ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.06.2014
Справа № 905/2206/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Осадчої А.М., за участі
помічника судді Фортуни Л.А.,розглянув
у відкритому судовому засіданні у
приміщенні суду матеріали справи

за позовом Державного підприємства
«Макіїввугілля» в особі
відокремленого підрозділу
«Проектно-конструкторське бюро» м.
Макіївка, Донецька область

до відповідача Приватного виробничого
підприємства «Гірник-95» м. Макіївка,
Донецька область

про стягнення заборгованості в сумі
18208,00грн, з яких 17040,00- основний борг,
514,41грн.- індекс інфляції, 156,86грн.- 3%
річних, 496,73грн.- штрафні санкції

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Сухачова О.В.-
представник за довіреністю від 23.04.2014р

СУТЬ СПРАВИ:

02.04.2014р. Державне підприємство
«Макіїввугілля» в особі
відокремленого підрозділу
«Проектно-конструкторське бюро» м.
Макіївка, Донецька область звернулось
до господарського суду Донецької
області з позовом до Приватного
виробничого підприємства «Гірник-95» м.
Макіївка, Донецька область про
стягнення заборгованості в сумі
17544,64грн, з яких 17040,00- основний борг,
136,52грн.- індекс інфляції, 116,25грн.- 3%
річних, 251,87грн.- штрафні санкції,
мотивуючи свої вимоги тим, що на
підставі укладеного договору № 738/174-2011
від 16.08.2011 року, позивач виконав
передбачені договором роботи в повному
обсязі, між сторонами підписано акти
здачі-приймання проектної
документації №1 від 02.02.2012р. та №2 від
20.08.2013р., однак у порушення вимог
договору відповідач за виконані роботи
розрахувався не в повному обсязі, що
стало підставою для звернення до суду з
позовом.

Ухвалою суду від 02.04.2014року
господарським судом Донецької області
позовна заява Державного підприємства
«Макіїввугілля» в особі
відокремленого підрозділу
«Проектно-конструкторське бюро»
прийнята до розгляду, порушене
провадження у справі №905/2206/14 (Суддя
Гассій О.В.).

На підтвердження зазначених у позові
обставин позивач надав суду належним
чином засвідчені копії: договору №
738/174-2011 від 16.08.2011 року, додаткової угоди
№1 від 29.12.2012р., додаткової угоди № 2 від
03.01.2013р., кошторису на проектні роботи,
актів здачі-приймання проектної
документації №1 від 02.02.2012р. та №2 від
20.08.2013р., графіку погашення
заборгованості, акту звірки
розрахунків від 01.10.2013р.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує статтями 11, 16, 509, 525,526, 530, 625
Цивільного Кодексу України (далі -ЦК
України), статтями 1, 2, 12, 21, 49, 54
Господарського процесуального кодексу
України (далі -ГПК України).

22.04.2014р. позивач надав для долученя до
матеріалів справи засвідчені копії
Статуту Державного підприємства
«Макіїввугілля», Положення про
відокремлений підрозділ
«Проектно-конструкторське бюро»
Державного підприємства
«Макіїввугілля», Витягів з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців про
наявність приватного виробничого
підприємства «Гірник-95» у ЄДРПОУ, акт
звірки розрахунків від 01.04.2014р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
визнав позовні вимоги частково, а саме
у розмірі 17428,39грн., з яких 17040,00грн.-
основний борг, 136,52грн.- індекс інфляції,
251,87грн.- штрафні санкції, надав для
долученя до матеріалів справи
засвідчені копії Статуту проектного
виробничого підприємства «Гірник-95»,
розширений витяг із ЄДРПОУ на
відповідача.

У судовому засіданні 23.04.2014р. суд
розпочав розгляд справи по суті
заявлених позовних вимог. Представник
позивача через канцелярію суду подав
заяву про збільшення позовних вимог до
18208,00грн, з яких 17040,00- основний борг,
514,41грн.- індекс інфляції, 156,86грн.- 3%
річних, 496,73грн.- штрафні санкції, в
судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
урахуванням їх збільшення, Представник
відповідача в судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив, про час і місце судового
засідання повідомлений належним чином.

Заява про збільшення позовних вимог
прийнята судом.

Розпорядженням заступника голови суду
від 10.06.2014р., справу передано судді
Осадчій А.М., у зв'язку із відпусткою
судді Гассій О.В.

У судовому засіданні 10.06.2014р. суд
розпочав розгляд справи по суті
заявлених позовних вимог, у зв'язку зі
зміною складу суду. Представник
відповідача позов частково визнав.
Представник позивача в судове
засідання 10.06.2014р. не з'явився, причини
неявки суду не повідомив, про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Відповідно до положень ст. 81-1 ГПК
України судом складено протокол, який
долучено до матеріалів справи. З
клопотаннями щодо фіксування судового
процессу за допомогою технічних
засобів сторони до суду не звертались.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, який з'явився у судове
засідання, дослідивши представлені
сторонами в порядку ст. 43 ГПК України
докази, вивчивши матеріали справи, суд
у межах заявлених позовних вимог
встановив наступне.

Згідно вимогам частин 1 і 2статті 837
Цивільного кодексу України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати роботу за завданням
другої сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу. Договір підряду може
укладатися на виготовлення, обробку,
переробку, ремонт речі або на виконання
іншої роботи з переданням її
результату замовникові.

16.08.2011 року між Державним підприємством
«Макіїввугілля» в особі
відокремленого підрозділу
«Проектно-конструкторське бюро»
Кузнєцова В.Н.(далі Виконавець
Підрядчика) та Приватним виробничим
підприємством «Гірник-95» (Замовник)
було укладено договір №738/174-2011 від
16.08.2011 року, за умовами якого Замовник
доручає, а Підрядник приймає на себе
зобов'язання по розробці
проектно-вишукувальної продукції (арк.
справи 41-42).

Договір підписано уповноваженими
представниками сторін, з прикладанням
печаток підприємств, без складання
протоколу розбіжностей.

Відповідно до п.7 договору останній
набирає чинності з моменту підписання
та діє до 31.11.2012р. Додатковою угодою від
29.12.2012р. строк дії договору №738/174-2011р.
від 16.08.2011 року пролонговано до 31.12.2013р.

Ціна договору - тверда. Вартість робіт
за договором складає 51120,00грн., у тому
числі вартість за кошторису 42600,00грн.,
ПДВ -20% 8520,00грн. (п. 2.1. Договору).

У п.2.4 Договору сторони домовились, що
роботи, виконані за договором,
оформлюються актом, підписаним
уповноваженими представниками обох
сторін.

Позивач належним чином виконав свої
зобов'язання за договором після чого
сторонами підписані акти
здачі-приймання проектної продукції
від 02.02.2012р., на суму 34080,00грн. та від
20.08.2013р. на суму 17040,00грн.

Зазначені акти містять посилання на
договір №738/174-2011 від 16.08.2011 року, що
беззаперечно свідчить про виконання
робіт, зазначених в актах на підставі
вказаного договору.

Акти підписано уповноваженими
представниками сторін за відсутності
заперечень стосовно обсягу виконаних
робіт або їх якості, скріплено
печатками підприємств.

Матеріали справи не містять доказів на
підтвердження виявлення відповідачем
недоліків у виконанні робіт по
розробці проектно-вишукувальної
продукції.

Виходячи з викладеного, підписані
сторонами акти здачі-приймання
виконаних робіт по розробці
проектно-вишукувальної продукції є
належними та допустимими доказами
факту виконання позивачем прийнятих на
себе зобов'язань за Договором №738/174-2011
від 16.08.2011 року.

За приписами частини 1 ст.854 Цивільного
кодексу України, якщо договором
підряду не передбачена попередня
оплата виконаної роботи або окремих її
етапів, замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботи виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника - достроково.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що
Виконавець Підрядчика приступає до
виконання робіт по розробці
проектно-вишукувальної продукції
після отримання від Замовника
передплати у розмірі 25% вартості
проекту в сумі 12780,00грн, в тому числі ПДВ
20%- 2130,00грн. Наступні 25% в сумі 12780,00грн., в
тому числі ПДВ 20%- 2130,00грн. Замовник
зобов'язаний перерахувати Виконавцю
Підрядчика впродовж 20 днів з моменту
підписання акту здачі-прийомки
проектних робіт. Кінцевий розрахунок
за виконану роботу провадиться після
проведення експертизи проекту,
виходячи із фактичних обсягів по
закінченню робочого проекту.

Відповідач здійснив оплату проектних
робіт за Договором на суму 34080,00грн., що
становить 75% виконаних робіт. Даний
факт сторонами не заперечується.

Згідно п.2.2. розділу 2 Договору
відповідач мав здійснити кінцевий
розрахунок на суму 17040,00грн., у строк до
31.12.2013р.

Проте Приватним виробничим
підприємством «Гірник-95» у
встановлений в Договорі строк оплати
вартості виконаних проектних робіт на
суму 17040,00грн. не здійснено, у зв'язку з
чим виникла заборгованість у вказаному
розмірі.

У відповідь на направлену Державним
підприємством «Макіїввугілля»
(Підрядник) в особі відокремленого
підрозділу «Проектно-конструкторське
бюро» претензію № 121/583 від 13.12.2013р.,
відповідач заборгованість визнав,
гарантував її поетапне погашення у
строки, узгоджені між сторонами
графіком погашення заборгованості,
яким зокрема передбачено, що в строк до
31.01.2014р. погашається сума 4260,00грн., до
28.02.2014р. погашається сума 4260,00грн., до
31.03.2014р. погашається сума 4260,00грн., до
30.04.2014р. погашається сума 4260,00грн.
Сторонами договору підписано
відповідний графік (арк. справи 52).

Факт виконання робіт в обсязі,
зазначеному в актах здачі-прийомки
проектних робіт, підтверджено
представником відповідача у судовому
засіданні 10.06.2014р., належних та
допустимих доказів оплати
заборгованості на суму 17040,00грн. суду не
надав, позовні вимоги визнає частково,
про що зазначено ним у відзиві на
позовну заяву.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи, в їх сукупності
керуючись законом, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, з огляду на
наступне.

Договір, як визначено в статті 629
Цивільного кодексу України, є
обов'язковим до виконання сторонами.

У статті 526 Цивільного кодексу України
зазначено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлене
договором або законом (стаття 525 ЦК
України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи доведено факт
виконання позивачем своїх зобов'язань
у відповідності до умов Договору
№738/174-2011 від 16.08.2011 року та факт
часткової оплати проектних робіт за
договором у розмірі 34080,00грн., належних
доказів на підтвердження оплати
відповідачем суми заборгованості у
розмірі 17040,00грн. не надано. Відповідно
Проектним виробничим підприємством
«Гірник-95», в односторонньому порядку
порушено взяті на себе зобов'язання за
спірним договором в частині оплати
вартості виконаних проектних робіт.

За приписами ч. 5 ст. 78 ГПК України, в
разі визнання позову господарський суд
приймає рішення про задоволення
позову.

Згідно з графіком погашення
заборгованості визначено, що в строк до
31.01.2014р. погашається сума 4260,00грн., до
28.02.2014р. погашається сума 4260,00грн., в
строк до 31.03.2014р. погашається сума
4260,00грн., до 30.04.2014р. погашається сума
4260,00грн. Таким чином графіком змінено
строки виконання грошового
зобов'язання, що передбачені договором.
На момент звернення до суду 02.04.2014р. -
строк оплати останнього платежу не
настав.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
діючим законодавством, умовами
договору, графіку, суд вважає, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості в сумі 17040,00грн.,
підлягають частковому задоволенню
виходячи із суми, право вимоги якої мав
позивач на момент звернення до суду у
розмірі 12780,00грн.

Статтею 216 ГК України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Штрафними санкціями, згідно зі ст.230 ГК
України, визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Як встановлено ст.549 Цивільного кодексу
України пенею є вид неустойки, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п.4 ст.231 ГК України у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.

За приписами ст.1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Умовами п.4.1. Договору передбачено, що
за невиконання або неналежне виконання
зобов'язань за чинним Договором
Підрядчик і Замовник несуть майнову
відповідальність у відповідності до
ст. 231 Господарського кодексу України.

За вимогами ст. 231 ГК України, штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Враховуючи, що матеріалами справи
підтверджено прострочення виконання
відповідачем свого грошового
зобов'язання, позивач мав підстави для
нарахування пені згідно п.4.1.договору, з
урахуванням розміру пені, що
визначений ст.231 ГК України, оскільки це
прямо передбачено умовами Договору.

Зі змісту статті 625 ЦК України випливає,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми
боргу за грошовим зобов'язанням з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, а так само 3% річних з
простроченої суми, здійснюється
незалежно від тієї обставини, чи був
передбачений договором відповідний
захід відповідальності та незалежно
від вини відповідача, оскільки
неможливість виконання грошового
зобов'язання не звільняє від його
виконання.

Як виходить з наданого розрахунку суми
3% річних та інфляційних нарахувань
позивачем заявлено до стягнення 3%
річних в сумі 156 грн. 86 коп., індекс
інфляції в сумі 514 грн. 41 коп., пені в
сумі 496грн. 73коп. за період з 01.01.2014 року
по 22.04.2014 року.

Відповідач у судовому засіданні визнав
вказані позовні вимоги, проти
розрахунку зазначених сум не
заперечував.

Розрахунок 3% річних, індексу інфляції
перевірено судом та відкорегований,
виходячи із суми основного боргу, право
вимоги якої мав позивач на момент
звернення до суду, у порядку
зазначеному нижче.

Згідно розрахунку, здійсненого за
допомогою відповідної програми
інформаційно-пошукової системи
„Законодавство" встановлено, що за
період з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року -сума
3% річних складає 9 грн. 80 коп., індекс
інфляції 25 грн.56 коп., пеня 42 грн. 48 коп.;
за період з 01.03.2014 року по 31.03.2014 року
-сума 3% річних складає 21 грн. 71 коп.,
індекс інфляції 187 грн.44 коп., пеня 94 грн.
07 коп.; за період з 01.04.2014 року по 22.04.2014
року -сума 3% річних складає 23 грн. 11 коп.,
індекс інфляції 421 грн.74 коп., пеня 116
грн. 95 коп.

Отже сума основного боргу складає
12780,00грн., 3% річних складає 54,62грн.,
відповідно індекс інфляції складає
634,74грн., пеня - 253,50грн.

Разом з тим, суд не вбачає законних
підстав для виходу за межі позовних
вимог, тому задовольняє позовні вимоги
щодо стягнення з відповідача на
користь позивача індекс інфляції у
сумі 514 грн.41 коп. у межах заявлених
позивачем вимог.

У відповідності до ст. 49 ГПК України,
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів, на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 509, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 837, 854
Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 231
Господарського кодексу України,
ст.ст.4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 78, 82-85, 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Державного
підприємства «Макіїввугілля» в особі
відокремленого підрозділу
«Проектно-конструкторське бюро» м.
Макіївка, Донецька область до
Приватного виробничого підприємства
«Гірник-95» м. Макіївка, Донецька
область про стягнення 18208,00грн, з яких
17040,00- основний борг, 514,41грн.- індекс
інфляції, 156,86грн.- 3% річних, 496,73грн.-
штрафні санкції - задовольнити
частково.

Стягнути з Приватного
виробничого підприємства «Гірник-95 м.
Макіївка, Донецька область (86104, м.
Макіївка, Донецька область, вул.
Абакумова, ) на користь
Державного підприємства
«Макіїввугілля» в особі
відокремленого підрозділу
«Проектно-конструкторське бюро» м.
Макіївка, Донецька область (86157, м.
Макіївка, Донецька область, пл.
Радянська, 2, )
заборгованість в сумі 13602,53грн, з яких
12780,00- основний борг, 514,41грн.- індекс
інфляції, 54,62грн.- 3% річних, 253,50грн.-пеня,
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1364,83грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене до Донецького апеляційного
господарського суду протягом 10 днів. У
разі якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання рішення,
оформленого відповідно до ст..84 цього
Кодексу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом, якщо рішення не буде скасовано.

В судовому засіданні 10.06.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 16.06.2014 р.

Суддя
А.М. Осадча

Виготовлено в 3-х прим.