ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.06.2014
Справа № 905/2770/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Мирошниченка Я.С., при
секретарі судового засідання Займак
Н.М., розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФУДТОРГ", м. Донецьк

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця - ОСОБА_1, м. Сніжне, Донецька
обл.,

про стягнення заборгованості у розмірі
6448,05 грн., з яких сума основного боргу -
3123,54 грн., пеня 130,16 грн., 3% річних - 30,04
грн., інфляційні нарахування - 40,77 грн.,
штраф 100% - 3123,54 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Коротенко В.Л. - за
довіреністю

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ФУДТОРГ", м. Донецьк
(далі-Позивач) звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до Фізичної особи -
підприємця - ОСОБА_1, м. Сніжне, Донецька
обл., (далі-Відповідач) про стягнення
заборгованості у розмірі 6448,05 грн., з
яких сума основного боргу - 3123,54 грн.,
пеня 130,16 грн., 3% річних - 30,04 грн.,
інфляційні нарахування - 40,77 грн., штраф
100% - 3123,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог
Позивач, посилається на неналежне
виконання Відповідачем зобов'язань за
договором поставки товару з
відстрочкою платежу №8036 від 05.12.2013р. в
частині розрахунків за поставлений
товар, внаслідок чого утворилась
заборгованість - 3123,54 грн.

Крім того, Позивач просить суд стягнути
з Відповідача пеню 130,16 грн., 3% річних -
30,04 грн., інфляційні нарахування - 40,77
грн., штраф 100% - 3123,54 грн .

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує посиланням на ст.193
Господарського кодексу України,
ст.ст.16,526,530,546,553,610,612,625,629 Цивільного
кодексу України, ст.ст.2,12, 15, 22,32-36, 49,66-67,
82 Господарського процесуального
кодексу України.

На підтвердження позовних вимог
Позивач надав суду (у копіях): договір
поставки товару з відстрочкою платежу
№8026 від 05.12.2013р.,товарно-транспортну
накладну ФТс-0698377 від 06.12.2013р., витяг про
включення відповідача до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 28.04.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі. Справу
призначено до розгляду на 04.06.2014р.

30.04.2014р. Представник Позивача через
канцелярію суду надав заяву №234 від
29.04.2014р. про забезпечення позову.

Заява Позивача про забезпечення
позову судом досліджена та залишена
без задоволення у зв'язку з
необґрунтованістю, про що винесено
ухвалу від 12.06.2014р.

04.06.2014р. Представник Позивача у
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги в повному обсязі.

У зв'язку з нез'явленням Відповідача, з
метою надання йому права на захист
своїх прав та інтересів, ненаданням
сторонами витребуваних документів в
повному обсязі та необхідністю надання
додаткових доказів розгляд справи
відкладався судом з 04.06.2014р. на 12.06.2014р.

Представник Відповідача в судові
засідання не з`явився, відзив на
позовну заяву не надав. Розгляд справи
неодноразово відкладався з 04.06.2014р. на
12.06.2014р, зокрема за необхідністю
витребування доказів необхідних для
розгляду справи. Про час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений (відповідно списку
згрупованих відправлень
рекомендованих листів від 05.06.2014р. ).

Відповідно до підпункту 2 п.3.9.1.
Постанови пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. за змістом зазначеної статті 64
ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи вищенаведене, суд визнав за
можливе розглядати справу за
відсутністю представника Відповідача
за наявними в справі матеріалами
відповідно до ст.75 ГПК України.

Представник Позивача клопотання щодо
фіксації судового процесу не заявляв, у
зв'язку з чим, розгляд справи
здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
Позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для
вирішення справи, суд

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2013 р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю "ФУДТОРГ",
м. Донецьк (надалі -
Позивач/Постачальник) та Фізичною
особою - підприємця - ОСОБА_1, м. Сніжне,
Донецька обл., (надалі -
Відповідач/Покупець), укладено Договір
поставки товару з відстрочкою платежу
№8036 (надалі-Договір).

Відповідно до 1.1 Договору Постачальник
зобов'язується продати, а Покупець
прийняти продукти харчування та
алкогольні напої в обсягах і за ціною
згідно товарно-транспортних накладних
на одержання товару, що є додатком до
Договору.

Згідно до 2.1 Договору передбачено, що
постачання товару здійснюється зі
складу Постачальника шляхом доставки
Постачальником чи самовивозом в межах
асортименту і кількості, визначеного в
товарно-транспортній накладній.

Пунктом 3.2 Договору узгоджено, що ціни
на товари, кількість і загальна
вартість товарів, що відпускається,
встановлюється окремо накожну партію
товару відповідно до
товарно-транспортних накладних.

Пунктом 5.2 Договору визначено, що за
прострочення платежу понад 30 (тридцяти)
днів Покупець крім пені сплачує
Постачальнику штраф у розмірі 100% від
неоплаченої суми отриманого товару.

Відповідно до п.5.5 Договору сплата
неустойки(штрафу, пені), закінчення
строку дії Договору не звільнює
сторони від виконання зобов'язань за
цим Договором.

Договір набирає сили з моменту його
підписання обома сторонами і діє до
31.12.2015р.

Згідно зі ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим ( ст.43 Господарського
процесуального кодексу України).

Оцінивши зміст зазначеного договору,
суд дійшов висновку, що укладений
правочин за своїм змістом та правовою
природою є договором поставки, який
підпадає під правове регулювання норм
статті 712 Цивільного кодексу України та
статей 264-271 Господарського кодексу
України. В частині, що не суперечить
договору, до вказаного правочину також
застосовуються норми Цивільного
кодексу України, які регулюють правила
купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.3 ст.264 Господарського
кодексу України, основні вимоги щодо
укладення та виконання договорів
поставки встановлюються цим Кодексом,
іншими законодавчими актами.

Згідно ч.1 ст.265 Господарського кодексу
України, за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1, ч.2 статті 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні", накладні є
первісними звітними документами, на
підставі яких проводиться звіт
господарської діяльності.

Відповідно до "Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88 та інших підзаконних
нормативних актів, які регулюють
порядок ведення бухгалтерського
обліку на підприємствах, у
бухгалтерському обліку повинні
відображатися господарські операції,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів
на підставі первинних документів, які
повинні мати крім обов'язкових
реквізитів додаткові в залежності від
характеру операції, зокрема підставу
для здійснення господарських операцій.
Тобто, в якості доказу первинні
документи мають містити повні дані про
конкретні господарські операції та
підставу їх здійснення.

Відповідно до ч.1 ст.691 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

На виконання умов Договору (а.с. 8-11)
Позивачем був поставлений товар
Відповідачу за товарно-транспортною
накладною ФТс-0698377 від 06.12.2013р. на
загальну суму 3123,54 грн. (а.с. 12).

Товар зі сторони Відповідача,
відповідно до відміток на
товарно-транспортній накладній було
прийнято Відповідачем особисто.

Доказів наявності заперечень, з боку
Відповідача, щодо кількості
поставленого товару, а також порядку
поставки та інших зауважень суду не
надано.

На виконання вимог статті 43
Господарського процесуального кодексу
України щодо всебічного та повного
розгляду справи, перевірено в межах
яких договорів здійснювалась поставка,
чи відповідав поставлений товар тому,
який сторони визначили у вказаному
вище договорі, чи укладались між
сторонами будь-які інші договори,
зокрема, за яким здійснювали поставку
товару на підставі видаткових
накладних, наявних в матеріалах справи.

Позивач у судовому засіданні пояснив,
що спірні правовідносини між Позивачем
та Відповідачем виникли саме з
Договору поставки товару з відстрочкою
платежу №8026 від 05.12.2013р.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
надані Позивачем первинні документи є
належним доказом здійснення передачі
Відповідачу товару та прийняття його
останнім в межах спірного правочину.

Зазначені обставини у порядку статей
32-36 Господарського процесуального
кодексу України не спростовані.

Отже, Позивачем належним чином
доведено факт виконання обов'язку щодо
передачі товару у відповідності до
норм статті 664 Цивільного кодексу
України та умов, визначених у Договорі
поставки товару з відстрочкою платежу
№8026 від 05.12.2013р.

Пунктом 3.3 Договору визначено, що форма
і порядок розрахунку - готівкою,
безготівкова з відстрочкою платежу на 5
(п'ять) календарних днів з моменту
одержання товару.Товар вважається
одержаним Покупцем з моменту
підписання товарно-транспортних
накладних. Датою оплати вважається
дата зарахування грошових коштів на
рахунок Постачальника або дата
внесення готівки в касу Постачальника.

Проте, як вбачається з фактичних
обставин справи, Покупець грошове
зобов'язання перед Продавцем в частині
розрахунку за прийнятий товар у
повному обсязі не виконав. Сума боргу у
розмірі 3123,54 грн.- не сплачено.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідач доказів погашення суми
боргу у сумі 3123,54 грн. не надав, тому суд,
вважає позовні вимоги Позивача, у
частині стягнення суми основного
боргу, доведеними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно, Позивачем заявлені вимоги
про стягнення з Відповідача пені 130,16
грн., 3% річних - 30,04 грн., інфляційних
нарахуваннь - 40,77 грн., штрафу 100% - 3123,54
грн.

Відповідно до ст.ст.216-218 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за порушення у сфері господарювання
шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій. Підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п.1, п.3 ст.549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.5.1 Договору
передбачено, що у випадку несвоєчасної
оплати товару Покупець сплачує
Постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від неоплаченої
суми отриманого товару за кожен день
прострочення платежу.

Судом встановлено, що, враховуючи п. 5.2.
Договору, остаточний розрахунок за
товар отриманий Відповідачем мав бути
здійснений не пізніше 12.12.2013 р.

Позивачем наданий арифметичний
розрахунок пені за період з 13.12.2013 р. по
08.04.2013 р. на суму основного боргу 3123,54
грн. у розмірі 130,16 грн.

Судом встановлено, що розрахунок є
обґрунтованим та вірним. Таким чином,
позовні вимоги в частині стягнення
пені у розмірі 130,16 грн. є такими, що
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Стосовно вимоги Позивача щодо
стягнення інфляційних втрат у розмірі
40,77 грн. та 3% річних у розмірі 30,04 грн.,
суд зазначає наступне.

Ст. 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов`язання, на вимогу кредитора має
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентв не встановлений
договором або законом.

Позивачем наданий арифметичний
розрахунок 3% за період з 13.12.2013 р. по
08.04.2013 р. на суму основного боргу 3123,54
грн. у розмірі 30,04 грн.

Судом встановлено, що розрахунок є
обґрунтованим та вірним. Таким чином,
позовні вимоги в частині стягнення
пені у розмірі 30,04 грн. є такими, що
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Позивачем наданий арифметичний
розрахунок інфляційних втрат за період
за січень, лютий, березень 2014р.на суму
основного боргу 3123,54 грн. у розмірі 40,77
грн.

Судом встановлено, що розрахунок є
обґрунтованим та вірним. Таким чином,
позовні вимоги в частині стягнення
пені у розмірі 40,77 грн. є такими, що
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Стосовно вимоги Позивача стягнути з
Відповідача штраф у розмірі 100% від
суми, яка підлягає сплаті,
передбаченого п.5.2 Договором поставки
товару з відстрочкою платежу №8026 від
05.12.2013р., судом встановлено, що
прострочення оплати Продукції тривала
понад 30 (тридцяти) календарних днів,
тому позовні вимоги в частині
стягнення штрафу у розмірі 3123,54 грн.
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст.49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст.32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115,
116, Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФУДТОРГ", м. Донецьк
до Фізичної особи - підприємця - ОСОБА_1,
м. Сніжне, Донецька обл., про стягнення
заборгованості у розмірі 6448,05 грн., з
яких сума основного боргу - 3123,54 грн.,
пеня 130,16 грн., 3% річних - 30,04 грн.,
інфляційні нарахування - 40,77 грн., штраф
100% - 3123,54 грн - задовольнити у повному
обсязі.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця -
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ФУДТОРГ",
м. Донецьк (83030, м. Донецьк, вул.
Рогачевська, буд.1В, )
суму основного боргу у розмірі 3123,54
грн., пеню 130,16 грн., 3% річних - 30,04 грн.,
інфляційні нарахування - 40,77 грн., штраф
100% - 3123,54 грн. - та судовий збір у розмірі
1827,00 грн.

У судовому засіданні 12.06.2014 року
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 13.06.2014 року.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ у встановленому порядку.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
Я.С. Мирошниченко