номер провадження справи 32/20/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014
Справа № 908/938/14

За позовом Першого заступника
прокурора Шевченківського району м.
Києва (04050, м. Київ, вул. Артема,
буд. 89) в інтересах держави в особі
Аграрного фонду України (01001, м. Київ,
вул. Б. Грінченка, буд. 1)

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прогрес" (72400,
Запорізька область, Приазовський
район, смт. Приазовське, вул. Горького,
буд. 2)

про стягнення 897400,10 грн.

Суддя Колодій Н.А

Представники:

Від прокуратури: Красних О.О.,
посвідчення № 013462 від 03.12.2012 р.

Від позивача: Виноградський О.І.,
довіреність № 363 від 22.01.2014 р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької
області звернувся Перший заступник
прокурора Шевченківського району м.
Києва в інтересах держави в особі
Аграрного фонду України з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прогрес" про
стягнення неповерненої суми
авансового платежу за форвардним
біржовим контрактом № 418 Ф від 12.03.2013р. в
розмірі 524975,00 грн., штрафу - 20% у сумі
176040,00 грн., пені в розмірі 0,1% у сумі 63374,65
грн., борг за користування коштами у
сумі 71395,50 грн., штраф в розмірі 7% у сумі
61614,25 грн.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 25.03.2014 р.
позовну заяву прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі № 908/938/14,
присвоєно справі номер провадження
32/20/14, з призначенням судового
засідання на 09.04.2014 р.

Ухвала направлялась на адресу сторін в
установленому законом порядку. Поштові
повідомлення свідчать, що сторони
належним чином повідомлені про дату,
час і місце проведення судового
засідання. Враховуючи вищевикладене
суд приходить до висновку, що сторони
належним чином повідомлені про час і
місце судового засідання.

Ухвалою суду від 28.03.2014р. у зв'язку з
перебуванням судді Колодій Н.А. у
службовому відрядженні розгляд справи
відкладено до 23.04.2014 р.

01.04.2014р. на адресу господарського суду
від відповідача надійшло клопотання
про припинення провадження по справі
на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.
Клопотання обґрунтовує тими
обставинами, що на виконанні у ВДВС
Приазовського РУЮ перебуває
виконавчий напис, вчинений 18.12.2013р.
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про звернення стягнення на користь
Аграрного фонду з ТОВ "Прогрес" згідно
біржового форвардного контракту № 418Ф
від 12.03.2013р. неповернутого авансового
платежу у сумі 524975,00грн., штрафу 20% у
сумі 176040,70 грн., пені 0,1% у сумі 8802,04грн.,
боргу за користування коштами у сумі
71395,50 грн.

Ухвалою суду від 23.04.2014 р. розгляд
справи було відкладено на 14.05.2014 р.

В судовому засіданні 14.05.2014 р. прокурор
та позивач підтримали заявлені вимоги
та обґрунтовують їх ст. ст. 526, 610, 611, 693
та ст. 193 Господарського кодексу
України. Проти клопотання позивача про
припинення провадження по справі на
підставі п. 2 ст. 80 ГПК України
заперечили з підстав викладених у
письмових поясненнях (долучені до
матеріалів справи).

Відповідач в судовому засіданні 14.05.2014
р. в судове засідання не з'явився, про
причини неявки уповноваженого
представника в судове засідання не
повідомив.

За письмовим клопотанням прокурора та
представників сторін розгляд справи
здійснювався без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу.

У засіданні суду 14.05.2014 р., на підставі
ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення прокурора та
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

12.03.2013 р. між Аграрним фондом (позивачем)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Прогрес"
(відповідачем) був укладений
форвардний біржовий контракт № 418 Ф
на закупівлю Аграрним фондом зерна
(надалі - контракт).

За умовами контракту відповідач
передає позивачу у власність товар:
пшениця м'яка 2 класу, що відповідає
ДСТУ 3768:2010 (далі - товар), а позивач
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його, в кількості 550,000 тон; в
термін до 01.12.2013 р. (відповідно до
додаткового договору № 1); базис
поставки: Франко-склад Розівський
елеватор, ПАТ (філія Якимівський
елеватор); ціна контракту 1049950,00 грн., у
тому числі ПДВ 174991,67 грн. з подальшим
коригуванням шляхом укладання
додаткових угод; вартість: - за одиницю
товару - 129,81 грн., за контрактом - 71395,50
грн.; авансовий платіж 524975,00 грн.;
авансовий платіж в розмірі 50 відсотків
вартості зерна сплачується протягом
поточного бюджетного періоду;
остаточний розрахунок здійснюється в
поточному бюджетному періоді (п. 1.1- 1.11
контракту).

Згідно п. 2.1. контракту брокер -
відповідач поставляє брокеру -
позивачу товар на базисі поставки
Франко-склад Розівський елеватор, ПАТ
(філія Якимівський елеватор), 72501, вул.
Курортна, буд. 1, смт. Якимівка,
Запорізька область, в термін до 01.10.2013 р.

Додатковим договором № 1 до
форвардного біржового контракту № 418 Ф
на закупівлю Аграрним фондом зерна
сторони змінили строк поставки до 01
грудня 2013 р.

Пунктом 2.2 контракту сторони узгодили,
що поставка вважається здійсненою в
момент підписання акта передавання -
приймання товару на базисі поставки
відповідно до умов контракту.

Позивач упродовж п'яти робочих днів з
моменту укладання контракту на торгах
аграрної біржі зобов'язується
перерахувати кошти (авансовий платіж) у
розмірі 50 відсотків вартості зерна,
розрахованої на підставі мінімальної
інтервенційної ціни на момент
укладення контракту на поточний
рахунку відповідача (п. 5.1. контракту).

Позивач на виконання умов контракту
перерахував кошти (авансовий платіж),
що підтверджується платіжним
дорученням № 1212 від 15.03.2013 р. на суму
524975,00 грн. (копія міститься в матеріалах
справи).

Однак свої обов'язки згідно умов
контракту відповідач не виконав,
передачу у власність позивача товару
до 01.12.2013 р. не здійснив.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Статтею 193 ГК України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту
містить ст. 526 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК
України одностороння відмова від
зобов'язання є недопустимою, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 2 ст. 693 Цивільного кодексу
України якщо продавець, який одержав
суму попередньої оплати товару, не
передав товар у встановлений строк,
покупець має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення
суми попередньої оплати.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що
якщо у зобов'язанні встановлено строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

На момент розгляду справи в суді
відповідач не надав доказів повернення
позивачу попередньої оплати в сумі
524975,00 грн. За таких обставин вимога
позивача про стягнення 524975,00 грн.
обґрунтована і підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з
відповідача 71395,50 грн. боргу за
користування чужими коштами, штраф - 20%
у сумі 176040,70 грн., пені в розмірі 0,1% у
сумі 63374,65 грн., штраф в розмірі 7% у сумі
61614,25 грн.

Відповідно до п. 3 ст. 693 ЦК України на
суму попередньої оплати
нараховуються проценти відповідно до
статті 536 цього Кодексу від дня, коли
товар мав бути переданий, до дня
фактичного передання товару покупцеві
або повернення йому суми попередньої
оплати.

Згідно ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими
коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом
або іншим актом цивільного
законодавства.

Згідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України: боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Пунктом 2 ст. 193 ГК України, встановлено,
що порушення зобов'язання є підставою
для застосування господарських
санкцій, передбачених ГК України,
іншими законами або договором.

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання малу
бути виконано, що передбачено ч. 6 ст. 232
ГК України.

Відповідно до п. 6 ст. 231 ГК України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за весь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до п. 7.2. контракту, за
невиконання відповідачем умов
контракту щодо обсягів поставки ним
сплачується штраф у розмірі 20
відсотків вартості недопоставленого
товару, виходячи з вартості товару за
ціною фіксингу, що діяла на останній
день поставки.

Пунктом 7.6. контракту передбачено, що у
разі невиконання відповідачем пункту
5.1 та невиконання позивачем пункту 2.1
цього контракту з відповідача
стягується пеня у розмірі 0,1 відсотків
вартості недопоставленого товару, з
якого допущено прострочення виконання
за кожен день прострочення, а за
прострочення понад тридцяти днів
додатково стягується штраф у розмірі 7
відсотків указаної вартості.

Відповідачем будь-яких обгрунтованих
заперечень щодо неправильності чи
неправомірності їх нарахувань не було
подано суду.

Відповідач звернувся до суду з
клопотання (вх. № 09-06/6944 від 01.04.2014 р.)
яким просить припинити провадження у
справі на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК
України, оскільки у даний час є
рішення органу, який в межах своєї
компетенції вирішив господарський
спір між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав.

Відповідач зазначає, що 18.12.2013 р.
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
був вчинений Виконавчий напис
зареєстрований в реєстрі за № 1266, яким
зерно передано в заставу Аграрному
фонду за договором застави, в якості
забезпечення виконання зобов'язання за
форвардним біржовим контрактом № 418 Ф
від 12.03.2013 р., строк поставки за яким
настав 01 грудня 2013 р.

У разі відсутності зерна у власності
ТОВ "Прогрес" задовольнити вимоги
Аграрного фонду України шляхом
стягнення грошових коштів з рахунків
ТОВ "Прогрес" та перерахувати суму
заборгованості згідно форвардного
біржового контракту № 418 Ф від 12.03.2013 р.
в розмірі неповернутого авансового
платежу у сумі 524975,00 грн., штраф 20 % у
сумі 176040,70 грн., пені 0,1% у сумі 8802,04 грн.,
борг за користування коштами у сумі
71395,50 грн.

Цей виконавчий напис набрав чинності з
18 грудня 2013 року і пред'явлений до
виконання у Відділ державної
виконавчої служби Приазовського
районного управління юстиції.

16.01.2014 року Постановою державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Приазовського
районного управління юстиції
Вороновим С.В. відкрите виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчого напису № 1266, виданого
18.12.2013 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про звернення стягнення
на користь Аграрного фонду України на
зерно, яке є у власності ТОВ "Прогрес". У
разі відсутності зерна у власності ТОВ
"Прогрес" задовольнити вимоги
Аграрного фонду України шляхом
стягнення грошових коштів з рахунків
ТОВ "Прогрес" та перерахувати суму
заборгованості в розмірі
неповернутого авансового платежу у
сумі 524975,00 грн., штраф 20 % у сумі 176040,70
грн., пені 0,1% у сумі 8802,04 грн., борг за
користування коштами у сумі 71395,50 грн.

Отже, як зазначає відповідач,
заборгованість перед позивачем вже
стягується в безспірному порядку.

Прокурор та представник позивача в
судовому засіданні заперечують проти
припинення провадження у справі.

Суд, розглянувши клопотання позивача
про припинення провадження по справі
відповідно п. 2 ст. 80 ГПК України
відмовляє в його задоволенні з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції
України права суб'єктів
господарювання захищаються судом.
Причому відповідно до ч. 2 ст. 124
Конституції України юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Відповідно до п. 8.5 Роз'яснень президії
Вищого арбітражного суду України від
24.12.1999 р. № 02-5/602 "Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних"
із застосуванням Закону України "Про
заставу", звернення стягнення на
заставлене майно є правом, а не
обов'язком заставодержателя. Тому
справи зі спорів, пов'язаних з
невиконанням боржником
(заставодавцем) забезпеченого
заставою зобов'язання (наприклад, за
позовами про стягнення відповідних
коштів з боржника або поручителя чи
гаранта) повинні бути розглянуті по
суті незалежно від того, чи
реалізував кредитор (заставодержатель)
це право.

У відповідності до ст. ст. 15, 16, 20
Цивільного кодексу України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, на захист
свого інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства, шляхом звернення до
суду. Право на захист особа здійснює на
свій розсуд. Нездійснення особою права
на захист не є підставою для припинення
цивільного права, що порушене, крім
випадків, встановлених законом.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599
Цивільного кодексу України).

Тому, наявність виконавчого напису за
відсутності належного виконання
грошового зобов'язання (повернення
авансового платежу) у добровільному чи
примусовому порядку не свідчить про
відсутність спірних матеріальних
правовідносин між сторонами контракту
та не позбавляє права кредитора на
судовий захист.

Враховуючи вищезазначене, позовні
вимоги про стягнення з відповідача за
неналежне виконання зобов'язань по
форвардному біржовому контракту № 418 Ф
від 12.03.2013 р.: 524975,00 грн. суми
неповернутого авансового платежу,
63374,65 грн. - пені за непоставлений товар;
176040,70 грн. - 20% штрафу за невиконання
контракту; 71395,50 грн. - боргу за
користування коштами (авансовим
платежем); 61614,25 грн. - 7% штрафу є
обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

Крім того, разом з позовною завою
прокурор Шевченківського району міста
Києва заявив клопотання про вжиття
заходів забезпечення позову шляхом
накладення арешту на грошові кошти та
майно ТОВ "Прогрес" в межах суми позову
у розмірі 897400,10 грн.

Згідно зі ст. 66 ГПК України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України позов
забезпечується накладанням арешту на
майно або грошові суми, що належать
відповідачеві; забороною
відповідачеві вчиняти певні дії;
забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору; зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа або іншого документа, за яким
стягнення здійснюється у безспірному
порядку; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту.

Пунктом 1 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 16 "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" встановлено, що відповідно до
статті 66 Господарського
процесуального кодексу України заходи
до забезпечення позову застосовуються
господарським судом за заявою сторони,
прокурора, або з ініціативи
господарського суду як гарантія
реального виконання рішення суду.
Особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 ГПК,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову. У
вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Частинами 2, 4 п. 3 Постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову", встановлено що достатньо
обґрунтованим для забезпечення позову
є підтверджена доказами наявність
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви. Обрані заходи до
забезпечення позову не повинні мати
наслідком повне припинення
господарської діяльності суб'єкта
господарювання, якщо така діяльність, у
свою чергу, не призводитиме до
погіршення стану належного
відповідачеві майна чи зниження його
вартості.

Клопотання прокурора суд відхиляє як
процесуально необґрунтоване, оскільки
заява про вжиття заходів до
забезпечення позову повинна бути
обґрунтована з поданням належних і
допустимих доказів, які підтверджують
можливість виникнення в подальшому
ускладнень у виконанні судового
рішення. Прокурором не надано доказів,
що в свою чергу були б підставою для
вжиття судом заходів по забезпеченню
позову шляхом накладання арешту на
майно.

Крім того, 16.01.2014 року Постановою
державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби
Приазовського районного управління
юстиції Вороновим С.В. відкрите
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого напису № 1266,
виданого 18.12.2013 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4
про звернення стягнення на користь
Аграрного фонду України на зерно, яке є
у власності ТОВ "Прогрес". У разі
відсутності зерна у власності ТОВ
"Прогрес" задовольнити вимоги
Аграрного фонду України шляхом
стягнення грошових коштів з рахунків
ТОВ "Прогрес" та перерахувати суму
заборгованості в розмірі
неповернутого авансового платежу у
сумі 524975,00 грн., штраф 20 % у сумі 176040,70
грн., пені 0,1% у сумі 8802,04 грн., борг за
користування коштами у сумі 71395,50 грн.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження", за заявою
стягувача державний виконавець
одночасно з винесенням постанови
про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Таким чином, вимогу прокурора
Шевченківського району міста Києва про
забезпечення позову у справі № 908/938/14
слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України,
судові витрати слід покласти на
відповідача, поскільки спір доведений
до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Першого заступника прокурора
Шевченківського району м. Києва в
інтересах держави в особі Аграрного
фонду України до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Прогрес"
про стягнення 897400,10 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прогрес" (72400,
Запорізька область, Приазовський
район, смт. Приазовське, вул. Горького,
буд. 2, ) на користь
Аграрного фонду України (01001, м. Київ,
вул. Б. Грінченка, буд. 1, )
524975 (п'ятсот двадцять чотири тисячі
дев'ятсот сімдесят п'ять) грн.
00 коп. суми неповернутого авансового
платежу, 63374 (шістдесят три тисячі
триста сімдесят чотири) грн. 65 коп. пені;
176040 (сто сімдесят шість тисяч сорок)
грн. 70 коп. - 20% штрафу за невиконання
контракту; 71395 (сімдесят одна тисяча
триста дев'яносто п'ять) грн. 50 коп. -
боргу за користування коштами та 61614
(шістдесят одна тисяча шістсот
чотирнадцять) грн. 25 коп. - 7% штрафу.
Видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прогрес" (72400,
Запорізька область, Приазовський
район, смт. Приазовське, вул. Горького,
буд. 2, ) на користь
Державного бюджету України (р/р
№3007, отримувач: Державний бюджет
Орджонікідзевського району, банк
отримувача: Головне управління
Державного казначейства України у
Запорізькій області, МФО 813015, ) 17948 (сімнадцять тисяч
дев'ятсот сорок вісім) грн. 00 коп.
судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у
відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК
України "19" травня 2014 р.

Суддя
Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.