ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р.
Справа № 911/1153/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Лилака Т.Д., розглянувши
справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс», м. Київдо 1) Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп», Київська обл., с.
Мархалівка 2) Фермерського
господарства «Прибужське»,
Кіровоградська обл., с. Сабатинівкапро
стягнення 68 581,61 грн.,за участю
представників:

позивача:Грищекно О.М., довіреність б/н
від 01.11.2013 року;відповідача 1:не
з'явилися; відповідача 2:Мельник А.В.,
довіреність б/н від 18.10.2013 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-тайс» (позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
(відповідач 1) та Фермерського
господарства «Прибужське» (відповідач
2) про стягнення солідарно з
відповідачів 7 832 грн. 3% річних та
стягнення з відповідача 2 пені у
розмірі 45 568,52 грн. та 15 180,37
інфляційної складової боргу, а загалом
68 581,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що за угодою №
02/07-12 від 02.07.2012 року про зміну кредитора
у зобов'язанні та додатковою угодою до
неї № 1 від 30.01.2013 року до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» перейшло право вимоги до
Фермерського господарства
«Прибужське» щодо сплати пені, 3% річних
та інфляційної складової боргу, що
виникли в результаті неналежного
виконання останнім умов договору
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу № 547-09-2008 від
10.09.2008 року, укладеного між Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Тридента Агро» та Фермерським
господарством «Прибужське».

При цьому, позивач зазначає, що з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
угодою № 02/07-12 від 02.07.2012 року про зміну
кредитора у зобов'язанні та
зобов'язанні та додатковою угодою до
неї № 1 від 30.01.2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
було укладено договір поруки № 16-07-2012-87
від 16.07.2012 року, відповідно до умов
якого відповідач 1 поручається перед
позивачем за виконання зобов'язань
відповідачем 2 частковою сплатою 3%
річних у розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 04.04.2014 року порушено
провадження у справі та призначено
справу до розгляду на 17.04.2014 року.

14.04.2014 року через канцелярію суду
відповідач 1 подав відзив на позовну
заяву, в якому визнав позов в повному
обсязі, та просив суд розглядати справу
без участі його представника.

16.04.2014 року через канцелярію суду
позивач подав додаткові обґрунтування
позовних вимог.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 17.04.2014 розгляд справи було
відкладено на 15.05.2014 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 15.05.2014 розгляд справи було
відкладено на 29.05.2014 року.

28.05.2014 року через канцелярію суду
відповідач надав відзив на позовну
заяву, в якому проти позову заперечував
та просив суд відмовити у задоволенні
позову, застосувавши строки позовної
давності.

У судовому засіданні 29.05.2014 року
представником позивача було подано
клопотання про продовження строку
вирішення спору.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 29.05.2014 року продовжено
строк вирішення спору та відкладено
розгляд справи на 12.06.2014 року.

10.06.2014 року через канцелярію суду
позивач надав письмові пояснення у
справі.

Представник відповідача 1 в судове
засідання 12.06.2014 року не з'явився, про
час і місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення
представника відповідача 1 не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов у відсутності
представника відповідача 1, за наявними
у справі матеріалами згідно з вимогами
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2008 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Тридента
Агро» (продавець) та Фермерським
господарством «Прибужське» (покупець)
було укладено договір № 547-09-2008
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу.

Відповідно до п. 1.2 договору предметом
договору є товар, який належить
продавцю на момент укладення договору
або буде набутий продавцем у
майбутньому.

Згідно з п. 2.1 договору купівлі-продажу,
асортимент товару, його кількість, ціна
визначається у додатках та/або
накладних документах відпуску товару,
що є невід'ємною частиною договору.

Пунктами 5.1, 5.2 договору визначено, що
покупець здійснює оплату партії товару
за ціною, вказаною в додатках та/або
видаткових накладних, що є невід'ємною
частиною договору. Товар оплачується
на розрахунковий рахунок продавця в
національній валюті.

Відповідно до п. 5.3 договору оплата
товару проводиться наступним чином: 20%
від вартості товару оплачується
покупцем в строк до 15.09.2008 р.; 80% від
вартості товару оплачується покупцем в
строк до 01.12.2008 р.

Згідно з п. 6.1 договору покупець
зобов'язаний, зокрема, провести оплату
товару в строк і на умовах, вказаних в
ст. 5 договору.

Договір діє з моменту його підписання
обома сторонами до повного виконання
сторонами обов'язків за цим договором
(п. 11.1 договору).

У зв'язку із неналежним, несвоєчасним
та неповним виконанням ФГ «Прибужське»
взятого на себе грошового зобов'язання
щодо оплати вартості отриманого товару
згідно договору № 547-09-2008
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 10.09.2008 р., ТОВ
«Тридента Агро» 30 січня 2009 року
звернулося до господарського суду
Кіровоградської області із позовною
заявою про стягнення із ФГ
«Прибужське» суми заборгованості та
штрафних санкцій за період із 02.12.2008 р.
до 30.01.2009 р. згідно договору № 547-09-2008
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 10.09.2008 р.

Згідно частини першої статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до частини другої статті 35
цього ж кодексу факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори), за винятком встановлених
рішенням третейського суду, під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області у справі № 15/13
від 26.02.2009 р., позовні вимоги ТОВ
«Тридента Агро» до ФГ «Прибужське»
були задоволені частково.

Вказаним вище рішенням суду
встановлено, що після подання позову до
суду (30 січня 2009 року) впродовж січня -
лютого 2009 року ФГ «Прибужське» було
частково погашено борг наступним
чином: 29.01.2009 р. на суму 40 000,00 грн.; 06.02.2009
р. на суму 44 000,00 грн., у зв'язку з чим
рішенням господарського суду
Кіровоградської області у справі № 15/13
від 26.02.2009 р. провадження у справі в
частині стягнення основного боргу в
сумі 44 000,00 грн. було припинено, в решті
позовні вимоги задоволено частково, а
саме - стягнуто з ФГ «Прибужське» на
користь ТОВ «Тридента Агро» 218,30 грн.
основного боргу, 1 777,82 грн. інфляційних
втрат, 409,46 грн. 3% річних, 3 246,18 грн. пені,
12 698,74 грн. штрафу, а також судові
витрати.

Таким чином, у повному обсязі
зобов'язання ФГ «Прибужське» перед ТОВ
«Тридента Агро» згідно договору №
547-09-2008 купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 10 вересня 2008
року було виконано лише 06 лютого 2009
року.

Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має бути виражене
у грошовій одиниці України - гривні.
Сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

У відповідності з приписами ст. 632 ЦК
України, ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Згідно наказу Міністерства фінансів
України від 10.08.2000 р. № 193 «Про
затвердження Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку «Вплив змін
валютних курсів», валютний курс - це
встановлений Національним банком
України курс грошової одиниці України
до грошової одиниці іншої країни.

Пунктом 4 цього наказу встановлено, що
курсова різниця - це різниця між
оцінками однакової кількості одиниць
іноземної валюти при різних валютних
курсах.

Так, пунктом 5.1 договору № 547-09-2008
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 10.09.2008 р.
передбачено, що ціна товару вказується
в додатках. Ціна товару розрахована по
міжбанківському курсу відповідної
іноземної валюти згідно до української
гривні на дату підписання цього
договору. Ціна оплати визначається
міжбанківським курсом на день
здійснення оплати по даному договору.

Відповідно до додатку № 1 курс долара
США на міжбанківській валютній біржі
становив 4,85 грн./дол. США, згідно з
додатків №№ 2-3 курс долара США на
міжбанківській валютній біржі
становив 4,86 грн./дол. США. та згідно з
додатку № 4 - 4,92 грн./дол. США.

При цьому, приміткою до додатку
передбачено, що у випадку якщо курс
долара США на день оплати вище, ніж курс
долара на день підписання договору
сторонами, для визначення суми, яка
підлягає оплаті, використовують
наступну формулу: S=(A1/А2)*B, де S - ціна на
момент проплати, B - ціна на момент
підписання, А2 - курс долара США до
гривні на день підписання договору, А1-
курс (міжбанківська валютна біржа)
долара США до гривні на день
перерахування коштів.

Враховуючи, що заборгованість за
договором відповідачем 2 була погашена
лише 29.01.2009 р. та 06.02.2014 р., а станом на
29.01.2009 р. та 06.02.2014 р. курс долара США на
міжбанківському валютному ринку
України становив 7,70 грн./дол. США, у ФГ
«Прибужське» виникла заборгованість
за договором № 547-09-2008 купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
від 10.09.2008 р. у вигляді курсової різниці,
яка складала 60 721,49 грн.

Факт існування у відповідача 2
вищенаведеної заборгованості
встановлено в рішенні господарського
суду Київської області від 29.11.2012 року у
справі № 9/104-12.

Окрім того, вищенаведеним рішенням
стягнуто з Фермерського господарства
«Прибужське» на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» 60 721,49 грн. курсової
різниці.

Судом встановлено, що 28.05.2014 року
державним виконавцем на підставі
пункту 8 частини 1 статті 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
винесена постанова про закінчення
виконавчого провадження у зв'язку з
повним та фактичним виконанням наказу
господарського суду Київської області
№ 9/104-12 від 21.12.2013 року про примусове
виконання рішення у справі № 9/104-12.

У зв'язку із неналежним, несвоєчасним
та неповним виконанням відповідачем 2
взятого на себе грошового зобов'язання
щодо оплати вартості отриманого товару
(курсової різниці) згідно договору №
547-09-2008 купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 10.09.2008 року у
ТОВ «Тридента Агро» виникло право
вимоги до відповідача 2 щодо
нарахування пені та 3% річних на суму
простроченого платежу (суму курсової
різниці) згідно договору № 547-09-2008
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 10.09.2008 року.

У відповідності до ч. 1 статті 510
Цивільного кодексу України визначено,
що сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного
кодексу України передбачено, що
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу
України встановлено, що правочин щодо
заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу
України встановлено, що до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

При цьому, заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням. (стаття 516
Цивільного кодексу України).

26.01.2011 року між ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» та
ФОП ОСОБА_3 було укладено Угоду № 75-ТА
про заміну кредитора у зобов'язанні
(відступлення права вимоги в порядку
ст. 512-519 ЦК України), із врахуванням
додаткової угоди № 1, відповідно до
яких, первісний кредитор (ТОВ «ТРИДЕНТА
АГРО») відступає новому кредитору (ФОП
ОСОБА_3) право вимоги виконання
Фермерським господарством
«Прибужське» (),
зобов'язання щодо сплати розміру
курсової різниці, пені, 3% річних,
інфляційних витрат, набутих первісним
кредитором на підставі договору №
547-09-2008 купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу від 10.09.2008
року у зв'язку з неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
відповідачем 2 грошового зобов'язання
згідно договору № 547-09-2008
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 10.09.2008 року.

Відповідно до умов угоди № 75-ТА про
заміну кредитора у зобов'язанні
(відступлення права вимоги в порядку
ст. 512-519 ЦК України) від 26.01.2011 року із
врахуванням додаткової угоди № 1, новий
кредитор одержує право замість
первісного кредитора вимагати від
боржника сплати грошової суми в
нарахованому розмірі пені, 3% річних та
інфляційних втрат, за період існування
прострочення виконання боржником
грошового зобов'язання згідно договору
№ 547-09-2008 купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу від 10.09.2008
року( пункт 1.2., 2.3 угоди).

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.),
ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» було передано ФОП
ОСОБА_3 перелік документів, що
підтверджують права вимоги виконання
ФГ «Прибужське» обумовленого
зобов'язання. У відповідності до ч. 1
статті 516 Цивільного кодексу України
передбачено, що заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. У відповідності
до пункту 4.3. Угоди, ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО»
повідомленням про зміну кредитора у
зобов'язані, належним чином повідомило
ФГ «Прибужське» про зазначені вище
обставини.

02 липня 2012 року між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ
«Компанія «Ніко-Тайс»» було укладено
угоду № 02/07-12 про заміну кредитора у
зобов'язані (відступлення права вимоги
в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) із
врахуванням додаткової угоди № 1.
Розділом 1 даної угоди, встановлено, що
первісний кредитор (ФОП ОСОБА_3)
відступає новому кредитору (ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС»») право вимоги
виконання Фермерським господарством
«Прибужське» (),
зобов'язання щодо сплати розміру
курсової різниці, пені, 3% річних,
інфляційних витрат, набутих первісним
кредитором на підставі договору №
547-09-2008 купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 10.09.2008 року та
згідно угоди № 75-ТА про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК
України) від 26.01.2011 року, у зв'язку із
неналежним., несвоєчасним та неповним
виконанням відповідачем 2 грошового
зобов'язання згідно договору
купівлі-продажу.

Відповідно до умов угоди № 02/07-12 про
заміну кредитора у зобов'язані
(відступлення права вимоги в порядку
ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012 року із
врахуванням додаткової угоди № 1, новий
кредитор одержує право замість
первісного кредитора вимагати від
боржника сплати грошової суми в
нарахованому розмірі пені, 3% річних та
інфляційних втрат, за період існування
прострочення виконання боржником
грошового зобов'язання згідно договору
№ 547-09-2008 купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу від 10.09.2008
року (пункт 1.2, 2.3 Угоди).

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.),
ФОП ОСОБА_3 було передано позивачу
перелік документів, що підтверджують
права вимоги виконання відповідачем 2
обумовленого зобов'язання. У
відповідності до пункту 4.3. угоди, ФОП
ОСОБА_3 повідомленням про зміну
кредитора у зобов'язані, належним чином
повідомив ФГ «Прибужське» про
зазначені вище обставини.

За Угодою № 02/07-12 про заміну кредитора у
зобов'язані (відступлення права вимоги
в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від
02.07.2012 року, позивач одержує право
замість ФОП ОСОБА_3 вимагати від
відповідача 2 сплати грошової суми в
розмірі, визначеному в п. 2.1 цієї угоди.

Таким чином, позивачу передано
вищезазначені вимоги у відповідності
до норм чинного законодавства України
та із дотриманням положень статті 514 ЦК
України.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за Угодою № 02/07-12 від
02.07.2012, між ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»
(кредитор) та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп»
(поручитель) було укладено Договір
поруки № 16-07-2012-87 від 16.07.2012 року, за
умовами якого поручитель поручається
перед кредитором за виконання
обов'язку ФГ «Прибужське» щодо
виконання грошового зобов'язання щодо
сплати розміру 3% у зв'язку із
неналежним та неповним виконанням
боржником грошового зобов'язання
згідно договору купівлі-продажу та
угоди, передбаченими ст. 2 цього
договору (основний договір).

Відповідно до п. 2.1. договору поруки, під
основним договором в цьому договорі
розуміють угоду № 02/07-12 про заміну
кредитора у зобов'язанні від 02.07.2012
року, укладену згідно договору № 547-09-2008
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 10.09.2008 року.

У розділі 3 договору поруки,
поручителем та кредитором погоджено
обсяг відповідальності поручителя та
розмір поруки, яка обмежується
частковою сплатою розміру 3% річних у
сумі 10 000,00 грн.

Пунктом 4.1. договору поруки визначено,
що у разі порушення (невиконання чи
неналежного виконання) боржником
обов'язку за основною угодою, кредитор
вправі звернутися із вимогою про
виконання як до боржника, так і до
поручителя, які несуть солідарну
відповідальність перед кредитором.

Відповідно до змісту ст. 543 Цивільного
кодексу України, у разі солідарного
обов'язку боржників (солідарних
боржників) кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-кого з них окремо.
Солідарні боржники залишаються
зобов'язаними доти, доки їхній
обов'язок не буде виконаний у повному
обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем 2 грошового зобов'язання
(сплати курсової різниці) за договором
№ 547-09-2008 купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу від 10.09.2008
року, позивач нараховує та просить
стягнути солідарно з відповідачів 7
832,72 грн. 3% річних, та з відповідача 2
пеню у розмірі 45 568,52 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи вищевикладені норми закону
та умови договору № 547-09-2008
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 10.09.2008 року,
позивачем у зв'язку з простроченням
відповідачем 2 виконання зобов'язання з
поставленого товару нараховано 7 832,72
грн. 3% річних, на суму боргу в розмірі 60
721,49 грн.

Через канцелярію суду 28.05.2014 року
відповідач подав клопотання про
застосування строку позовної давності
в частині вимог про стягнення 3% річних.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» у жовтні 2012 року звернувся
до господарського суду Київської
області від 29.11.2012 року з позовом до
Фермерського господарства
«Прибужське» про стягнення 60 721,49 грн.
курсової різниці за договором № 547-09-2008
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 10.09.2008 року

Відповідно до частини другої та
третьої ст. 264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач. Після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Таким чином, відповідно до приписів
частини другої ст. 264 ЦК України,
перебіг позовної давності щодо
стягнення 3% річних на вказану суму
боргу з жовтня 2012 р. почався заново.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

З огляду на вищевказане, позовна
давність щодо стягнення 3% за договором
купівлі-продажу на умовах відстрочення
платежу № 547-09-2008 від 10.09.2008 року спливає
у жовтні 2015 року, у той час, як позивач
звернувся до суду з позовом 03.04.2014 року.

Таким чином, вимога про стягнення 3%
річних, нарахованих на прострочений
борг, заявлена в межах строку позовної
давності, який спливає у жовтні 2015 року,
з урахуванням переривання строку
позовної давності..

З огляду на викладене, а також
приймаючи до уваги періоди нарахування
3 % річних, що вказані позивачем у
розрахунку 3 % річних, арифметично
вірний розрахунок 3 % річних складає 7
832,72 грн. Відтак, вимога про стягнення
солідарно з відповідачів 7 832,72 грн. 3%
річних є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Статтею 230 ГК України визначено, що
порушення зобов'язання є підставою для
застосування господарських санкцій
(неустойка, штраф, пеня).

У відповідності з п. 8.1 договору №
547-09-2008 купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 10.09.2008 року за
невиконання або неналежне виконання
умов договору сторони несуть
відповідальність згідно з чинним
законодавством.

За прострочення виконання зобов'язання
покупець зобов'язаний сплатити на
користь продавця пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
вартості неоплаченого товару за кожен
день прострочення (п. 8.2 договору №
547-09-2008 купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 10.09.2008 року).

За умовами п. 8.3 договору № 547-09-2008
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу від 10.03.2008 року,
відповідно до ст. 259 ЦК України сторони
домовились про те, що строк позовної
давності щодо стягнення штрафних
санкцій збільшується до повного
виконання сторонами зобов'язань за
даним договором. Крім цього, сторони,
відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України,
домовились про те, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язань за даним
договором здійснюється без обмеження
строку.

З огляду на викладене, а також
приймаючи до уваги періоди нарахування
пені, що вказані позивачем у
розрахунку, арифметично вірний
розрахунок пені складає 45 568,52 грн.
Відтак, вимога про стягнення з
відповідачів 2 пені у розмірі 45 568,52
грн. є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Окрім того, предметом розгляду даної
справи є вимога позивача про стягнення
з відповідача 2 інфляційної складової
боргу в сумі 15 180,37 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 533 Цивільного
кодексу України грошове зобов'язання
має бути виконане у гривнях. Якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

Аналіз ст. 625 Цивільного кодексу
України свідчить про те, що внаслідок
знецінення лише грошова одиниця
України - гривня - підлягає індексації,
а іноземна валюта не підлягає.

Індекс інфляції - це показник, який
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари і послуги, що купує
населення для невиробничих цілей. Ціни
в Україні встановлюються у
національній валюті.

Тому, вимоги ст. 625 Цивільного кодексу
України щодо інфляційних нарахувань
можуть бути застосовані лише у випадку
прострочення грошового зобов'язання у
гривні і не можуть бути застосовані до
ціни у гривні, визначеної з урахуванням
курсу іноземної валюти на час
укладення угоди та на день оплати
товару.

З огляду на викладене, вимога позивача
про стягнення з відповідача 15 180,37 грн.
інфляційної складової боргу, яка на
рахована на курсову різницю є
неправомірно, а тому в задоволенні цієї
позовної вимоги слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 19.02.2014 року у справі №
911/2682/14.

Крім того, позивач просить покласти на
відповідачів витрати, пов'язані з
оплатою послуг адвоката в розмірі 5
000,00 грн.

На підтвердження своїх вимог в цій
частині позивачем надано суду, зокрема,
договір про надання адвокатських
послуг № 27-2/12 від 27.12.2012 року, акт
здачі-приймання виконаних робіт щодо
надання адвокатських послуг (правової
допомоги) від 31.03.2014 року, копію
свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю № 3888 від 29.10.2009
року, платіжне доручення № 180 від 27.12.2012
року на суму 5 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуг
перекладача, адвоката, витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при задоволенні позову -
на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл витрат,
які підлягають сплаті за послуги
адвоката, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
названих витрат не повинен бути
неспіврозмірним, тобто явно завищеним
(Інформаційний лист Вищого
господарського суду України № 01-8/155 від
13.02.2002р.).

При вирішенні питань, пов'язаних з
оплатою послуг адвоката, слід також
враховувати викладене в абзаці
третьому пункту 11 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України №
01-8/973 «Про деякі питання практики
застосування у вирішенні спорів
окремих норм процесуального права» від
14.12.2007р., за яким у визначенні розумно
необхідного розміру сум, які
підлягають сплаті за послуги адвоката,
можуть братися до уваги, зокрема: час,
який міг би витратити на підготовку
матеріалів кваліфікований фахівець;
вартість оплати відповідних послуг
адвокатів, яка склалася в країні або в
регіоні; тривалість розгляду і
складність справи тощо.

Дослідивши матеріали справи та
визначаючи роль адвоката ОСОБА_3 у
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді справи № 911/1153/14, суд вважає
заявлену суму витрат на послуги
адвоката в розмірі 5 000,00 грн.
співрозмірною з ціною позову,
обґрунтованою та правомірною, однак
дана вимога підлягає частковому
задоволенню у розмірі 3 893,26 грн.
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Відповідно до положень статті 49 ГПК
України судовий збір у розмірі 156,65 грн.
та витрати на оплату послуг адвоката у
розмірі 571,05 грн. підлягають стягненню
солідарно з відповідача 1 та
відповідача 2, судовий збір у розмірі
911,37 грн. та витрати на оплату послуг
адвоката у розмірі 3 322,21 грн. підлягає
стягненню з відповідача 2 пропорційно
задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп» (08633, Київська обл.,
Васильківський район, с. Мархалівка,
вул. Комсомольська, буд. 22, код 38267861) та
Фермерського господарства
«Прибужське» (26434, Кіровоградська обл.,
Ульяновський район, с. Мархалівка,
вул. Комсомольська, код
22213995) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, 38, офіс 23, код 38039872) 7 832(сім
тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 72 коп.
3% річних, 156 (сто п'ятдесят шість) грн. 65
коп. судового збору, 571 (п'ятсот сімдесят
одну) грн. 05 коп. витрат на оплату послуг
адвоката.

Стягнути з Фермерського господарства
«Прибужське» (26434, Кіровоградська обл.,
Ульяновський район, с. Мархалівка, вул.
Комсомольська, код 22213995) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, 38, офіс 23, код 38039872) 45 568
(сорок п'ять тисяч п'ятсот шістдесят
вісім) грн. 52 коп. пені, 911 (дев'ятсот
одинадцять) грн. 37 коп. судового збору, 3
322 (три тисячі триста двадцять дві) грн.
21 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

В іншій частині в позові відмовити.

Після вступу рішення в законну силу
видати накази.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 16.06.2014 р.

Суддя
Т.Д. Лилак