ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року Справа № 5004/1550/12 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Полякова Б.М. - головуючого, Коваленка
В.М. (доповідач у справі), Короткевича
О.Є.,розглянувши касаційну
скаргуфізичної особи - підприємця
ОСОБА_4, м. Луцьк Волинської області на
постанову та ухвалувід 25.03.2014 р.
Рівненського апеляційного
господарського суду від 17.04.2013 р.
господарського суду Волинської
областіу справі№ 5004/1550/12
господарського суду Волинської
області

за заявою фізичної особи -підприємця
ОСОБА_4, м. Луцьк Волинської області до
боржникатовариства з обмеженою
відповідальністю "Луцький
м'ясокомбінат № 1", м. Луцьк Волинської
областіпровизнання
банкрутомрозпорядник майна
арбітражний керуючий Шевчук О.П.

представники сторін в судове засідання
не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 04.12.2012 року
порушено провадження у справі №
8/5004/1550/12 про банкрутство товариства з
обмеженою відповідальністю "Луцький
м'ясокомбінат № 1" (далі - Боржник,
Товариство) за заявою фізичної особи
-підприємця ОСОБА_4 (далі - Кредитор,
Підприємець) в порядку загальних норм
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції до
набрання чинності з 19.01.2013 року
внесених змін, далі - Закон про
банкрутство).

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 17.04.2013 року
(суддя - А.М. Кравчук) затверджено реєстр
вимог кредиторів Товариства із
визначенням визнаних вимог кредиторів
та черговістю їх задоволення, у тому
числі вимоги Підприємця - в сумі 5 365
грн. 00 коп. - із задоволенням у першу
чергу, а в сумі 462 346 грн. 12 коп. - із
задоволенням у шосту чергу. При цьому,
розпорядника майна зобов'язано вжити
заходи, відповідно до закону,
спрямовані на проведення зборів
кредиторів та утворення комітету
кредиторів.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 29.05.2013 року
(залишеною без змін постановою Вищого
господарського суду України від 02.10.2013
року) за результатами апеляційного
провадження залишено без змін ухвалу
господарського суду Волинської
області від 17.04.2013 року в частині вимог
ПАТ "Західінкомбанк".

Не погодившись частково із ухвалою
місцевого суду від 17.04.2013 року, фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до
Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати ухвалу
господарського суду Волинської
області від 17.04.2013 року, обґрунтувавши
вимоги невключенням судом до реєстру
вимог кредиторів витрат ініціюючого
кредитора на публікацію оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство в сумі 527 грн. 00 коп.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.11.2013 року
провадження за апеляційною скаргою
Підприємця на ухвалу господарського
суду Волинської області від 17.04.2013 року
припинено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 05.02.2014 року скасовано
ухвалу Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.11.2013 року, а
справу направлено до Рівненського
апеляційного господарського суду для
розгляду по суті апеляційної скарги
Підприємця на ухвалу господарського
суду Волинської області від 17.04.2013 року
в частині вимог щодо витрат в сумі 527
грн. 00 коп. на публікацію оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство.

При новому апеляційному розгляді
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 25.03.2014 року
(головуючий суддя - Коломис В.В., судді:
Мамченко Ю.А., Саврій В.А.) апеляційну
скаргу залишено без задоволення, а
ухвалу господарського суду
Волинської області від 17.04.2013 року в
частині вимог щодо витрат в сумі 527 грн.
00 коп. на публікацію оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство - без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями попередніх інстанцій,
фізична особа - підприємець ОСОБА_4
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати як ухвалу
господарського суду Волинської
області від 17.04.2013 року, так і постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 25.03.2014 року.

Вищий господарський суд України
відхиляє заявлене скаржником в
телеграмі, що надійшла до касаційного
суду 03.06.2014 року, клопотання про
відкладення судового засідання у
справі, оскільки в ухвалі від 26.05.2014
року про порушення касаційного
провадження за скаргою Підприємця та
призначення її до розгляду на 04.06.2014
року об 11 год. 10 хв. вказано, що
нез'явлення представників сторін у
засідання судової колегії не є
перешкодою для розгляду касаційних
скарг. До того ж, як свідчить відмітка
про направлення сторонам та учасникам
провадження у справі копії згаданої
ухвали - від 26.05.2014 року, ця ухвала була
направлена, у тому числі і скаржнику,
26.05.2014 року - за дев'ять днів до дня
проведення судового засідання в
касаційному суді, що також відповідає
вимогам ст. 87 ГПК України.

У зв'язку із викладеним у суду
касаційної інстанції відсутні правові
підстави для відкладення розгляду
вказаної касаційної скарги.

Касаційна скарга мотивована
порушенням судами попередніх
інстанцій норм матеріального права,
зокрема ст. 14, ч. 13 ст. 11, ст. 31 Закону про
банкрутство, а також норм
процесуального права.

Здійснюючи дане касаційне провадження,
колегія суддів виходить з того, що
оскаржувані судові рішення
заперечуються в частині витрат
ініціюючого кредитора на публікацію
оголошення про порушення справи про
банкрутство Боржника в сумі 527 грн. 00
коп. При цьому слід зазначити, що ухвала
місцевого суду від 17.04.2013 року в іншій
частині-зокрема, стосовно
кредиторських вимог ПАТ
"Західінкомбанк", переглядалась в
апеляційному та касаційному порядку,
та за результатами здійснення
відповідного касаційного провадження
була винесена постанова від 02.10.2013 року,
про що також було вказано і в постанові
касаційного суду від 05.02.2014 року у даній
справі.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши наявні матеріали справи,
проаналізувавши застосування судами
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

В оскаржуваній ухвалі місцевий суд
вказав, що розпорядником майна був
поданий на затвердження реєстр вимог
кредиторів, який підлягає затвердженню
із визначенням черговості задоволення
вимог кожного кредитора. Апеляційний
суд вказав, що згідно вказаного реєстру
вимог розпорядником майна були
включені до складу визнаних вимог
також витрати ініціюючого кредитора в
сумі 527 грн. 00 коп. на публікацію
оголошення про порушення справи про
банкрутство, однак у визнанні цих вимог
згідно ухвали про затвердження реєстру
вимог кредиторів слід відмовити,
оскільки ці вимоги виникли у процедурі
банкрутства Боржника та не відносяться
до вимог конкурсного кредитора, а тому
можуть бути заявлені у ліквідаційній
процедурі. Також, апеляційний суд
вказав, що вимоги за вказаними
витратами погашаються у першу чергу
після реалізації майна у ліквідаційній
процедурі.

Заперечуючи вказані висновки судів,
скаржник зазначає, що вимоги щодо
витрат ініціюючого кредитора на
публікацію оголошення про порушення
справи про банкрутство
задовольняються у першу чергу,
оскільки були заявлені у межах
встановленого нормами ч. 1 ст. 14 Закону
про банкрутство тридцятиденного
строку, а тому мають бути визнані із
включенням цих вимог до реєстру вимог
кредиторів.

Однак суд касаційної інстанції
частково не погоджується із наведеними
доводами скаржника, виходячи з
наступного.

Дійсно, нормами пп. "г" п. 1 ч. 1 ст. 31
Закону про банкрутство передбачено, що
витрати, пов'язані з провадженням у
справі про банкрутство в
господарському суді та роботою
ліквідаційної комісії, у тому числі
витрати заявника на публікацію
оголошення про порушення справи про
банкрутство, задовольняються у першу
чергу за рахунок коштів, одержаних від
продажу майна банкрута.

Однак, касаційний суд звертає увагу на
те, що відповідно до норм згаданої
статті при вирішенні питання щодо
черговості задоволення вимог
кредиторів у справі про банкрутство
законодавець виокремив таку категорію,
як витрати у справі про банкрутство,
які не відносяться, у розумінні ст.ст. 1,
14, 23 Закону про банкрутство, до жодної
категорії кредиторських вимог у справі
про банкрутство, оскільки є судовими
витратами.

У зв'язку із цим слід зробити висновок
про те, що на категорію судових витрат у
справі про банкрутство (до яких
відносяться і витрати на публікацію
оголошення про порушення справи про
банкрутство) не розповсюджуються
вимоги та правила Закону про
банкрутство щодо порядку та строків їх
заявлення, розгляду та визнання судом
(зокрема ст.ст. 14, 15, 23 Закону про
банкрутство), оскільки такі витрати не
відносяться до категорії
кредиторських вимог, а задовольняються
на підставі первинних документів про
такі витрати. Отже їх задоволення у
справі про банкрутство захищається в
силу норм закону, тобто такому
задоволенню не передує та не
вимагається процедура їх заявлення,
розгляду та визнання ухвалою суду, як
конкурсні вимоги.

Виходячи з вищенаведеного слід зробити
висновок про те, що вимоги ініціюючого
кредитора щодо витрат на публікацію
оголошення про порушення справи про
банкрутство Товариства в сумі 527 грн. 00
коп. не підлягають розгляду та визнанню
за результатами проведення
попереднього засідання у справі про
банкрутство та затвердження реєстру
вимог кредиторів Боржника, а тому
рішення судів згідно оскаржуваних
ухвали та постанови про відхилення
вимог Підприємця щодо вказаної суми
витрат (з підстав, наведених в даній
постанові) є правомірними та такими, що
відповідають нормам законодавства та
обставинам справи.

За таких обставин справи касаційні
вимоги фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 не спростовують висновків судів
першої та апеляційної інстанцій в
оскаржуваній частині, а тому
оскаржувані ухвала та постанова цих
судів в частині відхилення витрат
ініціюючого кредитора на публікацію
оголошення про порушення справи про
банкрутство Боржника 527 грн. 00 коп.
підлягають залишенню без змін, як такі,
що відповідають нормам матеріального
та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись
нормами ст.ст. 1, 14, 15, 23, 31 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції до набрання чинності з
19.01.2013 р. внесених змін) та ст.ст. 1115, 1117,
1119 - 11111, 11113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу фізичної особи
- підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

2. Постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
25.03.2014 р. та ухвалу господарського суду
Волинської області від 17.04.2013 р. у
справі № 5004/1550/12 в частині вимог щодо
витрат в сумі 527 грн. 00 коп. на
публікацію оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство
залишити без змін.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич

Постанова виготовлена та підписана
05.06.2014 року.