ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року Справа № 911/4816/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді Кота
О.В.суддівКочерової Н.О. Саранюка В.І. -
доповідача у справірозглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк"на
ухвалу відгосподарського суду
Київської області 20.02.2014та на
постанову відКиївського апеляційного
господарського суду 24.03.2014 у справі
господарського суду№ 911/4816/13 Київської
областіза позовомПублічного
акціонерного товариства "ВТБ
Банк"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "ВіДі Термінал"третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВіДі Автосіті
Одеса"простягнення 49 033 960,03 грн.за
участю представників:

від позивача - Герасимчук
О.А.

від відповідача - Шевчук
А.С.

від третьої особи - не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ВТБ
Банк" звернулось до господарського
суду Київської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІДІ Термінал" про
стягнення 5 500 000,00 доларів США
простроченої заборгованості по
кредиту, 34 375,00 доларів США строкової
заборгованості по сплаті відсотків за
користування кредитом, 476 590,00
доларів США простроченої
заборгованості по сплаті відсотків за
користування кредитом, 29 968,84 доларів
США пені за несвоєчасну сплату
відсотків за користування кредитом, 56
808,22 доларів США пені за несвоєчасне
повернення кредиту, 13 109,59 доларів
США 3 % річних від суми основної
заборгованості по кредиту, 10 010,89
доларів США 3 % річних від суми основної
заборгованості по сплаті відсотків за
користування кредитом, 109 903,75 грн.
штрафних санкцій.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 20.02.2014 (суддя Лилак Т.Д.)
зупинено провадження у справі № 911/4816/13
до вирішення господарським судом міста
Києва пов'язаної з нею справи № 910/719/14
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВіДі Автосіті Одеса"
до Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" про визнання недійсним
договору недійсним і до набрання
законної сили судовим рішенням у
справі № 910/719/14.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 24.03.2014 у справі
№ 911/4816/13 (колегія суддів у складі:
головуючий суддя Дідиченко М.А.,
судді Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.) за
наслідками розгляду апеляційної
скарги Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк" ухвалу
господарського суду Київської області
від 20.02.2014 залишено без змін, апеляційну
скаргу - без задоволення.

У касаційній скарзі Публічне
акціонерне товариство "ВТБ Банк",
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалу
господарського суду Київської області
від 20.02.2014 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
24.03.2014 у справі № 911/4816/13 та передати
справу на розгляд до господарського
суду Київської області. В
обґрунтування касаційної скарги
заявник вказує на те, що оскаржувані
судові акти прийняті з порушенням
ст.ст. 43, 79, 83, 86 Господарського
процесуального кодексу України, ст. 204
Цивільного кодексу України. При цьому
скаржник зазначає, що господарський
суд може встановити обставини
дійсності або недійсності кредитного
договору в межах цієї справи, оскільки
наділений повноваженнями щодо
визнання вказаного правочину
недійсним на підставі ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України. З огляду на наведене,
відповідач стверджує про
недоведеність факту неможливості
розгляду даної справи до вирішення
справи про визнання недійсним
кредитного договору, що виключає
можливість зупинення провадження у
справі. Крім того, скаржник посилається
на те, що очікування розгляду
відповідної судової справи лише
призведе до порушення його права на
справедливий і публічний розгляд
справи упродовж розумного строку.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Ухвала суду першої інстанції
мотивована тим, що розгляд даної справи
є неможливим до вирішення пов'язаної з
нею справи № 910/719/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІДІ АВТОСІТІ ОДЕСА"
до Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" про визнання недійсним
кредитного договору № 100.2.3-01/50к-08 від
04.03.2008, оскільки позивач обґрунтовує
свої позовні вимоги про стягнення 6
120 862,79 доларів США та 109 903,75 грн.
неналежним виконанням третьою особою
своїх обов'язків щодо своєчасного
повернення кредиту, своєчасної сплати
відсотків за користування кредитом,
своєчасної сплати пені, штрафних
санкцій і 3 % річних за вказаним
договором кредиту, за виконання яких
поручився відповідач за договором
поруки № 100.2.3-13/4п-11 від 26.01.2011.

Залишаючи без змін ухвалу місцевого
господарського суду, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що визнання
недійсним договору кредиту №
100.2.3-01/50к-08 від 04.03.2008 спричиняє
припинення договору поруки №
100.2.3-13/4п-11 від 26.01.2011, а тому стягнення
коштів за договором поруки у даній
справі у випадку визнання кредитного
договору недійсним буде безпідставним.
При цьому оскаржувані судові акти
мотивовані посиланням на ст.ст. 79, 83
Господарського процесуального кодексу
України, ст.ст. 546, 548, 559 Цивільного
кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

Отже, враховуючи вимоги закону, для
вирішення питання про зупинення
провадження у справі господарський суд
у кожному випадку повинен з'ясовувати,
як пов'язана справа, яка розглядається
даним судом із справою, що
розглядається іншим судом, а також чим
обумовлюється неможливість розгляду
даної справи. Сама по собі
взаємопов'язаність двох справ ще не
свідчить про неможливість розгляду та
прийняття рішення у іншій справі.

При цьому пов'язаною з даною справою є
така інша справа, у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення. Під
неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Статтею 204 Цивільного кодексу України
закріплено презумпцію правомірності
правочину. Відповідно до даної статті
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Зі змісту наведеної правової норми
випливає, що презумпція правомірності
правочину може бути спростована нормою
закону, яка містить відповідну
заборону, а у випадках, прямо не
передбачених у законодавстві,
презумпція правомірності правочину
може бути спростована судом.

Так, зокрема, згідно з п. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право визнати недійсним
повністю чи у певній частині пов'язаний
з предметом спору договір, який
суперечить законодавству.

При цьому застосування даної статті
господарським судом при прийнятті
рішення можливе у разі одночасної
наявності таких умов: пов'язаність
оспорюваного договору з предметом
спору та невідповідність
(суперечність) вказаного договору
законодавству.

Водночас вказана норма не містить умов
її застосування, пов'язаних з повною
тотожністю суб'єктного складу сторін
спору зі сторонами оспорюваного
договору, а тому висновок апеляційного
господарського суду про те, що для
визнання договору кредиту № 100.2.3-01/50к-08
від 04.03.2008 недійсним на підставі п. 1
ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу сторона
вказаного правочину повинна мати
статус відповідача у даній справі слід
визнати помилковим.

Таким чином, встановивши, що зміст
договору суперечить чинному
законодавству, господарський суд,
керуючись ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України, може
за власною ініціативою визнати цей
договір недійсним повністю або
частково. Указаної правової позиції
дотримується Верховний Суд України у
своїх постановах від 09.12.2003 у справі
№32/206 та від 20.01.2004 у справі №8/113-2003.

З огляду на наведене, розгляд
господарським судом міста Києва справи
№ 910/719/14 не може бути перешкодою для
встановлення відповідно до ст.43
Господарського процесуального кодексу
України істотних обставин у справі №
911/4816/13 при її розгляді господарським
судом.

Статтею 79 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено вичерпний перелік підстав
зупинення провадження у справі.
Зупинення провадження у справі з інших
підстав є неправомірним.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суди попередніх інстанцій
дійшли помилкового висновку про
зупинення провадження у даній справі
до вирішення справи № 910/719/14, що є
підставою для скасування ухвали
господарського суду Київської області
від 20.02.2014 та постанови Київського
апеляційного господарського суду від
24.03.2014 з передачею справи № 911/4816/13 на
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 106, 1115, 1117, 1119, 11112, 11113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:Касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Київської
області від 20.02.2014 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 24.03.2014 у справі
№ 911/4816/13 скасувати та справу №
911/4816/13 передати на розгляд до
господарського суду Київської області.

Головуючий суддя
Кот О.В.

Судді
Кочерова Н.О.

Саранюк В.І.