Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/9527/14 17.06.14

За позовом Управління Державної служби
охорони при ГУМВС України в
Дніпропетровській області

до Державного підприємства
«Управління відомчої воєнізованої
охорони»

про стягнення 98 459,72 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Голов О.В. - довіреність
б/н від 11.11.2013 року;

від відповідача: не з'явилися;

Обставини справи :

Управління Державної служби охорони
при ГУМВС України в Дніпропетровській
області звернулося до господарського
суду м. Києва з позовом до Державного
підприємства «Управління відомчої
воєнізованої охорони» про стягнення 98
459,72 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання щодо повноти та
своєчасності внесення оплати за
отримані послуги згідно умов Договору
№181/16 на забезпечення охорони об'єктів
ДП «Управління відомчої воєнізованої
охорони» Державною службою охорони при
МВС України від 29.12.2012 року.

З цих підстав, позивач просив
задовольнити позов, стягнувши з
відповідача на свою користь 98 459,72 грн. -
заборгованості за отримані послуги, 1
969,20 грн. - судового збору.

Ухвалою від 22.05.2014 року порушено
провадження по справі та призначено її
розгляд на 17.06.2014 року.

11.06.2014 року представник відповідача у
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, про
день та час розгляду справи
повідомлявся належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» за
змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Відповідно до статті 75 ГПК України
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 17.06.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 17.06.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в
їх сукупності, та заслухавши пояснення
представника позивача, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2012 року між Управління Державної
служби охорони при ГУМВС України в
Дніпропетровській області (далі по
тексту - охорона, позивач) та Державним
підприємством «Управління відомчої
воєнізованої охорони» (далі по тексту -
замовник, відповідач) укладено Договір
№181/16 на забезпечення охорони об'єктів
ДП «Управління відомчої воєнізованої
охорони» Державною службою охорони при
МВС України (далі по тексту - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору "Охорона"
надає "Замовнику" наряди у складі
співробітників міліції охорони та
працівників цивільної охорони для
охорони об'єктів "Замовника" шляхом
патрулювання, об'їзду території ' на
службовому транспорті за маршрутами та
візуального огляду (далі - "Об'єкт") що
перераховані у Дислокації (додаток №1
на 2-х аркушах до Договору) з метою
недопущення та виявлення фактів
розкрадання майна "Замовника", а також
невідкладних заходів при виявленні
порушень нормальної роботи
газопроводів на умовах без майнової
відповідальності. "Замовник"
зобов'язується щомісячно сплачувати
"Охорони" встановлену плату.

Згідно з п. 2.1. Договору оплата за
послуги "Охорони" здійснюється
"Замовником" на підставі актів
здачі-приймання робіт (послуг), що
складаються не пізніше третього числа
кожного місяця, що випливає за звітним.
Форма розрахунку - поетапно по факту
надання послуг за звітний місяць
протягом 180 календарних днів після
підписання акту наданих послуг.

Однак, як слідує з матеріалів справи,
внаслідок порушення відповідачем
зобов'язання щодо своєчасності та
повноти оплати отриманих послуг
відповідно до умов Договору, у
відповідача перед позивачем за серпень
2013 року виникла заборгованість по
оплаті отриманих послуг в розмірі 98 459,72
грн.

На підтвердження свої позовних вимог
позивач надав суду підписаний між
сторонами Акт №16-0003891 прийому-здачі
виконаних робіт/послуг за серпень 2013
року на суму 98 459,72 грн., на
підтвердження іншого суду не надано
жодних доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено,
якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що позивач взяті на себе
зобов'язання виконав належним чином,
надав відповідачеві послуги за
відповідну плату згідно умов Договору,
а відповідач в порушення умов Договору
не сплатив на користь позивача
вартість отриманих послуг в розмірі 98
459,72 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги правових норм
викладених вище, а також на те, що
відповідач в установленому порядку
обставини, які повідомлені позивачем,
не спростував, розміру позовних вимог
не оспорив, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу в розмірі 98 459,72 грн. нормативно та
документально доведені, а тому
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються судом на
відповідача .

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства
«Управління відомчої воєнізованої
охорони» (04080, м. Київ, ВУЛИЦЯ ФРУНЗЕ ,
будинок 85, ) на користь
Управління Державної служби охорони
при ГУМВС України в Дніпропетровській
області (49600, Дніпропетровська обл.,
місто Дніпропетровськ, ВУЛИЦЯ
КОРОЛЕНКА, будинок 4, ) 98
459 (дев'яносто вісім тисяч чотириста
п'ятдесят шість) грн. 72 коп. -
заборгованості, 1 969 (одну тисячу
дев'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 20 коп. -
судового збору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного
тексту рішення: 17.06.2014 року.