ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року Справа № 910/17724/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді суддівДобролюбової
Т.В., Дроботової Т.Б., Швеця В.О.
(доповідач)розглянувши касаційну
скаргуПідприємства з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 24.03.14у справі№
910/17724/13 Господарського суду міста Києва
за позовомПершого заступника
прокурора Шевченківського району
міста Києва в інтересах держави в особі
Департаменту міського благоустрою та
збереження природного середовища
виконавчого органу Київської міської
ради, Київського комунального
об'єднання зеленого будівництва та
експлуатації зелених насаджень міста
"Київзеленбуд"доПідприємства з
іноземними інвестиціями
"Лукойл-Україна"простягнення 39 479,25 грн.

Згідно з Розпорядженням Вищого
господарського суду України № 03-05/768
від 11 червня 2014 року для
розгляду касаційної скарги у цій
справі сформовано колегію суддів у
складі: Добролюбової Т.В. (головуючого),
Дроботової Т.Б., Швеця В.О.

за участю представників сторін від:

прокуратури: Бондарчук В.М. (посв. № 023013
від 22.11.13),

позивача-1: не з'явилися, належно
повідомлені про час та місце розгляду
касаційної скарги,

позивача-2: Завалішина Г.С. (дов. від
26.12.13),

відповідача: Журавльов О.С.. (дов. від
31.12.12)

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора
Шевченківського району міста Києва в
інтересах держави, в особі
Департаменту міського благоустрою та
збереження природного середовища
виконавчого органу Київської міської
ради, Київського комунального
об'єднання зеленого будівництва та
експлуатації зелених насаджень міста
"Київзеленбуд" звернувся з позовом до
Підприємства з іноземними
інвестиціями "Лукойл - Україна" про
стягнення 15 791,70 грн. відновної вартості
зелених насаджень та 23 687,55 грн. штрафу.
Позов обґрунтований обставинами
порушення відповідачем умов
охоронного договору на зелені
насадження № 184 від 24.10.12 в частині
обов'язку збереження переданих
відповідачу зелених насаджень. При
цьому прокурор посилався на приписи
статті 526 Цивільного кодексу України,
статті 193 Господарського кодексу
України, статті 6 Закону України "Про
благоустрій населених пунктів", статті
6 Закону України "Про рослинний світ",
статті 7 Закону України "Про захист
рослин", Порядок видалення зелених
насаджень на території міста Києва,
затверджений рішенням Київської
міської ради № 384/6600 від 27.10.11.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 09.12.13, ухваленим суддею
Митрохіною А.В., у позові відмовлено.
Вмотивовуючи рішення місцевий
господарський суд виходив із
недоведеності обставин невиконання
відповідачем умов охоронного договору
в частині збереження зелених насаджень
та завдання шкоди інтересам держави.
Водночас суд дійшов висновку про
відсутність обов'язку відповідача
сплачувати відновну вартість зелених
насаджень у зв'язку із проведенням
реконструкції об'єкту благоустрою -
автозаправної станції. При цьому суд
керувався приписами статей 611, 623
Цивільного кодексу України, статті 34
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", пунктом 13.1.
Порядку видалення зелених насаджень на
території міста Києва.

Київський апеляційний господарський
суд, колегією суддів у складі: Ропій Л.М.
- головуючого, Кондес Л.О., Рябухи В.І.,
постановою від 24.03.14 перевірене рішення
місцевого господарського суду
скасував, прийняв нове рішення, яким
позов задовольнив частково, стягнувши
з відповідача 14 548,50 грн. відновної
вартості зелених насаджень та 21 822,75
грн. штрафу. Вмотивовуючи оскаржувану
постанову апеляційний суд виходив з
обставин порушення відповідачем
зобов'язань за укладеним охоронним
договором щодо збереження зелених
насаджень. Також апеляційним судом
враховано відсутність у відповідача
права на власний розсуд здійснювати
видалення зелених насаджень, переданих
йому комунальним об'єднанням міста на
зберігання та утримання. Водночас
частково задовольняючи позов,
апеляційний суд визнав те, що
відсутність переданих за договором
однорічних квіткових рослин, не є
наслідком вини відповідача, а має
природний характер. При цьому
апеляційний суд керувався приписами
статей 526, 626, 628, 629 Цивільного кодексу
України, статей 179, 193 Господарського
кодексу України, статей 13, 28 Закону
України "Про благоустрій населених
пунктів", статті 40 Закону України "Про
рослинний світ", пунктами 15.3., 16.2.1.
Порядку видалення зелених насаджень на
території міста Києва

Не погоджуючись з прийнятою у справі
постановою, Підприємство з іноземними
інвестиціями "Лукойл - Україна"
звернулося з касаційною скаргою до
Вищого господарського суду України, в
якій просить постанову апеляційного
суду скасувати, а рішення суду першої
інстанції залишити в силі.
Обґрунтовуючи доводи касаційної
скарги, скаржник вказує на
неврахування апеляційним судом
обставин того, що відбулося не
знищення, а видалення зелених
насаджень на підставі положень Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" під час здійснення
реконструкції газонів, що відносяться
до об'єктів благоустрою. Водночас
зазначає скаржник і про недосліджаення
правильності проведеної перевірки
відповідача. При цьому скаржник
посилається на порушення апеляційним
судом приписів статей 4, 6, 22, 611, 623, 628
Цивільного кодексу України, статей 2, 4
Закону України "Про основні засади
держаного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", статті 34
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

Відзиву на касаційну скаргу до Вищого
господарського суду України не
надходило.

Вищий господарський суд України,
заслухавши доповідь судді Швеця В.О.,
пояснення прокурора та представників
сторін, переглянувши матеріали справи
і доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування
господарськими судами приписів
чинного законодавства, відзначає
наступне.

Судами попередніх інстанцій
установлено та підтверджується
матеріалами справи, що 24.10.12 між
Київським комунальним об'єднанням
зеленого будівництва та експлуатації
зелених насаджень міста "Київзеленбуд"
та Підприємством з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна"
укладений охоронний договір № 184 на
зелені насадження, що знаходяться у м.
Києва на проспекті Перемоги, 6, площа
ділянки - 0,1610 га, за умовами якого
відповідач бере на себе зобов'язання
щодо зберігання та утримання в
належному стані зелених насаджень,
перелічених та описаних в пункті 2
цього договору; відповідач
зобов'язується утримувати в належному
стані зелені насадження, зазначені в
пункті 2 цього договору; протягом року
здійснювати комплекс заходів із
догляду за деревами і чагарниками, що
включає заходи, перелічені в цьому
пункті (пункти 2, 4, 4.1., 4.2. договору). У
пункті 9 договору передбачено, що цей
договір вступає в силу з моменту
оформлення права користування чи права
власності на земельну ділянку. Також
судами установлено, що відповідно до
Державного акта на право власності на
земельну ділянку № 047187 від 24.10.12
відповідач є власником земельної
ділянки площею 0,1610 га, розташованої на
просп. Перемоги, 6 у Шевченківському
районі м. Києва, цільове призначення:
експлуатація та обслуговування
автозаправного комплексу. Установлено
судами і те, що відповідно до акта від
19.07.13, складеного посадовими особами
Міської станції захисту зелених
насаджень КО "Київзеленбуд" і
Департаменту міського благоустрою та
збереження природного середовища
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) під час проведення
перевірки щодо дотримання
відповідачем охоронного договору,
встановлено часткову відсутність на
земельній ділянці відповідача
зазначених у договорі зелених
насаджень, а саме: дерева - 3 шт., кущі - 16
шт., квітник - 2 м.кв., відновна вартість
яких становить 15 791,70 грн. (в т.ч. дерев - 9
346,50 грн., кущів - 5 202 грн., квітників - 1
243,20 грн.). Як убачається з матеріалів
справи, предметом судового розгляду є
вимоги першого заступника прокурора
Шевченківського району міста Києва,
заявлені в інтересах держави, в особі
Департаменту міського благоустрою та
збереження природного середовища
виконавчого органу Київської міської
ради та Київського комунального
об'єднання зеленого будівництва та
експлуатації зелених насаджень міста
"Київзеленбуд" до Підприємства з
іноземними інвестиціями "Лукойл -
Україна" про стягнення 15 791,70 грн.
відновної вартості зелених насаджень
та 23 687,55 грн. штрафу. Підставою позову
визначено недотримання відповідачем
зобов'язань за охоронним договором № 184
від 24.10.12 щодо збереження переданих
зелених насаджень. Відносини в галузі
охорони навколишнього природного
середовища України регулюються
Законом України "Про охорону
навколишнього природного середовища",
земельним, водним, лісовим
законодавством, законодавством про
надра, про охорону атмосферного
повітря, про охорону і використання
рослинного і тваринного світу та іншим
спеціальним законодавством. Статтею 16
Закону України "Про благоустрій
населених пунктів" унормовано, що на
об'єктах благоустрою забороняється
виконувати земляні, будівельні та інші
роботи без дозволу, виданого у
встановленому законодавством порядку,
самовільно влаштовувати городи,
створювати, пошкоджувати або знищувати
газони, самовільно висаджувати та
знищувати дерева, кущі тощо. За
приписами статей 13, 28 Закону України
"Про благоустрій населених пунктів" до
об'єктів благоустрою населених пунктів
належить, зокрема, території
підприємств, установ, організацій та
закріплені за ними території на умовах
договору; охороні та відновленню
підлягають усі зелені насадження в
межах населених пунктів під час
проведення будь-якої діяльності, крім
зелених насаджень, які висаджені або
виросли самосівом в охоронних зонах
повітряних і кабельних ліній,
трансформаторних підстанцій,
розподільних пунктів і пристроїв;
охорона, утримання та відновлення
зелених насаджень на об'єктах
благоустрою, а також видалення дерев,
які виросли самосівом, здійснюються за
рахунок коштів державного або місцевих
бюджетів незалежно від
підпорядкування об'єкта благоустрою, а
на земельних ділянках, переданих у
власність, наданих у постійне
користування або в оренду, - за рахунок
коштів їх власників або користувачів
відповідно до нормативів, затверджених
у встановленому порядку. Пунктом 11
Порядку видалення дерев, кущів, газонів
і квітників у населених пунктах,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 01.08.06 № 1045
визначено, що відновна вартість
зелених насаджень, розташованих на
земельній ділянці, що відведена в
установленому порядку фізичній або
юридичній особі (крім відновної
вартості зелених насаджень, посаджених
(створених) цією особою), сплачується
під час передачі такої ділянки у
власність відповідної особи. У пунктах
15.3, 16.2.1. Порядку видалення зелених
насаджень на території міста Києва,
затвердженого рішенням Київської
міської ради від 27.10.11 № 384/6600,
встановлено, що у випадку укладення
власником земельної ділянки
охоронного договору на зелені
насадження відповідно до підпункту 16.2.
пункту 16 цього Положення, відновна
вартість зелених насаджень, у разі їх
видалення, сплачується в установленому
порядку; відповідно до охоронного
договору на зелені насадження власник
чи користувач земельної ділянки бере
на себе зобов'язання зберігати та
утримувати в належному стані зелені
насадження, які знаходяться в межах
земельної ділянки; у випадку
невиконання умов договору особа, яка
взяла на себе зобов'язання, повинна
сплатити відновну вартість зелених
насаджень та штраф у розмірі 150%
відновної вартості (що є видом
забезпечення виконання зобов'язань за
договором); контроль за станом
виконання охоронного договору на
зелені насадження здійснює Головне
управління екології та охорони
природних ресурсів виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) спільно з Київським
комунальним об'єднанням зеленого
будівництва та експлуатації зелених
насаджень міста "Київзеленбуд" шляхом
організації планових та позапланових
виїзних перевірок стану зелених
насаджень. За приписами статей 525, 526
Цивільного кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом; зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Дана норма кореспондує з
приписами статті 193 Господарського
кодексу України. Статтею 629 Цивільного
кодексу України унормовано, що договір
є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до приписів статті 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційна інстанція за наявними у
справі і додатково поданими доказами
повторно розглядає справу. Дослідивши
усі обставини справи та оцінивши
зібрані у справі докази, апеляційним
судом установлено, що за умовами
договору відповідач зобов'язаний, у
тому числі, здійснювати видалення
зелених насаджень лише на підставі
ордера, виданого в установленому
порядку; негайно повідомляти
уповноваженого суб'єкта про будь-яке
пошкодження зелених насаджень або
загрозу їх пошкодження; у
встановленому порядку (на підставі
ордера, після сплати відновної
вартості) видаляти зелені насадження,
щодо яких укладено цей договір (пункти
4.9., 4.10., 5.2. договору). Водночас за
умовами пункту 6.1. договору у разі
знищення або пошкодження зелених
насаджень до ступеня припинення росту,
у зв'язку із невиконанням умов договору
утримувач сплачує відновну вартість
зелених насаджень у сумі, розрахованій
на момент повідомлення про пошкодження
зелених насаджень (або виявлення таких
пошкоджень уповноваженим органом) та
штраф у розмірі 150 % відновної вартості
зелених насаджень. Апеляційним судом
при розгляді справи установлено факт
порушення з боку відповідача умов
договору щодо збереження переданих
відповідачу зелених насаджень. Також
досліджено і установлено апеляційним
судом, і те, що розмір відновної
вартості зелених насаджень визначений
у акті від 19.07.13 співпадає з розміром,
зазначеним у додатку до договору - акті
обстеження зелених насаджень № 1958 від
28.09.12. Водночас частково задовольняючи
позов в частині розміру відновної
вартості квітників, апеляційний суд
установив те, що відсутність на час
перевірки (19.07.13) однорічних квіткових
рослин, передбачених під № 6 пункту 2
договору не було наслідком вини
відповідача, а мало природний характер,
оскільки їх вегетаційний сезон
закінчився до грудня 2012 року. Виходячи
з того, що апеляційним судом
установлено факт порушення
відповідачем своїх договірних
зобов'язань зі збереження переданих
йому зелених насаджень, колегія суддів
погоджується з висновком апеляційного
суду про наявність підстав для
часткового стягнення з відповідача
відновної вартості зелених насаджень
та штрафу з урахування зменшення на
розмір відновної вартості квітників.
Доводи касаційної скарги не можуть
бути підставою для скасування
постанови у справі, оскільки
спростовуються встановленими судом
апеляційної інстанції обставинами.
Колегія суддів також зазначає, що
скаржник в касаційній скарзі вказує і
на питання, які стосуються оцінки
доказів. Згідно з частиною другою
статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази. Отже,
з урахуванням меж перегляду справи в
касаційній інстанції підстав для
скасування постанови у справі та
задоволення касаційної скарги не
вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу
Підприємства з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна" залишити
без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 24.03.14 у справі
№ 910/17724/13 Господарського суду
міста Києва залишити без змін.

Головуючий суддя:
Т.
Добролюбова

Судді:
Т. Дроботова

В. Швець