номер провадження справи 8/60/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2014
Справа № 908/1572/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова компанія
"Мегаполіс-Україна" (46020, м. Тернопіль,
вул.. Д. Лук'яновича, 1)

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

про стягнення 331 грн. 92 коп. пені за
договором № 0631-ЗП/12 від 20.11.2012 р., 76 грн. 61
коп. річних процентів, 7207 грн. 48 коп.
штрафу

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача - Тесельський П.І., дов. від
25.12.2013 р.

Відповідача - не з'явився

Заявлено позовні вимоги про стягнення
з відповідача 331 грн. 92 коп. пені за
договором № 0631-ЗП/12 від 20.11.2012 р., 76 грн. 61
коп. річних процентів, 7207 грн. 48 коп.
штрафу.

Вступну та резолютивну частини рішення
оголошено в судовому засіданні 03.06.2014р.

Позивач підтримує вимоги з підстав,
викладених в позові, відповідно до ст.
ст. 546, 549, 625, 629 ЦК України, ст. 173 ГК
України. В обґрунтування вимог вказує,
що на виконання умов договору поставки
№ 0631/ЗП/12, укладеного з відповідачем
20.11.2012 р., за видатковими накладними
останньому відвантажено товар.
Відповідно до п. 4.8 договору
максимальний строк відтермінування
оплати за товар становить 6 календарних
днів і обраховується з дати виписки
накладної, а день, наступний за днем
виписки накладної є першим днем при
підрахунку строку, на який надано
відстрочку. Відповідач здійснював
оплату отриманого товару з порушенням
строків, узгоджених договором. У
відповідності до п. 6.2 та п. 6.3 договору
№ 0631-ЗП/12 від 20.11.2012 р. за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань позивач
просить стягнути з відповідача 331 грн. 92
коп. пені та 7207 грн. 48 коп. штрафу. У
відповідності до ст.. 625 ЦК України до
стягнення також заявлено 76 грн. 61 коп.
річних процентів.

Відповідач заявлені позовні вимоги не
спростував, представник відповідача в
судове засідання за викликом не
з'явився, правом надати відзив на позов
не скористався. Згідно п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України. За
змістом зазначеної статті 64 ГПК
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Згідно Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців ФО-П ОСОБА_2
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
Ухвала суду від 14.05.2014 р. про порушення
провадження по даній справі, яка
направлялася на адресу відповідача з
повідомленням про вручення
рекомендованої кореспонденції, не
повернута органом зв'язку, тому з
урахуванням обставин справи
вважається належним виконанням
господарським судом обов'язку щодо
повідомлення учасників судового
процесу щодо вчинення судом певних
процесуальних дій. У випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору. Оскільки всі учасники
судового процесу були належним
чином повідомлені про час та місце
розгляду, суд дійшов висновку про
можливість розгляду позовної заяви по
суті в судовому засіданні 03.06.2014 року за
відсутності представника відповідача.

Згідно ст. 75 ГПК України справу
розглянуто за наявними матеріалами,
які суд визнав достатніми для
вирішення спору по суті.

Заслухавши представника позивача,
вивчивши матеріали справи, суд
встановив, що Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торгова компанія
«Мегаполіс-Україна» (позивач у справі,
продавець) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 (відповідач у
справі, покупець) 20.11.2012 р. укладено
договір № 0631-ЗП/12, за умовами якого
продавець зобов'язався передавати
тютюнові та інші вироби у власність
покупця відповідно до його замовлення,
а покупець - приймати та оплачувати
товар на умовах, зазначених у цьому
договорі. Порядок розрахунків
узгоджено п. 4.8 договору, яким
передбачено, що максимальний строк
відтермінування оплати за тютюнові
вироби становить шість календарних
днів і обраховується з дати виписки
накладної. День, наступний за днем
виписки накладної є першим днем при
підрахунку строку, на який надано
відстрочку. Останнім днем розрахунку є
шостий календарний день.

Як свідчать вивчені матеріали, на
виконання умов договору № 0631-ЗП/12 від
20.11.2012 р. за видатковими накладними №
ЗП13-000108006 від 11.10.2013 р., № ЗП13-000108007 від
11.10.2013 р., № ЗП13-000113321 від 25.10.2013 р., №
ЗП13-000115557 від 01.11.2013 р. позивачем
поставлено відповідачу товар, який
отримано відповідачем, про що свідчить
підпис відповідача на зазначених
накладних. Як вказує позивач,
відповідач несвоєчасно здійснював
оплату за товар, отриманий за вказаними
накладними.

Пунктом першим статті 193
Господарського Кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічна норма міститься
і в статті 526 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Згідно з
вимогами пункту 7 статті 193
Господарського кодексу України та
статей 525, 526 Цивільного кодексу України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Пунктом 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до частини другої статті 692
ЦК України покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару. При цьому
підписання покупцем видаткової
накладної, яка є первинним обліковим
документом та фіксує факт здійснення
господарської операції і встановлення
договірних відносин, є підставою для
виникнення обов'язку щодо здійснення
розрахунків за отриманий товар.

Позивач вказує, що відповідачем
зобов'язання щодо оплати товару у
обумовлений термін не виконані, що
свідчить про порушення відповідачем
умов договору, на підтвердження чого
надав платіжні документи, які долучено
до матеріалів справи.

Вимоги про стягнення пені в розмірі 331
грн. 92 коп. позивач обґрунтовує п. 6.2
договору № 0631-ЗП/12 від 20.11.2012 р., згідно
до якого у разі прострочення покупцем
строків оплати вартості отриманого
товару він зобов'язаний сплатити пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми простроченого платежу, за
кожен день прострочення. Вимоги про
стягнення штрафу в розмірі 7207 грн. 48
коп. позивач обґрунтовує п. 6.3 договору,
яким передбачено, що у випадку
прострочення платежу понад 3
календарні дні покупець сплачує на
користь продавця одноразовий штраф у
розмірі 16% від суми неоплаченого в
строк товару за користування коштами.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 546 ЦК України
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком. Під
неустойкою (штрафом, пенею), відповідно
до статті 549 цього Кодексу розуміється
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та
штраф є формами неустойки, а відповідно
до статті 230 ГК України - видами
штрафних санкцій, тобто не є окремими
та самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій.

З огляду на наведене судом встановлено
підстави щодо стягнення пені за
несвоєчасно виконане грошове
зобов'язання. Розрахунок пені та
штрафу, здійснений позивачем за
прострочення оплати за кожною
видатковою накладною з урахуванням
строків поставок та оплат (а.с. 8), судом
перевірено. Суд знаходить
представлений розрахунок
обґрунтованим, вимоги не суперечними
ст. 232 ГК України та Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Розрахунок
річних процентів здійснено позивачем
за прострочення оплати за кожною
видатковою накладною. Таким чином,
оскільки судом встановлено, що
відповідач прострочив виконання
зобов'язань по оплаті отриманого
товару, вимоги про стягнення річних
процентів в сумі 76 грн. 61 коп. суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Позовні вимоги задовольняються.

Судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного, ст. ст. 193, 232 ГК
України, ст. ст. 526, 549, 692 ЦК України,
керуючись ст.ст. 49, 75, 82-84 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер
облікової картки фізичної особи -
платника податків НОМЕР_1) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова компанія
"Мегаполіс-Україна" (46020, м. Тернопіль,
вул. Д. Лук'яновича, 1, ) 331
(триста тридцять одна) грн. 92 коп. пені,
7207 (сім тисяч двісті сім) грн.. 48 коп.
штрафу, 76 (сімдесят шість) грн. 61 коп.
річних процентів, 1827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. судових
витрат. Видати наказ.

Повне рішення складено 10 червня 2014
року.

Суддя
І.А. Попова