ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р.
Справа № 911/454/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Лилака Т.Д.,
розглянувши справу

за позовом 1) фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Київ 2) фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Київдо
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,
м. Київпро стягнення заборгованості
та зобов'язання передати майно,за
участю представників:

позивача:ОСОБА_2; ОСОБА_4, договір №
2013/09-04 від 04.09.2013;відповідача:ОСОБА_3;
ОСОБА_5, договір № 169/1 від 24.02.2014 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2014 року позивач звернувся до
господарського суду Київської області
з позовом до відповідача про стягнення
159 860,00 грн. заборгованості з орендної
плати та передачу нежитлових
приміщень, у зв'язку з неналежним
виконанням останнім зобов'язань за
договором оренди нежитлового
приміщення від 11.03.2013 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 17.02.2014 року порушено
провадження у справі та призначено
справу до розгляду на 27.02.2014 року.

У судовому засіданні 27.02.2014 року
оголошувалася перерва на 13.03.2014 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 13.03.2014 року розгляд справи
було відкладено на 27.03.2014 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 27.03.2014 року розгляд справи
було відкладено на 03.04.2014 року.

03.04.2014 року через канцелярію суду
відповідач надав відзив на позовну
заяву, в якому проти позовних вимог
заперечував в повному обсязі та просив
суд відмовити у задоволенні позову.

10.04.2014 року до канцелярії
господарського суду Київської області
від відповідача надійшло клопотання
про зупинення провадження у справі №
911/454/14 за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 та Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості та зобов'язання
передати майно до розгляду
господарським судом міста Києва справи
№ 910/1255/14 за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 та Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання
договору оренди від 11.03.2013 року
недійсним.

У судовому засіданні 03.04.2014 року
оголошувалася перерва на 10.04.2014 року.

У судовому засіданні 10.04.2014 року
сторонами було подано клопотання про
продовження строку вирішення спору.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 10.04.2014 року продовжено
строк вирішення спору та зупинено
провадження у справі № 911/454/14 за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 та Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та
зобов'язання передати майно до
розгляду господарським судом міста
Києва справи № 910/1255/14 за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
визнання договору оренди від 11.03.2013
року недійсним.

22.05.2014 року до канцелярії суду від
позивачів надійшла заява (вх. 9540/14 від
22.05.2014 року), в якій останній повідомив
суд про усунення обставин, які зумовили
зупинення провадження у справі.

Враховуючи те, що обставини, які
зумовили зупинення провадження у
справі - усунуті, що підтверджується
рішенням господарського суду міста
Києва від 15.09420134 року у справі № 910/1255/14,
суд вирішив поновити провадження у
даній справі.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 27.05.2014 року поновлено
провадження у справі № 911/454/14 та
призначено розгляд справи на 12.06.2014
року.

10.06.2014 року через канцелярію суду
відповідач подав клопотання про
призначення у справі судової
експертизи, суд розглянув клопотання
відповідача про призначення у справі
судової експертизи та відхилив його як
безпідставне та необґрунтоване.

Оскільки суд відкладав розгляд справи,
надаючи можливість учасникам судового
процесу реалізувати свої процесуальні
права на представництво інтересів у
суді та подання доказів в
обґрунтування своїх вимог та
заперечень, і враховуючи процесуальні
строки розгляду спору, встановлені ст.
69 ГПК України, суд не знаходить підстав
для відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.03.2013 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2
(орендодавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендар)
було укладено договір оренди
нежитлового приміщення, за умовами
якого орендодавець передає, а орендар
приймає в тимчасове оплатне
користування на строк визначений даним
договором павільйон та приміщення, яке
розташоване на першому поверсі будинку
за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею
140,6 квадратних метрів з метою
розміщення закладу громадського
харчування.

Згідно п. 3.1. договору, приміщення
передається орендодавцем орендарю у
придатному для використання стані за
призначенням, з фактичним плануванням
без будь-яких дефектів та пошкоджень за
актом приймання-передачі приміщення.

Відповідно до п. 4.1. договору за
користування приміщення орендар на
регулярній основі щомісячно
зобов'язується сплачувати орендодавцю
плату за таке користування - орендну
плату. Сторони встановили, що розмір
щомісячної орендної плати за всю площу
приміщення становить: з 1 квітня по 30
вересня 24 441 (двадцять чотири тисячі
чотириста сорок одну) грн., що складає 3
000 (три тисячі) доларів США, з 1 жовтня по
31 березня 16 294 (шістнадцять тисяч
двісті дев'яносто чотири) грн., що
складає 2 000 (дві тисячі) доларів США,
відповідно до комерційного курсу
долара США,погодженого сторонами на
дату підписання даного договору.
Вартість комунальних послуг не входить
до орендної плати.

Орендна плата сплачується орендарем у
валюті України на рахунок орендодавця
шляхом банківського переказу грошових
коштів або готівкою щомісяця за
поточний місяць до « 5» числа поточного
місяця (п. 4.2. договору).

Сторони дійшли взаємної згоди, що
початок нарахування орендної плати
починається з 15 березня 2013 року (п. 4.4.
договору).

Пунктом 10.1 договору встановлено, що
даний договір укладається строком на 1
рік (дванадцять місяців) і вступає в
силу з моменту підписання його
сторонами. Строк оренди починається
відраховуватися з дня фактичної
передачі орендодавцем приміщення
орендарю відповідно до умов цього
договору, що підтверджується
підписаним актом приймання-передачі
приміщення.

Відповідно до п. 7.4. договору,
повернення приміщення після
закінчення строку оренди або у зв'язку
з достроковим припиненням цього
договору здійснюється представниками
сторін, які складають та підписують акт
приймання-передачі приміщення в день
закінчення строку оренди, а у випадку
дострокового припинення дії даного
договору - протягом 10 (десяти)
календарних днів з дати припинення, з
урахуванням умов договору.

Згідно п. 7.5. договору, приміщення
вважається фактично переданим
орендодавцю з моменту підписання акту
приймання-передачі приміщення. В
будь-якому випадку дата підписання
акту приймання-передачі вважається
останнім днем оренди.

Судом встановлено, що позивач свої
обов'язки за договором виконав
належним чином.

На виконання умов договору позивач
передав відповідачеві об'єкт оренди, що
підтверджується актом
приймання-передачі об'єкту оренди від
12.03.2013 року.

Предметом позову є, зокрема, вимога
позивача про стягнення з відповідача 159
60,00 грн. заборгованості за договором по
сплаті орендної плати у період з
березня по жовтень 2013 року.

Судом встановлено, що 21.02.2013 року між
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
(орендар) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2
(орендодавець) було укладено
попередній договір, за умовами якого
орендар та орендодавець зобов'язуються
до 15 березня 2013 року укласти договір
оренди нежитлового приміщення, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3,
загальною площею 140,6; 16,5 квадратних
метрів.

Відповідно до п. 4 договору, орендар
згідно ст. 570 Цивільного кодексу
України, у момент укладання цього
договору передав орендодавцю 27 000,00
грн., що є еквівалентом 3 375 доларів США
й якості завдатку та в рахунок
майбутніх платежів за основним
договором.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив, що
заявлена позовна вимога підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175
Господарського кодексу України
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до п. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.
Пунктом 6 цієї статті визначено, що до
відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Пунктом 1 ст. 762 Цивільного кодексу
України визначено, що за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача боргу в сумі 159 860,00 грн. є
обґрунтованими, однак підлягають
стягненню частково в розмірі 132 860,00
грн., які нараховані судом відповідно
до вимог закону та умов договору, в
іншій частині вимог про стягнення
боргу слід відмовити.

Відповідно до п. 10.5. договору, дія
договору припиняється на вимогу
орендодавця, якщо орендар не сплачує
орендну плату більше ніж один
календарний місяць.

04.10.2013 року позивач надіслав на адресу
відповідача повідомлення б/н від 04.10.2013
року, в якому повідомив про розірвання
договору.

Таким чином, договір оренди
нежитлового приміщення б/н від 11.03.2013
року є розірваним з ініціативи
позивача у відповідності з п. 10.5. та п.п.
10.5.2. договору.

Позивач вказує, що всупереч умовам
договору (п. 7.4. договору) відповідач не
звільнив об'єкт оренди на момент
звернення до суду та не складено акт
повернення об'єкту оренди, що не було
спростовано відповідачем.

Згідно приписів статті 782 ЦК України
наймодавець має право відмовитися від
договору найму і вимагати повернення
речі, якщо наймач не вносить плату за
користування річчю протягом трьох
місяців підряд. У разі відмови
наймодавця від договору найму договір
є розірваним з моменту одержання
наймачем повідомлення наймодавця про
відмову від договору.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Водночас відповідно до вимог ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Згідно п. 2 ст. 651 ЦК України договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Зважаючи на те, що відповідач порушив
договірні зобов'язання щодо сплати
орендних платежів, суд вважає
доведеним факт істотних порушень з
боку відповідача умов договору оренди
нежитлового приміщення від 11.03.2013 року,
які дають підстави для його розірвання
сторонами.

Згідно зі ст. 785 ЦК України у разі
припинення договору найму, наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Оскільки договір оренди нежитлового
приміщення від 11.03.2013 року є розірваним
з ініціативи позивача у відповідності
з п. 10.5. та п.п. 10.5.2. договору, суд вважає
за необхідне зобов'язати Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_3 повернути
Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 та
Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2
об'єкт нерухомості - нежитлове
приміщення (загальною площею 140,6 кв.м.)
та павільйон (загальною площею 16,5 кв.м.),
що знаходяться у фактичному
незаконному володінні Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 та розташовані
в будинку за адресою АДРЕСА_3, шляхом
передачі і тому позов у цій частині
також підлягає задоволенню.

Судовий збір, у розмірі 3 857,20 грн.
відповідно до положень статті 49 ГПК
України підлягають стягненню з
відповідача пропорційно задоволеним
вимогам.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (02152, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (04209, АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) та
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (04209,
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3) 132 860 (сто тридцять дві тисячі
вісімсот шістдесят) грн. 00 коп. боргу, 3
857(три тисячі вісімсот п'ятдесят сім)
грн. 20 коп. судового збору.

Зобов'язати Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_3 (02152, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) повернути Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 (04209, АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) та
Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (04209,
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3) об'єкт нерухомості - нежитлове
приміщення (загальною площею 140,6 кв.м.)
та павільйон (загальною площею 16,5 кв.м.),
що знаходяться у фактичному
незаконному володінні Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 та розташовані
в будинку за адресою АДРЕСА_3,

В іншій частині в позові відмовити.

Після вступу рішення в законну силу
видати накази.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 16.06.2014 р.

Суддя
Т.Д. Лилак