ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
Справа № 925/684/14

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого -судді Довганя К.І.,
при секретарі Олексенко Т.В. за участю
представників сторін: позивача -
Грушевого Ю.В. за довіреністю,
відповідача - не з"явився, третя особа
не зявився, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Черкаси справу
за позовом публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Черкаської обласної дирекції АТ
"Райффайзен Банк Аваль" до товариства з
обмеженою відповідальністю "Тріал
Лімітед" , третя особа на стороні
відповідача без самостійних вимог
ОСОБА_3, про стягнення 652 909 грн. 38 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з
відповідача 652909 грн. 38 коп.
заборгованості, у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем взятих на себе
зобов'язань за умовами договору поруки,
який було укладено сторонами в
забезпечення умов кредитного договору
від 26 жовтня 2007 року, який було укладено
позивачем та громадянкою ОСОБА_3, в тому
числі: 66151 грн. 85 коп. заборгованість по
кредиту, 29634 грн. 31 коп. заборгованість
за відсотками, 557123 грн. 22 коп. пені.

Відповідач та третя особа в судове
засідання не з'явились, про причини
неявки суд не повідомили.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
підстав вказаних у позові.

26.10.2007 року між ВАТ "Райффайзен
Банк Аваль" (Кредитор) та ОСОБА_3
(Позичальник, третя особа у справі) було
укладено кредитний договір № 014/02-2/1515-07.
На підставі даного договору
Позичальнику було надано кредит в сумі
250 000 грн. строком на 60 місяців.

Відповідно до п. 3.1 Банк надає
Позичальнику кредит на умовах його
забезпечення, строковості, повернення
та плати за користування.

Згідно п. 6.1. Договору Банк має право
достроково стягувати заборгованість
за кредитом, нараховані відсотки за
користування кредитом та штрафні
санкції, у випадках невиконання
Позичальником умов цього Договору
та/або договорів застави, інших
договорів, що забезпечують погашення
кредиту.

У відповідності до п. 9.1. Договору за
порушення строків повернення
кредитної заборгованості та відсотків
за користування кредитом, передбачених
положеннями цього Договору,
Позичальник сплачує Кредитору пеню в
розмірі 1% від суми прострочення за
кожний день прострочення.

Позичальником на протязі дії договору
не виконуються вимоги кредитного
договору, а саме порушується графік
повернення кредиту та сплати
нарахованих відсотків.

Станом на 17.01.2014 за Позичальником
рахується заборгованість по сплаті
тіла кредиту в розмірі 66 151,85 грн.,
заборгованість за відсотками 29 634,31
грн., за пенею 557 123,22 грн., в всього 652 909,38
грн.

В забезпечення повернення кредитних
коштів між Банком та Відповідачем 18.12.09
було укладено договір поруки №
010/02-2/957-08 п-1. Відповідно до п. 2.2.
Договору ТОВ «Тріал Лімітед» на
добровільних засадах взяло на себе
зобов'язання перед Банком відповідати
по борговим зобов'язанням Позичальника
за кредитними договорами № 014/02-2/1515-07
від 26.10.07, № 014/02-2/104-07 від 05.02.07 та №
010/02-2/957-08 від 08.08.08. Згідно п. 3.1. Договору
поручитель несе солідарну
відповідальність перед Банком за
виконання Боргових зобов'язань у тому ж
обсязі, що і Позичальник.

Згідно ч.І ст. 554 Цивільного кодексу
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, порушеного порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну
відповідальність) відповідальність
поручителя.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'
язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться", а згідно ст.629 ЦК
України "договір є обов' язковим для
виконання сторонами.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні
засади цивільного законодавства,
якими, зокрема, є: свобода договору;
свобода підприємницької діяльності,
яка не заборонена законом; судовий
захист цивільного права та інтересу;
справедливість, добросовісність та
розумність.

Згідно з ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п. 8
Цивільного кодексу (далі -ЦК) України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки; підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини; способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути, зокрема,
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено,
відповідно, межі здійснення цивільних
прав та загальні засади виконання
цивільних обов'язків. Зокрема, і
цивільні права і цивільні обов'язки
здійснюються (виконуються) в межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

За змістом ст.ст. 193, 202 ГК, ст.ст. 509, 525, 526,
598 599 ЦК України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається,
припиняється на підставах,
встановлених договором або законом,
зокрема належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ст.ст. 546 ч. 1, 553 ч. 1, 554 ч.ч. 1, 2 ЦК
України: виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком; за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником; у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України передбачено,
що порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. Згідно з частиною 4
тієї ж статті ЦК України, порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Відповідно до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України:
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання); у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом; боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Оцінивши фактичні обставини справи та
приписи наведеного вище законодавства
суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобов'язання між
сторонами виникли на підставі
укладеного договору поруки від 18.12.09 №
010/02-2/957-08 п-1, укладеного в забезпечення
зобов'язань третьої особи перед
позивачем за договором

У порушення зазначених вище норм
закону та умов договору відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав, а саме не
сплатив борг третьої особи за
кредитним договором № 014/02-2/1515-07.

Борг третьої особи за кредитним
договором № 014/02-2/1515-07. перед позивачем
становить 66151 грн. 85 коп. тіла кредиту,
29634 грн. 31 коп. заборгованість за
відсотками за користування кредитними
коштами.

Розрахунок цих сум поданий позивачем
зроблено вірно.

Таким чином, у відповідачів виникло
зобов'язання щодо оплати
заборгованості третьої особи
відповідно до умов кредитного
договору в сумі 66151 грн. 85 коп. тіла
кредиту, 29634 грн. 31 коп. процентів за
користування кредитом, які і
підлягають стягненню на користь
позивача.

Що стосується заявленої до стягнення
пені, то суд виходить з наступного.

Позивачем нараховано пеню за порушення
строків повернення кредиту
нарахованої в період з 18.01.2013 року по
17.01.2014 року в сумі 557123,22 грн. При цьому
нарахування здійснено виходячи із
припису п. 9.1. кредитного Договору, яким
встановлено, що за порушення строків
повернення кредитної заборгованості
Позичальник сплачує Кредитору пеню в
розмірі 1% від суми прострочення за
кожний день прострочення.

Таке нарахування суд вважає таким, що
суперечить Закону, виходячи із
наступного.

Відповідно до приписів ст.. Закону
України «Про відповідальність за не
належне виконання грошових
зобов'язань» від 22 листопада 1996 року N
543/96-ВР платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Зобов'язання з повернення третьою
особою позивачу суми кредиту є
грошовим зобов'язанням, тому і
відповідальність за його порушення у
вигляді пені не може перевищувати
розміру, встановлену Законом N 543/96-ВР.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання
мало бути виконано.

Даний шестимісячний строк визначає
максимальний період часу, за який може
бути нараховано штрафні санкції, якщо
інший період не встановлено законом
або договором (п 4.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №
10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів").

Умовами кредитного договору не
передбачено іншого строку нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 251
Цивільного кодексу України:

- строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення;

- терміном є певний момент у часі, з
настанням якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252
Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 252 Цивільного кодексу
України термін визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

В даному випадку, договором не
визначено строку нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання ані у роках, ані у місяцях,
тощо.

Також, не встановлено і терміну, що
визначався б календарною датою до якої
розраховується пеня або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

За наведених обставин, підлягає
застосуванню передбачений ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України
шестимісячний строк.

Тому, в даному випадку пеня повинна
нараховуватись у шестимісячний строк з
дня виникнення прострочки.

Виходячи з умов кредитних договорів, у
банку виникло право на стягнення боргу
по наданих кредитах та процентах з
18.01.2013 р.

З урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК пеня
на тіло неповернутої суми кредиту може
бути нарахована пеня за період з 18.01.2013
по 18.07.2013 р. у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
простроченого зобов'язання за кожний
день прострочки.

З огляду на викладене, з відповідача на
користь позивача підлягає до стягнення
пеня за прострочку повернення третьою
особою тіла кредиту за період з 18.01.2013
по 18.07.2013 р. у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
простроченого зобов'язання за кожний
день прострочки в сумі 4877,11 грн.

У задоволенні позовної вимоги про
стягнення зайво нарахованої позивачем
пені за порушення строків повернення
слід відмовити.

На підставі ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню понесені
останнім судові витрати пропорційно
задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Тріал Лімітед" вул.
Дахнівська, буд.. 50, м. Черкаси, 18009, код
24359674, на користь публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Черкаської обласної
дирекції АТ „Райффайзен Банк Аваль",
вул. Гоголя, 224, м. Черкаси, 18000, код 21366225 -
66151,85 грн. основного боргу, 4877,11 грн.
пені, 29634,31 грн. заборгованості за
відсотками, 2013,26 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 11.06.2014 р.

СУДДЯ
К.І. Довгань