ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
Справа № 925/602/14

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді Потапенко
В.В., при секретарі судового засідання
Дегтярь Л.В., за участю представників
сторін:

від позивача - Шовкопляса А.І. - за
посадою, Григорчук Л.В., Млавець І.А. - за
довіреністю;

від відповідача - Богославця О.М.,
Мартиненко К.А., Шутенко Н.Г. - за
довіреністю;

від третьої особи - Косенкова Д.І. - за
довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси справу

за позовом відділу освіти Черкаської
районної державної адміністрації

до комунального підприємства теплових
мереж Черкаського району,

третя особа на стороні позивача -
Державна фінансова інспекція в
Черкаській області

про стягнення 870 747 грн. 18 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з
комунального підприємства теплових
мереж Черкаського району на користь
відділу освіти Черкаської районної
державної адміністрації безпідставно
набутих грошових коштів в сумі 870 747,18
грн.

Підставою позову позивач вказує
безпідставне набуття комунальним
підприємством теплових мереж
Черкаського району коштів у сумі 870 474,18
грн. у результаті завищеної вартості
наданих послуг теплопостачання.

У судовому засіданні представники
позивача позов підтримали повністю,
дотримувалися позиції, викладеної в
позовній заяві.

У судовому засіданні представники
відповідача позов не визнали, з
підстав, викладених у відзиві на
позовну заяву.

Представник третьої особи підтримав
позовні вимоги відділу освіти
Черкаської районної державної
адміністрації до комунального
підприємства теплових мереж
Черкаського району про стягнення 870 747
грн. 18 коп.

Позовні вимоги мотивовані наступними
обставинами:

- Державною фінансовою інспекцією в
Черкаській області (третя особа) була
проведена ревізія
фінансово-господарської діяльності
Відділу освіти Черкаської районної
державної адміністрації (позивач) за
період з 01.08.2010 року по 31.08.2013 року,
результати якої оформлені актом від
12.12.2013 року № 03-24/10;

- вказаною ревізією було встановлено
завищення Комунальним підприємством
теплових мереж Черкаського району
(відповідач) обсягу наданих послуг
теплопостачання, що призвело до
переплати позивачем відповідачу
коштів на загальну суму 870 747,18 грн.
(обставини та обґрунтування суми
переплати наведені на стор. 68-72 акту
ревізії від 12.12.2013 № 03-24/10);

- відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно, у зв»язку з чим з відповідача на
користь позивача підлягають стягненню
безпідставно набуті відповідачем
грошові кошти в сумі 870 474, 18 грн.

Відповідач у відзиві на позов від 29.04.2014
року заперечив проти позовних вимог з
наступних підстав:

- позивачем заявлено позовну вимогу про
повернення безпідставно набутого
майна з посиланням на ч. 1 ст. 1212 ЦК
України, однак, позивачем залишено поза
увагою ту обставину, що
взаємовідносини сторін в спірні
періоди було врегульовано укладеними
договорами. Зокрема, Договором № 22 про
закупівлю послуг з постачання водяної
пари/гарячої води на опалення від 28.01.2011
року, Договором № 1 про закупівлю
послуг з постачання водяної
пари/гарячої води на опалення від 22.01.2012
року та Договором № 1 про закупівлю
послуг з постачання водяної
пари/гарячої води на опалення від 22.02.2013
року. Послуги відповідача оплачувались
позивачем згідно умов вказаних
договорів та рахунків-фактур, які було
визначено сторонами як акти виконаних
робіт. Загальні підстави для
виникнення зобов'язання у зв'язку з
набуттям, збереженням майна без
достатньої правової підстави
визначені нормами глави 83 ЦК України.
Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна і які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.
Зобов'язання з безпідставного набуття,
збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна, б) набуття або
збереження за рахунок іншої особи, в)
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адміністративного акта, правочину або
інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК
України). За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК
України безпідставно набутим майном є
майно, набуте особою або збережене нею
у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11,
ч. 1, 2, ст. 509 ЦК України цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. До підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
належать договори та інші правочини.
Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Згідно із частиною першою
статті 177 ЦК України об'єктами
цивільних прав є, зокрема речі, у тому
числі гроші. Під відсутністю правової
підстави розуміється такий перехід
майна від однієї особи до іншої, який
або не ґрунтується на прямій вказівці
закону або суперечить меті
правовідношення і його юридичному
змісту. Тобто відсутність правової
підстави означає, що набувач
збагатився за рахунок потерпілого поза
підставою, передбаченою законом,
іншими правовими актами чи правочином.
Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Згідно із
ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків. Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК
України передбачено, що правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Системний аналіз
положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1
ст. 202, ч. 1, 2 ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 1212 ЦК
України дає можливість дійти висновку
про те, що чинний договір чи інший
правочин є достатньою та належною
правовою підставою набуття майна
(отримання грошей). Набуття однією зі
сторін зобов'язання майна за рахунок
іншої сторони в порядку виконання
договірного зобов'язання не є
безпідставним. Тобто у разі, коли
поведінка набувача, потерпілого, інших
осіб або подія утворюють правову
підставу для набуття (збереження)
майна, ст. 1212 ЦК України може бути
застосована тільки після того, як така
правова підстава в установленому
порядку скасована, визнана недійсною,
змінена, припинена або була відсутня
взагалі;

- відповідач набув майно (гроші) за
існування достатніх правових підстав -
укладених договорів, у спосіб, що не
суперечить цивільному законодавству
та за надані позивачу послуги. Укладені
договори не були визнані недійсними
або розірвані, тому безпідставними є
посилання позивача на те, що оспорювана
сума вважається отриманою
відповідачем безпідставно в розумінні
ст. 1212 ЦК України;

- правовідносини сторін регулюються
нормами зобов'язального права, які
застосовуються до окремих видів угод, а
не ст. 1212 ЦК України, на яку посилається
позивач як на підставу позовних вимог.
Таким чином, у разі виникнення спору
стосовно набуття майна або його
збереження без достатніх правових
підстав договірний характер
правовідносин виключає можливість
застосування до них судом положень ч. 1
ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо
зобов'язання повернути майно
потерпілому. Таких висновків дійшов
Вищий господарський суд України,
приймаючи судове рішення від 21.06.2011
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю „АВМ
Ампер" до товариства з обмеженою
відповідальністю „Укртрансформатор"
про стягнення коштів (№ 39/290). В п. 4
розділу Спори щодо виконання
зобов'язань „Висновки Верховного Суду
України, викладені в постановах,
ухвалених за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України, за ІІ півріччя 2013 року" лист
ВСУ від 01.02.2014 року вказано, що у разі
виникнення спору стосовно набуття
майна або його збереження без
достатніх правових підстав договірний
характер спірних правовідносин
виключає можливість застосування до
них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України,
у тому числі й щодо зобов'язання
повернути майно позивачу (постанова
судових палат у цивільних та у
господарських справах Верховного Суду
України від 02.10.2013 року у справі № 6-88цс
13).

У письмових поясненнях на позовну
заяву, наданих представниками третьої
особи у судовому засіданні 29.04.2014 року,
вони вказують наступне:

- відповідно до п. 1.4 плану
контрольно-ревізійної роботи ДФІ в
Черкаській області на III квартал 2013
року працівниками ДФІ в Черкаській
області проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
відділу освіти Черкаської районної
державної адміністрації за період з
01.08.2010 року по 31.08.2013 року;

- з метою підтвердження виду, обсягу та
стану розрахунків за надані послуги з
постачання теплової енергії в гарячій
воді, проведено зустрічну звірку у
Відповідача, за результатами якої
встановлено наступне:

Відповідно до умов договорів,
укладених між Відділом освіти та
Теплопостачальником, останній бере на
себе зобов'язання постачати теплову
енергію в гарячій воді для опалення
навчальних закладів Черкаського
району, а саме: ЗОШ І-ІП ст. с
Геронимівка; ЗОШ І-ІП ст. с. Хутори; ЗОШ
І-ІП ст. с. Мошни; ЗОШ І-ІП ст. с.
Білозір'я; ЗОШ І-ІП ст. с Яснозір'я; ЗОШ
І-ІП ст. № 1 с. Червона Слобода; ЗОШ І-ІП
ст. № 2 с. Червона Слобода (навчальні
заклади). Відділ освіти зобов'язується
оплачувати одержану теплову енергію за
встановленими тарифами в терміни,
передбачені договорами.

Перевіркою правильності встановлення
та дотримання тарифів, а також
наявності фактів оплати завищених
вартості чи обсягу наданих послуг
встановлено, що протягом періоду з
01.08.2010 року по 31.08.2013 року, згідно умов
укладених договорів, оплата отриманих
послуг з постачання теплової енергії
проводилась Відділом освіти по
двоставковому тарифу, за показниками
лічильника тепла (навчальні заклади в
селах Геронимівка, Хутори та Мошни),
або, у разі його відсутності,
розрахунковим методом - за приведеною
опалювальною площею (навчальні заклади
у селах Білозір'я, Яснозір'я та Червона
Слобода). Так, перевіркою умов
вищезазначених договорів, а також
щомісячних рахунків, встановлено, що
для розрахунку оплати за послуги з
теплопостачання підприємством
застосовано одиницю виміру „1 кв. метр
приведеної опалювальної площі".

У своїх поясненнях, які надані під час
проведення зустрічної звірки, директор
Відповідача Стеблина В.Г. зазначив, що
розрахунок вартості отриманого
навчальними закладами теплопостачання
(при відсутності лічильника)
проводився з розрахунку за „1 кв. метр
приведеної площі" на підставі
розпорядження виконавчого комітету
Черкаської обласної ради від 11.10.1986
року № 221р, яким було затверджено
додатковий прейскурант №К 16-02-ЧР-1986/1.

Постановою Верховної Ради України від
12.09.1991 року № 1545 „Про порядок
тимчасової дії на території України
окремих актів законодавства Союзу РСР"
встановлено, що до прийняття
відповідних актів законодавства
України на території республіки
застосовуються акти законодавства
Союзу РСР з питань, які не врегульовані
законодавством України, якщо вони не
суперечать Конституції і законам
України.

На даний час порядок справляння плати
за надані послуги з теплопостачання в
Україні врегульовано Правилами
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 21.07.2005 року № 630
(далі - Правила № 630). Відповідно до
вимог п. 21 Правил № 630 у разі
відсутності на вводах у будинок
засобів обліку теплової енергії, плата
за надані послуги справляється згідно
з установленими нормативами з
розрахунку за 1 кв. метр опалювальної
площі. Також, п. 2 Правил № 630 визначено,
що опалювана площа (об'єм) будинку -
загальна площа (об'єм) приміщень
будинку, в тому числі у разі опалення
площа (об'єм) сходових кліток, ліфтових
та інших шахт.

Враховуючи, що нормативно-правовими
актами врегульовано порядок надання
послуг з теплопостачання та справляння
плати за їх надання, застосування
рішень Черкаської обласної ради від
17.03.1986 року № 54-р та від 11.10.1986 року №
221-р, а також прейскурантів № К 15-02-ЧР
1986/1 та № К 16-02-ЧР-1986 щодо застосування
приведеної опалювальної площі, не
відповідає вимогам чинного
законодавства України.

Також, відповідно до вимог Державних
будівельних норм „Конструкції
будівель і споруд. Теплова ізоляція
будівель" (ДБН В. 2.6-31:2006), затверджених
наказом Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України від 09.09.2006 року №
304, опалювальна площа приміщень
визначається як площа поверхів (у тому
числі й мансардного, опалювального
цокольного і підвального) будинку, яка
вимірюється у межах внутрішніх
поверхонь зовнішніх стін, що включає
площу, яку займають перегородки і
внутрішні стіни. При цьому площа
сходових клітин і ліфтових шахт
включається до площі поверху. В
опалювальну площу будинку не
включаються площі теплих горищ і
підвалів, неопалювальних технічних
поверхів, підвалу (підпілля), холодних
неопалювальних веранд, неопалювальних
сходових клітин, а також холодного
горища або його частини, не зайняті під
мансарду.

Під час зустрічної звірки для
перевірки обсягу оплаченого Відділом
освіти тепла застосовано тарифи на
надання послуг з постачання теплової
енергії, затверджені рішеннями
виконавчих комітетів сільських рад від
12.10.2010 року № 68, від 08.10.2010 року № 59, від
12.10.2010 року № 76, від 12.10.2010 року № 61, від
11.10.2010 року № 60 та від 11.10.2010 року № 109, а
також рішеннями Черкаської районної
ради від 19.07.2011 року № 8-10/VI та від 05.07.2012
року № 17-15/VI, якими встановлено
вартість оплати „1 метра опалювальної
площі" для категорії „бюджетні
організації". У рішеннях зазначено, що
вказані тарифи встановлені на підставі
клопотань та подання КПТМ Черкаського
району. Тариф для оплати „1 метра
приведеної площі" рішеннями Черкаської
районної ради та, відповідно, сільських
рад, протягом 2010-2013 років не
затверджувався.

Таким чином, Відповідач протягом 2010-2013
років проводив нарахування та
отримував оплату за надані послуги з
теплопостачання за цінами, які не
відповідають затвердженим тарифам;

- з метою звірки фактично опалювальних
площ з площами, вказаними у договорах
на надання послуг з теплопостачання,
ініційовано контрольні обміри, які
були проведені комісією Відділу освіти
в присутності представників
Теплопостачальника та ДФІ в Черкаській
області, про що складені відповідні
акти. За результатами контрольних
обмірів навчальних закладів
встановлено розбіжність між
фактичними опалювальними площами та
площами, вказаними у договорах про
надання послуг теплопостачання;

- крім того, зустрічною звіркою
встановлено, що для проведення
розрахунків між Позивачем та
Відповідачем за умовами договорів
застосовано двоставковий тариф, який
складається з абонентської плати
(умовно-постійна частина), що
сплачується протягом календарного
року, та плати за фактично спожиту
теплову енергію (умовно-змінна
частина), яка сплачується лише протягом
опалювального періоду. Відповідно до п.
95 Порядку формування тарифів на
теплову енергію, її виробництво,
транспортування та постачання, послуги
з централізованого опалення і
постачання гарячої води, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.06.2011 року № 869 (далі - Порядок №869),
розрахунок вартості централізованого
опалення за двоставковим тарифом
визначається з урахуванням теплового
навантаження об'єкта теплоспоживання
на 1 Гкал/год. (1 Гкал теплової енергії,
використаної для централізованого
опалення) для всіх категорій
споживачів, а для населення за
відсутності в житлових будинках
приладів обліку - на 1 кв. метр загальної
опалюваної площі. Тобто, для розрахунку
з бюджетними установами
Теплопостачальником застосовано
методику, що передбачає проведення
розрахунків з населенням;

- враховуючи факт застосування для
розрахунків за надані навчальним
закладам послуги з теплопостачання
одиниці „1 кв. Метр", а не „1 Гкал",
відповідачем не проводилось щомісячне
коригування кількості відпущеної
теплоти у відповідності до зовнішньої
температур повітря, як це вимагається
п. 20 та п. 27 Правил користування
тепловою енергією, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 02.10.2007 року № 1198 (далі -Правила № 1198),
а саме: „У разі відсутності,
пошкодження та/або неправильної роботи
приладів комерційного обліку оплата
здійснюється відповідно до визначених
у договорі навантажень з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія в теплових
мережах теплопостачальної
організації, середньомісячної
температури зовнішнього повітря та
кількості годин (діб) роботи
тепловикористального обладнання в
розрахунковому періоді" та „Якщо
фактична середньомісячна температура
зовнішнього повітря вище зазначеної в
нормативних документах, то проводиться
перерахунок плати за теплоносій у бік
зменшення". Стосовно розрахунку
фактичного теплового навантаження,
директором Теплопостачальника
Стеблиною В.Г. наголошено, що у журналі
реєстрації показників Підприємства,
який було надано до зустрічної звірки,
зафіксовано щоденну температуру
повітря на 08:00 ранку. За відсутності у
споживачів приладів комерційного
обліку Відповідач не веде
документального спостереження за
температурними показниками теплоносія
на вході в теплову мережу споживачів і
на її виході, та не проводить
вимірювання температури зовнішнього
повітря протягом доби, що не дозволяє
провести обрахунок кількості фактично
отриманих споживачем послуг.
Враховуючи відсутність у
Теплопостачальника даних про
температуру повітря, розрахунки
завищення вартості послуг з
теплопостачання проведено за
офіційними даними про середньодобову
та середньомісячну температуру
повітря, отриманими від Черкаського
обласного центру з гідрометеорології;

- таким чином, зустрічною звіркою
встановлено, що при укладанні
договорів у 2011-2013 роках з надання
послуг теплопостачання навчальним
закладам Черкаського району,
Теплопостачальником не було дотримано
затверджених тарифів з надання послуг
теплопостачання, не враховано
особливість визначення умовно-змінної
та умовно постійної частини
двоставкового тарифу, не проведено
щомісячне коригування кількості
відпущеної теплоти у відповідності до
зовнішньої температури повітря, чим
порушено вимоги п. 95 Порядку № 869, п.п. 20,
27 Правил № 1198, що призвело до завищення
вартості теплопостачання для
навчальних закладів Черкаського
району на суму 806 805,91 грн. Крім того,
оскільки „приведена опалювальна
площа" приміщень є більшою, ніж
„загальна опалювальна площа",
зазначена невідповідність протягом
2010-2013 років призвела до завищення
Відповідачем абонентської плати та
вартості теплопостачання для
навчальних закладів на суму 177 284,29 грн.,
які були оплачені Відділом освіти у
повному обсязі. Всього протягом
періоду з 01.08.2010 року по 31.08.2013 року
Теплопостачальником необґрунтовано
збільшено суму наданих навчальним
закладам Черкаського району послуг з
теплопостачання на загальну суму 984 090,20
грн. Слід зазначити, що внаслідок
розбіжності площ, які встановлені при
проведенні контрольного обміру
навчальних закладів, поряд із
завищенням опалювальних площ
встановлено також факт їх заниження по
навчальних закладах с Яснозір'я та с.
Мошни, що протягом 2010-2013 років призвело
до недоплати Відділом освіти 113 343,02 грн.
за надані Тепломережею послуги. З
урахуванням заниження опалювальних
об'ємів по навчальних закладах с
Яснозір'я та с Мошни, остаточна сума
завищення обсягу наданих послуг
становить 870 747,18 грн., чим Відділу
освіти завдано матеріальної шкоди
(збитків) на зазначену суму.

У письмових поясненнях (доповнення до
відзиву від 29.04.2014 року) відповідача від
05.05.2014 року зазначено наступне:

Держфінінспекцією в Черкаській
області на нашому підприємстві було
проведено зустрічну звірку. Звірка
проводилась з метою документального та
фактичного підтвердження виду, обсягу
та якості операцій та розрахунків для
з'ясування їх реальності та повноти
відображення в обліку підприємства,
установи та організації, що
контролюється (п. 12 ст. 10 Закону України
„Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні"). Аналогічні положення
містяться і в п. 26 „Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами" який затверджено постановою
Кабінету Міністрів України № 550 від
20.04.2006 року. В ході проведення звірки
нашим підприємством було отримано дві
вимоги з проханням забезпечити
проведення перевірки перерахунків
вартості послуг з теплопостачання, які
надавались навчальним закладам
протягом 2010-2013 років, в частині
правильності застосування тарифів,
норм, нормативів і правил, прийнятих
чинним законодавством, та забезпечити
надання обґрунтованих пояснень щодо
фактів встановлених порушень. На
вказані вимоги нами було надано
обґрунтовані пояснення з зазначенням
помилковості припущень посадової
особи ДФІ в Черкаській області
Косенкова Д.І. в частині, як на його
думку, виявлених порушень обсягу
наданих послуг.

За результатами проведеної зустрічної
звірки відповідачем отримано Довідку
зустрічної звірки дотримання
законодавства по питанню з'ясування
реальності та повноти відображення в
обліку Відділу освіти Черкаської
районної державної адміністрації
обсягів та вартості послуг, наданих
Комунальним підприємством теплових
мереж Черкаського району за період з
01.08.2010 року по 31.08.2013 року. На Довідку
нами було подано ДФІ в Черкаській
області обґрунтовані заперечення та
пояснення стосовно правомірності та
підставності застосування тарифів на
послуги з централізованого
теплопостачання, які надавались нашим
підприємством. В запереченнях на
вимоги та Довідку ДФІ в Черкаській
області нами було пояснено, що
Розпорядженням виконавчого комітету
Черкаської обласної ради від 11.10.1986
року № 221-р був затверджений Додатковий
прейскурант № К 16-02-ЧР-1986/1, в якому
зазначено (мовою оригіналу):
„Дополнить общие указания прейкуранта
№ К 16-02-ЧР-1986, утверждённого
распоряжением Черкасского
облисполкома от 17.03.86 г. № 54-р пунктом
"При высоте отапливаемых помещений
более 2,6 м плата за отопление взымается
по приведённой площади». На підставі
вищевказаного нормативного акта, при
визначенні тарифу за 1 кв. м. опалюваної
площі, підприємством застосовано
загальну приведену площу, яка
визначається за формулою: Площа
приведена = Площа опалювальна х Висота
фактична / Висота стандартна. При цьому,
було звернуто увагу на ту обставину, що
застосування показника загальної
приведеної площі є загальноприйнятою
практикою для підприємств
теплопостачання та регламентовано
нормативно-правовими актами інших
обласних державних адміністрацій.

Також було зазначено, що застосування
загальної приведеної площі не
призводить до завищення суми бюджетним
установам плати за послуги з
теплопостачання, оскільки, як при
розрахунку тарифу за 1 кв.м., так і при
нарахуванні плати за опалення, повинні
застосовуватися однакові показники
площі. В тому випадку, коли при
розрахунку тарифу на опалення 1 кв.м.
нашим підприємством була б застосована
не загальна приведена, а опалювана
площа, яка є меншою, ніж приведена, то
відповідно, тариф в розрахунку на 1 кв.м.
був би вищим, ніж затверджений органом
місцевого самоврядування. При
нарахуванні плати за опалення,
підприємство застосовувало б більш
високий тариф за 1 кв.м. та опалювану
площу, що є меншою ніж приведена. При
цьому сума виставленої плати за
послуги з теплопостачання була б такою
ж як при застосуванні чинного тарифу,
який є нижчим за рахунок приведеної
площі. За даними контрольних обмірів,
що були проведені комісією, відділу
освіти Черкаської РДА в присутності
представників нашого підприємства та
ДФІ в Черкаській області та засвідчені
відповідними актами обміру
опалювальної площі було встановлено,
що приведена площа, яку наше
підприємство застосовує для
нарахування плати за послуги з
теплопостачання, є меншою, ніж площа,
визначена за результатами контрольних
обмірів.

У письмових запереченнях на відзив
позивач вказав наступне:

- договори про надання послуг з
теплопостачання між відділом освіти
ЧРДА та КПТМ Черкаського району до 2014
року були укладені без урахувань норм
чинного законодавства, а саме
постанови Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року № 630 „Про затвердження
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення" (надалі -
Правила № 630);

- відділ освіти здійснює свою
діяльність в сфері освіти, а також за
відсутності у штаті працівників
відділу освіти спеціаліста у сфері
теплопостачання та враховуючи те, що
загальноосвітні заклади Черкаського
району є комунальною власністю
Черкаської районної ради, а КПТМ
Черкаського району також
підпорядковується Черкаській районній
раді, відділ освіти, керуючись довірою
та впевненістю у відповідній
компетенції КПТМ Черкаського району,
підписував відповідні договори та
здійснював оплату послуг по постачанню
теплової енергії;

- після проведення ревізії Державною
фінансовою інспекцією в Черкаській
області фінансово-господарської
діяльності Відділу освіти ЧРДА було
встановлено факт порушення вимог п. 2 та
п. 21 Правил № 630, а саме плата за послуги
теплопостачання повинна
нараховуватись згідно з установленими
нормативами з розрахунку за 1 кв. метр
опалювальної площі або за 1 Гкал. Тобто
застосування бази нарахування плати за
послуги відповідно до приведеної
опалювальної площі не відповідає
вимогам чинного законодавства України.
На сьогодні між відділом освіти та КПТМ
Черкаського району підписаний договір
про закупівлю послуг з постачання
водяної пари/гарячої води на опалення
від 28.02.2014 року № 1 з урахуванням
зауважень ДФІ в Черкаській області та
вимог чинного законодавства, яке
регулює відповідну сферу.

Оцінивши докази у справі в їх
сукупності, заслухавши пояснення та
доводи представників сторін, суд
встановив наступне:

Відділом освіти Черкаської районної
державної адміністрації заявлено
позов про стягнення з комунального
підприємства теплових мереж
Черкаського району на користь відділу
освіти безпідставно набутих грошових
коштів в сумі 870 747,18 грн. у результаті
завищеної вартості наданих послуг
теплопостачання, що обгрунтовується
Актом ревізії фінансово-господарської
діяльності Відділу освіти Черкаської
районної державної адміністрації за
період з 01.08.2010 по 31.08.2013 від 12.12.2013 року
№03-24/10, складеним Державною
фінансовою інспекцією в Черкаській
області.

У позовній заяві вказується на те, що
вказаною ревізією було встановлено
завищення Комунальним підприємством
теплових мереж Черкаського району
(відповідач) обсягу наданих послуг
теплопостачання, що призвело до
переплати позивачем відповідачу
коштів на загальну суму 870 747,18 грн.

Третьою особою було встановлено, що при
укладанні договорів у 2011-2013 роках з
надання послуг теплопостачання
навчальним закладам Черкаського
району, Теплопостачальником не було
дотримано затверджених тарифів з
надання послуг теплопостачання, не
враховано особливість визначення
умовно-змінної та умовно постійної
частини двоставкового тарифу, не
проведено щомісячне коригування
кількості відпущеної теплоти у
відповідності до зовнішньої
температури повітря, чим порушено
вимоги п. 95 Порядку № 869, п.п. 20, 27 Правил
№ 1198, що призвело до завищення вартості
теплопостачання для навчальних
закладів Черкаського району на суму 806
805,91 грн. Крім того, оскільки „приведена
опалювальна площа" приміщень є більшою,
ніж „загальна опалювальна площа",
зазначена невідповідність протягом
2010-2013 років призвела до завищення
Відповідачем абонентської плати та
вартості теплопостачання для
навчальних закладів на суму 177 284,29 грн.,
які були оплачені Відділом освіти у
повному обсязі. Всього протягом
періоду з 01.08.2010 року по 31.08.2013 року
Теплопостачальником необґрунтовано
збільшено суму наданих навчальним
закладам Черкаського району послуг з
теплопостачання на загальну суму 984 090,20
грн. Внаслідок розбіжності площ, які
встановлені при проведенні
контрольного обміру навчальних
закладів, поряд із завищенням
опалювальних площ встановлено також
факт їх заниження по навчальних
закладах с Яснозір'я та с. Мошни, що
протягом 2010-2013 років призвело до
недоплати Відділом освіти 113 343,02 грн. за
надані Тепломережею послуги. З
урахуванням заниження опалювальних
об'ємів по навчальних закладах с
Яснозір'я та с Мошни, третьою особою у
акті ревізії зроблено висновок, що
остаточна сума завищення обсягу
наданих послуг становить 870 747,18 грн.,
чим Відділу освіти завдано
матеріальної шкоди (збитків) на
зазначену суму.

Правовою підставою для стягнення
названої суми позивач вказав статтю 1212
Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 174 Господарського кодексу
України господарські зобов'язання
можуть виникати у тому числі з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать, внаслідок
придбання або збереження майна
суб'єкта або суб'єктом господарювання
за рахунок іншої особи без достатніх на
те підстав.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події. Положення цієї
глави застосовуються також до вимог
про: 1) повернення виконаного за
недійсним правочином; 2) витребування
майна власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Однією з умов виникнення зобов'язань
внаслідок безпідставного набуття
майна є відсутність достатньої
правової підстави для збереження майна
однією особою за рахунок іншої особи.

Взаємовідносини сторін в спірні
періоди було врегульовано укладеними
сторонами у справі договорами. Зокрема,
Договором № 22 про закупівлю послуг з
постачання водяної пари/гарячої води
на опалення від 28.01.2011 року, Договором №
1 про закупівлю послуг з постачання
водяної пари/гарячої води на опалення
від 22.01.2012 року та Договором № 1 про
закупівлю послуг з постачання водяної
пари/гарячої води на опалення від 22.02.2013
року. У кожному з договорів сторони
визначили вартість послуг відповідача.
Послуги відповідача оплачувались
позивачем згідно умов вказаних
договорів та рахунків-фактур, які було
визначено сторонами як акти виконаних
робіт, що позивачем не оспорюється.

В силу ст. 627 Цивільного кодексу України
та відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Частиною 3 статті 189 Господарського
кодексу України визначено, що суб'єкти
господарювання можуть використовувати
у господарській діяльності вільні
ціни, державні фіксовані ціни та
регульовані ціни - граничні рівні цін
або граничні відхилення від державних
фіксованих цін. Ціна є істотною умовою
господарського договору (ч. 2 ст. 189
Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.632 Цивільного
кодексу України зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

При цьому, умовами договорів не
передбачено зміни ціни в
односторонньому порядку. Законом також
не передбачено зміни в односторонньому
порядку ціни договору.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що позивач звертався до
відповідача з ініціативою внести зміни
до укладених договорів щодо зміни
тарифу та ціни договорів в порядку,
передбаченому статтею 188
Господарського кодексу України. У
зв»язку з тим, що зміни відносно
розміру тарифу та ціни договору до
договорів не вносилися, позивач
зобов»язаний сплачувати визначену у
договорі вартість послуг.

Таким чином, позивачем перераховані
кошти відповідачеві на підставі
вищевказаних договорів, які відповідно
до ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковими для виконання сторонами.

Набуття однієї зі сторін зобов'язання
майна за рахунок іншої сторони в
порядку виконання договірного
зобов'язання не є безпідставним.

Відповідач набув майно (гроші) за
існування достатніх правових підстав -
укладених договорів, у спосіб, що не
суперечить цивільному законодавству
та за надані позивачу послуги.

Суд вважає, що акт перевірки (ревізії)
може бути підставою для вчинення
відповідних процесуальних дій
посадовими особами (зокрема -
пред'явлення відповідного позову до
суду) щодо порушника, однак не
позбавляє відповідну особу
процесуального обов'язку доводити свої
вимоги належними та допустимими
доказами. Названий акт ревізії, є
окремою процесуальною дією
уповноваженого органу, який фактично
не є стороною укладених договорів, а
тому, наслідки цієї дії не можуть
застосовуватися до договірних
правовідносин, які виникли та існували
між позивачем і відповідачем.

Акт ревізії є одним із доказів та
оцінюється судом у сукупності з іншими
доказами з урахуванням приписів ст. 43
ГПК України, відповідно до якої
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідальність за можливе порушення
відповідачем у цій справі (завищення
вартості наданих послуг), може настати
за наявності рішення відповідного
компетентного органу з цього питання,
оскільки згідно чинного законодавства
вона є індивідуальною для особи
порушника. У зв'язку з цим акт ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача, яким встановлено завищення
вартості наданих послуг, автоматично
не зумовлює настання
господарсько-правової
відповідальності відповідача з
підстав, передбачених ст. 218 ГК України.

Господарсько-правова
відповідальність, яка може
застосовуватись до позивача є
індивідуальною та не має жодного
відношення до правовідносин сторін,
які склались на підставі укладеного
між ними договору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Суд не бере до уваги доводи позивача,
оскільки вони є необґрунтованими.
Інших належних доказів на
підтвердження своїх доводів та
заперечень, викладених в позові,
позивачем не було надано.

З огляду на викладене, позов
не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду.

Суддя
В.В. Потапенко

Повне судове рішення складено 20 червня
2014 року.

Суддя
В.В. Потапенко