ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 червня 2014 року Справа № 916/1543/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіЄвсікова
О.О.суддів:Кролевець О.А. Попікової О.В.
(доповідач у справі) розглянувши
матеріали касаційної скаргизаступника
Генерального прокурора Українина
рішеннягосподарського суду Одеської
області від 17.10.2013р.та на
постановуОдеського апеляційного
господарського суду від 26.11.2013р.у
справі№ 916/1543/13 господарського суду
Одеської областіза позовомОдеського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції Південно-Західного регіону
Чорного морядоТовариства з обмеженою
відповідальністю "Інфокс" в особі філії
"Інфоксводоканал"треті особи без
самостійних вимог на предмет спору1.
Комунальне підприємство "Агентство
програм розвитку Одеси" 2. Одеська
міська рада 3. Виконавчий комітет
Одеської міської радипровідшкодування
53 477 114,93 грн. збитків, заподіяних
державі внаслідок порушення
законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської
області від 17.10.2013р. у задоволенні
позову Одеського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній
сфері в інтересах держави в особі
Державної екологічної інспекції
Південно-Західного регіону Чорного
моря до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інфокс" в особі філії
"Інфоксводоканал" про відшкодування
53 477 114,93 грн. збитків, заподіяних
державі внаслідок порушення
законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 26.11.2013р.
рішення господарського суду Одеської
області від 17.10.2013р. залишено без змін, а
апеляційну скаргу заступника
прокурора Одеської області на вказане
рішення - без задоволення.

Не погодившись з рішенням місцевого
суду та постановою апеляційної
інстанції, заступник Генерального
прокурора України звернувся з
касаційною скаргою, у якій просив їх
скасувати, прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Окрім цього у прохальній частині
касаційної скарги заступник
Генерального прокурора України просив
поновити строк на її подання.

В обґрунтування свого клопотання
скаржник посилається на поважність
причин пропуску встановленого строку
на подання касаційної скарги з огляду
на те, що Генеральна прокуратура
України не приймала участі у розгляді
даної справи, а про наявність
оскаржуваних судових рішень стало
відомо лише в ході розгляду звернення
Державної екологічної інспекції
України від 17.04.2014р. № 5-17/375ф.

Розглянувши матеріали касаційної
скарги, колегія суддів Вищого
господарського суду України не вбачає
підстав для поновлення строку на
подання касаційної скарги та у зв'язку
з цим дійшла висновку про її
повернення.

За приписами статті 107 Господарського
процесуального кодексу України
сторони, прокурор, треті особи, особи,
які не брали участі у справі, але щодо
яких суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право подати
касаційну скаргу на рішення місцевого
господарського суду після їх перегляду
в апеляційному порядку та постанови
апеляційного господарського суду,
ухвалені за результатами апеляційного
розгляду.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили
(частина 1 статті 110 Господарського
процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 3 статті 105
Господарського процесуального кодексу
України постанова апеляційної
інстанції набирає законної сили з дня
її прийняття.

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржувана постанова апеляційної
інстанції була прийнята 26.11.2013р., у свою
чергу заступник Генерального
прокурора України звернувся з даною
касаційною скаргою 18.04.2014р., тобто з
пропуском встановленого строку на її
подання.

У статті 53 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд може
відновити пропущений процесуальний
строк за заявою сторони, прокурора чи з
своєї ініціативи, якщо визнає причину
пропуску строку поважною.

Зі змісту вказаної статті вбачається,
що поважними причинами пропуску
процесуального строку визнаються лише
такі обставини, які є об'єктивно
непереборними, незалежними від
волевиявлення сторони та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для вчинення процесуальної
дії. Питання про відновлення
пропущеного процесуального строку
розглядається судом за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи. При
цьому у заяві повинно міститися
обґрунтування поважності причин
пропуску процесуального строку, в разі
необхідності - з поданням доказів цього
за загальними правилами розділу V
Господарського процесуального кодексу
України. У кожному випадку суд повинен
з урахуванням конкретних обставин
пропуску строку оцінити доводи, що
наведені на обґрунтування клопотання
про його відновлення, та зробити
мотивований висновок щодо поважності
чи неповажності причин пропуску
строку.

В обґрунтування поважності пропуску
строку на касаційне оскарження
рішення господарського суду Одеської
області від 17.10.2013р. та постанови
Одеського апеляційного господарського
суду від 26.11.2013р. заступник
Генерального прокурора України
зазначає, що Генеральна прокуратура
України не брала участі у розгляді
даної справи, а про наявність
оскаржуваних судових рішень стало
відомо лише в ході розгляду звернення
Державної екологічної інспекції
України від 17.04.2014р. № 5-17/375ф. Вказані
доводи підлягають відхиленню з огляду
на таке.

За приписами статті 29 Господарського
процесуального кодексу України
прокурор бере участь у розгляді справ
за його позовами, а також може вступити
за своєю ініціативою у справу, порушену
за позовом інших осіб, на будь-якій
стадії її розгляду для представництва
інтересів громадянина або держави. З
метою вступу у справу прокурор може
подати апеляційну, касаційну скаргу,
заяву про перегляд рішення Верховним
Судом України, заяву про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами
або повідомити суд і взяти участь у
розгляді справи, порушеної за позовом
інших осіб. Прокурор, який бере участь у
справі, несе обов'язки і користується
правами сторони, крім права на
укладення мирової угоди.

Роз'яснення поняття "прокурор"
міститься у статті 56 Закону України
"Про прокуратуру".

Відповідно до статті 35 Закону України
"Про прокуратуру" прокурор має рівні
права з іншими учасниками процесу.
Підстави для вступу у справу, а також
обсяг і межі повноважень прокурора у
судовому процесі визначаються цим
Законом та процесуальним
законодавством України.

Згідно зі статтею 121 Конституції
України, статтею 5 Закону України "Про
прокуратуру" прокуратура України
становить єдину систему, на яку
покладається, зокрема, представництво
інтересів держави в суді у випадках,
визначених законом.

У пункті 1 частини 1 статті 6 Закону
України "Про прокуратуру" визначено, що
органи прокуратури України становлять
єдину централізовану систему, яку
очолює Генеральний прокурор України, з
підпорядкуванням нижчестоящих
прокурорів вищестоящим.

Систему органів прокуратури
становлять: Генеральна прокуратура
України, прокуратури Автономної
Республіки Крим, областей, міст Києва і
Севастополя (на правах обласних),
міські, районні, міжрайонні, районні в
містах. У разі необхідності
Генеральний прокурор України може
створювати спеціалізовані прокуратури
на правах обласних, міських, районних
та міжрайонних прокуратур (частина 1
статті 13 Закону України "Про
прокуратуру").

Отже, органи прокуратури України
становлять єдину централізовану
систему, на яку покладається
представництво інтересів держави в
суді, однією з формою якого є подання
прокурором позовної заяви, звернення з
апеляційною чи касаційною скаргою на
судові рішення у справах, розглянутих
як за, так і без його участі.

У пункті 15 наказу Генерального
прокурора України від 28.11.2012р. № 6гн "Про
організацію роботи органів
прокуратури щодо представництва
інтересів громадянина або держави в
суді та їх захисту при виконанні
судових рішень" (далі - Наказ № 6гн), який
згідно з пунктом 7 частини 1 статті 15
Закону України "Про прокуратуру" є
обов'язковим для всіх органів
прокуратури, визначено, що за кожним
позовом (заявою, поданням), а також за
кожною справою за участі прокурора, у
яку здійснено вступ шляхом участі або
внесення апеляційної, касаційної
скарги, заяви про перегляд за
нововиявленими обставинами, заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України, вести наглядове
провадження, у якому зосереджувати:
копії позову (заяви, подання),
матеріалів, що підтверджують заявлені
вимоги; судових рішень, скарг чи інших
процесуальних документів; тези виступу
прокурора (у справах за позовами інших
осіб), відомості про хід судового
процесу; зауважень на протоколи
судових засідань, заперечень інших
учасників процесу; довідки про
результати розгляду справи, погоджені
з керівниками прокуратури
(структурного підрозділу); дані про
реальне виконання рішень суду, копії
документів щодо примусового виконання
рішення суду.

Згідно з підпунктом 11.8 пункту 11 Наказу
№ 6гн прокурора, який брав участь у
справі і був присутнім у судовому
засіданні у день оголошення рішення,
зобов'язано забезпечувати невідкладне
витребування його копії.

Відповідно до пункту 16 Наказу № 6гн
прокурорів обласного та районного
рівнів зобов'язано при направленні до
суду позовів, заяв, скарг одночасно
надсилати їх копії до прокуратур
вищого рівня та прокурора, який
забезпечує участь у справі, а
касаційних скарг - до Генеральної
прокуратури України.

Враховуючи наведені приписи та
зважаючи на ту обставину, що
оскаржувані судові рішення були
прийняті за участю представників
органів прокуратури України, колегія
суддів вважає безпідставними та
необґрунтованими доводи скаржника
стосовно необізнаності Генеральної
прокуратури України, яка входить до
єдиної централізованої системи
органів прокуратури України,
очолюваної Генеральним прокурором
України, про розгляд даної справи,
порушеної за позовом прокурора, та про
судові рішення, які прийняті за
результатами її розгляду в судах
першої та апеляційної інстанції.

Таким чином, скаржником не доведено
наявності поважних причин пропуску
процесуального строку на подання
касаційної скарги у даній справі, а
тому підстави для його відновлення
відсутні.

В силу приписів частини 2 статті 110
Господарського процесуального кодексу
України суд касаційної інстанції
постановляє ухвалу про повернення
касаційної скарги у випадках, якщо вона
подана після закінчення строків,
установлених цією статтею, і суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, та
незалежно від поважності причини
пропуску цього строку - у разі, якщо
вона подана прокурором, органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування після спливу одного
року з моменту набрання оскаржуваним
судовим рішенням законної сили.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті
1113 Господарського процесуального
кодексу України касаційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
судом, якщо скаргу подано після
закінчення строку, встановленого для
її подання, без клопотання про
поновлення цього строку або таке
клопотання відхилено.

За таких обставин, клопотання
скаржника про поновлення строку на
подання касаційної скарги підлягає
відхиленню, а касаційна скарга -
поверненню скаржнику.

Керуючись статтями 53, 86, 110, пунктом 5
частини 1 статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Відмовити заступнику Генерального
прокурора України у відновленні
пропущеного строку для подання
касаційної скарги на рішення
господарського суду Одеської області
від 17.10.2013р. та постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
26.11.2013р. у справі № 916/1543/13.

2. Касаційну скаргу заступника
Генерального прокурора України на
рішення господарського суду Одеської
області від 17.10.2013р. та постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 26.11.2013р. у справі № 916/1543/13
повернути скаржнику.

Головуючий суддя
О.О. Євсіков

Судді:
О.А. Кролевець

О.В. Попікова