номер провадження справи 34/52/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2014
Справа № 908/1648/14

Господарський суд Запорізької області
у складі судді Науменка А.О., при
секретарі Яровенко Г.В.

За участю представників: від позивача -
Табацький А.В, довіреність № 644
від 24.03.2014 р.; від відповідача - не
з'явився.

Розглянув в судовому засіданні
матеріали справи № 908/1648/14,

за позовом: Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі
відокремленого підрозділу "Запорізька
атомна електрична станція" (71504,
Запорізька область, м. Енергодар, вул.
Промислова, 133, скорочено ДП "НАЕК
"Енергоатом" в особі ВП "ЗАЕС");

до відповідача: Комунального
підприємства "Підприємство
комунальної власності" Енергодарської
міської ради (71503, Запорізька область, м.
Енергодар, пр. Будівельників, 17, офіс 5-1,
а/с 376, скорочено КП "ПКВ" ЕМР);

про стягнення суми.

Сутність спору:

Державним підприємством "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" в особі відокремленого
підрозділу "Запорізька атомна
електрична станція" заявлено позовні
вимоги до Комунального підприємства
"Підприємство комунальної власності"
Енергодарської міської ради про
стягнення заборгованості за договором
№ 12Т-13 від 23.04.2013 р. в розмірі 1618047,78 грн.,
пені у розмірі 43163,40 грн., втрат від
інфляції у розмірі 56631,67 грн. та 3% річних
в розмірі 19307,76 грн.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 20.05.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/1648/14,
присвоєно справі номер провадження
34/52/14, розгляд якої призначено на 02.06.2014
р.

02.06.2014 р. до канцелярії господарського
суду Запорізької області надійшло
клопотання вих. № 88 від 30.05.2014 р., в якому
відповідач по справі просив відкласти
розгляд справи на іншу дату, у зв'язку з
необхідністю проведення з позивачем
акту-звірки та надання інших
документів, а також неможливістю
направити в судове засідання
уповноваженого представника.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 02.06.2014 р.
розгляд справи відкладено на 12.06.2014 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
згідно з умовами договору № 12Т-13 на
виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії від 23.04.2013
р., позивачем та відповідачем підписані
акти про надання послуг, відповідно до
яких КП «ПКВ» ЕМР було надано послуг з
виробництва, транспортування та
постачання теплової енергії на суму
2305775,87 грн. Вказані акти були частково
оплачені відповідачем на суму 687728,09
грн., в результаті чого у відповідача
утворилась заборгованість в розмірі
1618047,78 грн. за послуги з виробництва,
транспортування та постачання
теплової енергії. За неналежне
виконання своїх грошових зобов'язань
відповідачу нараховані: пеня в сумі
43163,40 грн., втрати від інфляції грошових
коштів в сумі 56631,67 грн. та 3 % річних в
сумі 19307,76 грн. Обґрунтовуючи позовні
вимоги, ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі
ВП «ЗАЕС» посилається на ч. 1 ст. 530, ст.
ст. 546, 549, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 193, 198, 218, 230, 231
Господарського кодексу України, ст. ст.
1, 2, 4-1, 12, 13, 15, 49, 82-85, 87 Господарського
процесуального кодексу України, Закон
України "про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобовязань".

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав заявлений позов,
наполягав на його розгляді по суті.

12.06.2014 р. до канцелярії господарського
суду Запорізької області від
відповідача повторно надійшло
клопотання вих. № 92 від 12.06.2014 р. про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з необхідністю проведення з позивачем
акту-звірки та надання інших
документів, зокрема договору про
заміну кредитора (відступлення права
вимоги) № 01/09-13 від 26.09.2013 р., відповідно
до якого підприємство має зустрічні
грошові вимоги до позивача на суму
14256536,28 грн., а також приймаючи до уваги,
що підприємство не має можливості
направити в судове засідання по справі
№ 908/1655/14 уповноваженого представника
для розгляду справи, просить відкласти
розгляд справи.

Судом розглянуто клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи та відхилено, у зв'язку з
наступним.

Згідно ч. ч. 1-4 ст. 28 ГПК України, справи
юридичних осіб в господарському суді
ведуть їх органи, що діють у межах
повноважень, наданих їм законодавством
та установчими документами, через
свого представника. Керівники
підприємств та організацій, інші особи,
повноваження яких визначені
законодавством або установчими
документами, подають господарському
суду документи, що посвідчують їх
посадове становище. Представниками
юридичних осіб можуть бути також інші
особи, повноваження яких
підтверджуються довіреністю від імені
підприємства, організації. Довіреність
видається за підписом керівника або
іншої уповноваженої ним особи та
посвідчується печаткою підприємства,
організації. Повноваження сторони або
третьої особи від імені юридичної
особи може здійснювати її відособлений
підрозділ, якщо таке право йому надано
установчими або іншими документами.

Таким чином, суд звертає увагу
відповідача, що він є юридичною особою,
тому реалізує свої права через
представників і не позбавлений
можливості направити іншого
представника в судове засідання. ГПК
України не обмежує коло осіб, які
можуть з'явитися в судове засідання та
представляти інтереси юридичної особи.
Крім того, ухвалою господарського суду
Запорізької області по справі № 908/1655/14
від 02.06.2014 р. було відкладено розгляд
справи на 12.06.2014 р. на підставі
клопотання відповідача вих. № 88 від
30.05.2014 р. для проведення з позивачем
акту-звірки та надання інших
документів.

В судове засідання 12.06.2014 р. представник
відповідача не з'явився, витребувані
ухвалою суду документи не надав,
акт-звірки з позивачем та інші
документи, на підставі яких відповідач
просив відкласти попереднє судове
засідання, на адресу господарського
суду не надходили.

На підставі вищевикладеного, повторне
клопотання відповідача № 92 від 12.06.2014 р.
про відкладення розгляду справи, судом
відхилено, у зв'язку з процесуальною
необґрунтованістю.

За клопотанням представника позивача,
розгляд справи здійснювався без
застосування засобів фіксації
судового процесу.

Згідно ст. 75 ГПК України справу
розглянуто за наявними матеріалами,
які суд визнав достатніми для
вирішення спору по суті.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

23.04.2013 р. між ДП НАЕК "Енергоатом" в особі
ВП "ЗАЕС" (Теплопостачальна
організація) та КП "ПКВ" ЕМР (Споживач),
укладений Договір на виробництво,
транспортування і постачання теплової
енергії № 12Т-13 (надалі Договір № 12Т-13 ).

Згідно п. 1.1. договору № 12Т-13,
Теплопостачальна організація
зобов'язується надати послуги
Споживачу, зазначені у п. 1.2 Договору в
необхідних йому обсягах відповідно до
умов цього Договору та вимог чинного
законодавства, а Споживач
зобов'язується сплачувати за отримані
послуги за встановленими тарифами у
строки, які передбачені цим Договором.
Сторони керуються законами України
"Про теплопостачання" від 02.06.2005 р. № 2633,
"Правилами користування тепловою
енергією", затвердженими Постановою КМ
України №1198 від 03.120.2007 р., "Правилами
технічної експлуатації теплових
установок і мереж" ГКД 34.20.507 - 2003,
"Правилами будови та безпечної
експлуатації трубопроводів пари та
гарячої води" НПАОП 0.00-1.11-98, Правилами
технічної експлуатації теплових
установок і мереж", затвердженими
наказом МінПаливЕнерго №71 від 14.02.2007 р.
та Законом України "Про особливості
здійснення закупівель в окремих сферах
господарської діяльності" від 24.05.2012 р.
№ 4851-VІ.

Відповідно до п. 1.2 Договору № 12Т-13,
найменування послуг: "Надання послуг з
виробництва, транспортування та
постачання теплової енергії".

Кількість теплової енергії, що
надається Споживачу у 2013 році
визначено Додатком №1 до вказаного
Договору.

Кількість теплової енергії, що
надається Споживачу на опалення,
вентиляцію, гаряче водопостачання та
інше визначено Додатком № 2/1 та
Додатком № 2/2 до Договору № 12Т-13.

Відповідно до п. 3.1 Договору № 12Т-13,
розрахунки за отримані послуги
здійснюються за наступними тарифами:

- тариф на виробництво теплової енергії
(затверджений Постановою НКРЕ України
№ 47 від 24.01.2013 р.) в розмірі 34,88 грн. за
1Гкал (без ПДВ) та 41,86 грн. за 1 Гкал (з
ПДВ);

- тариф на транспортування теплової
енергії (затверджений рішенням
виконавчого комітету Енергодарської
міської ради № 277 від 15.09.2010 р.) в розмірі
11, 56 грн. за 1Гкал. (без ПДВ) та 13,87 грн. за 1
Гкал. (з ПДВ);

- тариф на постачання теплової енергії
набуде чинності в установленому діючим
законодавством порядку.

Згідно до п. 3.2 Договору № 12Т-13,
орієнтована річна загальна вартість
цього Договору згідно з орієнтованим
річним плановим обсягом постачання
теплової енергії та діючими на момент
укладення договору тарифами становить
23864568,62 грн. у т. ч. ПДВ 20 % - 3977428,10 грн.
(Додаток № 1 А).

Порядок здійснення розрахунків
визначено розділом 4 Договору № 12Т-13.

За приписами п .6.1.1 Договору № 12Т-13,
Споживач теплової енергії зобов'язався
своєчасно та в повному обсязі
оплачувати спожиту теплову енергію,
включаючи виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії за встановленими
тарифами, в порядку та в строки,
передбачені цим Договором, а також
нормативними документами, вказаними в
п.1.1 цього Договору.

Договір вважається укладеним з моменту
його підписання Споживачем та
Теплопостачальною організацією та діє
до 31.12.2013 р. Дія договору продовжується
на кожний наступний календарний рік,
якщо за місяць до припинення строку
його дії жодна із сторін не заявить про
закінчення його дії (п. 11.1 Договору №
12Т-13).

Проаналізувавши фактичні обставини
справи, оцінивши представлені докази,
суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Правовідносини сторін є
господарськими.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Правовідносини сторін є
господарськими, які виникли на
підставі договору енергопостачання.

Відповідно до ст. ст. 1, 19 Закону України
"Про теплопостачання", теплова енергія -
товарна продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу. Вироблена теплова
енергія постачається споживачу згідно
з договором купівлі-продажу.

Згідно ч. 1 ст. 275 ГК України, за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
підігріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 276 ГК України,
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що проводиться за фактично
відпущену енергію.

Сторони в Договорі № 12Т-13 встановили
наступний порядок розрахунків.

За приписами п. 4.1 Договору № 12Т-13,
розрахунковим документом на оплату є
2-х сторонній акт про надання послуг з
виробництва теплової енергії, 2-х
сторонній акт про надання послуг з
транспортування теплової енергії, 2-х
сторонній акт про надання послуг з
постачання теплової енергії.
Розрахунки за спожиту теплову енергію
здійснюються Споживачем за фактично
спожитий обсяг теплової енергії на
підставі оформлених 2-х сторонніх актів
про надання послуг з виробництва
теплової енергії, транспортування
теплової енергії, постачання теплової
енергії відповідно до діючого в
звітний період тарифу на теплову
енергію, визначену як сума:

- тарифу на виробництво теплової
енергії, який затверджується (НКРЕУ),
переглядається та вступає в дію в
установленому діючим законодавством
України порядку;

- тарифу на транспортування теплової
енергії в розмірі, який затверджений
виконавчим комітетом Енергодарської
міської ради та буде переглянутий і
набуде чинності у встановленому чинним
законодавством України порядку;

- тариф на постачання теплової енергії,
який набуде чинності в установленому
діючим законодавством порядку.

Пунктом 4.3 Договору № 12Т-13 сторони
погоди, що по закінченню звітного
місяця, в якому надавалися послуги,
Споживачем та Теплопостачальною
організацією підписуються
двосторонній акт про надання послуг з
виробництва теплової енергії,
двосторонній акт про надання послуг з
транспортування, двосторонній акт про
надання послуг з постачання теплової
енергії за фактичний обсяг теплової
енергії. Споживач зобов'язаний
підписати надані нарочно з боку
Теплопостачальної організації акт про
надання послуг з виробництва теплової
енергії, акт про надання послуг з
транспортування теплової енергії, акт
про надання послуг з постачання
теплової енергії у 3 - х примірниках на
протязі 2 - х робочих днів з моменту
одержання з обов'язковим зазначенням
дати підписання актів та 2 примірника
актів повернути представнику
Теплопостачальної організації, який
одночасно надає Споживачу податкову
накладну з зазначенням на акті дати їх
отримання. У випадку не підписання
акту Споживачем на протязі 2 - х робочих
днів, акти підписуються представником
Теплопостачальної організації з
внесенням відповідного запису про
відмову та направляється на адресу
Споживача поштою. Оформлений таким
чином акт про надання послуг є
фінансовим документом та обов'язковим
для виконання, а також є підставою для
розрахунків.

Відповідно до п. 4.4 Договору № 12Т-13,
розрахунки за відпущену теплову
енергію, враховуючи транспортування та
постачання теплової енергії,
здійснюються Споживачем за фактичний
обсяг щомісяця до останнього числа дня,
наступного за завітним, шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок Теплопостачальної
організації. Можливі інші форми
розрахунків за відпущену теплову
енергію за договором, які не суперечать
діючому законодавству.

На виконання умов договору № 12Т-13 в
жовтні 2013 р. позивачем відповідачу були
надані послуги з виробництва,
транспортування та постачання
теплової енергії на загальну суму
2305775,87 грн., що підтверджується
підписаними та скріпленими печатками
сторін актами про надання послуг: № 27/10
від 31.10.2013 р. на суму 1743557,58 грн. та № 28/10
від 31.10.2013 р. на суму 562218,29 грн.

Відповідно до п. 4.4. договору № 12Т-13,
споживач був зобов'язаний оплатити
послуги з виробництва, транспортування
та постачання теплової енергії не
пізніше 30.11.2013 р.

Відповідач за надані послуги
розрахувався частково на загальну суму
687728,09 грн., по Акту № 28/10 від 31.10.2013 р. на
суму 562218,29 грн., що підтверджується
платіжними дорученнями: № 3877 від 21.11.2013
р. на суму 211783,39 грн., № 3890 від 22.11.2013 р. на
суму 195906,77 грн., № 4003 від 29.11.2013 р. на суму
132921,64 грн., № 4034 від 02.12.2013 р. на суму 21606,49
грн. та по Акту № 27/10 від 31.10.2013 р. на суму
125509,80 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 4033 від 02.12.2013 р.
на суму 125509,80 грн.

Таким чином, за відповідачем
залишилась несплаченою сума боргу за
спожиті послуги з виробництва,
транспортування та постачання
теплової енергії в розмірі 1618047,78 грн.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу
України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Враховуюче вищевикладене та той факт,
що на момент розгляду спору по суті
відповідач не надав доказів повної
оплати послуг з виробництва,
транспортування та постачання
теплової енергії за договором № 12Т-13,
вимога позивача про стягнення 1618047,78
грн. заборгованості законна,
обґрунтована та підлягає задоволенню.

За неналежне виконання зобов'язань по
договору № 12Т-13, позивач просить
стягнути з відповідача 43163,40 грн. пені
за прострочення платежів. Пеня
нарахована позивачем по кожному акту
про надання послуг окремо. Так, по Акту
№ 27/10 від 31.10.2013 р. позивачем нарахована
пеня на суму 43155,70 грн. за період: з 01.12.2013
р. по 24.04.2014 р.; по Акту № 28/10 від 31.10.2013 р.
позивачем нарахована пеня на суму 7,70
грн. за період: з 01.12.2013 р. по 02.12.2013 р.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.5 Договору № 12Т-13 сторони
погодили, що у випадку прострочення
сплати наданих послуг в строк,
зазначений за п. 4.4 цього Договору,
Споживач зобов'язаний сплатити
Теплопостачальній організації пеню за
весь час прострочення в розмірі однієї
облікової ставки НБУ, що діяла в період
за який сплачується пеня,
простроченого платежу за кожний день
прострочення оплати.

Порушення відповідачем термінів
сплати за вищепереліченими Актами
підтверджено матеріалами справи.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу
України передбачено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Судом перевірено заявлений позивачем
розмір пені та встановлено, що
позивачем не вірно визнано кількість
днів прострочення, на які
нараховується пеня, помилково вважаючи
день здійснення оплати відповідачем
днем прострочки виконання грошового
зобов'язання в повному обсязі, без
врахування оплаченої ним суми.

Відповідно до п. 9.1. постанови пленуму
ВГСУ № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" день фактичної
сплати суми заборгованості не
включається в період часу, за який
здійснюється стягнення інфляційних
нарахувань та пені.

За підрахунками суду, по Акту № 27/10 від
31.10.2013 р. стягненню підлягає 41489,84 грн.
пені; по Акту № 28/10 від 31.10.2013 р.
стягненню підлягає 3,85 грн., а всього
стягненню підлягає сума пені в розмірі
41493,69 грн.

Таким чином, пеня по спірним актам
розрахована за період: з 01.12.2013 р. по
24.04.2014 р., виключаючи день часткової
оплати 02.12.2013 р. в сумі проплати, що
складає суму 41493,69 грн., яка підлягає
задоволенню. В іншій частині стягнення
пені, вимога позивача задоволенню не
підлягає.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 19307,76 грн. 3 % річних за
період: з 01.12.2013 р. по 24.04.2014 р. та
інфляційні втрати на суму 56631,67 грн. за
період: грудень 2013 р. - квітень 2014 р.

Позивачем нараховано 3 % річних по
кожному акту про надання послуг окремо.
Так, по Акту № 27/10 від 31.10.2013 р. позивачем
нараховано 3 % річних на суму 19304,21 грн.,
по Акту № 28/10 від 31.10.2013 р. позивачем
нараховано 3 % річних на суму 3,55 грн.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Судом перевірено правильність
нарахування 3% річних та встановлено, що
позивачем невірно визнано кількість
днів прострочення, на які
нараховується 3 % річних, помилково
вважаючи день здійснення оплати
відповідачем днем прострочки
виконання грошового зобов'язання в
повному обсязі, без врахування
оплаченої ним суми.

Аналогічна правова позиція міститься в
постанові Вищого господарського суду
України № 908/2195/13 від 21.11.2013 р.

Таким чином, 3 % річних по спірним актам
розраховано за період: з 01.12.2013 р. по
24.04.2014 р., виключаючи день часткової
оплати 02.12.2013 р. в сумі проплати, що
складає суму 19162,69 грн., яка підлягає
задоволенню. В іншій частині стягнення
3 % річних, вимога позивача задоволенню
не підлягає.

Крім того, судом перевірено розрахунок
позивача про стягнення інфляційних
втрат та встановлено, що позовні вимоги
в цій частині законні, обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позов
підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
відповідача, пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Підприємство комунальної власності"
Енергодарської міської ради (71503,
Запорізька область, м. Енергодар, пр.
Будівельників, 17, офіс 5-1, а/с 376,
ідентифікаційний код юридичної особи:
32166551) на користь Державного
підприємства "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі відокремленого підрозділу
"Запорізька атомна електрична станція"
(71504, Запорізька область, м. Енергодар,
вул. Промислова, 133, ідентифікаційний
код юридичної особи: 19355 (один
мільйон шістсот вісімнадцять тисяч
сорок сім) грн. 78 коп. заборгованості,
41493 (сорок одна тисяча чотириста
дев'яносто три) грн. 69 коп. пені, 19162
(дев'ятнадцять тисяч сто шістдесят дві)
грн. 69 коп. 3 % річних, 56631 (п'ятдесят шість
тисяч шістсот тридцять одна) грн. 67 коп.
інфляційних втрат, 34706 (тридцять чотири
тисячі сімсот шість) грн. 71 коп.
судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 13.06.2014 р.

Суддя
А.О. Науменко