ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2014 р.
Справа №917/769/14

За позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", вул.
Шолуденка, 1, м. Київ, 04116

до Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго", вул.. Комарова, 2-а,
м. Полтава, 36008

про стягнення трьох відсотків річних у
сумі 498740,74 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники сторін:

від позивача: Іванов П.О., дов. № 47/10 від
30.12.13 р.,

від відповідача: Данілова Н.Н., дов. №
19-14/990 від 10.04.13 р.

Розглядається позовна заява про
стягнення трьох відсотків річних в
розмірі 498740,74 грн. за договором про
закупівлю природного газу за державні
кошти № 06/10-2332ТЕ-24 від 20.12.2010 року.

Позивач в обґрунтування позову вказує,
що відповідач свої зобов'язання з
оплати отриманого природного газу
виконав з порушенням встановлених
умовами договору строків оплати,
повністю погасив основний борг лише
07.12.2012 року.

Відповідачем через канцелярію суду
надано відзив на позовну заяву (вхід. №
5789 від 06.05.2014 р.) та додаткові пояснення
(вхід. 7369 від 10.06.2014 року), в яких просить
суд відмовити у задоволенні позовних
вимог повністю посилаючись на наступні
обставини.

Як зазначає відповідач, оплата
природного газу здійснювалась
відповідно до особливого порядку
проведення розрахунків, а порушення
строків оплати за газ відбулосяся не з
вини

відповідача; між сторонами даного
спору на підставі постанови Кабінету
Міністрів України № 517 від 11.06.2012 «Про
затвердження порядку та умов надання у
2012 році субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися органами державної
влади чи місцевого самоврядування» та
затвердженого нею Порядку були
укладені договори про організацію
розрахунків № 165/517-ГУ від 04.09.2012 та №
342/517з-ГУ від 01.12.2012, які з урахуванням п. 7
вказаних договорів, замінили первісне
зобов'язання про оплату природного
газу на умовах договору про закупівлю
природного газу за державні кошти №
06/10-2332ТЕ-24 від 20.12.2010 новим зобов'язанням
про оплату відповідачем на користь
позивача обсягів газу вартістю 16686991,46
грн. за рахунок коштів субвенції з
державного бюджету, припинивши
первісне зобов'язання в цій частині; з
моменту зупинення виконавчого
провадження та заходів примусового
виконання рішень щодо підприємств, які
включені до реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості згідно Закону України
«Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» № 2711-VI від 23.06.2005 зі змінами
і доповненнями зупиняється
нарахування 3 % річних та втрат від
інфляції.

Позивачем через канцелярію суду надано
заперечення на відзив на позовну заяву
№ 29-17/769 від 06.05.2014 року (вхід. № 6579 від
22.05.2014 року). При цьому, в поданих
запереченнях уточнено позовні вимоги
та надано уточнюючий розрахунок 3 %
річних за період з 09.12.11 р. по 12.07.13 р. на
суму, що складає 494372,40 грн.

Відповідно до постанови Пленуму ВГСУ
від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
статтею 22 ГПК України не передбачено
права позивача на подання заяв
(клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог.

Фактично, виходячи зі змісту поданих
уточнень, позивачем зменшено розмір
позовних вимог до 494372,40 грн.

Таким чином, судом розглядаються
вимоги про стягнення 3% річних в сумі
494372,40 грн.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

20 грудня 2010 року між Дочірньою
компанією "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (далі -позивач, постачальник)
та Полтавським обласним комунальним
виробничим підприємством теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
(далі - відповідач, покупець) укладено
договір про закупівлю природного газу
за державні кошти № 06/10-2332ТЕ-24
(далі-договір).

Згідно з цим договором, постачальник
зобов'язувався поставити покупцеві
природний газ, а покупець в свою чергу
прийняти та оплатити природний газ на
умовах договору.

На виконання умов договору Дочірня
компанія "Газ України" передала
відповідачу протягом січня - вересня 2011
року природний газ, на загальну суму
97723475,76 грн.

Відповідно до п.6.1.1. договору, покупець
зобов'язаний своєчасно та у повному
обсязі сплачувати за поставлений газ.

Відповідно до вимог п. 4.1 остаточний
розрахунок за фактично спожиті обсяги
газу здійснюється на підставі акта
приймання-передачі природного газу до
20 числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
не виконав належним чином, оскільки
розрахувався за спожитий природний газ
в повному обсязі з порушенням строків
розрахунків за природний газ,
встановлених договором.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 05.04.2012 року у
справі № 18/3640/11 за позовом ДК "Газ
України" до Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства про стягнення
19522293,50 грн. встановлено факт
прострочення відповідача у зв'язку з
неналежним виконанням умов договору №
06/10-2332ТЕ-24 від 20.12.2010 та стягнуто 16686991,46
грн. основного боргу, 162082,43 грн. пені,
690380,74 грн. інфляційних втрат ( за період
з березня 2011 р. по червень 2011 р.), 3 %
річних в сумі 524096,96 грн. (за період з
21.02.11 р. по 08.12.11 р.) та 56460 грн. судового
збору.

Згідно ст. 35 ГПК України, факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Згідно із ст. 174 ГК України господарські
зобов'язання можуть виникати: з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та
ст. 193 ГК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших правових актів, а
за відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ними грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
законом або договором не встановлений
інший розмір відсотків.

Відповідно до п.7.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 14
від 17.12.2013 року "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" у разі коли
судовим рішенням з боржника стягнуто
суму неустойки (штрафу, пені), то
правова природа відповідної
заборгованості саме як неустойки у
зв"язку з прийняттям такого рішення
залишається незмінною, і тому на неї в
силу припису частини другої статті 550
ЦК України проценти не нараховуються,
інфляційні ж нарахування та
нарахування трьох процентів річних на
цю заборгованість можуть
здійснюватися на загальних підставах
відповідно до частини другої статті 625
названого Кодексу з дня, наступного за
днем набрання законної сили
відповідним судовим рішенням.

Як вбачається зі змісту розрахунку
боргу відповідач повністю сплатив суму
боргу та пені лише 12.07.2013 р.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок 3 % річних за період з за
період з 09.12.11 р. по 12.07.13 р. у сумі 494372,40
грн., суд вважає позовні вимоги такими,
що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача не
приймаються до уваги, зважаючи на
наступне.

Відповідно до статті 617 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання,
звільняється від відповідальності за
порушення зобов'язання, якщо вона
доведе, що це порушення сталося
внаслідок випадку або непереборної
сили. Не вважається випадком, зокрема,
недодержання своїх обов'язків
контрагентом боржника, відсутність на
ринку товарів, потрібних для виконання
зобов'язання, відсутність у боржника
необхідних коштів.

Щодо невідшкодування суми коштів у
вигляді різниці в тарифах на теплову
енергію, зазначаємо, що згідно ст. 618 ЦК
України боржник відповідає за
порушення зобов'язання іншими особами,
на яких було покладено його виконання
(стаття 528 цього Кодексу), якщо
договором або законом не встановлено
відповідальність безпосереднього
виконавця.

Умовами спірного Договору та нормами
чинного законодавства України не
передбачено звільнення Боржника від
обов'язку виконувати умови вказаного
вище зобов'язання з оплати коштів за
спірним Договором у зв'язку із
невідшкодуванням іншою особою суми
грошових коштів у вигляді різниці в
тарифах, як і не покладено такого
обов'язку на іншу, ніж Боржник, особу.

Частиною шостою статті 20 Закону
України "Про теплопостачання"
встановлено, що у разі тимчасового
встановлення тарифу на теплову енергію
нижче її собівартості з урахуванням
граничного рівня рентабельності,
орган, яким установлено цей тариф,
повинен передбачити механізм
компенсації цієї різниці в порядку,
встановленому законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 11 червня 2012 p. N 517 затверджено
порядок та умови надання у 2012 році
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах.

Ці Порядок та умови визначають
механізм перерахування і надання у 2012
році субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування (далі -заборгованість).

Пунктом 37 ст. 1 Бюджетного кодексу
України встановлено, що субвенції - це
міжбюджетні трансферти для
використання на певну мету в порядку,
визначеному тим органом, який прийняв
рішення про надання субвенції.

За своїм змістом вищенаведені норми
законодавства регулюють бюджетні
відносини пов'язані з погашенням
заборгованості з різниці в тарифах,
проте не звільняють Відповідача від
виконання обов'язку щодо вчасної
оплати спожитого природного газу по
укладеному договору поставки
природного газу.

В той же час, відсутність субвенцій з
державного бюджету на погашення
заборгованості з різниці в тарифах не є
підставою звільнення відповідача від
передбаченої договором
господарсько-правової
відповідальності.

Договір № 06/10-2332ТЕ-24 від 20.12.2010 припинив
свою дію з 01.10.2011 лише в частині
поставки природного газу
(підтверджується додатковою угодою № 5
від 03.10.2011 до цього Договору), в частині
ж розрахунків та відповідальності за
несвоєчасну оплату він діє до повного
здійснення розрахунків.

Відповідно до статті 218 ГК України у
разі якщо інше не передбачено законом
або договором, суб'єкт господарювання
за порушення господарського
зобов'язання несе господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Помилковими є твердженнями
відповідача стосовно того, що після
укладення договорів про організацію
розрахунків № 165/517-ГУ від 04.09.2012р. та №
342/517з-ГУ від 01.12.2012р. була здійснена
заміна первісного зобов'язання про
оплату природного газу на умовах
договору про закупівлю природного газу
за державні кошти № 06/10-2332ТЕ-24 від
20.12.2010р. новим зобов'язанням про оплату
відповідачем на користь позивача
обсягів газу вартістю 16686991,46 грн. за
рахунок коштів субвенції з державного
бюджету, припинивши первісне
зобов'язання в цій частині.

Новація в розумінні ст. 604 ЦК України -
це угода про заміну первісного
зобов'язання іншим між тими ж
сторонами. Новацію характеризують
наступні ознаки: наявність взаємної
згоди сторін щодо припинення дії
попереднього зобов'язання та щодо умов
нового зобов'язання; наявність умови
про припинення попереднього
зобов'язання; припинення всіх
додаткових зобов'язань; виникнення між
тими ж особами нового зобов'язання, яке,
як правило, містить умову про інший
предмет чи спосіб виконання.

У випадку новації сторони шляхом
заміни предмету чи способу виконання
зобов'язання припиняють його і
створюють нове.

В даному випадку сторони укладаючи
договори про організацію розрахунків
№ 165/517-ГУ від 04.09.2012р. та № 342/517з-ГУ від
01.12.2012р., визначили, що їх предметами є
організація проведення сторонами
взаєморозрахунків відповідно до
статті 23 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2012 рік" та постанови
Кабінету Міністрів України від 11
червня 2012 p. N 517.

Разом з тим, зазначені договори про
організацію взаєморозрахунків не
містять умов щодо припинення
зобов'язання за договором про
закупівлю природного газу за державні
кошти № 06/10-2332ТЕ-24 від 20.12.2010р., зміну
способу або предмету його виконання.

Наведені обставини унеможливлюють
припинення зобов'язання в порядку
статті 604 ЦК України шляхом новації.

За таких обставин предмет, спосіб та
порядок виконання договору про
закупівлю природного газу за державні
кошти № 06/10-2332ТЕ-24 від 20.12.2010 залишився
незмінним та є обов'язковим для
виконання сторонами.

Закон України «Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу» №
2711-VI від 23.06.2005 зі змінами і
доповненнями не містить прямої
заборони щодо нарахування 3 % річних у
випадку зупинення виконавчого
провадження відносно суб'єкта
господарювання, включеного в реєстр
підприємств паливно-енергетичного
комплексу. Пунктом 10.5 ст. 10 вказаного
Закону встановлена заборона на
індексацію, нарахування пені, штрафних
та інших фінансових санкцій.

Отже, враховуючи відсутність доказів,
що підтверджують факт взаємної згоди
сторін щодо зміни умов договору про
закупівлю природного газу за державні
кошти № 06/10-2332ТЕ-24 від 20.12.2010, а також
відсутність в договорах про
організацію розрахунків умов про
припинення первісного зобов'язання та
додаткових зобов'язань
(відповідальність за порушення
грошового зобов'язання), відповідач
дійшов помилкового висновку щодо
неможливості нарахування 3% річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Судові витрати згідно ст. 49 ГПК України,
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" (вул.. Комарова, 2-а,
м. Полтава, 36008, ) на
користь Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ,
вул. Шолуденка, 1, р. № 003 ПАТ Банк
"Київська Русь", МФО 319092, ) 3% річних від основного боргу у
розмірі 494372,40 грн. та 9887,45 грн. витрат по
сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено _____________

Суддя
О. А. Киричук