ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.06.2014р.
Справа № 14/76пд

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Східна компанія
розвитку", м.Донецьк,

Товариства з обмеженою
відповідальністю „Федан", м.Донецьк

до відповідача 1 Донецької міської
ради, м.Донецьк

до відповідача 2 Товариства з обмеженою
відповідальністю „Твоя преса-Донецьк",
м.Донецьк

третя особа 1 без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідачів

Головне управління містобудування і
архітектури Донецької міської ради,
м.Донецьк

третя особа 2 без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідачів

Комунальне підприємство „Управління
генерального плану м.Донецька",
м.Донецьк

третя особа 3 без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідачів

Управління земельних ресурсів
Донецької міської ради, м.Донецьк

про визнання договору від 14.12.2009р.
недійсним

Головуючий суддя Левшина Г.В.

Суддя Довгалюк В.О.

Суддя Уханьова О.О.

Представники:

від позивача 1: не з'явився

від позивача 2: не з'явився

від відповідача 1: Вінічук Ю.М.-по дов.

від відповідача 2: не з'явився

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

від третьої особи 3: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Східна компанія
розвитку", м.Донецьк, Товариство з
обмеженою відповідальністю „Федан",
м.Донецьк, позивачі, звернулись до
господарського суду Донецької області
з позовом до відповідача 1, Донецька
міська рада м.Донецьк, до відповідача 2,
Товариство з обмеженою
відповідальністю „Твоя преса-Донецьк",
м.Донецьк, про визнання договору від
14.12.2009р. недійсним.

В обґрунтування своїх вимог позивачі
посилаються на ті обставини, що
оспорюваний правочин був вчинений
відповідачами для приховування
договору оренди землі, невідповідність
останнього ст.124 Земельного кодексу
України.

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву
від 22.04.2010р. проти позову заперечує,
посилаючись на відсутність предмету
спору у справі, відсутність у позивачів
будь-яких прав на оспорювання
правочину.

Відповідач 2 надав відзив на позовну
заяву від 21.04.2010р., в якому позовні
вимоги не визнав, посилаючись на
відповідність спірного договору
вимогам закону, недоведеність
позивачами порушення їх прав та
інтересів при зверненні до суду з
розглядуваним позовом.

Ухвалою від 12.05.2010р. до участі у справі в
якості третіх осіб 1-3 без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідачів було залучено Головне
управління містобудування і
архітектури Донецької міської ради,
м.Донецьк, Комунальне підприємство
„Управління генерального плану
м.Донецька", м.Донецьк та Управління
земельних ресурсів Донецької міської
ради, м.Донецьк.

Третя особа 1 надала суду письмові
пояснення по справі, згідно яких вважає
позовну заяву безпідставною та
необґрунтованою.

Третя особа 2 у письмових поясненнях
від 04.08.2010р. стверджує про відсутність
предмету спору по справі.

Третя особа 3 надала відгук на позовну
заяву від 24.06.2010р., в якому підтримала
правову позицію відповідача 1 щодо
відсутності порушення прав та
інтересів позивачів укладанням
оспорюваного правочину.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін та третіх
осіб, господарський суд встановив:

14.12.2009р. між відповідачем 1 та
відповідачем 2 був підписаний договір
розташування тимчасових споруд, згідно
умов якого Донецька міська рада
дозволяє, а ТОВ „Твоя преса-Донецьк"
розташовує чотири кіоски з продажу
друкованої продукції (ділянка №1-10,00
кв.м., ділянка №2-12,00 кв.м, ділянка №3-10,00
кв.м., ділянка №4-12,00 кв.м) по
вул.І.Ткаченка (перехрестя з
пр.Ленінським), по вул.Купріна (зупинка
„ПК ХНІ Партз'їзду), по пр.Ленінському
(перехрестя з вул.Купріна), по
вул.Пухова (перехрестя з вул.Купріна) у
м.Донецьку.

Виходячи зі змісту позовної заяви,
спірний договір передбачає
розташування кіоску з продажу
друкованої продукції на земельній
ділянці, яка є суміжною з земельною
ділянкою, належною позивачам на праві
постійного користування. Крім цього, на
підставі зазначеного вище договору
відповідач 2 намагається здійснювати
земляні роботи на цій земельній
ділянці, в результаті яких може бути
пошкоджена інженерна та комунікаційна
інфраструктура будівлі, належної
позивачам на праві спільної власності.

За таких обставин, враховуючи
невідповідність договору від 14.12.2009р.
вимогам закону, позивачами заявлені
вимоги про визнання останнього
недійсним.

Відповідачі та треті особи позов не
визнали з підстав, викладених у
відзивах на позовну заяву, письмових
поясненнях.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд вважає
позовні вимоги неправомірними, такими,
що підлягають залишенню без
задоволення, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Згідно із ст.510 Цивільного кодексу
України сторонами у зобов'язанні є
боржник і кредитор.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509
Цивільного кодексу України, ст.174
Господарського кодексу України
виникають, зокрема, з договору.

За приписом ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Як встановлено, предметом розгляду у
цій справі є визнання недійсним
договору розташування тимчасових
споруд (чотирьох кіосків по продажу
друкованої продукції) від 14.12.2009р., який
був укладений між Донецькою міською
радою та ТОВ „Твоя преса-Донецьк".

Таким чином, з урахуванням вимог
ст.ст.11, 509, 626 Цивільного кодексу
України, ст.ст.173, 174 Господарського
кодексу України відповідні
зобов'язання за договором розташування
тимчасових споруд (чотирьох кіосків по
продажу друкованої продукції) від
14.12.2009р. виникли саме у сторін цього
договору - Донецької міської ради та
ТОВ „Твоя преса-Донецьк".

Відповідно до ст.1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням. У
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Частиною 1 ст.15 Цивільного кодексу
України встановлено, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Частина 1 та п.2 ч.2 ст.16 Цивільного
кодексу України визначають, що кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання правочину
недійсним.

Як вказувалось вище, позивачі
звернулися до господарського суду
Донецької області з позовом до
відповідачів про визнання недійсним
договору розташування тимчасових
споруд (чотирьох кіосків по продажу
друкованої продукції) від 14.12.2009р.

Статтями 4-3, 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлений принцип господарського
судочинства, згідно з яким кожна
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається в обґрунтування
своїх вимог або заперечень.

Таким чином, при зверненні до суду з
позовом про визнання недійсним
договору розташування тимчасових
споруд (чотирьох кіосків по продажу
друкованої продукції) від 14.12.2009р.
позивачами має бути доведено, яким
чином цей договір впливає на їх права
та обов'язки, порушує останні.

Як встановлено судом, позивачі не є
сторонами і учасниками спірного
договору розташування тимчасових
споруд (чотирьох кіосків по продажу
друкованої продукції) від 14.12.2009р.

Обґрунтовуючи своє право на звернення
до суду з відповідними позовними
вимогами позивачі посилаються на
рішення господарського суду Донецької
області від 04.08.2009р. по справі №44/221пн,
яке залишене без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 25.08.2009р.

Зокрема, як вказують позивачі, вказаним
вище судовим рішенням за ними було
визнано право на постійне користування
земельною ділянкою площею 0,7667 га, яка
знаходиться під будівлею з
господарською прибудовою площею 8183,7
кв.м., розташованою по пр.Ленінському, 4а
у м.Донецьку, та зобов'язано Донецьку
міську раду оформити право на постійне
користування вказаною земельною
ділянкою за позивачами та видати
відповідний державний акт.

За твердженням позивачів, спірний
договір передбачає розташування
кіоску з продажу друкованої продукції
на земельній ділянці, яка є суміжною з
земельною ділянкою, належною позивачам
на праві постійного користування. Крім
цього, на підставі зазначеного вище
договору відповідач 2 намагається
здійснювати земляні роботи на цій
земельній ділянці, в результаті яких
може бути пошкоджена інженерна та
комунікаційна інфраструктура будівлі,
належної позивачам на праві спільної
власності.

За правилами ст.215 Цивільного кодексу
України недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, передбачених
ст.203 Цивільного кодексу України, є
підставою для недійсності правочину.
Тобто, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним на підставах,
встановлених законом, в разі
заперечення його дійсності однією із
сторін або іншою заінтересованого
особою.

Згідно ч.3 ст.215 Цивільного кодексу
України одна із сторін договору або
інша заінтересована особа вправі
заперечити його дійсність, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" N9 від 6
листопада 2009 року передбачено, що
відповідно до статей 215 та 216 Цивільного
кодексу України вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності може бути заявлена як
однією із сторін правочину, так і іншою
заінтересованою особою, права та
законні інтереси якої порушено
вчиненням правочину.

За висновками суду, всупереч вимог
ст.ст.4-3, 33 Господарського
процесуального кодексу України
позивачами не визначено та не доведено,
яким саме чином безпосередньо договір
розташування тимчасових споруд
(чотирьох кіосків по продажу
друкованої продукції) від 14.12.2009р.,
вимоги про визнання недійсним якого є
предметом розгляду у цій справі,
впливають на їх права та обов'язки,
порушують останні.

Виходячи з того, що при розгляді справи
№14/76пд існувала необхідність
встановлення факту суміжності
земельних ділянок, які є предметом
оспорюваного правочину, та земельної
ділянки, відносно якої за позивачами
було визнано право постійного
користування, визначення місця
розташування відносно одна одної цих
земельних ділянок, ухвалою
господарського суду Донецької області
від 14.12.2010р. за клопотанням позивачів
було призначено проведення судової
експертизи по справі.

При цьому, на вирішення експерту були
поставлені наступні питання:

1. Встановити (з нанесенням на єдину
схему), місце розташування однієї
земельної ділянки відносно іншої,
зокрема: земельної ділянки загальною
площею 0,7667 га, розташованої під
будівлею із господарською прибудовою
загальною площею 8183,7 кв.м., в місті
Донецьку по пр.Ленінському, 4а, право
постійного користування якою було
визнано за Товариством з обмеженою
відповідальністю „Східна компанія
розвитку" та Товариством з обмеженою
відповідальністю „Федан", та земельної
ділянки загальною площею 10,00 кв.м.,
розташованої по пр.Ленінському
(перехрестя з вул.Купріна), яка була
передана Товариству з обмеженою
відповідальністю „Твоя преса-Донецьк"
задля розташування кіоску з продажу
друкованої продукції на підставі
договору розташування тимчасових
споруд, укладеного між Донецькою
міською радою та Товариством з
обмеженою відповідальністю „Твоя
преса-Донецьк" 14.12.2009р.;

2. Визначити, чи впливає надання
Товариству з обмеженою
відповідальністю „Твоя преса-Донецьк"
земельної ділянки загальною площею10,00
кв.м., розташованої по пр.Ленінському
(перехрестя з вул.Купріна), для
розташування кіоску з продажу
друкованої продукції на підставі
договору розташування тимчасових
споруд, укладеного між Донецькою
міською радою та Товариством з
обмеженою відповідальністю „Твоя
преса-Донецьк" 14.12.2009р., на можливість
використання Товариством з обмеженою
відповідальністю „Східна компанія
розвитку" та Товариством з обмеженою
відповідальністю „Федан" земельної
ділянки загальною площею 0,7667 га,
розташованої під будівлею із
господарською прибудовою загальною
площею 8183,7 кв.м., в місті Донецьку по
пр.Ленінському, 4а.

Листом від 04.05.2011р., який надійшов на
адресу суду 11.03.2014р., судовим експертом
ОСОБА_2 було повідомлено суд про ті
обставини, що обстеження земельної
ділянки по пр.Ленінському, 4а та ділянки
10 кв.м. по пр.Ленінському на перехресті
з вул..Купріна було призначено на
10.02.2011р., про що сторони повідомлені
письмово. Проте, за усним проханням
представника позивачів обстеження
спірних ділянок було перенесено на
14.04.2011р., про що сторони були обізнані.
Як вказує експерт, у зв'язку з неявкою
сторін земельні ділянки обстежені не
були, внаслідок чого матеріали справи
повернуті суду без дослідження.

Будь-яких доказів, які б підтверджували
факт суміжності земельних ділянок, які
є предметом оспорюваного правочину, та
земельної ділянки, відносно якої за
позивачами було визнано право
постійного користування, всупереч
вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського
процесуального кодексу України
позивачами до матеріалів справи не
надано.

Зважаючи на положення ст.216 Цивільного
кодексу України у разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину. Застосування способу
реституції, повернення сторін у
попередній стан при визнанні недійсною
угоди є визначальним для відновлення
порушеного права такого способу
захисту як визнання правочину
недійсним.

За висновками суду, в разі визнання
спірного договору розташування
тимчасових споруд (чотирьох кіосків по
продажу друкованої продукції) від
14.12.2009р. недійсним та застосування
наслідків недійсності передбачених
цивільним законом, останні будуть
стосуватися виключно відповідачів.

Одночасно, майновий статус та правове
положення позивачів ніяким чином не
зміняться.

За таких обставин, недоведеність
позивачами факту порушення їх прав
підписанням відповідачами спірного
договору є підставою для відмови в
задоволенні позовних вимог про
визнання недійсним договору
розташування тимчасових споруд
(чотирьох кіосків по продажу
друкованої продукції) від 14.12.2009р.

Судові витрати покладаються на
позивачів повністю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні
позовних вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю „Східна компанія
розвитку", м.Донецьк, Товариства з
обмеженою відповідальністю „Федан",
м.Донецьк до Донецької міської ради
м.Донецьк, Товариства з обмеженою
відповідальністю „Твоя преса-Донецьк",
м.Донецьк про визнання договору від
14.12.2009р. недійсним.

В судовому засіданні 18.06.2014р. оголошено
повний текст рішення.

Головуючий суддя
Г.В. Левшина

Суддя
В.О. Довгалюк

Суддя
О.О. Уханьова