ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
Справа № 915/2417/13

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Бартошук В.О.,

з участю представників сторін:

від ПАТ "Райффайзен банк Аваль" -
Бичковського О.Г., дов. від 11.01.2014 р. №11/14;

від ТДВ "Миколаївський діпроміст" -
Шибка О.В., дов. від 03.01.2014 р. б/н;

від ТОВ "Істок-2001" представник у судове
засідання не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за первісним позовом публічного
акціонерного товариства (ПАТ)
"Райффайзен банк Аваль",

01011, вул. Лєскова, 9, м. Київ,

до товариства з додатковою
відповідальністю (ТДВ) "Миколаївський
діпроміст",

54001, АДРЕСА_1,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача

товариство з обмеженою
відповідальністю (ТОВ) "Істок-2001",

65010, пр. Адміральській, 7, кв. 2, м. Одеса,

про звернення стягнення на предмет
договору іпотеки від 27.06.2012 р. № 608,
укладеного між ПАТ "Райффайзен банк
Аваль" та ТДВ "Миколаївський діпроміст",
в рахунок стягнення з ТОВ "Істок-2001"
заборгованості по кредитному договору
від 08.02.2008 р. № 010/01-02/08-018, укладеному з
ПАТ "Райффайзен банк Аваль",

та за зустрічним позовом ТДВ
"Миколаївський діпроміст",

до ПАТ "Райффайзен банк Аваль",

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача

ТОВ "Істок-2001",

про визнання недійсним іпотечного
договору від 27.06.2012 р. № 608,

а також за зустрічним позовом ТОВ
"Миколаївський діпроміст"

до відповідачів:

1) ПАТ "Райффайзен банк Аваль",

2) ТОВ "Істок - 2001",

про визнання недійсним кредитного
договору від 08.02.2008 р. № 010/01-02/08-018, -

В С Т А Н О В И В:

Публічним акціонерним товариством
"Райффайзен банк Аваль" (далі - Банк)
пред'явлено до товариства з додатковою
відповідальністю (ТДВ) "Миколаївський
діпроміст" позов, з урахуванням заяви
від 05.02.2014 р., про звернення стягнення на
предмет укладеного між ними іпотечного
договору від 27.06.2012 р. № 608: нежитлові
приміщення загальною площею 730,00 кв.м.
на I та II поверхах у будівлі літ. А-5 за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом проведення
прилюдних торгів, за рахунок чого
задовольнити вимоги Банку про
стягнення коштів за генеральним
кредитним договором від 08.02.2008 р. №
010/01-02/08-018, укладеним з товариством з
обмеженою відповідальністю (ТОВ)
"Істок-2001", у загальній сумі 4144886 грн. 41
коп., із яких: 3503478 грн. 02 коп. - кредитні
кошти; 415408 грн. 13 коп. - відсотки за
користування кредитом; 226000 грн. 26 коп. -
пеня; а також про стягнення судових
витрат у справі з оплати позовної заяви
судовим збором у сумі 68820 грн. 00 коп., з
посиланням на те, що ТОВ "Істок-2001" і
його майновим поручителем ТДВ
"Миколаївський діпроміст", усупереч
умовам вказаного генерального
кредитного договору, укладеного між
Банком і ТОВ "Істок-2001", а ТДВ
"Миколаївський діпроміст" й укладеного
з Банком вказаного вище іпотечного
договору (далі - кредитного договору),
не виконано грошових зобов'язань щодо
своєчасного та в повному обсязі
повернення ТОВ "Істок-2001" отриманих
кредитних коштів та сплати відсотків
за користування кредитними коштами, у
зв'язку з чим виникла заборгованість у
спірній сумі, на котру згідно умов
договору нараховано пеню.

За цим первісним позовом залучено до
участі у справі третьою особою, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача ТОВ
"Істок-2001".

До початку розгляду справи по суті ТДВ
"Миколаївський діпроміст" звернулося з
зустрічними позовами з вимогами:

1) до Банку, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача ТОВ "Істок-2001", про
визнання недійсним укладеного з Банком
іпотечного договору від 27.06.2012 р. № 608;

2) до Банку та ТОВ "Істок-2001" про
визнання недійсним укладеного між ними
кредитного договору від 08.02.2008 р. №
010/01-02/08-018.

Підставами для визнання недійсним
договорів в обох позовах указано
недодержання в момент вчинення
правочину Банком вимог ст.203 ЦК України,
зокрема, встановленої законом форми
договорів, а саме, що іпотечний договір
скріплено печаткою не Банку, як
юридичної особи, а печаткою
Миколаївської обласної дирекції Банку,
що не відповідає вимогам "Інструкції
про порядок видачі міністерствам та
іншим центральним органам виконавчої
влади, підприємствам, установам,
організаціям, господарським
об'єднанням та громадянам дозволів на
право відкриття функціонування
штемпельно-граверних майстерень,
виготовлення печаток і штампів, та
затвердження умов і правил провадження
діяльності з відкриття та
функціонування штемпельно-граверних
майстерень, виготовлення печаток і
штампів", затвердженої наказом МВС
України від 11.01.1999 р. № 17 (далі -
Інструкція).

У ході розгляду справи по суті ТДВ
"Миколаївський діпроміст" подано заяву
від 21.05.2014 р., зареєстровану в
Господарському суді Миколаївської
області 21.05.2014 р. за № 9117/14, в якій
змінено підстави визнання недійсним
договору іпотеки від 27.06.2012 р. № 608 та
викладено нові вимоги за зустрічним
позовом про визнання договору іпотеки
недійсним.

Ухвалою суду від 21.05.2014 р. відмовлено у
прийнятті вказаної заяви, оскільки
згідно процесуального права зміна
підстав позову допускається до
розгляду справи по суті (ч.4 ст.22 ГПК
України), а викладені в заяві вимоги є
новими, за котрими провадження у справі
за зустрічним позовом про визнання
договору іпотеки недійсним не
порушено.

Разом з тим, матеріали вказаної заяви
ухвалою суду у протоколі судового
засідання від 21.05.2014 р. приєднано до
даної справи за первісним позовом.

Від третьої особи ТОВ "Істок-2001",
повідомленого належним чином про час
та місце розгляду справи, представник у
судове засідання не з'явився, проте від
ТОВ "Істок-2001" надійшов відзив на
первісний позов, зареєстрований в
Господарському суді Миколаївської
області 21.05.2014 р. за № 9116/14, в якому
товариство вважає, що іпотечний
договір є недійним, оскільки на момент
його укладення передане за цим
договором в іпотеку нерухоме майно ТДВ
"Миколаївський діпроміст" не належало,
так як є приватною власністю фізичної
особи ОСОБА_3 на підставі ухвали
Заводського райсуду м. Миколаєва від
11.05.2007 р.

Банком подано до суду клопотання від
26.05.2014 р. про зупинення провадження у
справі до вирішення в іншій
Центрального райсуду м. Миколаєва
цивільній справі № 490/2801/14 спору, який
на думку Банку пов'язаний з даною
господарською справою.

Ухвалою у протоколі судового засідання
від 26.05.2014 р. суд відмовив у задоволенні
вказаного клопотання, оскільки рішення
Центрального райсуду м. Миколаєва від
05.05.2014 р. у цивільній справі № 490/2801/14,
яким вирішено визнати недійсними
укладені між ТДВ "Миколаївський
діпроміст" та ТОВ "Істок-2001" 18.05.2007 р. та
20.06.2007 р. договори купівлі-продажу
нерухомого майна, в тому числі й
предмету іпотеки, на який просить
звернути стягнення Банк у даній
господарській справі, не пов'язано зі
спором у даній господарській справі.

Вислухавши представників сторін, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до таких висновків.

Між Банком та ТОВ "Істок-2001" укладено
кредитний договір від 08.02.2008 р. №
010/01-02/08-018.

На забезпечення виконання за цим
кредитним договором ТОВ "Істок-2001"
грошових зобов'язань між Банком та ТДВ
"Миколаївський діпроміст" укладено
договір іпотеки від 27.06.2012 р. № 608,
посвідчений приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 27.06.2012 р. за реєстраційним
№ 608. Даний договір внесено до
Державного реєстру іпотек 27.06.2012 р. за
реєстраційним № 12675586, що вбачається з
витягу з указаного Реєстру від 27.06.2012 р.
за № 36696023.

За цим договором передано в іпотеку
Банку нежитлові приміщення загальною
площею 730 кв.м. на І та ІІ поверхах у літ.
А-5 будинку АДРЕСА_1, котрі, як зазначено
у договорі, належать ТДВ "Миколаївський
діпроміст" на підставі свідоцтва про
право власності серії САЕ № 463087,
виданого 13.12.2011 р. Виконавчим комітетом
Миколаївської міськради, та
зареєстрованого 06.02.2012 р. в реєстрі прав
власності на нерухоме майно КП
Миколаївське МБТІ в реєстровій книзі №
26, номер запису 2960, реєстраційний №
18812220.

Із поданих ТДВ "Миколаївський
діпроміст" документів, у тому числі
доданих до вказаної вище заяви від
21.05.2014 р., випливає таке.

Ухвалою Заводського райсуду м.
Миколаєва від 11.05.2007 р. у цивільній
справі № 2-1606/07 вирішено, зокрема,
визнати за ОСОБА_3 право власності на
нежитлове приміщення за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 22.05.2014 р.
№ 21977390 за фізичною особою ОСОБА_3 21.05.2014
р. за № 5741277 зареєстровано право
власності, яке виникло на підставі
ухвали Заводського райсуду м.
Миколаєва від 11.05.2007 р. у справі № 2-1606/07,
на нежитлові приміщення загальною
площею 730 кв.м. на І та ІІ поверхах у літ.
А-5 будинку АДРЕСА_1.

Вказана ухвала Заводського райсуду м.
Миколаєва має приюдиційне значення для
вирішення спору у даній справі.

У відповідності з чинним цивільним
законодавством України іпотекою є
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України).
Заставодавцем може бути власник речі
або особа, якій належить майнове право,
а також особа, якій власник речі або
особа, якій належить майнове право,
передали річ або майнове право з правом
їх застави (ч.2 ст.583 ЦК України).

Аналогічні положення містяться й у
Законі України "Про іпотеку". Так, цим
Законом передбачено, що предметом
іпотеки можуть бути один або декілька
об'єктів нерухомого майна за умови,
зокрема, що нерухоме майно належить
іпотекодавцю на праві власності (ст. 5
Закону). Іпотечний договір укладається
між одним або декількома
іпотекодавцями та іпотекодержателем у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню (ст.18
Закону). Обтяження нерухомого майна
іпотекою підлягає державній
реєстрації відповідно до закону (ст.ст.
3 Закону).

З огляду на викладене, суд визнає, що на
момент укладення спірного договору
іпотеки між Банком та ТДВ
"Миколаївський діпроміст" останній не
мав права власності на предмет іпотеки
нежитлові приміщення загальною площею
730 кв.м. на І та ІІ поверхах у літ. А-5
будинку АДРЕСА_1, і не мав повноважень
від власника ОСОБА_3 на передачу цього
нерухомого майна в іпотеку.

Отже, спірний договір іпотеки не
породжує прав та обов'язків для його
сторін, а тому позовні вимоги Банку є
безпідставними, і не підлягають
задоволенню повністю.

Що стосується позовних вимог за
зустрічними позовами, то суд не
знаходить підстав для їх задоволення.

По-перше, на даний час наказ МВС
України, котрим затверджено
Інструкцію, на порушення положень якої
посилається ТДВ "Миколаївський
діпроміст" як на підставу позову,
втратив чинність згідно наказу МВС
України від 11.01.2011 р. № 5.

По-друге. За правилами частини 2 статті
207 Цивільного кодексу України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами); правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Кредитний договір скріплено підписами
уповноважених осіб Банку та печаткою
Миколаївської обласної дирекції Банку.
Остання діяла від імені Банку у межах
повноважень, наданих Положенням про
неї, затвердженого рішенням
спостережної ради Банку від 15.12.2009 р. №
СР-49/1.

По-третє, Банком повністю виконані
умови кредитного договору щодо надання
кредитних коштів, а ТОВ "Істок-2001", у
свою чергу, зазначені кошти прийнятті
без будь-яких застережень, що сторонами
не оспорюється.

Згідно чч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Таким чином, суд визнає, що у
задоволенні зустрічних позовів
належить відмовити повністю.

Поряд з викладеним, оцінюючи обставини
справи, суд приходить до висновку, що
спірний договір іпотеки є недійсним.

У відповідності зі ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ст.203 ЦК України. Згідно
ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не
може суперечити, зокрема, цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства.

Судом визнано, що спірний договір
іпотеки укладено всупереч наведеного
вище чинного законодавства України,
оскільки ТДВ "Миколаївський діпроміст"
на момент укладення спірного договору
іпотеки не мав права власності на
предмет іпотеки і не мав повноважень
від власника на передачу цього
предмету в іпотеку.

Процесуальним законодавством
передбачено, що господарський суд,
приймаючи рішення, має право, зокрема,
визнати недійсним повністю чи у певній
частині пов'язаний з предметом спору
договір, який суперечить
законодавству.

За таких обставин, спірний договір
іпотеки належить визнати недійсним
повністю.

Законодавством України передбачено, що
застава нерухомого майна підлягає
державній реєстрації у випадках та в
порядку, встановлених законом (ст.577 ЦК
України).

Обтяження нерухомого майна іпотекою
підлягає державній реєстрації
відповідно до закону. Взаємні права і
обов'язки іпотекодавця та
іпотекодержателя виникають з моменту
державної реєстрації (ст.ст. 3,4 Закону
України "Про іпотеку").

Державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно (ст.2 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень").

Іпотека припиняється у разі, зокрема,
визнання іпотечного договору
недійсним (ст.17 Закону України "Про
іпотеку).

Як зазначалося вище, спірний іпотечний
договір внесено до Державного реєстру
іпотек 27.06.2012 р. за реєстраційним №
12675586, що вбачається з витягу з
указаного Реєстру від 27.06.2012 р. за №
36696023.

Згідно "Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. №
868, документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
обтяжень речових прав на нерухоме
майно, є, зокрема, рішення суду щодо
обтяження речових прав на нерухоме
майно, що набрало законної сили (п.75
Порядку).

Оскільки спірний договір іпотеки
визнаний недійсним повністю, то суд
вважає, що належить визнати припиненим
внесене за цим договором до Державного
реєстру іпотек указане обтяження
предмету іпотеки у відповідності з
"Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. №
868.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.43,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити повністю у задоволенні
первісного позову публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
банк Аваль" до товариства з додатковою
відповідальністю "Миколаївський
діпроміст", з урахуванням заяви від
05.02.2014 р., про звернення стягнення на
предмет укладеного між ними іпотечного
договору від 27.06.2012 р. № 608: нежитлові
приміщення загальною площею 730,00 кв.м.
на I та II поверхах у будівлі літ. А-5 за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом проведення
прилюдних торгів, за рахунок чого
задовольнити вимоги Банку про
стягнення коштів у загальній сумі 4144886
грн. 41 коп. за генеральним кредитним
договором від 08.02.2008 р. № 010/01-02/08-018,
укладеним з товариством з обмеженою
відповідальністю (ТОВ) "Істок-2001".

2. Відмовити повністю у задоволенні
зустрічного позову товариства з
додатковою відповідальністю
"Миколаївський діпроміст" до
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен банк Аваль" про визнання
недійсним укладеного між ними
іпотечного договору від 27.06.2012 р. № 608,
посвідченого приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 27.06.2012 р. за реєстраційним
№ 608, і внесеного до Державного реєстру
іпотек 27.06.2012 р. за реєстраційним №
12675586.

3. Відмовити повністю у задоволенні
зустрічного позову товариства з
додатковою відповідальністю
"Миколаївський діпроміст" до
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен банк Аваль" та товариства з
обмеженою відповідальністю "Істок 2001"
про визнання недійсним укладеного між
публічним акціонерним товариством
"Райффайзен банк Аваль" та товариством
з обмеженою відповідальністю "Істок 2001"
генерального кредитного договору від
08.02.2008 р. № 010/01-02/08-018.

4. Визнати недійсним укладений між
товариством з додатковою
відповідальністю "Миколаївський
діпроміст" та публічним акціонерним
товариством "Райффайзен банк Аваль"
іпотечний договір від 27.06.2012 р. № 608,
посвідчений приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 27.06.2012 р. за реєстраційним
№ 608, і внесений до Державного реєстру
іпотек 27.06.2012 р. за реєстраційним №
12675586.

5. Визнати припиненим внесене до
Державного реєстру іпотек 27.06.2012 р. за
реєстраційним № 12675586 обтяження
предмету іпотеки: на нежитлові
приміщення загальною площею 730 кв.м. на
І та ІІ поверхах у літ. А-5 будинку
АДРЕСА_1, за укладеним між товариством з
додатковою відповідальністю
"Миколаївський діпроміст" та публічним
акціонерним товариством "Райффайзен
банк Аваль" іпотечним договором від
27.06.2012 р. № 608, посвідченим приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 27.06.2012 р. за
реєстраційним № 608, у відповідності з
"Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. №
868.

Рішення може бути оскаржено до
Одеського апеляційного господарського
суду через Господарський суд
Миколаївської області протягом 10 днів
з дня підписання повного тексту
рішення.

Дане рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 3 червня
2014 року.

Суддя
Ю.М. Коваль