ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.Справа № 922/1561/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання
Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю "Глобал Текнології",
м. Київ до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Харків про стягнення
заборгованості в розмірі 13 009,28 грн. за
участю представників сторін:

позивача: Лузанов Д.О. дов. б.н. від 20.01.2014
р.

відповідач: ФО-П ОСОБА_1 (особисто),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Глобал Текнології",
м. Київ (позивач) звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовом до відповідача -
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Харків про стягнення заборгованості в
розмірі 13 009,28 грн. В обґрунтування
позовних вимог позивач посилається на
те, що позивачем було поставлено
відповідачу товар, згідно видаткової
накладної № РН - 0000232 від 01.02.2012 року на
суму 12207,60 грн., який відповідач отримав
на підставі довіреності №02/02 від 01.02.2012
року та її не сплатив, з урахуванням
чого утворилась сума заборгованості в
розмірі 12207,60 грн. та нарахована 3%
річних в розмірі 801,68 грн.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 23.04.2014 року
було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі та призначено її розгляд на
27.05.2014 року о 10:30 годині.

У судовому засіданні 27.05.2014 року було
оголошено перерву до 17.06.2014 року о 10:45
годині.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримує у
повному обсязі та просить суд їх
задовольнити з підстав викладених у
позовній заяві. Надав пояснення по суті
справи.

Відповідача у судовому засіданні проти
позову не заперечує натомість, суму
основного боргу визнає. Надав
пояснення по суті справи.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення присутніх
представників сторін, повністю,
всесторонньо, за своїм внутрішнім
переконанням, яке ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, оцінивши надані
сторонами докази та надаючи правову
кваліфікацію викладеним обставинам
справи з урахуванням фактичних та
правових підстав позовних вимог
учасників судового процесу,
користуючись принципом об'єктивної
істини, принципами добросовісності,
розумності та справедливості суд
вважає, що позовні вимоги Позивача є
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі, виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Глобал Текнології",
м. Київ (позивач) поставило Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1, м. Харків
(відповідач) товар згідно видаткової
накладної № РН - 0000232 від 01.02.2012 року на
суму 12207,60 грн., відповідач отримав
вказаний товар на підставі довіреності
№02/02 від 01.02.2012 року.

Проте, така поставка товару відбулася
не в межах виконання договору оскільки,
видаткова накладна № РН - 0000232 від 01.02.2012
року не містить посилання на будь-який
договір.

Тобто, між сторонами фактично було
укладено окремий договори
купівлі-продажу, відповідно до
відвантаження товару позивачем та
прийняття його відповідачем, згідно
відповідної накладної. А письмовим
підтвердженням укладання такого
договору, у відповідності до п. 1 ст. 208
ЦК України є відповідна письмова
накладна із зазначенням найменування
товару, його кількості та ціни. Проте, з
урахуванням особливостей укладення
цих договорів купівлі-продажу єдиною
істотною їх умовою (договірною
категорією) сторони визначили лише
найменування та кількість товару і
ціну відповідного договору, яка
становить загальну вартість товару,
який отримано відповідачем за
відповідною видатковою накладною, а
отже у подальшому сторони мали
керуватися положеннями чинного
законодавства, що регулює
правовідносини купівлі-продажу та
загальний порядок виконання
зобов'язань.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний сплатити товар після його
прийняття, якщо договором або актом
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо
строк виконання боржником обов'язку не
встановлений, то кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Таким чином, оскільки сторонами строку
виконання обов'язку відповідача щодо
оплати товару встановлено не було, то, у
відповідності до ст.ст. 530, 655, 692 ЦК
України, відповідач повинен був
розрахуватись за отриману продукцію у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач надіслав на адресу відповідача
претензію від 07.07.2014 року, що містила в
собі вимогу сплатити в заборгованість
у розмірі 12207,60 грн.

Вимогу про сплату боргу було отримано
відповідачем, проте в порушення
положень ст. ст. 530, 655, 692 ЦК України
заборгованість за видатковою
накладною № РН - 0000232 від 01.02.2012 року
відповідачем позивачу не сплачена.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526
ЦК України та ст. 193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватись
сторонами у встановлених договором або
законом порядку і строках, приймаючи до
уваги викладені обставини; доведеність
з боку позивача факту відвантаження
товару згідно видаткової накладної №
РН - 0000232 від 01.02.2012 року та визнання
відповідачем суми боргу у розмірі 12207,60
грн., суд визнає вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 12207,60 грн.
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищевикладене, позовні
вимоги позивача в частині стягнення 3%
річних, що становить суму у розмірі 801,68
грн., підтверджуються матеріалами
справи та відповідають діючому
законодавству, у зв'язку з чим
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України
та постановою № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції". Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, судові витрати покладаються на
відповідача в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 526, 530, 625 Цивільного
кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43,
47, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Харків (61024, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Глобал Текнології",
м. Київ (04107, м.Київ, ВУЛИЦЯ ТАТАРСЬКА,
будинок 21, Ідентифікаційний код
юридичної особи 34432273) суму основного
боргу в розмірі 12207,60 грн., 3 % річних в
розмірі 801,68 грн. та сплачений судовий
збір в розмірі 1827,00 грн.

Видати відповідний наказ після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.06.2014 р.

Суддя А.М. Буракова

922/1561/14