оренду на 49 років земельну ділянку
площею 0, 6586 га земель громадського
призначення за рахунок земель, що
перебувають у постійному користуванні
Комунального підприємства "Парк
культури і відпочинку ім. 50-річчя
Жовтня" (за його згодою) під розміщення
аквапарку (на базі штучно створених
озер) з визначенням розміру орендної
плати на рівні 1% від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки в
рік (а.с. 86-90, т. 1). Пунктом 62 цього ж
рішення на Кіровоградське міське
управління земельних ресурсів
покладено обов'язок внести зміни до
земельно-кадастрової документації.

Приватним підприємством
"Альфа-Земпроект" на підставі
замовлення Товариства з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК" та рішення
Кіровоградської міської ради від 31.01.2006
року № 1691 (п. 44) розроблено також
технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення меж вищенаведеної
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та виготовлення договору
оренди на земельну ділянку (а.с. 32-39, т. 2).
Відповідно до титульного аркуша
вказаної технічної документації вона
складена 07.04.2006 року.

16.05.2006 року Кіровоградська міська рада
(орендодавець) та Товариство з
обмеженою відповідальністю "ХХІ-ВІК"
(орендар) уклали договір оренди землі №
162, за умовами якого орендодавець на
підставі рішення Кіровоградської
міської ради від 31.01.2006 року № 1691 надає,
а орендар приймає в строкове платне
користування земельну ділянку площею 0,
6586 га земель громадського призначення
для розміщення аквапарку (на базі
штучно створених озер), яка знаходиться
в парку культури і відпочинку ім.
50-річчя Жовтня в місті Кіровограді,
виділена в натурі (на місцевості) у
встановленому порядку, строком на 49
років (а.с. 21-25, т. 1).

Відповідно до розділу п'ятого договору
цільове призначення земельної ділянки
- землі житлової та громадської
забудови; умови збереження стану
об'єкта оренди - дотримання режиму
використання земель житлової та
громадської забудови.

Договір зареєстрований у
Кіровоградській регіональній філії
державного підприємства Центру
державного земельного кадастру при
Держкомземі України по земельних
ресурсах, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 26.05.2006 року за
№ 99.

За актом приймання-передачі від 26.05.2006
року Кіровоградська міська рада
передала, а Товариство з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК" прийняло в
оренду об'єкт оренди - вищенаведену
земельну ділянку (а.с. 27, т. 1).

В силу положень ст.ст. 13, 19 Конституції
України земля, її надра, атмосферне
повітря, водні та інші природні
ресурси, які знаходяться в межах
території України, природні ресурси її
континентального шельфу, виключної
(морської) економічної зони є об'єктами
права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією. Органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частин першої та другої
статті 116 Земельного кодексу України в
редакції станом на 31.01.2006 року (дата
прийняття Кіровоградською міською
радою рішення № 1691) громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування та
державних органів приватизації щодо
земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають приватизації, в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Частинами першою та другою статті 7
Земельного кодексу України (редакція
від 18.12.1990р.) визначено, що користування
землею може бути постійним або
тимчасовим. Постійним визнається
землекористування без заздалегідь
установленого строку.

Право власності або право постійного
користування землею посвідчується
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
депутатів (ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу
України в редакції від 18.12.1990р.).

Відповідно до частин першої та другої
статті 92 чинного Земельного кодексу
України право постійного користування
земельною ділянкою - це право володіння
і користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, без встановлення строку.
Права постійного користування
земельною ділянкою із земель державної
та комунальної власності набувають,
зокрема, підприємства, установи та
організації, що належать до державної
та комунальної власності.

Як встановлено вище, спірна земельна
ділянка, як земельна ділянка парку
імені 50 років Жовтня у складі загальної
площі земельної ділянки 42, 28 га, на якій
розміщений парк, на підставі
Державного акту на право постійного
користування землею, серія КР, № 000 000 160,
від 14.10.1993 року перебуває на праві
постійного користування у
Комунального підприємства "Парк
культури і відпочинку ім. 50-річчя
Жовтня". Матеріали справи не містять
доказів внесення змін до Державного
акту на право постійного користування
землею щодо площі землекористування.

Право постійного землекористування є
безстроковим на відміну від права
оренди і може бути припинене лише з
підстав, передбачених статтею 141
Земельного кодексу України, перелік
яких є вичерпним.

Відповідно до статті 141 Земельного
кодексу України підставою припинення
права користування земельною ділянкою
є, зокрема, добровільна відмова від
права користування земельною ділянкою
(підпункт а) частини першої), вилучення
земельної ділянки у випадках,
передбачених цим Кодексом (підпункт б)
частини першої).

За приписами частин третьої та
четвертої статті 142 Земельного кодексу
України припинення права постійного
користування земельною ділянкою у разі
добровільної відмови землекористувача
здійснюється за його заявою до
власника земельної ділянки; власник
земельної ділянки на підставі заяви
землекористувача приймає рішення про
припинення права користування
земельною ділянкою, про що повідомляє
органи державної реєстрації.

Отже, наведеною правовою нормою
встановлено певну процедуру відмови
від права постійного користування
земельною ділянкою: оформлення
землекористувачем заяви про
добровільну відмову від права
постійного користування земельною
ділянкою та подання її до власника
такої земельної ділянки (у спірних
відносинах до Кіровоградської міської
ради); прийняття власником земельної
ділянки (тобто, Кіровоградською
міською радою) рішення про припинення
права постійного користування
земельною ділянкою.

Стаття 149 Земельного кодексу України в
редакції станом на 31.01.2006 року (дата
прийняття Кіровоградською міською
радою рішення № 1691) визначає порядок
вилучення земельних ділянок.

Земельні ділянки, надані у постійне
користування із земель державної та
комунальної власності, можуть
вилучатися для суспільних та інших
потреб за рішенням органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування (ч. 1 ст. 149 Земельного
кодексу України).

Вилучення земельних ділянок
провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень (ч. 2 ст. 149
Земельного кодексу України).

Сільські, селищні, міські ради
вилучають земельні ділянки
комунальної власності відповідних
територіальних громад, які перебувають
у постійному користуванні, для всіх
потреб, крім особливо цінних земель,
які вилучаються (викупляються) ними з
урахуванням вимог статті 150 цього
Кодексу (ч. 3 ст. 149 Земельного кодексу
України).

За змістом частин першої та другої
статті 150 Земельного кодексу України в
редакції на зазначену вище дату до
особливо цінних земель відносяться, у
тому числі, землі природно-заповідного
фонду. Земельні ділянки особливо
цінних земель, що перебувають у
державній або комунальній власності,
можуть вилучатися (викуплятися) для
будівництва об'єктів
загальнодержавного значення, доріг,
ліній електропередачі та зв'язку,
трубопроводів, осушувальних і
зрошувальних каналів, геодезичних
пунктів, житла, об'єктів
соціально-культурного призначення,
нафтових і газових свердловин та
виробничих споруд, пов'язаних з їх
експлуатацією, за постановою Кабінету
Міністрів України або за рішенням
відповідної місцевої ради, якщо
питання про вилучення (викуп) земельної
ділянки погоджується Верховною Радою
України.

За приписами ст. 43 Земельного кодексу
України землі природно-заповідного
фонду - це ділянки суші і водного
простору з природними комплексами та
об'єктами, що мають особливу
природоохоронну, екологічну, наукову,
естетичну, рекреаційну та іншу
цінність, яким відповідно до закону
надано статус територій та об'єктів
природно-заповідного фонду.

Відповідно до ст. 44 Земельного кодексу
України до земель природно-заповідного
фонду включаються природні території
та об'єкти (природні заповідники,
національні природні парки, біосферні
заповідники, регіональні ландшафтні
парки, заказники, пам'ятки природи,
заповідні урочища), а також штучно
створені об'єкти (ботанічні сади,
дендрологічні парки, зоологічні парки,
парки-пам'ятки садово-паркового
мистецтва).

Як вбачається з матеріалів справи, як
Кіровоградський дендропарк було
віднесено до пам'яток природи
місцевого значення, що по класифікації
відносяться до заповідних
парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва, так і в подальшому парк
50-річчя Жовтня рішенням
Кіровоградської міської ради від 28.02.1996
року № 46 віднесено до категорії земель
природоохоронного призначення.

Відповідно, у разі вилучення спірної
земельної ділянки необхідним є
дотримання наведених вище положень
статті 150 Земельного кодексу України.

Разом з тим, прийняття Кіровоградською
міською радою рішення від 31.01.2006р. № 1691,
а саме пункту 44 цього рішення, та
укладення міською радою на підставі
зазначеного рішення договору оренди
про передачу Товариству з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК" в оренду
спірної земельної ділянки за рахунок
земель, що перебувають у постійному
користуванні Комунального
підприємства "Парк культури і
відпочинку ім. 50-річчя Жовтня", тобто за
рахунок земель парку, відбулось за
відсутності рішення власника
земельної ділянки про припинення
попередньому землекористувачу -
Комунальному підприємству "Парк
культури і відпочинку ім. 50-річчя
Жовтня" права постійного користування
земельною ділянкою площею 0, 6586 га або
рішення уповноваженого органу про
вилучення такої земельної ділянки з
користування останнього.

Зазначені рішення в матеріалах справи
відсутні, як відсутня і заява (письмове
звернення) Комунального підприємства
"Парк культури і відпочинку ім. 50-річчя
Жовтня", адресована власнику земельної
ділянки, про добровільну відмову від
права постійного користування
земельною ділянкою парку площею 0, 6586
га.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду не вбачає підстав
ототожнити посилання в пункті 44
рішення Кіровоградської міської ради
від 31.01.2006 року № 1691 на наявність згоди
Комунального підприємства "Парк
культури і відпочинку ім. 50-річчя
Жовтня" на передачу Товариству з
обмеженою відповідальністю "ХХІ-ВІК" в
оренду земельної ділянки за рахунок
земель парку, що перебувають у
постійному користуванні Комунального
підприємства "Парк культури і
відпочинку ім. 50-річчя Жовтня", з заявою
землекористувача про добровільну
відмову від права постійного
користування земельною ділянкою,
адресованою власнику земельної
ділянки, оскільки посилання в рішенні
міської ради на відповідну згоду та без
відповідної заяви не дозволяє
дослідити питання компетенції особи,
яка надала згоду, враховуючи, що
землекористувач є комунальним
підприємством, в управлінні якого в
певних межах приймає участь
представник власника - органу, до сфери
управління якого входить комунальне
підприємство, що узгоджується з
положеннями ч. 2 ст. 78 Господарського
кодексу України в редакції за станом на
31.01.2006 року.

За інформацією, наданою
Кіровоградською міською радою,
документація з землеустрою до рішення
Кіровоградської міської ради від 28.02.1996
року № 46 (рішення, яким віднесено парк 50
річчя Жовтня до категорії земель
природоохоронного призначення), яка б
визначала межі щодо земельної ділянки
природоохоронного призначення: парк
50-річчя Жовтня, не виготовлялась.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, рішенням Виконавчого комітету
Кіровоградської міської Ради народних
депутатів від 13.10.1993 року № 849
затверджені матеріали інвентаризації
земельної ділянки парку імені 50 років
Жовтня. Відповідно до цих матеріалів
інвентаризація земельної ділянки
парку імені 50 років Жовтня включала
роботи по проведенню топогеодезичної
зйомки, при проведенні інвентаризації
закоординовано 30 точок полігону,
виміряно існуючі забудови та
визначено, що загальна площа земельної
ділянки парку становить 42, 28 га. Межі
земельної ділянки парку ув'язані в
системі координат міста. За
результатами інвентаризації земельної
ділянки парку імені 50 років Жовтня
складено Державний акт на право
постійного користування землею, серія
КР, № 000 000 160, виданий землекористувачу
14.10.1993 року, а додатком до цього акту є
план зовнішніх меж землекористування.

За наведеного, колегія суддів
апеляційного господарського суду не
вбачає підстав вважати, що на дату
прийняття Кіровоградською міською
радою рішення про віднесення земель
парку до земель природоохоронного
призначення межі земельної ділянки
природоохоронного призначення не були
визначені.

Також, відповідно до інформації,
наданої Кіровоградською міською радою,
міською радою не приймалось і рішення
про зміну категорії земельної ділянки
парку з земель природоохоронного
призначення на землі житлової та
громадської забудови, як не приймались
і інші рішення щодо віднесення земель
парку до категорії земель - землі
житлової та громадської забудови.

Однак, всупереч наведеному, пунктом 44
рішення Кіровоградської міської ради
від 31.01.2006 року № 1691 затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки парку культури і відпочинку ім.
50-річчя Жовтня Товариству з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК" в оренду
площею 0, 6586 га під розміщення аквапарку
(на базі штучно створених озер),
відповідно до пояснювальної записки
якого земельна ділянка, що відводиться
в оренду, відноситься до категорії
земель - землі житлової та громадської
забудови.

Також, колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
тим, що оспорюваним пунктом рішення
Кіровоградської міської ради
затверджено проект землеустрою щодо
відведення в оренду земельної ділянки,
по якому на дату прийняття
оспорюваного рішення (в частині пункту
44) був відсутній висновок державної
експертизи землевпорядної
документації, що є порушенням вимог ст.
9 Закону України "Про державну
експертизу землевпорядної
документації" (в редакції за станом на
дату прийняття оспорюваного рішення).
Так, на титульному аркуші проекту
міститься відмітка про проходження
проектом державної землевпорядної
експертизи 15.05.2006 року, тоді як проект
землеустрою рішенням ради
затверджений 31.01.2006 року.

Розбіжності в площі земельної ділянки,
яка перебуває в постійному
користуванні Комунального
підприємства "Парк культури і
відпочинку ім. 50-річчя Жовтня" по
обліковим документам, на що вказує
відповідач-2, не спростовують право
позивача на постійне користування
землею, що посвідчено відповідним
Державним актом, та не спростовують
того, що при прийнятті Кіровоградською
міською радою рішення від 31.01.2006р. № 1691
в частині пункту 44 цього рішення не
було дотримано законодавчо
встановленого порядку припинення
відповідного права.

При цьому, колегія суддів не приймає як
преюдиціальний факт, висновки
господарського суду Кіровоградської
області, наведені у постанові від 18.07.2006
року по справі № 5/105, оскільки
преюдиціальне значення процесуальним
законом надається саме фактам,
встановленим судовими рішеннями (в
тому числі в їх мотивувальних
частинах), але не правовій оцінці таких
фактів, здійсненій іншим судом чи іншим
органом, який вирішує господарський
спір.

Відповідно до приписів частини першої
статті 21 Цивільного кодексу України
суд визнає незаконним та скасовує
правовий акт індивідуальної дії,
виданий органом державної влади,
органом влади Автономної Республіки
Крим або органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.

Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку (ч. 10 ст.
59 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні").

Також, способами захисту прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки,
в силу положень ч. 3 ст. 152 Земельного
кодексу України, є визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування,
визнання угоди недійсною.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Дії органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, спрямовані
на позбавлення суб'єкта права
користування земельною ділянкою після
державної реєстрації такого права поза
межами підстав, визначених статтею 141
Земельного кодексу України, є такими,
що порушують право користування
земельною ділянкою.

Відповідно до частини другої статті 149
Земельного кодексу України вилучення
земельних ділянок здійснюється за
згодою землекористувачів у випадках,
передбачених законом, на
компенсаційних засадах з визначенням
повноважень органів, які здійснюють
таке вилучення, та обмежень,
встановлених статтею 150 Земельного
кодексу України.

Зазначене узгоджується з правовою
позицією Вищого господарського суду
України, наведеною у пункті 2.8.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
року № 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" з подальшими
змінами.

Відтак, з огляду на встановлене вище,
колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
наявності підстав для визнання
недійсним та скасування пункту 44
рішення Кіровоградської міської ради
від 31.01.2006 року № 1691 "Про регулювання
земельних відносин".

Відповідно до частини першої статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК
України).

Цивільний кодекс України не дає
визначення поняття "заінтересована
особа". Тому коло заінтересованих осіб
має з'ясовуватись в кожному
конкретному випадку в залежності від
обставин справи та правових норм, які
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, якщо інше не
встановлено законом.

У свою чергу, враховуючи, що позивач є
постійним землекористувачем спірної
земельної ділянки згідно плану
зовнішніх меж землекористування
(додатку до Державного акту на право
постійного користування землею) та
матеріалів інвентаризації земель
парку імені 50 років Жовтня в місті
Кіровограді, на підставі яких складено
Державний акт на право постійного
користування землею, серія КР, № 000 000 160,
від 14.10.1993 року, твердження
відповідача-2 щодо відсутності у
позивача права на звернення до
господарського суду з вимогою про
визнання недійсним оспорюваного
договору оренди землі є
безпідставними.

Згідно з частиною першою статті 124
Земельного кодексу України в редакції,
чинній на момент укладення спірного
договору, передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Отже, наявність рішення відповідного
органу про надання земельної ділянки в
оренду є необхідною умовою для
укладення договору оренди земельної
ділянки.

Встановивши факт незаконності пункту 44
рішення Кіровоградської міської ради
від 31.01.2006 року № 1691 "Про регулювання
земельних відносин", згідно з яким
Товариству з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК" надано в
оренду спірну земельну ділянку та на
підставі якого укладено спірний
договір оренди землі, господарський
суд першої інстанції дійшов
правомірного висновку щодо
невідповідності укладеного між
Кіровоградською міською радою та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК" договору
оренди землі від 16.05.2006 року № 162
вимогам закону, що є підставою для
визнання такого договору недійсним на
майбутнє (оскільки неможливо повернути
вже здійснене за ним користування
земельною ділянкою та що узгоджується
з приписами ст. 207 Господарського
кодексу України) на підставі частини
першої статті 203 Цивільного кодексу
України.

Також, колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що позовна давність за
вимогами про визнання недійсним та
скасування пункту 44 рішення
Кіровоградської міської ради від 31.01.2006
року № 1691 не сплила, а причини
пропущення позовної давності за
вимогою про визнання недійсним
спірного договору оренди землі від
16.05.2006 року № 162 є поважними.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 Цивільного кодексу України). Для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю (ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу
України).

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, пунктом четвертим частини
першої статті 268 Цивільного кодексу
України (в редакції станом на дату
прийняття оспорюваного пункту рішення
міської ради) встановлювалось, що
позовна давність не поширюється на
вимогу власника або іншої особи про
визнання незаконним правового акта
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, яким
порушено його право власності або інше
речове право.

За оспорюваним пунктом рішення
порушено право позивача на
користування земельною ділянкою, тобто
речове право.

Законом України "Про внесення змін до
деяких законів України щодо
вдосконалення порядку здійснення
судочинства" від 20.12.2011 року № 4176-VI
внесені зміни, зокрема, і до Цивільного
кодексу України. Згідно з підпунктом 2
пункту 2 цього Закону пункт 4 частини
першої статті 268 Цивільного кодексу
України виключено.

Пунктом першим Прикінцевих та
перехідних положень вказаного Закону
встановлено, що він набирає чинності з
дня, наступного за днем його
опублікування. Закон набрав чинності
15.01.2012 року.

Відповідно до пункту п'ятого
Прикінцевих та перехідних положень
зазначеного Закону протягом трьох
років з дня набрання чинності цим
Законом особа має право звернутися до
суду з позовом, зокрема, про визнання
незаконним правового акта органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, яким
порушено право власності або інше
речове право особи.

З огляду на приведені норми
законодавства, господарський суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку, що станом на день звернення з
позовом про визнання недійсним та
скасування пункту 44 рішення
Кіровоградської міської ради від 31.01.2006
року № 1691 позовна давність не сплила.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 Цивільного
кодексу України, якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Стосовно вимоги про визнання недійсним
спірного договору оренди землі позивач
при розгляді справи у місцевому
господарському суді подав клопотання
про визнання причин пропущення
позовної давності поважними з тих
підстав, що про укладення оспорюваного
договору та про порушення
законодавства при його укладенні йому
стало відомо в 2013 році.

Згідно матеріалів справи та відповідно
вимог ст. 56 Закону України "Про
землеустрій", акт про погодження та
встановлення в натурі (на місцевості)
меж земельної ділянки і передачу
межових знаків, погоджений позивачем
05.04.2006 року, є складовою технічною
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку.

Разом з цим, складення названого вище
акту передує укладенню договору оренди
землі, тоді як позивач не є стороною
оспорюваного ним договору, участі у
фактичній передачі земельної ділянки в
оренду за договором не приймав.

Як слідує з пояснень позивача, що
надавались до суду першої інстанції, і
матеріалів справи, про документ, на
підставі якого відповідачу-2 передано в
оренду земельну ділянку - договір
оренди землі від 16.05.2006 року, позивачу
стало відомо під час надходження та
перевірки запиту прокуратури м.
Кіровограда від 28.10.2013 року. Крім того,
як пояснював позивач, лише під час
проведення прокурорської перевірки
він дізнався про допущені порушення
вимог законодавства, а саме - надання в
оренду земельної ділянки відповідачу-2
без припинення права постійного
користування землею позивача в
законодавчо визначеному порядку.

На підставі наведеного, апеляційний
господарський суд вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції щодо поважності причин
пропущення позивачем позовної
давності за вимогою про визнання
недійсним спірного договору оренди
землі від 16.05.2006 року № 162 та
задоволення позовних вимог в цій
частині.

На стадії апеляційного перегляду
оскаржуваного рішення місцевого
господарського суду правова позиція
позивача щодо спірних відносин
змінилась, що, як вбачає апеляційний
господарський суд, пов'язано зі зміною
керівника позивача. Позивач не
погоджується з прийнятим місцевим
господарським судом оскаржуваним
рішенням, просить його скасувати та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову. Позивач в суді
апеляційної інстанції посилається, у
тому числі, і на необґрунтованість
твердження суду першої інстанції про
поважність причин пропущення позовної
давності за вимогою про визнання
недійсним оспорюваного договору
оренди землі.

Разом з тим, апеляційний господарський
суд не вбачає підстав наведене вважати
визначальним при розгляді спору у
даній справі.

Колегія суддів відхиляє доводи
учасників судового процесу про
безпідставність визнання недійсним та
скасування оспорюваного рішення
Кіровоградської міської ради в частині
пункту 44 цього рішення як акту
ненормативного характеру, який після
його реалізації шляхом укладення
спірного договору оренди землі
вичерпав свою дію.

За змістом рішення Конституційного
Суду України у справі за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування) від 16 квітня 2009 року №
7-рп/2009, справа № 1-9/2009, органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Однак, в
цьому ж рішенні зазначено, що зі змісту
частини другої статті 144 Конституції
України та частини десятої статті 59
Закону (Закон України "Про місцеве
самоврядування в Україні") вбачається,
що рішення органів місцевого
самоврядування та їх посадових осіб з
мотивів невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними з ініціативи
заінтересованих осіб судом загальної
юрисдикції, тобто в судовому порядку.

Також, враховуючи встановлені вище
обставини справи, зазначені положення
законодавства, колегія суддів
апеляційного господарського суду
відхиляє решту доводів відповідача-2,
наведених в обґрунтування апеляційної
скарги, та доводи інших учасників
судового процесу, які погоджуються з
доводами відповідача-2 щодо
відсутності підстав для задоволення
позову.

Таким чином, апеляційний господарський
суд не вбачає підстав, передбачених
статтею 104 ГПК України, для зміни або
скасування правомірно прийнятого
рішення суду першої інстанції та,
відповідно, підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Судові витрати за подання апеляційної
скарги відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України відносяться на відповідача-2.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 7
Закону України "Про судовий збір" зайво
сплачений позивачем згідно квитанції
№ 14 від 27.02.2014 року, яка міститься в
матеріалах справи, судовий збір у сумі 1
218, 00 грн. підлягає поверненню
відповідачу-2.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ХХІ-ВІК" на
рішення господарського суду
Кіровоградської області від 13.02.2014 року
у справі № 912/1786/13 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Кіровоградської області від 13.02.2014 року
у справі № 912/1786/13 залишити без змін.

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "ХХІ-ВІК" (25009,
Кіровоградська область, місто
Кіровоград, проспект Правди, будинок 28,
кімната 4, ідентифікаційний код 32967649) з
державного бюджету зайво сплачений
згідно квитанції № 14 від 27.02.2014 року,
яка міститься в матеріалах справи,
судовий збір у сумі 1 218 (одна тисяча
двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Повна постанова складена 13.06.2014р.

Головуючий суддя
Л.А. Коваль

Суддя
І.М. Науменко

Суддя
А.Є. Чередко