ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.06.14р. Справа № 904/1938/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма ім.
Петровського", с. Зоряне, Межівський
район, Дніпропетровська область

до Межівської районної державної
адміністрації, смт. Межова, Межіський
район, Дніпропетровська область

Третя особа: Головне управління
держземагенства у Дніпропетровській
області, м. Дніпропетровськ

про зобов'язання укласти договір
оренди земельної ділянки

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: Гребінченко О.Я., дов. від
21.05.2014 року б/н

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: Скрипник А.В., дов.
від 25.03.2014 року № 9-4-0.6-2377/2-14

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовною заявою, в якій просить суд
зобов'язати Межівську районну
державну адміністрацію укласти з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма ім.
Петровського" договір оренди земельної
площі, нерозподілених (не витребуваних)
паїв бувшого КСП ім. Петровського, у
кількості 217,9218 га, розміщених на
території Зорянської сільської ради,
Межівського району, Дніпропетровської
- на строк до моменту отримання їх
власника державних актів на право
власності на земельну ділянку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Позивач звертався до Відповідача з
листом в якому просив надати в оренду
земельні ділянки розташована на
території Зорянської сільської ради,
Межівського району, Дніпропетровської
області площею 350, 7215 га, на строк до їх
витребування. Відповідачем, в свою
чергу, рішення про передачу в оренду
нерозподілених земельних ділянок, які
знаходяться у користуванні ТОВ
"Агрофірма ім. Петровського " не
прийнято, чим порушені норми діючого
законодавства.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, у відзиві на позов проти
позовних вимог заперечує, просить в
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на те, що рішення про
передачу в оренду спірної земельної
ділянки не приймалось, оскільки згідно
Земельного кодексу України у районних
державних адміністрації повноваження
щодо розпорядження землями
сільськогосподарського призначення
відсутні, а відповідно до Закону
України "Про порядок виділення в натурі
(на місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)"
повноваження щодо розпорядження
землями, які належати колективним
сільськогосподарським підприємствам,
сільськогосподарським кооперативам,
сільськогосподарським акціонерним
товариствам на праві колективної
власності, які є землями
сільськогосподарського призначення,
залишились.

Відповідно до ст. 27 ГПК України ухвалою
суду від 22.04.2014 року залучено до участі
у справі в якості третьої особі без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Головне
управління держземагенства у
Дніпропетровській області.

Третя особа в письмових поясненнях
зазначає, що повноваження щодо
розпорядження землями колективної
власності, зокрема, надання в оренду
нерозподілених (невитребуваних)
земельних ділянок, на територіальні
органи Держземагентства не
покладалися, а згідно зі ст. 13 Закону
України "Про порядок виділення в натурі
(на місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)"
нерозподілені (невитребувані) земельні
ділянки можуть передаватися в оренду
за рішенням відповідної сільської,
селищної, міської ради чи районної
державної адміністрації.

В порядку ст. 69 ГПК України ухвалою суду
від 23.05.2014 року продовжено строк
розгляду справи до 10.06.2014 року.

В судовому засіданні 10.06.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини судового рішення згідно зі ст.
85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників позивача та
третьої особи, дослідивши подані
докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як убачається зі змісту позовної заяви,
Позивачем без укладання договору
оренди використовується земельна, що
розташована на території Зорянської
сільської ради, Межівського району,
Дніпропетровської області, площею 217,9218
га, а саме: нерозподілених не
витребуваних земельних ділянок
Колективного сільськогосподарського
підприємства ім. Петровського .

01.03.2013 року Позивач звернувся до
відповідача з листом № 170/2, в якому
просив поновити оренду не
витребуваних паїв, що знаходяться на
території Зорянської сільської ради в
кількості 350, 7215 га, на строк до їх
витребування.

04.06.2013 року Відповідач надав відповідь
в якій повідомив, що Законом України
"Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)", в
частині, що стосується надання в оренду
не витребуваних (не розподілених
земельних ділянок), суперечить чинному
Земельному кодексу України та
застосовуватись не може.

Як зазначає Позивач, на даний час
відповідачем рішення про передачу в
оренду нерозподілених земельних
ділянок, які знаходяться у
користуванні ТОВ "Агрофірма ім.
Петровського" не прийнято, чим порушені
норми діючого законодавства,
передбачені ст. 15 Закону України "Про
звернення громадян", ст. 93 Земельного
кодексу України, ст. 407 Цивільного
кодексу України, ст. 13 Закону України
"Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)", ст. 13
Закону України "Про землеустрій" про
повноваження районних державних
адміністрацій в області урегулювання
земельних відносин та ч.2 ст. 19
Конституції України про обов'язковість
виконання законів України.

Статтею 13 Закону України "Про порядок
виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок власникам земельних
часток (паїв)", передбачено, що
нерозподілені (невитребувані) земельні
ділянки за рішенням відповідної
сільської, селищної, міської ради чи
районної державної адміністрації
можуть передаватися в оренду для
використання за цільовим призначенням
на строк до моменту отримання їх
власниками державних актів на право
власності на земельну ділянку, про що
зазначається у договорі оренди
земельної ділянки, а власники
земельних часток (паїв) чи їх
спадкоємці, які не взяли участь у
розподілі земельних ділянок,
повідомляються про результати
проведеного розподілу земельних
ділянок у письмовій формі, у разі якщо
відоме їх місцезнаходження.

Частиною 3 ст. 122 Земельного кодексу
України передбачено, що районні
державні адміністрації на їхній
території передають земельні ділянки
із земель державної власності, крім
випадків, визначених частинами
четвертою і восьмою цієї статті, у
власність або у користування у межах
сіл, селищ, міст районного значення для
всіх потреб та за межами населених
пунктів для: ведення водного
господарства; будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), з
урахуванням вимог частини сьомої цієї
статті; індивідуального дачного
будівництва.

Так, згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного
кодексу України центральний орган
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів у галузі земельних відносин
та його територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Оскільки землі, передані свого часу
КСП, у тому числі і землі, що
розпайовані між членами цього КСП, не
відносяться до земель державної
власності, то до правовідносин з
розпорядження такими землями частина 4
ст. 122 Земельного кодексу України не
застосовується.

Таким чином, вирішення питання
передачі в оренду для використання за
цільовим призначенням нерозподілених
(не витребуваних) земельних ділянок, на
строк до моменту отримання їх
власниками державних актів на право
власності на земельну ділянку, має
вирішуватися відповідними районними
державними адміністраціями в порядку
передбаченому ст. 13 Закону України "Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)".

Зважаючи на те, що ст. 13 Закону України
"Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)",
передбачає передачу вказаних
земельних ділянок в оренду за рішенням
відповідної районної державної
адміністрації, до прийняття такого
рішення, у суду відсутні правові
підстави для зобов'язання цього органу
в судовому порядку укласти договір.

Аналогічна правова позиція з даного
приводу, знайшла своє відображення в п.
2.16. постанови Пленум Вищого
господарського суду України, від 17.05.2011,
№ 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин".

Як убачається з матеріалів справи, на
час розгляду справи в суді, доказів
прийняття Відповідачем рішення про
передачу в оренду спірної земельної
ділянки не прийнято, в зв'язку з чим, суд
дійшов висновку, що заявлені позовні
вимоги про зобов'язання Відповідача
укласти договір оренди землі,
підлягають відхиленню.

Згідно приписів ст. 49 ГПК України,
судові витрати у справі покладаються
на Позивача.

Керуючись, ст.ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85
ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити в повному обсязі.

Повне рішення складено 16.06.2014

Суддя О.В. Ліпинський