номер провадження справи 2/14/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2014
Справа № 908/1444/14

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Восток", м. Київ,

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя,

про стягнення 27397,83 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Дряхлов Є.О. (довіреність
№ 207 від 04.12.2013р.);

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької
області звернулося Товариство з
обмеженою відповідальністю "Восток" з
позовом про стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 27397,83 грн.
безпідставно отриманих грошових
коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що 16.11.2011 р. між сторонами справи
було укладено договір № 87 про надання
послуг, на виконання умов якого позивач
перерахував відповідачу передоплату в
сумі 25840,00 грн. У зв'язку з невиконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
договором, позивач звернувся до
господарського суду Запорізької
області з позовом про розірвання цього
договору. Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 19.03.2013 р. у
справі № 908/599/13-гбуло затверджено
мирову угоду між сторонами, відповідно
до якої відповідач визнав суттєве
порушення ним умов договору № 87 від
16.11.2011 р. в частині строків виконання
робіт та зобов'язався до 19.05.2013 р.
виконати свої зобов'язання в повному
обсязі. Згідно з п. 2 мирової угоди, у
разі порушення відповідачем цих
зобов'язань, договір вважається
припиненим з 20.05.2013 р., а відповідач
зобов'язується повернути позивачу
протягом 5 днів з моменту припинення
договору усі надані йому для виконання
договору документи та всі перераховані
йому грошові кошти, в тому числі суми
передоплати, на поточний рахунок
позивача.

Оскільки відповідач не виконав
зобов'язань за мировою угодою, позивач
вважає договір припиненим з 20.05.2013 р., а
перераховану суму передоплати - такою,
що утримується відповідачем
безпідставно. У зв'язку з цим, позивач
просить стягнути з відповідача 25840,00
грн. безпідставно отриманих грошових
коштів, а також нараховані на неї
інфляційні втрати в сумі 852,72 грн. та 3%
річних в сумі 705,11 грн. за період з
26.05.2013р. по 22.04.2014 р.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 509, 525,
526, 530, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1212, ч. 1 ст.1213
Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 30.04.2014
р. прийнято позовну заяву до розгляду,
порушено провадження у справі,
присвоєно справі номер провадження
2/14/14 та призначено розгляд справи на
20.05.2014р.

У зв'язку з хворобою судді Мойсеєнко
Т.В. розгляд справи, призначений на
20.05.2014р., було перенесено на 10.06.2014 р.
ухвалою голови суду від 20.05.2014 р.

В судовому засіданні 10.06.2014 р. був
присутній представник позивача, за
його заявою фіксація судового процесу
технічним засобами не здійснювалась.

В судовому засіданні 10.06.2014 р.
представник позивача подав клопотання,
яким уточнив, що інфляційні втрати
розраховані позивачем за період з
01.06.2013 р. по 31.03.2014р., також зменшив
період розрахунку та суму 3% річних,
просить стягнути з відповідача 3%
річних в сумі 700,87 грн. за період з 28.05.2013
р. по 22.04.2014 р.

Клопотання відповідає вимогам ст. 22 ГПК
України та прийнято судом до розгляду.

Представник позивача підтримав
уточнені позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання 10.06.2014р.
уповноваженого представника не
направив, про причини неявки суд не
повідомив, відзив на позовну заяву та
витребувані судом документи не надав.
Про час та місце судового засідання
відповідач повідомлений належним
чином за юридичною адресою: АДРЕСА_1,
яка станом на 04.06.2014 р. значиться у
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.
Ухвала про призначення справи до
розгляду від 30.04.2014 р. повернулась до
суду 07.06.2014 р. з відміткою поштової
установи про закінчення терміну
зберігання.

За приписами ч. 1 ст. 64 ГПК України, у
разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

За таких обставин суд вважає
відповідача таким, що належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

Статтею 75 ГПК України передбачено, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Суд дійшов висновку, що наявних у
справі матеріалів достатньо для
розгляду справи по суті, і розгляд
справи можливий без присутності
представника відповідача.

В судовому засіданні 10.06.2014 р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, судом встановлено наступне.

16.11.2011 р. Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 (виконавець, відповідач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Восток" (замовник,
позивач) укладено договір № 98, за яким
замовник доручає, а виконавець приймає
на себе зобов'язання надати послуги з
підготовки, погодження та реєстрації
додаткової угоди про зміну розміру
орендної плати до договору оренди
земельної ділянки площею 0,2874 га,
розташованого в м. Запоріжжя, на
перехресті Північного та Південного
шосе.

За умовами пунктів 2.1, 2.2. договору
вартість робіт з оформлення ділянки
складає 32300,00 грн. без ПДВ. Замовник
здійснює передоплату за виконання
робіт в розмірі 80% від суми, що складає
25840,00 грн. без ПДВ протягом 5-ти днів з
моменту укладення даного договору.
Решту 20% від суми договору, що складає
6460,00 грн., замовник зобов'язаний
оплатити протягом 5-ти днів з моменту
підписання акту здачі-приймання робіт
та передання замовнику оригіналу
додаткової угоди про зміну розміру
орендної плати до договору оренди
земельної ділянки площею 0,3300 га,
розташованого в м. Запоріжжі, траса
Харків - Сімферополь (біля поста ДАІ)

На виконання умов договору позивач
перерахував відповідачу передплату в
сумі 25840,00 грн. платіжним дорученням від
29.11.2011 р. № 3579.

У зв'язку з невиконанням замовником
своїх зобов'язань за договором, позивач
звернувся до відповідача із позовом
про розірвання договору № 87 від 16.11.2011
р. у справі № 908/599/13-г, що
розглядалася господарським судом
Запорізької області.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 19.03.2013 р. у
справі № 908/599/13-г затверджено мирову
угоду між сторонами наступного змісту:

1. Відповідач визнає суттєве порушення
ним умов Договору № 87 від 16.11.11. (надалі -
Договір), укладеного між позивачем та
відповідачем, в частині строків
виконання передбачених умовами
Договору робіт та зобов'язується до
19.05.2013 р. виконати свої зобов'язання за
Договором у повному обсязі.

2. У разі порушення відповідачем
зобов'язань, вказаних у п. 1 даної
мирової угоди, Договір вважається
припиненим з 20.05.2013 р., а відповідач
зобов'язується повернути Позивачу
протягом 5 днів з моменту припинення
Договору усі надані йому для виконання
Договору документи, а також всі
перераховані йому грошові кошти, в тому
числі всі суми передоплати, шляхом
перерахування даних грошових коштів на
поточний рахунок позивача: р/р 0601
в АТ "ОТП Банк", МФО 300528.

3. Відповідач протягом 10 днів з моменту
затвердження даної мирової угоди
господарським судом Запорізької
області зобов'язаний відшкодувати
позивачу судові витрати у справі №
908/599/13-г, що складаються із суми
судового збору в розмірі 1147 (одна
тисяча сто сорок сім) грн. 00 коп., шляхом
перерахування даних грошових коштів на
поточний рахунок позивача: р/р 0601
в АТ "ОТП Банк", МФО 300528.

Як зазначає позивач, відповідач умови
мирової угоди у встановлений строк не
виконав, суму передоплати в розмірі
25840,00 грн. до 19.05.2013 р. не повернув, тому в
силу п. 2 мирової угоди договір
вважається припиненим з 20.05.2013 р.

На підставі вказаних обставин позивач
звертався до відповідача з позовом в
іншій справі - № 908/2621/13, що розглядалася
господарським судом Запорізької
області, про стягнення передплати в
розмірі 25840,00 грн. та судових витрат у
справі № 908/599/13-г в розмірі 1147,00 грн. у
зв'язку з невиконанням мирової угоди.

За результатами розгляду цієї справи
господарським судом Запорізької
області прийнято рішення від 05.09.2013 р.,
яке залишено без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 12.11.2013 р. та
постановою Вищого господарського суду
України від 23.01.2014 р., про відмову в
позові, оскільки позивач не надав суду
доказів звернення до органів державної
виконавчої служби та доказів відмови
йому у відкритті виконавчого
провадження за даною мировою угодою.

При цьому Вищий господарський суд
України зазначив, що залишаючи рішення
господарського суду без змін з мотивів
викладених в постанові, суд
апеляційної інстанції правильно
встановив той факт, що ухвала
господарського суду від 19.03.2013 р. у
справі №908/599/13-г, якою затверджена
мирова угода сторін, не містить усіх
даних (ознак та відомостей) щодо умов і
строків виконання зобов'язання
сторонами тощо, обов'язковість яких
передбачена ст. 19 Закону України "Про
виконавче провадження", відсутній
строк пред'явлення виконавчого
документу до виконання, відсутня
інформація щодо дій ВДВС, то така
ухвала не є виконавчим документом для
її виконання державною виконавчою
службою. Поряд з цим, апеляційним
господарським судом встановлено, що в
ході розгляду справи господарським
судом Запорізької області не
вирішувалось питання щодо стягнення з
відповідача коштів, а тому в мировій
угоді, яка затверджена ухвалою
господарського суду Запорізької
області від 19.03.2013 р. у справі №908/599/13-г,
не міститься зобов'язання щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача грошових коштів.

На підставі викладеного Вищий
господарський суд України погодився з
висновком апеляційного суду, що вимоги
позивача про стягнення з відповідача
передплати за договором № 87 від 16.11.2011
р. у розмірі 25840,00 грн. не підлягають
задоволенню, оскільки позивач способом
захисту свого права обрав саме
винесення господарським судом рішення
про стягнення зазначеної суми
передплати та 1147,00 грн. судового збору
за розгляд справи №908/599/13-г, у зв'язку з
невиконанням відповідачем мирової
угоди у встановлений строк.

Згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Враховуючи викладене, обставини,
встановлені господарським судом у
справі №908/599/13-г, про те, що укладена
сторонами мирова угода не є виконавчим
документом для її виконання державною
виконавчою службою, не підлягають
доведенню в даній справі.

Як пояснив представник позивача,
ухвалу про затвердження мирової угоди
позивач не пред'являв до виконання. У
той же час Вищим господарським судом
України встановлено, що виконавчим
документом дана мирова угода не є і
права позивача не підлягають захисту
шляхом подання позову у зв'язку з
невиконанням відповідачем умов
мирової угоди.

Разом із тим, в силу домовленостей
сторін, викладених у пунктах 1 і 2
мирової угоди, відповідач визнав
суттєве порушення ним умов договору №
87 від 16.11.2011 р., укладеного між позивачем
та відповідачем, в частині строків
виконання передбачених умовами
договору робіт та зобов'язався до 19.05.2013
р. виконати свої зобов'язання за
договором у повному обсязі. В іншому
випадку договір вважається припиненим
з 20.05.2013 р., а відповідач зобов'язується
повернути позивачу протягом 5 днів з
моменту припинення договору усі надані
йому для виконання договору документи,
а також всі перераховані йому грошові
кошти, в тому числі всі суми
передоплати.

Відповідач не надав доказів виконання
підписаної мирової угоди щодо
повернення позивачу всіх
перерахованих йому позивачем коштів.
Отже, договір № 87 від 16.11.2011 р.
вважається припиненим з 20.05.2013 р. і
правова підстава для утримання
відповідачем перерахованих замовником
грошових коштів, зокрема і суми
передоплати відпала. Проте, п.2 Мирової
угоди не може бути підставою для
стягнення з відповідача суми заявленої
до стягнення у даній справі, бо при
розгляді господарським судом справи
№908/599/13-г про розірвання договору не
вирішувалось питання щодо стягнення з
відповідача суми передплати і сторони
у мировій угоді не узгодили, в якій саме
сумі грошові кошти повинен повернути
відповідач позивачу.

Однак, підставою для перерахування
позивачем 25840,00 грн. передоплати було
обов'язок відповідача надати певні
послуги. Оскільки послуги відповідач
не надав позивачу і дію договору
припинено, то у відповідача немає
правових підстав для утримання
вказаної суми, яка підлягає поверненню
в рамках безпідставного збереження
(збагачення) майна.

За приписами частини 1 статті 1212
Цивільного кодексу України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події, а також до вимог про повернення
виконаного однією із сторін у
зобов'язанні (п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 1212
Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що для виникнення
зобов'язання зі збереження майна без
достатньої правової підстави
необхідна наявність таких умов:
збільшення або зберігання майна однією
стороною з одночасним зменшенням його
в іншої сторони, та відсутність
правової підстави для подальшого
зберігання майна.

Після припинення зобов'язань за
договором відносини сторін не
регулюються будь-якими
договірно-зобов'язальними нормами.
Натомість між сторонами (з моменту
такого припинення) виникли
зобов'язання у зв'язку із збереженням
майна (відповідачем коштів позивача)
без достатньої правової підстави,
оскільки підстава, на якій воно було
набуто (договір), згодом відпала (у
зв'язку з припиненням договору).

Враховуючи те, що відповідач не виконав
обумовлені договором зобов'язання та
внаслідок цього за умовою п. 2 мирової
угоди зобов'язання за договором
припинились, тобто відпала правова
підстава, на якій було перераховано
передоплату, докази повернення якої
відповідачем позивачу матеріали
справи не містять, суд дійшов висновку
про правомірність заявлених позовних
вимог про стягнення з відповідача суми
передоплати на підставі ст.1212
Цивільного кодексу України.

Доказів повернення безпідставно
отриманих коштів або обґрунтованих
заперечень проти позову відповідач
суду не надав. Тому позовні вимоги про
стягнення з відповідача безпідставно
отриманих коштів в розмірі 25840,00 грн.
підлягають задоволенню.

Згідно з уточненим розрахунком
позовних вимог позивач нарахував на
суму безпідставно отриманих коштів 3%
річних за період з 28.05.2013 р. по 22.04.2014 р. в
сумі 700,87 грн. та інфляційні втрати за
період з 01.06.2013 р. по 31.03.2014р. в сумі 852,72
грн.

За умовами п. 2 мирової угоди відповідач
зобов'язався повернути позивачу всі
перераховані йому суми, а отже, як
з'ясовано судом у даній справі, і суму
передоплати протягом 5 днів з моменту
припинення договору.

Оскільки відповідач не виконав умов п. 2
мирової угоди, відповідачу було відомо,
що дія договору припинилась з 20.05.2013 р. і
підстава для утримання ним суми
передоплати відпала, тому в силу
приписів ст. 1212 Цивільного кодексу
України у відповідача виникло
зобов'язання повернути ці кошти
позивачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Розрахунки 3% річних та інфляційних
втрат є вірними. Вимоги про стягнення з
відповідача інфляційних втрат в сумі
852,72 грн. та 3% річних в сумі 700,87 грн.
підлягають задоволенню.

Отже, позовні вимоги задоволені судом
повністю.

Відповідно до 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Восток"
(вул. Солом'янська, буд. 11, 03110, код ЄДРПОУ
2481228) 25840,00 грн. (двадцять п'ять тисяч
вісімсот сорок грн. 00 коп.) безпідставно
отриманих коштів, 700,87 грн. (сімсот п'ять
грн. 87 коп.) - 3% річних, 852,72 грн. (вісімсот
п'ятдесят дві грн. 72 коп.) інфляційних
втрат та 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять сім грн. 00 коп.) витрат на
сплату судового збору.

Видати наказ.

Суддя
Т.В.Мойсеєнко

Рішення оформлено та підписано 16.06.2014р.

і набирає законної сили після
закінчення

десятиденного строку з дня його
підписання.