КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2014 р. Справа№ 18/077-12

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Калатай Н.Ф.

За участю представників сторін:

Від прокуратури - не з'явився;

Від позивача - не з'явився;

Від відповідача - Манько Т.О. довір.
№14/06/02-2 від 02.06.14);

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ожидівський
асфальтобетонний завод"

на рішення Господарського суду
Київської області від 01.04.2014р.

у справі № 18/077-12 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Заступника прокурора
Львівської області в інтересах держави
в особі Тщенецької сільської ради

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ожидівський
асфальтобетонний завод"

про стягнення 711213, 80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Київської області від 01.04.2014р. у справі
№18/077-12 позов задоволено повністю.
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ожидівський
асфальтобетонний завод" 545123 грн
переплати за невиконані роботи,
109024,60грн. штрафу за неналежне виконання
договірних зобов'язань та 57066,20грн.
пені. Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ожидівський
асфальтобетонний завод" в доход
Державного бюджету України 14224,26 грн
судового збору.

Рішення місцевого господарського суду
ґрунтується на тому, що сплачена сума
бюджетних коштів у розмірі 545123 грн., на
які роботи не були виконані, отримана
відповідачем без жодних правових
підстав. Підстав для стягнення зайво
сплачених коштів та штрафних санкцій
ґрунтуються на даних проведеної
06.12.2010р. Контрольно-ревізійним відділом
у Мостиському районі Львівської
області ревізії по питанню
фінансування та виконання робіт по
проведенню реконструкції доріг , в
результаті якої складений акт, за яким
виявлена оплата завищеної вартості
будівельних робіт з боку відповідача,
як виконавця, на суму 545 123 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
Київський апеляційний господарський
суд скасувати рішення Господарського
суду Київської області від 01.04.2014р. та
прийняти нове рішення, яким в позові
відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає про те, що жодних претензій з
боку позивача як під час виконання
підрядних робіт, при передачі їх
позивачеві, так і після здачі робіт до
25.02.2011р. не надходило, тому, оскільки
позивач, як замовник, не вчинив
передбачені законодавством дії,
відповідно до ст. 853 ЦК України він
втратив право вимагати відшкодування
коштів, що є предметом позову.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.05.2014р.
розгляд апеляційної скарги призначено
на 27.05.2014р.

У зв'язку з тим, що в судове засідання
апеляційного господарського суду
27.05.2014р. не з'явились представники
сторін та прокурор, розгляд
апеляційної скарги відкладено на
10.06.2014р.

10.06.2014р. в судове засідання
апеляційного господарського суду не
з'явився позивач та прокурор.

Враховуючи те, що заступник прокурора
та позивач про час та місце розгляду
повідомлені належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення та відмітка
канцелярії на зворотній стороні ухвали
від 27.05.2014р., судова колегія ухвалила
розгляд апеляційної скарги у
відсутності заступника прокурора та
позивача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи та заслухавши
пояснення представника відповідача
судова колегія встановила.

20.05.2009р. між Тщенецькою сільською радою
Мостиського району Львівської області
(замовник) та ТзОВ "Ожидівський
асфальтобетонний завод" (підрядник)
укладено договір № 1 на реконструкцію
вул. Миру у с.Тщенець та вул.Т.Шевченка у
с.Волиця.

Пунктом 2.1 договору встановлено
вартість підрядних робіт в розмірі 1 448
886,4 грн. Згідно п.2.2 договору, договірна
ціна є "твердою" та може коригуватися
тільки за згодою сторін.

Пунктом 3.2 договору встановлено термін
завершення робіт з реконструкції
вулиць-23.07.2009 р.

Згідно п.4.2 договору, замовник здійснює
щомісячну оплату за виконані роботи на
підставі акту приймання виконаних
підрядних робіт та довідки про їх
вартість.

Відповідно до п.п.10.1, 10.2 договору,
здача-приймання робіт здійснюється у
відповідності з чинним законодавством
і оформляється відповідними актами;
підрядник гарантує якість закінчених
ремонтних робіт і змонтованих
конструкцій, досягнення показників,
визначених у проектній документації,
та можливість їх експлуатації протягом
гарантійного строку, який складає 1 рік.

З матеріалів справи вбачається та не
заперечується сторонами, що
відповідачем передбачені обсяги
підрядних робіт на суму 1 410 242,40 грн.
були виконані, про що були складені
акти виконаних робіт форми КБ-2 та
довідки про їх вартість форми КБ-3, що
також не заперечується сторонами.

Підставою заявленого позову
Заступника прокурора Львівської
області в інтересах держави в особі
Тщенецької сільської ради, яка
покладена в основу рішення, є висновки
Контрольно-ревізійного відділу (КРВ)
Мостиського району Львівської області
про завищення вартості будівельних
робіт на суму 545 123 грн., які викладені
акті № 32-38/2 від 18.01.2011року.

Місцевий господарський суд, при
прийняття оскаржуваного рішення
виходив також з того, що внесені до
актів відомості про обсяги та вартість
фактично виконаних робіт по ремонту
доріг по вул. Миру у с. Тщенець та вул.
Шевченка у с. Волиця Львівської
області не відповідають фактичним
обставинам, оскільки, як зазначає суд,
відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 1103
від 28.07.2011 року, проведеної в ході
розслідування кримінальної справи №
2089, в актах приймання виконаних
підрядних робіт за червень-вересень 2009
року виявлена невідповідність
фактично виконаних робіт
проектно-кошторисній документації
(окремі роботи не проводилися взагалі),
завищення обсягів окремих видів робіт,
внаслідок чого відбулося збільшення
вартості, а також дублювання окремих
видів та об'ємів робіт, а відтак дійшов
висновку про те, що відповідач без
достатньої правової підстави набув
майно, а тому зобов'язаний повернути
потерпілому це майно, відповідно до ст.
1212 ЦК України

Згідно з частиною 1 статті 853 Цивільного
кодексу України замовник зобов'язаний
прийняти роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Частина 4 статті 882 даного Кодексу
передбачає, що передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною. Акт, підписаний однією
стороною, може бути визнаний судом
недійсним лише у разі, якщо мотиви
відмови другої сторони від підписання
акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до п.8.3 договору замовник
здійснює контроль і технічний нагляд
за якістю, обсягами та вартістю
реконструкцій, відповідністю
виконаних робіт кошторису, будівельним
нормам і правилам, а матеріалів,
конструкцій, виробів - державним
стандартам і технічним умовам.

При виявленні відхилень, недоробок,
дефектів замовник видає підряднику
розпорядження про їх усунення, а при
серйозних порушеннях якості робіт і
проектних рішень про призупинення
робіт (п.8.4 договору).

В матеріалах справи відсутні відомості
про те, що відповідно до п.8.3.та 8.4
позивачем, під час виконання робіт
відповідачем, передбачених договором,
було заявлено про будь-які порушення
щодо якості, обсягів та вартості
реконструкцій доріг, як то передбачено
зазначеними пунктами договору.

Як зазначалось вище, сторонами
складені та підписані акти виконаних
робіт форми КБ-2 та довідки про їх
вартість форми КБ-3, що свідчить про те,
що й жодних претензій з боку позивача
при передачі відповідачем виконаних
робіт за актами, позивачем не заявлено.

Таким чином, оскільки позивач, як
замовник за договором, не вчинив
передбачені дії, відповідно до ст. 853 ЦК
України, він втратив право вимагати
відшкодування коштів, які є предметом
позову.

Так, статтею 1212 Цивільного кодексу
України, яка покладена в основу
рішення, передбачено, що особа, яка
набула майно без достатньої правової
підстави зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. Положення зазначеної статті
застосовується незалежно від того, чи
безпідставне набуття було результатом
поведінки набувача майна, потерпілого,
інших осіб чи наслідком події.

Слід зазначити про те, що акт № 32-38/2 від
18.01.2011року Контрольно- ревізійного
відділу (КРВ) Мостиського району
Львівської області про завищення
вартості будівельних робіт на суму 545
123 грн., може бути підставою для
вчинення відповідних процесуальних
дій посадовими особами (зокрема
пред'явлення відповідного позову до
суду), однак не позбавляє відповідну
особу процесуального обов'язку
доводити свої вимоги належними та
допустимими доказами.

Законом України „Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні "
органом державної
контрольно-ревізійної служби при
проведенні контрольних заходів
визначати збитки чи матеріальну шкоду
не заборонено, разом з цим їх розмір
підлягає доказуванню стороною та
оцінці судом на загальних підставах за
правилами, встановленими чинним
процесуальним законодавством України,
зокрема, розділом V Господарського
процесуального кодексу України.

Предметом позовних вимог в даній
справі, як вбачається з оскаржуваного
рішення та інших матеріалів справи, є
те, що замовником умови договору
виконано повністю, оскільки за
проведення реконструкції доріг
відповідач на підставі актів
приймання виконаних робіт отримав від
позивача кошти в сумі 1410242,40 грн., однак
внаслідок оплати завищеної вартості
будівельних робіт сільській раді
завдано матеріальної шкоди.

Судова колегія зазначає про те, що
розрахунки між позивачем та
відповідачем (у тому числі в частині
оспорюваної суми) здійснювалися згідно
з укладеним ними договором №1 від
20.05.2009р. на реконструкцію вулиць Миру у
с. Тщенець та Т. Шевченка у с. Волиця
Львівської області, між тим як статтею
204 ЦК України установлено презумпцію
правомірності правочину: за приписом
цієї норми правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним. Більш того, згідно з статтею
629 названого Кодексу договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
Обставин, які б могли свідчити про
недійсність договору повністю або в
певній частині з матеріалів справи не
вбачається.

Відтак, заявлені позовні вимоги про
стягнення 545123 грн., що набуті позивачем
безпідставно не можуть бути
задоволені, оскільки вони перераховані
на виконання умов договору, а змістом
укладеного договору є, ті умови, на яких
сторони погодились його виконувати.

Крім того, при вирішенні даного спору,
місцевий господарський суд
посилається на висновок судової
будівельно-технічної експертизи № 1103
від 28.07.2011 року, проведеної в ході
розслідування кримінальної справи, в
якій вартість виконаних робіт
встановлена ймовірною. Як вбачається з
постанови по кримінальній справі №
1/448/7/13 від 19.04.2013р. Мостиського
районного суду Львівської області,
була встановлена вина в скоєнні
злочину фізичної особи-директора
підприємства ОСОБА_4, але в зв'язку зі
смертю останнього провадження закрито.
До того ж, цивільний позов, в рамках
кримінального провадження, заявлено не
було. Слід також зазначити, що при
зверненні до суду з позовними вимогами
а ні прокурор, а ні позивач не надали
суду доказів завдання матеріальної
шкоди (збитків) на суму 545123грн.

З урахуванням наведеного, судова
колегія дійшла висновку про
безпідставність позовних вимог
Заступника прокурора Львівської
області в інтересах держави в особі
Тщенецької сільської ради про
стягнення з відповідача 545123 грн.
переплати за невиконані роботи за
договором №1 від 20.05.2009р., тому в їх
задоволенні слід відмовити.

Позовні вимоги про стягнення з
відповідача 109024,60 грн. штрафу за
неналежне виконання договірних
зобов'язань та 57066,20 грн. пені
задоволенню також не підлягають,
оскільки зазначені позовні вимоги є
похідними від первісної вимоги,
обставини та обґрунтованість якої
матеріалами справи не підтверджено.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення
Господарського суду міста Києва не
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Ожидівський асфальтобетонний завод"
задовольнити.

2.Рішення Господарського суду
Київської області від 01.04.2014р. у справі
№18/077-12 скасувати.

3. В позові відмовити.

4.Повернути до Господарського суду
Київської області матеріали справи
№18/077-12.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 13.06.2014р.

Головуючий суддя
С.А. Пашкіна

Судді
Л.Г. Сітайло

Н.Ф. Калатай