ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 червня 2014 року Справа № 5015/4879/12

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Добролюбової
Т.В.,суддів:Бакуліної С.В., Волковицької
Н.О., Грейц К.В., Мачульського
Г.М.,розглянувши заяву Публічного
акціонерного товариства "ВіЕс Банк"
про перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 24.12.2013у
справі№5015/4879/12за позовомФізичної
особи - підприємця ОСОБА_7доПублічного
акціонерного товариства "ВіЕс Банк"
(правонаступник Публічного
акціонерного товариства
"Фольксбанк"),за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
Публічного акціонерного товариства
"БМ БАНК",проусунення перешкод в
користуванні майном та стягнення
неустойки в сумі 547 202, 22 грн. (з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог),

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 18.07.2013 у справі
№5015/4879/12, залишеним без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 28.10.2013, позов
задоволено повністю; зобов'язано
Публічне акціонерне товариство
"Фольксбанк" усунути перешкоди в
користуванні приміщенням офісу за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 85,3
кв.м., шляхом передачі цього приміщення
Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_7 за
актом приймання-передачі; стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"Фольксбанк" на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_7 547 202,22 грн. неустойки.

Постановою Вищого господарського суду
України від 24.12.2013 постанову
апеляційного господарського суду та
рішення місцевого господарського суду
залишено без змін.

Публічне акціонерне товариство "ВіЕс
Банк" звернулось із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
24.12.2013 у справі №5015/4879/12, в якій заявник
просить зазначену постанову скасувати
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову,
мотивуючи вимоги неоднаковим
застосуванням судом касаційної
інстанції положень статті 785
Цивільного кодексу України, внаслідок
чого ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявником
подано постанови Вищого
господарського суду від 03.07.2013 у справі
№5004/1353/12, від 18.09.2013 у справі №904/2097/13 та
від 18.02.2013 у справі №5004/1052/12(5004/2421/11).

Крім того, Публічним акціонерним
товариством "ВіЕс Банк" заявлено
клопотання про поновлення пропущеного
строку для подання заяви, яке підлягає
задоволенню.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України,
враховуючи таке.

Відповідно до статті 11116 ГПК України
заява про перегляд судових рішень
господарських судів може бути подана
виключно на таких підставах: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.
Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 статті 11116 ГПК України)
матиме місце в разі, коли суд
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета і
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.
При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Як убачається зі змісту постанови від
24.12.2013 у справі №5015/4879/12, про перегляд
якої просить заявник, Вищий
господарський суд України погодився з
висновками судів попередніх інстанції
про задоволення позову щодо усунення
перешкод в користуванні майном та
стягнення неустойки, з огляду на
встановлені судами попередніх
інстанцій обставини справи стосовно
неналежного виконання відповідачем
договірних зобов'язань з повернення
позивачу (орендодавцю) орендованого
приміщення після припинення договору
оренди згідно порядку, встановленого
даним договором.

Приймаючи постанову від 03.07.2013 у справі
№5004/1353/12, на яку посилається заявник,
суд касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо задоволення позову, зокрема, в
частині стягнення неустойки за
порушення зобов'язання з повернення
предмету оренди, виходячи з того, що
відповідачем порушено умови договору
оренди щодо своєчасного повернення
орендованого приміщення після
закінчення строку оренди, що є
підставою для стягнення неустойки у
розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

У постанові від 18.09.2013 по справі №904/2097/13
Вищий господарський суд України визнав
обґрунтованими висновки судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для стягнення з відповідача
неустойки за користування орендованим
майном за час прострочення його
повернення; водночас зазначив, що судом
апеляційної інстанції встановлено
обставини сплати відповідачем у
спірний період орендної плати у
визначеному договором розмірі, у
зв'язку з чим розмір неустойки
правомірно зменшено на сплачену суму
орендної плати.

З огляду на викладене заявником не
доведено наявності неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, оскільки у згаданих
постановах відсутні неоднакові
правові висновки стосовно
застосування положень статті 785 ЦК
України, що унеможливлює посилання на
постанови у справах №5004/1353/12 та №904/2097/13
як на докази неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права.

Крім того, постановою Вищого
господарського суду України від 18.02.2013
у справі №5004/1052/12(5004/2421/11), на яку
посилається заявник, рішення судів
попередніх інстанцій скасовано, а
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції. Однак прийняття
касаційною інстанцією постанови про
скасування судових рішень судів нижчих
інстанцій з передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі, а тому на
відповідну постанову не може бути
здійснено посилання на підтвердження
підстави, встановленої пунктом 1
частини першої статті 11116 ГПК України.

Таким чином відсутні підстави для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116,11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству "ВіЕс Банк" у допуску справи
№5015/4879/12 до провадження Верховного
Суду України.

Головуючий суддяТ.Добролюбова Судді:
С.Бакуліна Н.Волковицька К.Грейц
Г.Мачульський