ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2014 р.Справа № 922/1356/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Бояр
В.В.

розглянувши справу

за позовом Управління Державної служби
охорони при ГУМВС України в
Харківській області, м.Харків до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стратон", м. Харків
про стягнення заборгованості 58 000,00
грн., 423,78 грн. процентів річних, 1186,03 грн.
пені,за участю представників сторін:

позивача - Назаренко Я.С., за
довіреністю № 48/9-3618 від 10.12.2013 року,

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної служби охорони
при ГУМВС України в Харківській
області, м.Харків (позивач) звернулось
до господарського суду Харківської
області із позовною заявою до
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стратон", м. Харків
про стягнення суми основного боргу в
розмірі 58 000,00 грн., 423,78 грн. процентів
річних за період з 21.01.2014 року по 15.04.2014
року, 1186,03 грн. пені за період з 21.01.2014
року по 15.04.2014 року. В обґрунтування
позовних вимог, позивач посилається на
неналежне виконання покладених на
відповідача обов'язків за Договором №
32-37728 від 01.01.2014 року про надання послуг
з контролю за несенням служби відомчою
охороною та припинення правопорушень
на об'єкті розташованого за адресою:
м.Харків, вул. Академіка Павлова, 120, в
частині повної та своєчасної оплати за
надані позивачем послуги.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 08.04.2014 року
було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі та призначено її розгляд у
відкритому судовому засіданні на 14.05.2014
року о 11:30 годині.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 14.05.2014 року
розгляд справи було відкладено на
04.06.2014 року о 11:15 годині.

До господарського суду Харківської
області 22.05.2014 року від представника
позивача надійшов супровідний лист (вх.
№ 16963), відповідно до якого просить суд
долучити до матеріалів справи докази
направлення копії позовної заяви та
доданих до неї документів на адресу
відповідача, яка вказану у Витягу з
ЄДРЮО та ФОП.

До господарського суду Харківської
області 27.05.2014 року від представника
позивача надійшло клопотання (вх. №
17481), відповідно до якого просить суд
стягнути з відповідача судові витрати
у розмірі 51,00 грн., пов'язаних з
отриманням витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. Окрім того, до
вказаного клопотання додані Акти
прийому здачі наданих послуг, оригінал
платіжного доручення №4086 від 06.05.2014р.
на суму 51,00 грн., а також пояснення, в
яких останній повідомляє суду, що
рахунки на оплату наданих послуг та
акти прийому-здачі виконаних робіт за
кожний місяць особисто надавалися
відповідачу, але оскільки відповідач
відмовився від підписання актів та
прийняття рахунків, - вказані документи
були направлені поштою.

Всі надані документи прийняті судом до
розгляду, досліджені та долучені до
матеріалів справи.

Представник позивача в призначене
судове засідання з'явився, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив суд їх задовольнити, з підстав
викладених у позовній заяві, а також
просив суд стягнути з відповідача 51,00
грн. витрат, пов'язаних з отриманням
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. Окрім того, пояснив
суду, що рахунки на оплату наданих
послуг та акти прийому-здачі виконаних
робіт за кожний місяць особисто
надавалися відповідачу, але оскільки
відповідач відмовився від підписання
актів та прийняття рахунків, вказані
документи були направлені поштою.
Надав пояснення по суті справи.

Представник відповідача в призначене
судове засідання не з'явився, вимоги
ухвали суду не виконав, про час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений своєчасно та належним
чином, про що свідчить повідомлення
про вручення поштового відправлення №
366.

Отже, відповідач не скористався своїми
правами, наданими йому статтею 22
Господарського процесуального кодексу
України, на участь його представника в
судовому засіданні, на спростування
позовних вимог позивача, не надав суду
доказів належного виконання
договірних зобов'язань, не провів
звірку взаємних розрахунків з
позивачем, не надав суду свій варіант
проекту акту звірки.

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів покладено на сторони, а також з
огляду на те, сторони були попередженні
про розгляд справи за наявними
матеріалами у разі їх нез'явлення в
засідання суду, суд згідно за статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України розглядає справу за наявними в
ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив
наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Зокрема, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є договори
та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174
Господарського кодексу України
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, зміст договору складається з
умов, які визначаються на розсуд та за
погодженням сторін, та умов, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства, договір
укладений (підписаний сторонами) є
обов'язковим для виконання кожної із
сторін.

01.01.2014р. між управлінням державної
служби охорони при ГУМВС України в
Харківській області (охорона) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Стратон", м. Харків
(замовник) укладено договір №32-37728 на
охорону об'єкта Державною службою
охорони при МВС України, згідно умов
якого охорона приймає на себе
зобов'язання з 01.01.2014р. надавати
замовнику послуги з контролю за
несенням служби відомчою охороною та
припинення правопорушень на об'єкті
замовника за адресою: м. Харків, вул.
Академіка Павлова, 120 (супермаркет
"Таргет"), далі - "об'єкт".

Сторонами погоджено, що вартість
щомісячного абонентського
обслуговування становить 21000,00грн. на
місяць, з урахуванням ПДВ - 3500,00грн. (п.7.1.
договору, додаток №1 до договору, арк.с.
9).

Цей договір набуває чинності з моменту
його підписання та діє до 31.12.2014р. (п.9.1.
договору).

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Отже, за юридичною природою вказаний
договір є договором про надання послуг.
Відповідно до ст. 902 ЦК України,
виконавець повинен надати послугу
особисто.

Як свідчать матеріали справи, позивач
належним чином виконував свої
обов'язки за вищевказаним договором та
в період дії вказаного договору
позивачем надано відповідачу послуги з
січня 2014 року по березень 2014 року на
загальну суму 58000,00грн., що
підтверджується матеріалами справи, а
саме актами здачі-прийняття робіт
(надання послуг), за січень 2014 року
підписаними сторонами та скріпленими
печатками сторін: Акт №32-0000311 від 28.02.2014
р. на суму 42 000,00 грн., та Акт №32-00010362 від
31.03.2014р. (наданий 27.05.2014 року разом із
поясненнями позивача про те, що
відповідач відмовився підписувати
вказаний акт).

За змістом п.7.2. договору оплата послуг
охорони здійснюється щомісяця, але не
пізніше 20 числа поточного місяця,
згідно з виставленими охороною
розрахунками або без них.

В порушення умов договору, вартість
послуг, наданих позивачем на загальну
суму 58000,00 грн. не сплачена, у зв'язку з
чим у відповідача перед позивачем
утворилася сума заборгованості у
розмірі 58000,00 грн.

На момент розгляду справи вказана сума
заборгованості не погашена, вимога про
оплату №1/292/нз від 24.03.2014р. (арк.с.10) не
виконана, заборгованість не
спростована відповідачем, доказів
сплати заборгованості до суду не
надано.

Отже, надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд дійшов висновку про повне
задоволення відповідного позову,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно із ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Відповідач на день розгляду справи
будь-яких доказів, які б свідчили про
протилежне, в тому числі і про
погашення заборгованості згідно
вищезазначеного договору не надав,
тому згідно вимог ст. ст. 33, 34 ГПК
України, позовні вимоги про стягнення
58000,00грн. заборгованості підлягають
задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення основного
боргу, позивачем заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 423,78 грн.
процентів річних за період з 21.01.2014 року
по 15.04.2014 року, 1186,03 грн. пені за період з
21.01.2014 року по 15.04.2014 року, у
відповідності до п.6.3. договору.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання
грошового зобов'язання кредитор має
право стягнути, а боржник повинен
сплатити, крім основного боргу, також
втрати від інфляційних процесів та
річні відсотки за весь час
прострочення виконання зобов'язання.

Приймаючи до уваги встановлений факт
прострочення відповідачем виконання
основного грошового зобов'язання,
заявлені позивачем вимоги про
стягнення 3% річних обґрунтовані,
доведені матеріалами справи, вірно
нараховані, розрахунок перевірено
судом (а.с. 12), та підлягають задоволенню
в сумі 423,78 грн. за період з 21.01.2014 року
по 15.04.2014 року,

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з
наслідків порушення зобов'язань є
сплата неустойки, розмір якої
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Враховуючи, що згідно ст.ст. 526, 530 ЦК
України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору і у
встановлений строк, відповідачем дані
строки порушені, в зв'язку з чим він
повинен нести відповідальність,
передбачену умовами п. 6.3. договору,
яким встановлено, що у разі
несвоєчасної оплати охоронних послуг
замовник сплачує охороні пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
(що діяла в період, за який
нараховується пеня) від суми
простроченої оплати за кожний день
прострочення платежів.

Перевіривши розрахунок позивача по
пені, наданий до позовної заяви (а.с.13),
суд приходить до висновку про
задоволення позову в цій частині, у
розмірі 1186,03 грн. пені за період з 21.01.2014
року по 15.04.2014 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд керується наступним.

У пунктах 1,2 Постанови Пленуму ВГСУ № 7
від 21.02.2013 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України", Вищий
господарський суд України вказав, що
відповідно до розділу VI Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК) судовими витратами є витрати
сторін та інших учасників судового
процесу в господарському суді, які
пов'язані з розглядом справи і
складаються з: судового збору; сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом; витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження; оплати
послуг перекладача, адвоката; інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Склад судових витрат не є вичерпним, і
оцінка тих чи інших витрат сторін як
судових здійснюється господарським
судом з урахуванням обставин
конкретної справи.

Так ухвалою господарського суду
Харківської області від 08.04.2014р. суд
зобов'язав позивача надати позивача
довідку та витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців стосовно позивача та
відповідача і на вимогу суду такі
докази були надані. На підтвердження
розміру судових витрат в цій частині
позивач надав до суду оригінал
платіжного доручення №4086 від 06.05.2014р.
на суму 51,00 грн., з призначенням платежу
оплата за витягу з реєстраційної
служби та оплата за довідку з
реєстраційної служби, відповідно.

Таким чином, судові витрати у розмірі
1878,00грн., які складаються з 1827,00грн.
витрат зі сплати судового збору та
51,00грн. витрат пов'язаних з отриманням
витягу та довідок з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, відповідно до ст. 49
ГПК України, покладаються на
відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, статтями 526, 530, 611 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стратон", м. Харків
(61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова,
будинок 120, ) на користь
управління державної служби охорони
при ГУМВС України в Харківській
області (61012, м.Харків вул.Полтавський
Шлях, 20, ) суму основного
боргу в розмірі 58 000,00 грн., 423,78 грн.
процентів річних за період з 21.01.2014 року
по 15.04.2014 року, 1186,03 грн. пені за період з
21.01.2014 року по 15.04.2014 року та 1827,00 грн.
судового збору та 51,00 грн. витрат
пов'язаних з отриманням витягу та
довідок з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 10.06.2014 р.

Суддя А.М. Буракова

922/1356/14