ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2014 р.
Справа № 914/1773/14

За позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю спільного
українсько-американського
підприємства «Термобуд», м.
Червоноград;до відповідача:Приватного
підприємства «Тафун-Плюс», Львівська
обл., Буський р-н, с.
Ожидів;про:стягнення 17 944,00 грн. Суддя -
Крупник Р.В. Секретар - Айзенбарт
А.І.Представники сторін:від
позивача:Шелеп І.Р. - представник
(довіреність №73 від 30.05.2014р.);від
відповідача:не з'явився.

Представнику позивача роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді та
здійснення технічної фіксації
судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

20.05.2014р. на розгляд господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява ТОВ СУАП «Термобуд» до ПП
«Тафун-Плюс» простягнення17 994,00 грн.
Крім цього, у позовній заяві позивачем
було заявлено клопотання про вжиття
заходів до забезпечення позову, шляхом
накладення арешту на майно та грошові
кошти відповідача.

Ухвалою суду від 21.05.2014р. порушено
провадження у справі, її розгляд
призначено на 05.06.2014р., відмовлено
позивачу у задоволенні клопотання про
вжиття заходів до забезпечення позову
з підстав, викладених в ухвалі суду.

Представник позивача в судове
засідання 05.06.2014р. з'явився, через
канцелярію суду подав заяву про
долучення документів до матеріалів
справи. Пояснив суду, що 19.05.2014р.
відповідачем сплачено основну суму
боргу в розмірі 15 495,00 грн., відтак
просив суд стягнути з відповідача 2 449,00
грн. штрафу та 1827,00 грн. судових витрат.

Відповідач явки повноважного
представника в судове засідання
05.06.2014р., не забезпечив, хоча належним
чином був повідомлений про час, дату та
місце судового розгляду. На адресу суду
направив довідку про відсутність
заборгованості перед позивачем з
підтверджуючими документами.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до
висновку, що неявка представника
відповідача не перешкоджає вирішенню
спору, оскільки, дослідивши наявні
матеріали справи, суд визнав їх
достатніми для того, щоб розглянути
спір за цими матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.11.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю спільного
українсько-американського
підприємства «Термобуд» (надалі -
Позивач) та Приватним підприємством
«Тафун-Плюс» (надалі - Відповідач)
укладено Угоду підряду реєстр. №17
(надалі - Угода), відповідно до п.п. 1.1., 1.4.
якої замовник (відповідач) доручає, а
підрядник (позивач) зобов'язується
виконати за свій ризик на платних
засадах зі сторони замовника
проведення наступних робіт (надання
послуг): монтаж панелей типу «седвіч» з
наповнювачем пінополістирол,загальною
площею 2406,8 кв.м. з деталями обробки, а
саме: бляхарський профіль та
з'єднувальні елементи. Замовник
зобов'язується прийняти виконані
підрядником роботи (надані послуги),
вказані в п. 1.1. даної Угоди та оплатити
їх у відповідності з розділом 2 даної
Угоди.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач взяті на себе зобов'язання за
Угодою виконав повністю - здійснив
монтаж панелей, що підтверджується
підписаним повноважними
представниками сторін Угоди та
скріпленим печатками сторін Актом
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ОУ-000117 від 29.11.2013р.

Відповідно до положень розділу 2 Угоди
вартість робіт даної Угоди з ПДВ - 72204,00
грн. Замовник напротязі 5 (п'яти) днів
після укладення Угоди зобов'язується
виконати 70% передоплату. Остаточна
оплата виконаних робіт (послуг)
здійснюється на підставі акту
здачі-приймання виконаних робіт
(послуг), відповідно до виставленого
підрядником рахунку, протягом одного
банківського дня.

Оскільки, виконані роботи
відповідачем були оплачені лише
частково, до сплати залишилося 15495,00
грн. позивач звернувся за захистом
своїх прав до суду.

Як вбачається з долучених до
матеріалів справи банківських виписок
по рахунку, 19.05.2014р. відповідачем на
рахунок позивача перераховано 15495,00
грн.

Встановивши наведені обставини справи,
суд прийшов до висновку, що позовні
вимоги про стягнення суми основного
боргу задоволенню не підлягають,
натомість вимоги щодо стягнення штрафу
є такими, що підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконану роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання
обов'язку.

Приписами ч. 1 ст. 837 ЦК України
визначено, що за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Факт виконання позивачем своїх
зобов'язань за Угодою підтверджується
Актом здачі-прийняття робіт (надання
послуг) №ОУ-000117 від 29.11.2013р. на суму 72204,00
грн. з ПДВ.

Згідно ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі
підряду визначається ціна роботи або
способи її визначення.

У відповідності із ст. 193 ГК України,
положення якої є аналогічні до
положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Судом встановлено, що повна оплата
робіт відбулася 19.05.2014р., тобто до
порушення провадження у справі, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи платіжним дорученням №6953 від
19.05.2014р. та Актом звірки взаємних
розрахунків між позивачем та
відповідачем, станом на 31.05.2014р.

Відтак суд прийшов до висновку про
відмову в позові в частині стягнення з
відповідача основної суми боргу.

З приводу позовної вимоги щодо
стягнення з відповідача штрафу, суд
зазначає таке.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Так, в силу приписів ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Як зазначив ВГС України в п. 4
Оглядового листа «Про деякі питання
практики застосування господарськими
судами законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань (за матеріалами
справ, розглянутих у касаційному
порядку ВГСУ) від 29.04.2013р. № 01-06/767/2013
одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217 ГК
України є штрафні санкції, до яких
віднесено штраф та пеню. Розмір
штрафних санкцій відповідно до частини
четвертої статті 231 ГК України
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

В пункті 4.4. Угоди сторони погодили, що
замовник за несвоєчасне перерахування
авансового платежу або оплату
виконаних робіт (послуг) сплачує
підряднику штраф у розмірі 0,1% від
несвоєчасно перерахованої суми за
кожен день.

Проте, встановлена в п. 4.4. Угоди
відповідальність за несвоєчасну
оплату виконаних робіт на думку суду,
за своєю правовою природою являється
пенею, а не штрафом.

При цьому, суд відзначає, що за приписом
ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» та частини другої статті
343 ГК України розмір пені за прострочку
платежу не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня. Якщо в укладеному
сторонами договорі зазначено вищий
розмір пені, ніж передбачений у цій
нормі, застосуванню підлягає пеня в
розмірі згаданої подвійної облікової
ставки.

Суд, здійснивши перерахунок пені у
відповідності до вимог законодавства,
прийшов до висновку, що стягненню з
відповідача підлягає пеня за період з
21.03.2014р. (наступного дня, коли відбулася
часткова оплата за виконані роботи в
розмірі 6166,19 грн.) по 18.05.2014р. включно, в
розмірі 412,21 грн. В решті цих вимог слід
відмовити.

Щодо стягнення судового збору, суд
відзначає наступне.

Як вказав ВГС України в п. 4.7. Постанови
Пленуму «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» від
21.02.2013р. № 7 частиною другою статті 49 ГПК
передбачено, що в разі коли спір виник
внаслідок неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Зазначена
норма виступає процесуальною санкцією,
яка застосовується господарським
судом незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною. У такому застосуванні суду
слід виходити з широкого розуміння
даної норми, маючи на увазі, що
передбачені нею наслідки можуть
наставати і в разі неправомірної
бездіяльності винної особи, яка не
вжила заходів до поновлення порушених
нею прав і законних інтересів іншої
особи (зокрема, ухилялася від
задоволення її заснованих на законі
вимог), що змусило останню звернутися
за судовим захистом. Так, якщо
зменшення позивачем розміру позовних
вимог пов'язане з частковим визнанням
та задоволенням позову відповідачем
після подання позову, то судовий збір у
відповідній частині покладається на
відповідача. Або у разі коли в позові
відмовлено, але з обставин справи
вбачається, що спір доведено до
судового розгляду внаслідок ухилення
відповідача від розгляду претензії
позивача, якщо вона пред'являлася
(статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також
покладається на відповідача.

Оскільки, претензія позивача щодо
негайного перерахування грошових
коштів відповідачем виконана не була, а
станом на момент сплати відповідачем
заборгованості 19.05.2014р., позивачем вже
було оплачено судовий збір (як свідчить
квитанція №N097M41544 від 12.05.2014р.), то суд
вважає, що судовий збір підлягає
стягненню з відповідача на підставі
ч.ч. 2, 3 ст. 49 ГПК України, як з особи,
внаслідок неправильних дій якої виник
спір, пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи зазначене, керуючись ст.ст.
4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного
підприємства «Тайфун-Плюс» (80530,
Львівська обл., Буський р-н, с. Ожидів,
вул. Шашкевича, 41; ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю спільне
українсько-американське підприємство
«Термобуд» (80100, Львівська обл., м.
Червоноград, вул. Промислова, 10; ) 412,21 грн. пені.

3. В решті позовних відмовити
повністю.

4. Стягнути з Приватного
підприємства «Тайфун-Плюс» (80530,
Львівська обл., Буський р-н, с. Ожидів,
вул. Шашкевича, 41; ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю спільне
українсько-американське підприємство
«Термобуд» (80100, Львівська обл., м.
Червоноград, вул. Промислова, 10; ) 1619,64 грн. судового збору.

5. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили відповідно до
ст. 116 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 ГПК України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93
ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано
10.06.2014 р.

Суддя
Крупник Р.В.