ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.06.2014р.
Справа №
905/7916/13

за позовом Приватного підприємства
«Ентек», , м.Донецьк

до відповідача Публічного
акціонерного товариства «Транспортні
системи України»,

, м.Донецьк

про стягнення 81132 грн. 02 коп.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: Погребняк Н.О.-по дов.

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Ентек»,
м.Донецьк, позивач, звернувся до
господарського суду з позовною заявою
до відповідача, Публічного
акціонерного товариства «Транспортні
системи України», м.Донецьк про
стягнення заборгованості в сумі 81132
грн. 02 коп., у тому числі основний борг в
сумі 32374 грн. 00 коп., пеня в сумі 4294 грн. 18
коп., штраф в сумі 43526 грн. 54 коп. та 3%
річних в сумі 937 грн. 30 коп.

Згідно із ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач заявою від 13.12.2013р. №13/12-01
зменшив предмет позову, заявивши
вимоги про стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 79826 грн. 30 коп., у
тому числі основний борг в сумі 32374 грн.
00 коп., пеня в сумі 2988 грн. 46 коп., штраф в
сумі 43526 грн. 54 коп. та 3% річних в сумі 937
грн. 30 коп.

В обгрунтування своїх вимог позивач
посилається на договір купівлі-продажу
№00005Д від 04.01.2011р., видаткові накладні
за період з 06.01.2011р. по 21.03.2013р.,
розрахунок суми позову.

Відповідач відзив на позовну заяву не
надав. 03.06.2014р. до суду надійшли
клопотання від 03.06.2014р. Публічного
акціонерного товариства «Транспортні
системи України», м.Донецьк про
призначення експертиз у справі та про
зупинення провадження по справі.
19.06.2014р. Публічним акціонерним
товариством «Транспортні системи
України», м.Донецьк заявлене
клопотання про зупинення провадження
по справі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509
Цивільного кодексу України, ст.174
Господарського кодексу України
виникають, зокрема, з договору.

04.01.2011р. між позивачем та ПАТ
«Донецькавтотранс» був підписаний
договір купівлі-продажу №00005Д, за
умовами якого позивач (продавець)
зобов'язався поставити у встановлений
строк у власність покупця авто товари
(товар), згідно рахунків-фактур,
видаткових накладних, які виписуються
на кожну партію товару та є невід'ємною
частиною договору. За вимогою покупця
на кожну партію товару може бути
виписана специфікація. ПАТ
«Донецькавтотранс» (покупець)
зобов'язався прийняти та оплатити
товар на умовах даного договору.

Відповідно до п.1.2 договору кількість
товару встановлюється у відповідності
з накладною на конкретну партію товару.

Згідно з п.п.3.1, 3.3 договору
купівлі-продажу №00005Д від 04.01.2011р. ціна
за одиницю товару вказується в
накладних на кожну партію товару.
Загальна сума договору складає суму
всіх накладних в національній валюті
України, на підставі яких було
здійснено відвантаження товару
покупцю.

Листом без номера та дати (а.с.13, т.1
справи) ПАТ «Транспортні системи
України» було повідомлено позивача про
зміну назви підприємства ПАТ
«Донецькавтотранс» на ПАТ
«Транспортні системи України» згідно
свідоцтва про державну реєстрацію з
06.04.2011р.

Як встановлено судом, згідно з наданими
до матеріалів справи, зокрема,
видатковими накладними №1357 від
19.11.2012р., №1367 від 26.11.2012р. позивачем за
договором №00005Д від 04.01.2011р. було
поставлено відповідачу товар на суму
32374 грн. 00 коп. з урахуванням часткового
погашення боргу відповідачем.

Факт постачання позивачем товару на
вказану суму за договором
купівлі-продажу №00005Д від 04.01.2011р. з
боку відповідача не спростований.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов договору не
допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Статтею 692 Цивільного кодексу України
встановлений обов'язок покупця
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Пунктами 3.4, 3.5 договору купівлі-продажу
№00005Д від 04.01.2011р. передбачено, що
покупець проводить оплату товару
шляхом перерахування грошових коштів
на рорахунковий рахунок продавця.
Оплата товару проводиться на умовах: на
протязі 10 банківських днів з моменту
поставки товару.

За висновками суду, свої зобов`язання
щодо своєчасної та повної сплати
позивачу грошових коштів в сумі 32374,00 за
договором купівлі-продажу №00005Д від
04.01.2011р. щодо оплати отриманого за
видатковими накладними №1357 від
19.11.2012р., №1367 від 26.11.2012р. товару,
всупереч ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України відповідач не виконав.

Статтею 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у цьому кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.549 Цивільного
кодексу України штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

За приписом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з п.6.1 договору купівлі-продажу
№00005Д від 04.01.2011р. за порушення
сторонами строків виконання
зобов'язань за договором, сторона яка
порушила умови даного договору,
сплачує іншій стороні пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України від суми
невиконаних зобов'язань за кожен день
прострочки. При невиконанні сторонами
своїх зобов'язань більш ніж на 90 днів,
стягується штраф з розрахунку 10% від
загальної суми договору. Загальна сума
договору становить суму всіх накладних
в національній валюті України, на
підставі яких було здійснено
відвантаження товару відповідачу (п.3.3
договору).

Відповідно до ст.ст.627, 629 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. Договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.2 ст.67, ч.4 ст.179 Господарського
кодексу України сторони вільні у
виборі предмету договору, визначенні
зобов'язань, інших умов господарських
взаємовідносин, що не суперечать
законодавству України. При укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі, зокрема, вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Таким чином, за висновками суду,
сторонами за власним волевиявленням в
договорі купівлі-продажу №00005Д від
04.01.2011р. було узгоджено можливість
застосування таких видів
господарських санкцій як і пеня, і
штраф.

Позивачем на підставі п.6.1 договору
купівлі-продажу №00005Д від 04.01.2011р.
нараховано та пред'явлено до стягнення
пеню в сумі 2988 грн. 46 коп. за період з
09.11.2012р. по 08.05.2013р. та 10% штраф в сумі 43526
грн. 54 коп.

За висновками суду, вимоги про
стягнення пені в сумі 2988,46 грн. є
неправомірними, враховуючи, що згідно
викладеного у заяві від 13.12.2013р. №13/12-01
розрахунку суми пені, остання
нарахована позивачем за невиконання
відповідачем своїх зобов'язань з
оплати вартості товару, отриманого за
видатковими накладними №112 від 29.10.2012р.,
№126 від 01.11.2012р., №160 від 13.11.2012р., №176 від
15.11.2012р., №215 від 29.11.2012р. та №274 від
17.12.2012р.

Одночасно, згідно розрахунку суми
основного боргу, викладеного у
позовній заяві, вказані накладні не
були складені між сторонами на
виконання умов договору №00005Д від
04.01.2011р. Зокрема, за договором №00005Д від
04.01.2011р. несплаченими залишилися лише
видаткові накладні №1357 від 19.11.2012р.,
№1367 від 26.11.2012р.

За таких обставин, враховуючи, що
нарахування суми пені за договором
№00005Д від 04.01.2011р. було проведено
позивачем за видатковими накладними,
які не можуть бути прийняті судом до
уваги в якості доказів виконання
позивачем своїх зобов'язань саме за
договором №00005Д від 04.01.2011р., позов в
частині вимог про стягнення пені в сумі
2988,46 грн. підлягає залишенню без
задоволення.

Позивачем також заявлені вимоги про
стягнення з відповідача штрафу в сумі
43526 грн. 54 коп. на підставі п.6.1 договору
№00005Д від 04.01.2011р.

Так, як вказувалося вище, згідно п.6.1
договору купівлі-продажу №00005Д від
04.01.2011р. при невиконанні сторонами
своїх зобов'язань більш ніж на 90 днів,
стягується штраф з розрахунку 10% від
загальної суми договору.

При цьому, загальна сума договору
становить суму всіх накладних в
національній валюті України, на
підставі яких було здійснено
відвантаження товару відповідачу (п.3.3
договору).

Як встановлено, позивачем нарахування
заявленої до стягнення суми штрафу
проведено виходячи з суми всіх
видаткових накладних, за якими
здійснювалось постачання товару (435265,40
грн.

Проте, підставою для застосування до
відповідача відповідальності у
вигляді стягнення штрафу є порушення
сторонами строків виконання
зобов'язань за договором.

Таким чином, враховуючи, що
відповідачем було порушено строки
виконання своїх зобов'язань по сплаті
вартості товару, отриманого за
видатковими накладними №1357 від
19.11.2012р., №1367 від 26.11.2012р., штраф має
стягуватися саме від простроченої суми
заборгованості, а не від загальної суми
поставок.

Таким чином, стягненню з відповідача на
користь позивача підлягає штраф в сумі
3237,40 грн. (10% від простроченої суми), а
решта вимог про стягнення штрафу є
неправомірною та підлягає залишенню
без задоволення.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України
позивачем також заявлені вимоги про
стягнення з відповідача трьох
процентів річних в сумі 937,30 грн.

За висновками суду, розрахунок трьох
процентів річних є аріфметично вірним,
таким, що відповідає законодавству,
фактичним обставинам та матеріалам
справи.

Відповідач письмових заперечень проти
позовних вимог, відзиву на позовну
заяву не надав. 03.06.2014р. до суду надійшли
клопотання від 03.06.2014р. Публічного
акціонерного товариства «Транспортні
системи України», м.Донецьк про
призначення експертиз у справі та про
зупинення провадження по справі.
19.06.2014р. Публічним акціонерним
товариством «Транспортні системи
України», м.Донецьк заявлене
клопотання про зупинення провадження
по справі.

Вказані клопотання судом залишені без
задоволення, враховуючи, що відповідно
до ст.204 Цивільного кодексу України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Тобто, враховуючи, що на момент
розгляду справи договір №00005Д від
04.01.2011р. не визнаний недійсним, його
правомірність презюмується. Як
наслідок, вказаний договір є
обов'язковим для виконання сторонами
відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України.

Одночасно, клопотання відповідача щодо
призначення судової експертизи по
справі є необгрунтованим.

За таких обставин, виходячи з того, що
позов доведений позивачем та
обгрунтований матеріалами справи,
проте, в частині вимог про стягнення
пені в сумі 2988,46 грн. та штрафу в сумі
40289,14 грн. є неправомірним, вимоги про
стягнення заборгованості підлягають
частковому задоволенню в сумі 36548 грн. 70
коп., у тому числі основний борг в сумі
32374 грн. 00 коп., штраф в сумі 3237,40 грн. та
три проценти річних в сумі 937 грн. 30 коп.

Судовий збір підлягає розподілу між
сторонами пропорційно задоволеним
позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.22, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного
підприємства «Ентек», м.Донецьк до
Публічного акціонерного товариства
«Транспортні системи України»,
м.Донецьк про стягнення заборгованості
в сумі 81132 грн. 02 коп., у тому числі
основний борг в сумі 32374 грн. 00 коп., пеня
в сумі 4294 грн. 18 коп., штраф в сумі 43526
грн. 54 коп. та 3% річних в сумі 937 грн. 30
коп., задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Транспортні системи
України» (83001, м.Донецьк, пр-т Ілліча, 3,
, р/р3582 в ПАТ ВТБ Банк,
МФО 321767) на користь Приватного
підприємства «Ентек» (83048, м.Донецьк,
вул.Університетська, 78, ,
р/р2001 в ПАТ «КБ «Південкомбанк»,
МФО 335946) основний борг в сумі 32374 грн. 00
коп., штраф в сумі 3237 грн. 40 коп. та 3%
річних в сумі 937 грн. 30 коп., всього
заборгованість в сумі 36548 грн. 70 коп.,
судовий збір в сумі 775 грн. 06 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

В судовому засіданні 19.06.2014р.
оголошено повний текст рішення.

Суддя
Г.В. Левшина