ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.06.2014 Справа № 920/899/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Баєр Електро», м.
Суми

до відповідача: Сумського державного
університету, м. Суми

про стягнення 71 309 грн. 80 коп.

Суддя Б.І. Лиховид

За участі представників сторін:

від позивача: Рубан О.О., довіреність
від 15.05.2014р.

від відповідача: не прибув

у судовому засіданні брала участь
секретар с/з Ейсмонт М.О.

Суть спору: Позивач подав позовну
заяву, в якій просить суд стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість в сумі 71 309 грн. 80 коп., що
виникла за неналежне виконання умов
договору № 10 від 17.01.2014р. та договору №
317 від 14.02.2014р., з яких: по договору № 10
від 17.01.2014р.: 20 981 грн. 76 коп. - основна
заборгованість, 575 грн. 42 коп. - пеня за
несвоєчасне виконання грошових
зобов`язань, 1 049 грн. 00 коп. - інфляційні
збитки, 132 грн. 79 коп. - 3% річних; по
договору № 317 від 14.02.2014р.: 45 300 грн. 53 коп.
- основна заборгованість, 740 грн. 94 коп. -
пеня за несвоєчасне виконання грошових
зобов`язань, 2 265 грн. 00 коп. - інфляційні
збитки, 264 грн. 36 коп. - 3% річних, а також
просить суд стягнути з відповідача
витрати по сплаті судового збору в сумі
1 827 грн. 00 коп.

У дане судове засідання представник
позивача подав заяву б/н від 12.06.2014р., в
якій зменшує розмір заявлених позовних
вимог, після чого просить суд стягнути
з відповідача на свою користь основну
заборгованість в сумі 66 282 грн. 29 коп., що
виникла за неналежне виконання умов
договору № 10 від 17.01.2014р. та договору №
317 від 14.02.2014р., 3 314 грн. 00 коп.
інфляційних збитків, 397 грн. 15 коп. 3%
річних. Дана заява, у відповідності до
ст. 22 ГПК України, прийнята судом до
розгляду.

Представник відповідача у дане
судове засідання не прибув, проте
надійшли заперечення від 11.06.2014р. на
позовну заяву, де відповідач зазначає,
що усі належні дії, які у відповідності
до законодавства та договорів № 10 від
17.01.2014р. та № 317 від 14.02.2014р., укладених
між сторонами, зобов`язаний був
виконати відповідач щодо приймання та
оплати поставленої продукції, ним
виконано, зокрема, відповідачем
своєчасно були зареєстровані у
встановленому законодавством порядку
бюджетні фінансові зобов`язання
розпорядників бюджетних коштів у
Головному управлінні Державної
казначейської служби України у
Сумській області, на підтвердження
чого надає реєстри № 62 від 27.01.2014р., № 171
від 21.02.2014р., № 157 від 19.02.2014р., проте ГУ
ДКСУ у Сумській області порушило
строкові терміни оплати зобов'язань, що
не залежало від відповідача.

Також від відповідача до суду
надійшла заява б/н б/д, в якій просить
суд здійснювати розгляд справи без
участі його представника у зв`язку з
перебуванням останнього за межами м.
Суми. Враховуючи наявність в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення спору, заява відповідача
визнається обґрунтованою та підлягає
задоволенню, розгляд справи
здійснюється за відсутності
представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважного
представника позивача, оцінивши надані
докази в їх сукуності, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Баєр Електро»
(позивач) та Сумським державним
університетом (відповідач) 17.01.2014 був
укладений договір № 10, відповідно до п.
1.1 якого в порядку та на умовах,
визначених договором, продавець
(позивач) передає у власність, а
покупець (відповідач) приймає та
оплачує устаткування освітлювальне
електричне, кабель та діелектричні
матеріали (товар), згідно асортименту, в
кількості та за цінами, що зазначені в
специфікації, що є додатком до договору
і є його невід`ємною частиною.

Згідно п. 1.3, загальна сума договору
складає 20 981 грн. 76 коп., в тому числі ПДВ
20% - 3 496 грн. 96 коп.

Пунктом 2.1 передбачено, що оплата
товару здійснюється відповідачем
протягом 20 робочих днів з дня отримання
товару, відповідно до накладних.

До зазначеного договору сторонами
було укладено додаткову угоду від
26.03.2014р., яка стосувалася зміни адреси
та реквізитів сторін.

Крім того, між сторонами 14.02.2014р. був
укладений договір № 317, відповідно до п.
1.1 якого в порядку та на умовах,
визначених договором, продавець
(позивач) передає у власність, а
покупець (відповідач) приймає та
оплачує устаткування освітлювальне
електричне, кабель та діелектричні
матеріали (товар), згідно асортименту, в
кількості та за цінами, що зазначені в
додатку, який додається до договору і є
його невід`ємною частиною.

Згідно п. 1.3, загальна сума договору
складає 46 089 грн. 60 коп., в тому числі ПДВ
20% - 7 681 грн. 60 коп.

Пунктом 2.1 передбачено, що оплата
товару здійснюється відповідачем
протягом 20 робочих днів з дня отримання
товару, відповідно до накладних.

До зазначеного договору сторонами
було укладено додаткову угоду від
26.03.2014р., яка стосувалася зміни адреси
та реквізитів сторін.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 цього
Кодексу, тобто із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки, зокрема, з договорів та інших
правочинів.

Договори № 10 від 17.01.2014р. та № 317 від
14.02.2014 року підписані повноважними
представниками та скріплені печатками
сторін, відповідають вимогам,
передбаченими ст. ст. 628, 639 Цивільного
кодексу України щодо змісту та форми
договору, не розірвані сторонами та не
визнані недійсними в судовому порядку.

Статтею 655 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Позивач умови вищевказаних
договорів виконав повністю. Факт
поставки товару відповідачу на
виконання вищезазначених договорів
підтверджується наявними в матеріалах
справи видатковими накладними №
БЄ-0000091 від 20.01.2014р., № БЄ-0003035 від
05.02.2014р., № БЄ-0003192 від 17.02.2014р. (а. с. 12, 13,
19), довіреністю на отримання цінностей
№ 24 від 05.02.2014р. (а. с. 14).

Відповідач свої зобов'язання за
договорами № 10 від 17.01.2014р. та № 317 від
14.02.2014р. щодо оплати поставленого
товару не виконав, у зв`язку з чим
виникла заборгованість перед
позивачем в сумі 66 282 грн. 29 коп.

Як вказує відповідач у своїх
запереченнях на позовну заяву,
заборгованість виникла внаслідок
затримки здійснення платежів за
зобов'язаннями юридичних осіб Головним
управлінням Державної казначейської
служби України в Сумській області, де
обслуговується відповідач, як бюджетна
установа, хоча належно оформлені
платіжні документи були ним надані для
оплати вчасно та в повному обсязі.
Головне управління Державної
казначейської служби України в
Сумській області, яке здійснює
розрахунково-касове обслуговування
відповідача, як бюджетної установи, не
провело оплату зобов'язання
відповідача перед позивачем за
поставлений товар, внаслідок чого
утворилася заборгованість. Відповідач
зазначає, що заборгованість перед
позивачем сплачена, але управління
Державної казначейської служби
проплату не провело. Тобто фактично
відповідач визнає заборгованість
перед позивачем в сумі 66 282 грн. 29 коп.,
але зазначає, що вина відповідача у
неналежному виконанні зобов`язання
відсутня, оскільки перерахування
коштів з рахунку відповідача на
рахунок позивача належить до
компетенції Державної казначейської
служби. На підтвердження своєї позиції
відповідачем надані реєстри бюджетних
фінансових зобов`язань розпорядників
(одержувачів) бюджетних коштів № 62 від
27.01.2014 року, № 171 від 21.02.2014 року, № 157 від
19.02.2014 року.

Відповідно до ст. 610 Цивільного
кодексу України порушення зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання.

Суд зазначає, що перебування
платіжних документів на суму 66 282 грн. 29
коп. на обліку в Головному управлінні
Державної казначейської служби
України в Сумській області не є
підставою для звільнення відповідача
від сплати заборгованості перед
позивачем, оскільки грошові кошти в
сумі 66 282 грн. 29 коп., на виконання умов
договорів № 10 від 17.01.2014р. та № 317 від
14.02.2014р., позивачем за поставлений товар
отримані не були.

На день розгляду справи в суді
основна заборгованість відповідача
перед позивачем склала 66 282 грн. 29 коп.,
що повністю підтверджується
матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання на лежним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутно сті
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбаченим цим Кодексом.

Аналогічна норма щодо виконання
зобов`язань міститься в статті 526
Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов`язковим
для виконання сторонами.

Таким чином, у зв`язку з тим, що
відповідач порушив вимоги
вищевказаних норм та умови укладених
між сторонами договорів № 10 від 17.01.2014р.
та 317 від 14.02.2014р., а саме допустив
прострочення виконання грошового
зобов'язання, на підставі
вищевикладеного, позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача 66 282 грн. 29 коп. основного боргу
визнаються судом правомірними,
обґрунтованими, такими, що
підтверджуються матеріалами справи та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Крім того, за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань, позивач просить
стягнути з відповідача 3 314 грн. 00 коп.
інфляційних втрат та 397 грн. 15 коп. 3%
річних.

Згідно зі статтею 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної
норми, наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та трьох процентів річних виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
стосовно стягнення з відповідача на
користь позивача 3 314 грн. 00 коп.
інфляційних втрат та 397 грн. 15 коп. 3%
річних є обґрунтованими та підлягають
задоволенню на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України
судовий збір покладається на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85,
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш
И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Сумського державного
університету (40007, м. Суми, вул.
Римського Корсакова, 2, код 05408289) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Баєр Електро» (40009, м.
Суми, вул. Чернігівська, 3, код 36334265) 66 282
грн. 29 коп. заборгованості, 3 314 грн. 00
коп. інфляційних втрат, 397 грн. 15 коп. 3%
річних, 1 827 грн. 00 коп. витрат по сплаті
судового збору.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.06.2014р.

СУДДЯ
Б.І. ЛИХОВИД