ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 червня 2014 року Справа № 910/4238/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Селіваненка
В.П.,суддів:Вовка І.В., Грека Б.М.,
Добролюбової Т.В., Черкащенка
М.М.,розглянувши заяву об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Житловий комплекс
"Віденський"про перегляд Верховним
Судом УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 14.01.2014у
справі№910/4238/13за позовомоб'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Житловий комплекс
"Віденський"дотовариства з обмеженою
відповідальністю
"Перлина"простягнення заборгованості,
за зустрічним позовомтовариства з
обмеженою відповідальністю "Перлина"
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Житловий
комплекс "Віденський",третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа
ОСОБА_6,провизнання
недійсним договору,

В С Т А Н О В И В:

Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Житловий
комплекс "Віденський" звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю "Перлина" про
стягнення заборгованості у розмірі
314256,83 грн.

У свою чергу, товариство з обмеженою
відповідальністю "Перлина" звернулося
до господарського суду міста Києва із
зустрічним позовом про визнання
недійсним договору відносин власників
житлових і нежитлових приміщень та
управителя від 15.11.2006 №1510.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 28.08.2013 у справі №910/4238/13,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 29.10.2013, у
задоволенні первісного та зустрічного
позовів відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 14.01.2014 постанову
апеляційного господарського суду
залишено без змін.

Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Житловий
комплекс "Віденський" звернулося із
заявою про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 14.01.2014
у справі №910/4238/13, в якій просить
зазначену постанову скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
касаційної інстанції, мотивуючи свої
вимоги неоднаковим застосуванням
судом касаційної інстанції положень
пункту 5 частини третьої статті 20
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги", статей 525, 526, 530, 692 Цивільного
кодексу України, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявником
подано постанови Вищого
господарського суду від 19.03.2013 у справі
№64/409-16/220-2012 та 20.11.2013 у справі №901/2221/13.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України,
враховуючи таке.

Відповідно до статті 11116 ГПК України
заява про перегляд судових рішень
господарських судів може бути подана
виключно на таких підставах: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 статті 11116 ГПК України)
матиме місце в разі, коли суд
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета і
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Як вбачається зі змісту постанови
Вищого господарського суду України від
14.01.2014 у справі №910/4238/13г, про перегляд
якої просить заявник, суд касаційної
інстанції погодився з висновками судів
попередніх інстанції щодо відмови у
задоволенні позову про стягнення
заборгованості, пов'язаної з
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань за договором відносин
власників житлових і нежитлових
приміщень. При цьому суд касаційної
інстанції виходив із встановлених
судами попередніх інстанцій обставин
справи стосовно того, що позивачем не
надано суду доказів на підтвердження
надання послуг по утриманню будинку,
ремонту будинку, нарахування за
опалення та гаряче водопостачання, у
заявлених об'ємах та визначеній
вартості, оскільки договори про
надання послуг з вивезення та
знешкодження твердих побутових
відходів стосуються обслуговування
території за адресою: м. Київ, вул. П.
Мирного, 12, а не будинку за адресою: м.
Київ, вул. Панаса Мирного, 8, яким
користується відповідач відповідно до
умов договору оренди; надані акти
приймання виконаних будівельних робіт,
довідки про вартість виконаних робіт,
кошториси на виконання ремонтних робіт
не відносяться до проведеного ремонту
будинку по вул. Панас Мирного, 8, до того
ж низка документів не підписана та не
завірена печаткою сторони (замовника);
позивачем не подано доказів
повідомлення відповідача про
затвердження розміру плати за 1 кв.м на
послуги з утримання будинку в розмірі
1,64 грн. та доказів укладення додаткової
угоди за надання зазначеної послуги та
підвищення ціни на таку послугу;
позивачем не надано показників
загального теплового приладу всього
житлового комплексу, а також
відомостей щодо загальної площі всього
житлового комплексу, а в облікових
картах зазначено лише адресу будівлі,
до якої поставляється теплова енергія
та здійснюється гаряче водопостачання
№12 по вул. П. Мирного в м. Києві;
натомість відповідачем було подано
докази оплати в повному обсязі,
пред'явлених позивачем рахунків-фактур
за надані послуги з утримання будинку
та прибудинкової території, опалення
та гарячого водопостачання.

Водночас, приймаючи постанову від
19.03.2013 у справі №64/409-16/220-2012, суд
касаційної інстанції визнав
обґрунтованими висновки судів
попередніх інстанцій про наявність
підстав для задоволення позову,
стягнення з відповідача
заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги та витрати
на утримання будинку і прибудинкової
території, виходячи із встановлених
судами попередніх інстанцій обставин
справи стосовно того, що відповідач у
період, за який позивач просить
стягнути кошти, не повністю
розрахувався за надані послуги
відповідно до умов договору, в зв'язку з
чим утворилася спірна сума
заборгованості; при цьому вартість
наданих відповідачу послуг
розрахована позивачем відповідно до
умов договору та з урахуванням тарифів,
встановлених та затверджених
відповідними розпорядженнями
виконавчого органу міської ради.

У постанові від 20.11.2013 у справі №901/2221/13
Вищий господарський суд України визнав
обґрунтованими висновки судів
попередніх інстанцій щодо задоволення
позову про стягнення заборгованості за
надані комунальні послуги відповідно
до договору. При цьому суд касаційної
інстанції виходив з того, що позивач
надав відповідачу обумовленні послуги,
проте останній вартість цих послуг не
оплатив, що підтверджується належними
доказами та не заперечується самим
відповідачем.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

З огляду на викладене відсутні
підстави для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116,11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити об'єднанню співвласників
багатоквартирного будинку "Житловий
комплекс "Віденський" у допуску справи
№910/4238/13 до провадження Верховного Суду
України.

Головуючий суддяВ.Селіваненко Судді:
І.Вовк Б.Грек Т.Добролюбова
М.Черкащенко