ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13.06.14 № 910/11363/14.

Суддя Цюкало Ю.В., розглянувши позовні
матеріали Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СГС Плюс» про
стягнення 191 643,98 грн.,

ВСТАНОВИВ:

10.06.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява №14/2-395 від 15.05.2014 Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «СГС Плюс» про
стягнення 191 643,98 грн.

Подана Публічним акціонерним
товариством «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» позовна
заява про стягнення 191 643,98 грн.,
відповідає вимогам розділу VIII
Господарського процесуального кодексу
України, а тому підлягає поверненню з
посиланням на ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Відповідно до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Згідно п. 2 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Як вбачається з позовної заяви,
позивачем вказані наступні адреси
відповідача: 99046, м. Севастополь, пр.
Перемоги, 39, кв. 3 та 99704, м. Севастополь,
вул. Ангарська, 10.

Відповідно до позовних матеріалів, а
саме транспортної накладної, копія
позовної заяви і додані до неї
документи були направлені на наступну
адресу: 99046, м. Севастополь, пр. Перемоги,
39, кв. 3

У відповідності з положеннями
постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від 26
грудня 2011 року N 18 місцезнаходження
юридичної особи або місце проживання
фізичної особи - підприємця
визначається на підставі відомостей,
внесених до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (стаття 17 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців").

Згідно наказу Міністерства юстиції
України № 1846/5 від 14.12.2012 на веб-сайті
Єдиного державного реєстру, технічним
адміністратором якого є Державне
підприємство «Інформаційно-ресурсний
центр» відображається інформація з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців про
юридичних осіб, про органи державної
влади і органи місцевого
самоврядування як юридичних осіб та
про фізичних осіб-підприємців.

З інформації на веб-сайті Державного
підприємства «Інформаційно-ресурсний
центр» в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців
(http://irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html) вбачається, що
юридичною адресою відповідача є: 99046,
м.Севастополь, вул. Генерала Мельника,
буд. 9-А.

Як вже встановлено судом та слідує з
транспортної накладної, позивачем
надіслано позовні матеріали
відповідачу за іншою адресою: 99046, м.
Севастополь, пр. Перемоги, 39, кв. 3

Втім, як вбачається з матеріалів
справи, Публічним акціонерним
товариством «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» не надано
суду доказів надсилання копії позовної
заяви з додатками на юридичну адресу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СГС Плюс» - 99046,
м.Севастополь, вул. Генерала Мельника,
буд. 9-А.

Як визначено ст. 93 Цивільного кодексу
України місцезнаходженням юридичної
особи є адреса органу або особи, які
відповідно до установчих документів
юридичної особи чи закону виступають
від її імені. Відомості про
місцезнаходження юридичної особи
включаються до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців (ст. 17 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців").

Згідно абз. 6 п.п. 3.1 п. 3 постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадках, передбачених статтею 56 ГПК
України, місцезнаходження (місце
проживання) відповідача визначається
за даними його державної реєстрації як
суб'єкта господарювання.

В той же час, позивачем не вказано на
жодне з джерел (відповідні довідки з
ЄДРПОУ, виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних
осіб-підприємців тощо), з яких він
отримав дані про належність
відповідачу саме вказаної у позовній
заяві адреси.

Таким чином, позивачем не надано
належних доказів направлення копії
позовної заяви з додатками на адресу
відповідача.

Зазначені обставини є суттєвими,
оскільки нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

Таким чином, позовна заява не може бути
прийнята до розгляду та підлягає
поверненню для усунення допущеного
порушення, після чого заявник не
позбавлений права повторно звернутись
з позовною заявою до господарського
суду в загальному порядку (ч. 3 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України).

Крім того, згідно наданої позивачем
квитанції вбачається, що на адресу
відповідача направлено копію позовної
заяви №14/2-395 від 15.05.2014 з додатками, втім
вичерпного переліку документів, які
були направлені відповідачу заявником
не зазначено, що позбавляє суд
можливості перевірити факт дотримання
заявником вимог ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України та
достовірно встановити факт
направлення відповідачу саме доданих
до позовної заяви документів, а не
іншої кореспонденції.

З огляду на все вищенаведене, суд
дійшов висновку, що позивачем належним
чином не дотримані приписи ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України, а тому позовні матеріали
підлягають поверненню заявнику на
підставі ч. 1 п. 6 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Крім того, суду зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються,
зокрема, документи, які підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Згідно із ст.ст. 1, 2 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір - це збір, що
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, а також
за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.
Платниками судового збору є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду.

Частиною 2 статті 44 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюються
законом.

Закон України "Про судовий збір"
визначає правові засади справляння
судового збору, платників, об'єкти та
розміри ставок судового збору, порядок
сплати, звільнення від сплати та
повернення судового збору.

Разом з тим, відповідно до п. 3.1
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої Постановою
Правління Національного банку України
№ 22 від 21.01.2004 р., платіжне
доручення оформляється платником за
формою, наведеною в додатку 2 до цієї
Інструкції, згідно з вимогами щодо
заповнення реквізитів розрахункових
документів, що викладені в додатку 8 до
цієї Інструкції, та подається до банку,
що обслуговує його, у кількості
примірників, потрібних для всіх
учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту №
40 платіжного доручення (М.П.) ставиться
відбиток печатки платника, зразок якої
заявлений банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка
печатки, для - реквізиту № 41 (підписи
платника) ставляться підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
повноважені розпоряджатися рахунком
і зразки підписів яких заявлені банку
платника в картці зі зразками підписів
та відбитка печатки, для - реквізиту № 51
(дата виконання) зазначаються число,
місяць та рік списання коштів з
рахунку платника цифрами у форматі
ДД/ММ/РРРР або число зазначається
цифрами ДД, місяць - словами, рік -
цифрами РРРР, які засвідчуються
підписом відповідального виконавця
та відбитком штампа банку.

Проте, у наданому разом з заявою
платіжному дорученні №2004446 від 16.05.2014
відсутні підписи відповідальних осіб
платника, печатка позивача, тобто
вказані реквізити не заповнені як того
вимагає вищезазначена Інструкція.

Таким чином, платіжне доручення №2004446
від 16.05.2014 не є належним доказом сплати
судового збору за подання заяви.

Суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі (п. 4, ч.
1, ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України).

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 Господарського
процесуального кодексу України щодо
форми, змісту і додатків до позовної
заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Також, суд звертає увагу заявника на те,
що копії всіх документів, що додані до
позовної заяви мають бути завірені
належним чином відповідно до п. 5.27
Національного стандарту України ДСТУ
4163-2003 "Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затверджена наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
р. №55), яким визначено, що відмітку про
засвідчення копії документа складають
зі слів "згідно з оригіналом", назви,
посади, особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціали та
прізвища, дати засвідчення копії і
проставляють нижче реквізиту підпис.

Як вбачається з позовних матеріалів, не
всі документи додані до позовної заяви
завірені належним чином.

Враховуючи вищевикладене, позовна
заява не може бути прийнята до розгляду
та підлягає поверненню для усунення
допущених порушень, після чого заявник
не позбавлений права повторно
звернутись з позовною заявою до
господарського суду в загальному
порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України).

Керуючись ч. 1, п. 4, 6 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну і додані до неї
документи заявникові без розгляду.

Суддя
Ю.В.
Цюкало