Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "03" червня 2014 р.
Справа № 906/629/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Юхимчук В.С. - довіреність
№674/12-Н від 12.12.12р.;

від відповідача: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" (м.
Київ)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (м.
Баранівка, Житомирська область)

про стягнення 31206,94 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 31206,94 грн.
заборгованості, з яких: 27180,00 грн. - борг
по тілу кредиту; 3785,45 грн. -
заборгованість по нарахованих та
несплачених відсотках за користування
кредитом; 81,16 грн. - пеня за несвоєчасне
погашення кредиту; 160,33 грн. - пеня за
несвоєчасну сплату відсотків за
користування кредитом.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, зазначених в позові, просив
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, відзиву на позовну заяву не
надав, хоча про час та місце розгляду
справи повідомлений вчасно та належним
чином, про що свідчить повідомлення про
вручення адресату відправлення (а.с. 44).

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача своєчасно та
належним чином про час і місце розгляду
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

Проте, відповідач своїм правом на
участь у засіданні суду та наданні
письмових або усних пояснень не
скористався, а тому, беручи до уваги те,
що неявка в засідання суду відповідача
або його представника, належним чином
та відповідно до законодавства
повідомлених про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи, суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.13
р. між Публічним акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль»
(кредитор/позивач) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3
(позичальник/відповідач) було укладено
кредитний договір №012/115-0-2/043 (а.с.12-24),
відповідно до якого кредитор надав
позичальнику кредитні кошти в формі
невідновлювальної кредитної лінії з
лімітом кредитування в сумі 45 000,00 грн.,
а позичальник зобов'язався використати
кредит за цільовим використанням,
повернути кредитору суму кредиту,
сплатити проценти за користування
кредитом та комісії, а також виконати
інші обов'язки, визначені договором
(п.п. 1.1. договору).

Кінцевий термін погашення кредиту
позичальником - 28.07.2014 року (останній
день строку користування кредитом, в
який позичальник має здійснити
остаточне погашення будь-якої
заборгованості).

Згідно п.п. 2.1. договору протягом всього
строку фактичного користування
кредитом позичальник зобов'язаний
сплачувати щомісяця кредитору
проценти, розмір яких розраховується
на основі фіксованої процентної ставки
в розмірі 26% річних.

Відповідно п.п. 5.1. договору позичальник
зобов'язаний виконати зобов'язання за
договором (в тому числі погашення
кредиту, сплатити проценти, комісії,
пеню, штрафи, неустойку та інші платежі)
в порядку визначеному договором.

Також п.п. 5.2. договору передбачено, що
позичальник здійснює погашення
кредиту та процентів щомісячно
ануїтентними (однаковими) платежами в
розмірі згідно з графіком (додаток №1
до договору - а.с. 23-24).

Крім цього в п.п. 8.1. сторонами договору
погоджено, що у разі настання об
ставини невиконання або неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань (обов'язків) за договором, а
також інші обставини, які свідчать про
те, що зобов'язання позичальника за
договором не будуть виконані, кредитор
має безумовне право на власний розсуд
без необхідності укладення будь-яких
додаткових угод (договорів) вжити один
або декілька заходів, серед яких -
вимагати дострокового
повного/часткового виконання
позичальником зобов'язань за
договором.

Якщо кредитор вирішив скористатися
правами, визначеними у п.п. 8.1.1. - 8.1.3.
пункту 8.1. цієї статті договору, він
повідомляє про це позичальника шляхом
направлення письмового повідомлення. у
цьому разі зобов'язання кредитора, щодо
надання кредиту, є припиненими з дати
направлення кредитором відповідного
повідомлення або з іншої дати,
визначеної кредитором самостійно.

Позичальник зобов'язаний виконати
вимогу, зазначену в письмовому
повідомленні кредитора, і здійснити
погашення заборгованості негайно, але
не пізніше 30 календарних днів з дня
направлення кредитором позичальнику
відповідного повідомлення (якщо у
відповідному повідомленні не
зазначений менший строк). У разі
невиконання позичальником зазначених
вимоги, кредитор має право звернути
стягнення за договором забезпечення,
пред'явити вимогу
позичальнику/поручителям/майновим
поручителям та вжити інші заходи для
стягнення заборгованості позичальника
за договором, які не суперечать
законодавству України.

Відповідно до ст. 11 даного договору у
разі невиконання або неналежного
виконання зобов'язань, встановлених
договором, сторони несуть
відповідальність згідно законодавства
України та положень договору. Так на
вимогу кредитора позичальник сплачує
банку:

за кожен календарний день прострочення
виконання будь-якого грошового
зобов'язання за договором - пеню, в
відсотках річних від суми
простроченого платежу, в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня;

за невиконання або неналежне виконання
позичальником обов'язків, передбачених
п. 3.4., 4.2., 6.1., 8.4. цього договору -
неустойку в розмірі 0,5 % від розміру
кредиту, але не менше 500 грн. Неустойка
сплачується за кожний календарний
місяць, в якому відбулося або тривало
порушення, за яке сплачується
неустойка.

Договір вступає в силу з моменту його
підписання сторонами і скріплення
печатками і діє до повного виконання
ними прийнятих зобов'язань відповідно
до договору (п.п. 12.1. договору).

Позивач виконав свої зобов'язання
перед Позичальником, шляхом надання
останньому грошових коштів у розмірі
та на умовах, передбачених Кредитним
договором.

04.04.14 р. позичальнику було направлено
вимогу (а.с. 29) про дострокове виконання
грошових зобов'язань за кредитним
договором, за вих. №114-0-4-00/7/77, однак
заборгованість погашено так і не було.

За таких обставин, позивач звернувся до
суду з даним позовом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з огляду на наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
встановлено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
( п. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства , а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із ст. 536 ЦК України ст. 193
Господарського кодексу України -
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом, при цьому ст. 526 ЦК України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні ( позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а Позичальник
зобов'язується повернути
Позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів ( суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до частин 1,3 статті 1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
та в порядку , що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахуванням грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених в
договорі, а позичальник зобов'язується
повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами ( з розстроченням) , то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, та
сплати процентів.

Відповідно до ч. І ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, станом на
01.02.14р. факт наявності заборгованості
позичальника за кредитним договором
№012/115-0-2/043 від 08.04.13р. в розмірі 27180,00 грн.
тіла кредиту та заборгованості по
нарахованим та несплаченим відсоткам
за користування кредитом в розмірі
3785,45грн. кредитором належним чином
доведений, документально
підтверджений та позичальником не
спростований.

У зв'язку з неналежним виконанням
грошових зобов'язань за кредитним
договором позивач нарахував
відповідачу пеню за несвоєчасне
повернення кредиту в розмірі 81,16грн. та
пеню за несвоєчасну сплату відсотків
за користування кредитом в розмірі 160,33
грн.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч.1,2 статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Перевіривши проведені позивачем
нарахування пені, господарський суд
прийшов до висновку, що вона нарахована
правильно, відповідно до вимог чинного
законодавства та укладеного договору,
а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Суд зазначає, що відповідач не надав
жодних заперечень по суті заявлених
позовних вимог, ним не доведений факт
відсутності заборгованості перед
позивачем, а також не оспорюються
наведені позивачем розрахунки.

Таким чином, наявні всі правові
підстави для задоволення позовних
вимог, які підтверджуються доданими до
матеріалів справи доказами.

Згідно приписів ст.49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,75,82-85 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ід. номер НОМЕР_1)

- на користь Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011,
м. Київ, вул. Лєскова, 9, ід. код 14305909) 31206,94
грн. заборгованості, з яких:

27180,00 грн. - борг по тілу кредиту;

3785,45 грн. - заборгованість по
нарахованих та несплачених відсотках
за користування кредитом;

81,16 грн. - пеня за несвоєчасне погашення
кредиту;

160,33 грн. - пеня за несвоєчасну сплату
відсотків за користування кредитом,

а також 1827,00 грн. сплаченого судового
збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.06.14

Суддя
Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - позивачу (направити згідно заяви на
адресу: 10014, м. Житомир, вул. Перемоги, 10а)
(рек.);

3 - відповідачу (рек. з повід.).