м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/2547/14 30.05.14За позовом
Публічного акціонерного товариства
До Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-фінансова
компанія "Промтехноінвест"
Про визнання договору
Суддя
Від позивача Римарук Ю.І. -
представник (дов. № 1311 від 30.12.2013)
Від відповідача Приходько О.С. -
представник (дов. № 01-03/14-1 від 03.01.2014)
Публічним акціонерним
товариством «УКРТРАНСГАЗ» заявлений
позов до Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-фінансова
компанія "Промтехноінвест" про
визнання договору недійсним.
Ухвалою суду від 19.02.2014 за зазначеною
вище позовною заявою порушено
провадження у справі № 910/2547/14 та
призначено розгляд справи на 25.03.2014.
19.03.2014 відділом діловодства суду від
представника відповідача отримано
заперечення на позовну заяву.
19.03.2014 відділом діловодства суду від
представника позивача отримано
клопотання про відкладення розгляду
справи.
В судове засідання 25.03.2014 представник
позивача не з'явився.
В судове засідання 25.03.2014 представник
відповідача з'явився, заперечив проти
позовних вимог в повному обсязі.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.03.2014 відкладено розгляд
справи на 15.04.2014.
14.04.2014 відділом діловодства
Господарського суду міста Києва від
представника позивача отримано
додаткові документи по справі.
В судове засідання 15.04.2014 представник
позивача з?явився, подав клопотання про
колегіальний розгляд справи.
В судове засідання 15.04.2014 представник
відповідача з?явився, заперечив проти
задоволення клопотання про розгляд
справи колегіально.
Заслухавши представника позивача, а
саме ті підстави, відповідно до яких
представник позивача просить
задовольнити клопотання, суд приходить
до висновку, що обставини, які б
свідчили про необхідність призначення
справи № 910/2547/14 до розгляду колегією
суддів за клопотанням позивача згідно
з нормами ст. 4-6 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), відсутні.
Клопотання представника позивача
судом не задоволено
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.04.2014 відкладено розгляд
справи на 30.05.2014.
В судове засідання 30.05.2014 представник
позивача з'явився, надав суду усні
пояснення по суті позову, просив
задовольнити позовні вимоги в повному
В судове засідання 30.05.2014 представник
відповідача з'явився, заперечив проти
задоволення позовних вимог.
У судовому засіданні 30.05.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на які
посилаються особи, які беруть участь у
процесі, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.08.2012 між позивачем та
відповідачем укладено договір №
, відповідно до п. 1.1 якого
виконавець зобов'язався в порядку та на
умовах, визначених у цьому Договорі,
відповідно до договірної ціни (яка є
невід'ємною частиною даного договору)
на свій ризик виконати за завданням
замовника, а замовник зобов'язався
прийняти і оплатити наступні послуги:
Технічне обслуговування САК на ГРС УМГ
"Прикарпаттрансгаз".

Згідно з п. 8.1 Договору цей Договір
набуває чинності з моменту підписання
його сторонами і діє до повного
виконання зобов'язань, але в будь-якому
випадку до 31.12.2012.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
послався на те, що директор ТОВ ВФК
"Промтехноінвест" підписав договір №
від 14.08.2014 з перевищенням
повноважень, визначених Статутом
відповідача, у зв'язку з чим даний
договір, за твердженням позивача, на
підставі ст. ст. 203, 207, 215 ЦК України
підлягає визнанню недійсним.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частинами 1 - 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

У силу припису ст. 204 ЦК України
правомірність правочину презюмується.
Отже, обов'язок доведення наявності
обставин, з якими закон пов'язує
визнання господарським судом
оспорюваного правочину недійсним,
покладається на позивача (абз. 5 п. 2.10
Постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 11 від
29.05.2013 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними").

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє; представництво
виникає на підставі договору, закону,
акта органу юридичної особи та з інших
підстав, встановлених актами
цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1
- 5, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Як установлено судом та вбачається з
фабули договору № від 14.08.2012,
останній зі сторони відповідача було
укладено директором Товариства -
Таганом В.Д., що діяв на підставі
Статуту ТОВ ВКФ "Промтехноінвест".

В матеріалах справи наявний витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб і фізичних осіб-підприємців,
відповідно до якого директором ТОВ ВКФ
"Промтехноінвест" є Таган Володимир
Данилович.

Згідно з пп. 9.15.7 п. 9.15 Статуту ТОВ ВКФ
"Промтехноінвест" (в редакції станом на
день укладення спірного договору),
директор укладає угоди від імені
Товариства.

Таким чином, як встановлено судом,
Статутом відповідача передбачено
право його директора на укладення угод
від імені ТОВ ВКФ "Промтехноінвест" без
будь-яких обмежень.

Крім того, в абз. 8 п. 3.3 Постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними"
роз'яснено: якщо договір містить умову
(пункт) про підписання його особою, яка
діє на підставі статуту підприємства
чи іншого документа, що встановлює
повноваження зазначеної особи, то
наведене свідчить про обізнаність
іншої сторони даного договору з таким
статутом (іншим документом) у частині,
яка стосується відповідних
повноважень, і в такому разі суд не може
брати до уваги посилання цієї сторони
на те, що їй було невідомо про наявні
обмеження повноважень представника її
контрагента.

Враховуючи викладене суд зауважує, що
укладаючи спірний договір, в якому було
зазначено умову підписання його
представником відповідача, що діяв на
підставі статуту товариства, позивач
вважається таким, що повинен бути та
був обізнаний про наявність в
останнього необхідного обсягу прав на
вчинення такої дії від імені
відповідача.

Згідно з приписами ст. 241 ЦК України
правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин
вважається схваленим, зокрема, у разі,
якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину.

У п. 3.4 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 11 від
29.05.2013 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" роз'яснено, що наступне
схвалення юридичною особою правочину,
вчиненого від її імені представником, з
перевищенням повноважень,
унеможливлює визнання такого
правочину недійсним (стаття 241 ЦК
України). Настання передбачених цією
статтею наслідків ставиться в
залежність від того, чи було в
подальшому схвалено правочин особою,
від імені якої його вчинено; тому
господарський суд повинен у розгляді
відповідної справи з'ясовувати
пов'язані з цим обставини. Доказами
такого схвалення можуть бути
відповідне письмове звернення
уповноваженого органу (посадової
особи) такої юридичної особи до другої
сторони правочину чи до її
представника (лист, телефонограма,
телеграма, телетайпограма тощо) або
вчинення зазначеним органом (посадовою
особою) дій, які свідчать про схвалення
правочину (прийняття його виконання,
здійснення платежу другій стороні,
підписання товаророзпорядчих
документів і т. ін.). Наведене
стосується й тих випадків, коли
правочин вчинений не представником
юридичної особи з перевищенням
повноважень, а особою, яка взагалі не
мала повноважень щодо вчинення даного
правочину.

Допустимих доказів на підтвердження
позовних вимог та спростування
обставин справи, встановлених судом,
позивачем не надано.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із
сторін повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підстави
своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На підставі викладеного вище позовні
вимоги про визнання недійсним договору
№ від 14.08.2012, укладеного
між позивачем та відповідачем у даній
справі, визнаються судом
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 04.06.2014.

Суддя
Л.В. Прокопенко