КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2014 р. Справа№ 910/19340/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Гончарова С.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі Громак В.О.

за участю представників сторін: від
позивача - Вознюк Є.В. (представник за
довіреністю)

від відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Дніпрогаз»

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 08.04.2014 р.

по справі № 910/19340/13 (суддя - Стасюк С.В.)

за позовом публічного акціонерного
товариства «Дніпрогаз»

до публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України»

про стягнення 556 187,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 08.04.2014 р. відмовлено у
задоволенні заяви публічного
акціонерного товариства «Дніпрогаз»
про визнання наказу господарського
суду міста Києва від 10.12.2013 р. у справі №
910/19340/13 таким, що не підлягає виконанню
в частині стягнення пені у розмірі 463 038
грн. 45 коп., 3% річних у розмірі 167 661 грн.
99 коп. та інфляційних втрат у розмірі 28
557 грн. 32 коп.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою,
публічне акціонерне товариство
«Дніпрогаз» звернулось до Київського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
міста Києва від 08.04.2014 р. по справі
№910/19340/13 та визнати судовий наказ від
10.12.2013 р. у справі №910/19340/13 таким, що не
підлягає виконанню в частині стягнення
пені у розмірі 463 038 грн. 45 коп., 3% річних
у розмірі 167 661 грн. 99 коп. та
інфляційних втрат у розмірі 28 557 грн. 32
коп.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014р.
відновлено публічному акціонерному
товариству «Дніпрогаз» строк подання
апеляційної скарги, апеляційну скаргу
прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.06.2014р.
продовжено строк розгляду справи в
порядку статті 69 Господарського
процесуального кодексу України.

Публічне акціонерне товариство
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» просить апеляційну
скаргу ПАТ «Дніпрогаз» задовольнити,
ухвалу господарського суду міста Києва
від 08.04.2014р. у справі №910/19340/13 скасувати
та винести нову ухвалу, якою
задовольнити заяву ПАТ «Дніпрогаз» та
визнати наказ господарського суду м.
Києва від 10.12.2013р. таким, що не підлягає
виконанню.

Публічне акціонерне товариство
«Дніпрогаз» своїх представників в
судове засідання не направило, про
причини неявки суд не повідомило, про
час та місце розгляду справи належним
чином повідомлено.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що
законодавство України, в тому числі
Господарський процесуальний кодекс
України, не зобов'язує й сторону у
справі, зокрема позивача, з'ясовувати
фактичне місцезнаходження іншої
сторони (сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно зі статтею 93
Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються доводи та заперечення
сторін, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно частини 5 ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 26.11.2013 р. у справі
№910/19340/13 позов задоволено
частково. Стягнуто з публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» на користь публічного
акціонерного товариства «Дніпрогаз»
пеню у розмірі 463 038 грн. 45 коп. 3% річних у
розмірі 167 661,99 грн., інфляційні втрати у
розмірі 28 557,32 грн. та судовий збір у
розмірі 13 480,00 грн.

10.12.2013 р. на виконання рішення
господарського суду міста Києва від
26.11.2013 р. у справі № 910/19340/13 було видано
наказ.

Публічне акціонерне товариство
«Дніпрогаз» подало до господарського
суду міста Києва заяву про визнання
наказу господарського суду міста Києва
10.12.2013 р. таким, що не підлягає виконанню
в частині стягнення 463 038,45 грн. пені, 3%
річних у розмірі 167 661,99 грн. та
інфляційних втрати у розмірі 28 557,32 грн.

На обґрунтування заяви позивач
зазначає, що 28.01.2014р. між сторонами було
укладено додаткову угоду № 2 до
договору на розподіл природного газу
(на транспортування природного газу
газорозподільними мережами) від
31.05.2012р. № 14/3342/12, за умовами якої
сторони погодились викласти абзац 1
пункту 4.5 статті 4 «Тариф та порядок
розрахунків» у наступній редакції:
«Розрахунки за надані послуги
здійснюються замовником у
безготівковій формі шляхом
перерахування відповідних сум на
розрахунковий рахунок
Газорозподільного підприємства на
підставі акту надання послуг.
Остаточний розрахунок за фактичні
послуги здійснюється до 31.01.2014 р.».

Як стверджує позивач, стягнення з
відповідача пені, трьох процентів
річних та інфляційних втрат є
безпідставним, оскільки грошові
зобов'язання по сплаті за поставлений
газ виконані в межах строку,
зазначеного у додатковій угоді від
28.01.2014 р. № 2 до договору на розподіл
природного газу (на транспортування
природного газу газорозподільними
мережами) від 31.05.2012 р. № 14/3342/12.

Відповідно до частини 4 статті 117
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд ухвалою
вносить виправлення до наказу, а у разі
якщо його було видано помилково або
якщо обов'язок боржника відсутній
повністю чи частково, у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, господарський суд визнає наказ
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково. Якщо стягнення
за таким наказом уже відбулося
повністю або частково, господарський
суд одночасно на вимогу боржника
стягує на його користь безпідставно
одержане стягувачем за наказом.

Відповідно до пункту 3.3. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17 жовтня 2012 року № 9 «Про
деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України» частина четверта статті
117 Господарського процесуального
кодексу України містить підстави
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню повністю або частково, за
заявами стягувачів або боржників,
поданими в порядку зазначеної статті, а
саме: якщо його видано помилково; або
якщо обов'язок боржника відсутній
повністю чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин (наприклад, у разі скасування чи
зміни в апеляційному або в касаційному
порядку чи за результатами перегляду
за нововиявленими обставинами рішення,
на підставі якого наказ було видано,
якщо на момент таких скасування чи
зміни наказ ще не було виконано
повністю або частково).

Таким чином, частина 4 статті 117
Господарського процесуального кодексу
України містить наступні підстави для
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню, а саме: якщо його видано
помилково; якщо обов'язок боржника
відсутній повністю чи частково у
зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою; з інших причин.

Так, у п. 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
06.08.2008р. №01-8/471 «Про деякі питання
практики застосування у вирішенні
спорів окремих норм процесуального
права (за матеріалами справ,
розглянутих Верховним Судом України)»
частина четверта статті 117 ГПК надає
господарському суду право визнати
наказ таким, що не підлягає виконанню, у
разі коли його видано помилково або
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з виконанням
боржником або іншою особою або з інших
причин.

Відповідно до статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідно до статті 604 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється за домовленістю сторін.

Зобов'язання припиняється за
домовленістю сторін про заміну
первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тими ж сторонами
(новація).

У зв'язку із укладенням додаткової
угоди зобов'язання відповідача по
сплаті сум за прострочення виконання
грошового зобов'язання припинене.

Враховуючи викладене, Київський
апеляційний господарський суд
задовольняє апеляційну скаргу, ухвалу
господарського суду міста Києва від
08.04.2014р. у справі №910/19340/13 скасувати,
винести нову ухвалу, якою задовольнити
заяву ПАТ «Дніпрогаз» та визнати наказ
господарського суду м. Києва від
10.12.2013р. таким, що не підлягає виконанню
в частині стягнення пені у розмірі 463 038
грн. 45 коп., 3% річних у розмірі 167 661 грн.
99 коп. та інфляційних втрат у розмірі 28
557 грн. 32 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Дніпрогаз»
задовольнити, ухвалу господарського
суду міста Києва від 08.04.2014 р. по справі
№ 910/19340/13 скасувати.

2. Заяву публічного акціонерного
товариства «Дніпрогаз» про визнання
наказу таким, що не підлягає виконанню
в частині стягнення пені у розмірі 463 038
грн. 45 коп., 3% річних у розмірі 167 661 грн.
99 коп. та інфляційних втрат у розмірі 28
557 грн. 32 коп. задовольнити.

3. Визнати наказ господарського
суду міста Києва від 10.12.2013 р. у справі
№910/19340/13 таким, що не підлягає
виконанню в частині стягнення пені у
розмірі 463 038 грн. 45 коп., 3% річних у
розмірі 167 661 грн. 99 коп. та інфляційних
втрат у розмірі 28 557 грн. 32 коп.

4. Матеріали справи № 910/19340/13
повернути до господарського суду міста
Києва для розгляду скарги по суті.

5. Копію постанови надіслати сторонам
у справі.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Л.В. Чорна

Судді
С.А. Гончаров

Л.Г. Смірнова