РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
Справа №902/1570/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич
С.П.

судді
Петухов М.Г. ,

судді
Саврій В.А.

при секретарі Ткач Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1)

відповідача - Романовська Н.О.
(довіреність №4 від 08.01.2014р.)

розглянувши апеляційну скаргу
позивача Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на рішення господарського суду
Вінницької області від 28 березня 2014
року у справі №902/1570/13 (суддів Нешик О.С.,
головуючий, Маслія І.В., Мельника П.А.)

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Комунального підприємства
"Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації"

про відшкодування збитків в сумі 294081,96
грн.

Судом роз'яснено представникам сторін
права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,
22 ГПК України. Клопотання про технічну
фіксацію судового процесу не
поступало, заяв про відвід суддів не
надходило.

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2014 року, рішенням
господарського суду Вінницької
області було відмовлено у задоволенні
позов ФОП ОСОБА_1 до КП "Вінницьке МБТІ"
про відшкодування збитків в сумі 294 081,96
грн.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням, в своїй апеляційній скарзі
просить рішення скасувати та прийняти
нове, яким задоволити його позовні
вимоги, вважаючи, що прийняті судом
висновки не відповідають обставинам
справи, а також порушено норми
матеріального права, оскільки КП
"Вінницьке МБТІ" безпідставно не
проводило реєстрацію його права
власності на нерухоме майно з 20 травня
по 24 листопада 2010 року, чим позбавило
його можливості користуватись даною
будівлею та отримати прибуток за цей
час у розмірі 294 081,96 грн.

Відповідач не скористався своїм правом
відзиву на апеляційну скаргу, проте
його відсутність, відповідно ч.2 ст. 96
ГПК України, не перешкоджає
апеляційному перегляду справи.

28 квітня 2014 року, ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження та призначено її розгляд
на 28 травня 2014 року.

У судовому засіданні позивач підтримав
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
просить її задоволити, а рішення
господарського суду Вінницької
області скасувати та прийняти нове,
яким задоволити його позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив
проти доводів апеляційної скарги та
вважає, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
таким, що прийняте з дотриманням норм
чинного законодавства, а тому просить
залишити його без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
повноту з'ясування та доведеність всіх
обставин, що мають значення для справи,
дослідивши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права встановила, що:

24 березня 2010 року, рішенням
Староміського районного суду м.
Вінниці, у справі №2-343/10, яке набрало
законної сили з 27 квітня 2010 року, було
задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ ВКП
"МА-КІ" ЛТД про визнання права власності
та визнано за позивачем право
власності на будівлю складу "А" з
прибудовами, загальною площею 1270,7 м2
розташованої по АДРЕСА_1. (а.с.42-44)

06 травня 2010 року, ОСОБА_1 звернувся до КП
"Вінницьке МБТІ" із
замовленням-зобов'язанням №В3-0070393 щодо
реєстрації права власності на будівлю
відповідно до рішення Староміського
районного суду м. Вінниці від 06 травня
2010 року. (а.с.102)

26 травня 2010 року, рішенням №69
відповідач, посилаючись на п.1 ст. 24
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень", відмовив в
реєстрації права за позивачем на
будівлю складу "А" з прибудовами,
загальною площею 1270,7 м2 по АДРЕСА_1, на
підставі листа старшого слідчого СВ
Управління СБУ від 06 листопада 2009 року,
яким накладено заборонену проводити
будь-які дії щодо реєстрації та
перереєстрації нерухомого майна.
(а.с.188)

02 червня 2010 року, позивач вдруге
звернувся до відповідача із
замовленням-зобов'язанням №БТІ-000302
щодо реєстрації права власності на
спірне майно. (а.с.192)

18 червня 2010 року, КП "Вінницьке МБТІ"
було повторно прийнято рішення №75 про
відмову в реєстрації з посиланням на
лист старшого слідчого СВ Управління
СБУ від 06 листопада 2009 року. (а.с.190-191)

23 червня 2010 року, ОСОБА_1 втретє
звернувся до відповідача із
замовленням-зобов'язанням №БТІ-002890
щодо реєстрації права власності на
належне йому майно, відповідно до
рішення Староміського районного суду
м. Вінниці від 24 березня 2010 року. (а.с.192)

26 червня 2010 року, постановою про
відмову в порушенні кримінальної
справи помічником прокурора
Староміського району м. Вінниці було
відмовлено у порушені кримінальної
справи за скаргою позивача щодо
усунення перешкод в користуванні його
майном відносно керівників ТОВ ВКП
"Ма-Кі", ТОВ "Южметтехпром", ТОВ
"ІнТехДокСервіс" за відсутністю в їх
діях складу злочину, передбаченого ч.4
ст.190, ч.5 ст. 191 КК України. (а.с.2172)

08 липня 2010 року, рішенням №85 відповідач
знову відмовив позивачу у реєстрації
посилаючись на те, що на спірну будівлю
ухвалами Ленінського районного суду м.
Вінниці №2-441/06 від 13 вересня та 23 жовтня
2006 року; ухвалами Ленінського
районного суду м. Вінниці у справі
№2-3585/10 від 28 квітня 2010 року та постанов
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження
Ленінського відділу ДВС Вінницького
МУЮ від 23 вересня 2008 року, 23 листопада
2009 року та від 26 березня 2010 року, було
накладено заборону на вчинення
будь-яких дій по відчуженню майна -
будівлю складу "А" з прибудовами,
загальною площею 1270,7 м2 по АДРЕСА_1,

12 липня 2010 року, постановою Вінницького
окружного адміністративного суду, у
справі №2-а-2603/10/0270, було частково
задоволено позов ОСОБА_1 до КП
"Вінницьке МБТІ" про визнання рішення
протиправним та зобов'язання вчинити
певні дії і визнано протиправним і
скасовано рішення КП "Вінницьке МБТІ"
№69 від 26 травня 2010 року про відмову
ОСОБА_1 в реєстрацію права власності на
будівлю складу "А" з прибудовами,
загальною площею 1270,7 м2 по АДРЕСА_1,
оскільки лист старшого слідчого не є
підставою для здійснення обтяжень для
державної реєстрації на нерухоме
майно, а також зобов'язано відповідача
повторно розглянути заяву ОСОБА_1 і
прийняти рішення щодо можливості
реєстрації права власності. В решті
позовних вимог відмовлено.

26 липня 2010 року дана постанова суду
набрала законної сили. (а.с.7-9, 45-49)

13 серпня 2010 року, на виконання
постанови Вінницького окружного
адміністративного суду від 12 липня 2010
року, рішенням КП "Вінницьке МБТІ" №104,
на підставі п.1 ст.24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень", було
відмовлено в реєстрації у зв'язку з тим,
що заяву про державну реєстрацію прав
власності відповідно до правочину про
відчуження нерухомого майна було
подано після державної реєстрації
обмежень, вчинених щодо цього майна, а
саме після: - ухвал Ленінського
районного суду м. Вінниці №2-441/06 від 13
вересня та 23 жовтня 2006 року; ухвали
Ленінського районного суду м. Вінниці у
справі №2-3585/10 від 28 квітня 2010 року та
постанов про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
Ленінського відділу ДВС Вінницького
МУЮ від 23 вересня 2008 року, 23 листопада
2009 року та від 26 березня 2010 року, якими
накладено заборону на вчинення
будь-яких дій по відчуженню майна -
будівлю складу "А" з прибудовами,
загальною площею 1270,7 м2 по АДРЕСА_1.
(а.с.194)

03 листопада 2010 року, постановою
Вінницького окружного
адміністративного суду, у справі
2-а-3953/10/0270, яке вступило в законну силу 19
листопада 2010 року, було задоволено
позов ОСОБА_1 до КП "Вінницьке МБТІ" про
визнання рішення протиправним, та
визнано протиправним і скасовано
рішення КП "Вінницьке МБТІ" №75 про
відмову ОСОБА_1 в реєстрацію права
власності на будівлю складу "А" з
прибудовами, загальною площею 1270,7 м2 по
АДРЕСА_1, а також зобов'язано КП
"Вінницьке МБТІ" провести державну
реєстрацію ОСОБА_1 на цю будівлю, з тих
підстав, що існуючі обтяження на
нерухоме майно по АДРЕСА_1 стосуються
майна ТОВ "МА-КІ", та не можуть
поширюватись на майно, що належить
ОСОБА_1. (а.с.10-12, 50-54)

24 листопада 2010 року, на виконання
постанови Вінницького окружного
адміністративного суду від 03 листопада
2010 року, КП "Вінницьке МБТІ" була
проведена державна реєстрація права
власності на будівлю складу "А" з
прибудовами, загальною площею 1270,7 м2, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.13,
55)

20 листопада 2013 року, ФОП ОСОБА_1
звернувся до господарського суду
Вінницької області з позовом до КП
"Вінницьке МБТІ" про відшкодування
збитків в формі упущеної вигоди на суму
294 081,96 грн.

28 березня 2014 року, рішенням
господарського суду Вінницької
області у задоволенні даного позову
було відмовлено. (а.с.221-229)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу в суді
кожна особа вправі здійснювати шляхом
звернення з позовом, предмет якого або
кореспондує із способами захисту,
визначеними у ст. 16 ЦК України,
договором або іншим законом. Одним із
способів захисту цивільного права та
інтересу може бути вимога про
відшкодування збитків.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 225 ГК України, до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включається, зокрема, неодержаний
прибуток (втрачена вигода), на який
сторона, яка зазнала збитків, мала
право розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною.

Згідно ч.3 Оглядового листа Вищого
господарського суду України №01-06/20/2014
від 14 січня 2014 року, відповідно до
приписів ст. 22 ЦК України збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки),
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).
Таким чином, у вигляді упущеної вигоди
відшкодовуються тільки ті збитки, які б
могли бути реально отримані.
Пред'явлення вимоги про відшкодування
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
покладає на кредитора обов'язок
довести, що ці доходи (вигода) не є
абстрактними, а дійсно були б ним
отримані в разі використання
зазначених приміщень. Позивач повинен
довести також, що він міг і повинен був
отримати визначені доходи, і тільки
неправомірні дії відповідача стали
єдиною і достатньою причиною, яка
позбавила його можливості отримати
прибуток.

Як вбачається з позовних вимог, позивач
просить стягнути з відповідача збитки
у вигляді упущеної вигоди, які він
отримав би при умові вчасної
реєстрації його права власності, тобто
якщо б це його право не було б порушене
відповідачем.

Суд першої інстанції вірно відзначив,
що відшкодування збитків є одним із
видів цивільно-правової
відповідальності і для застосування
такої міри відповідальності необхідна
наявність всіх елементів складу
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки, дії чи бездіяльності особи;
шкідливого результату такої поведінки
(збитків), наявності та розміру
понесених збитків; причинного зв'язку
між протиправною поведінкою та
збитками; вини особи, яка заподіяла
шкоду. У разі відсутності хоча б одного
з елементів відповідальність у вигляду
відшкодування збитків не наступає.

З матеріалів справи встановлено, що 26
травня 2010 року, рішенням №69 та 18 червня
2010 року, рішенням №75 відповідач
безпідставно відмовив позивачу у
реєстрації його права власності на
будівлю складу "А" з прибудовами,
загальною площею 1270,7 м2 по АДРЕСА_1.

03 листопада 2010 року, Вінницький
окружний адміністративний суд,
скасовуючи своєю постановою рішення КП
"Вінницьке МБТІ" №75 про відмову ОСОБА_1
в реєстрації права власності на
будівлю складу "А" з прибудовами,
загальною площею 1270,7 м2 вказав, що
існуючі обтяження на нерухоме майно по
АДРЕСА_1 стосуються майна ТОВ "МА-КІ", та
не можуть поширюватись на майно, що
належить громадянину ОСОБА_1, а тому
зобов'язав КП "Вінницьке МБТІ" провести
державну реєстрацію ОСОБА_1 на належне
йому майно. І лише на виконання
зазначеної постанови, 24 листопада 2010
року, відповідачем була проведена
державна реєстрація права власності
позивача на спірне нерухоме майно.

Та, як вірно звернув увагу
господарський суд першої інстанції,
рішення КП "Вінницьке МБТІ" №85 від 08
липня 2010 року та №104 від 13 серпня 2010
року позивачем не оскаржувалось і в
судовому порядку на предмет
відповідності нормам права не
досліджувались; не скасовувались та
нечинними не визнавались

Також, господарським судом першої
інстанції вірно зазначено, що позивач в
супереч зазначених вище вимог не надав
переконливих доказів та не довів, що
кошти у розмірі 294081,96 грн. були б ним
реально отримані в разі вчасної
реєстрації права власності на належне
йому за рішенням суду майно.

Так, позивачем, в підтвердження своїх
позовних вимог, надано кілька
примірників договорів оренди
нежитлового приміщення, укладених між
ВКП "Ма-кі", як орендодавцем, та
приватними підприємцями, як
орендарями, з приводу використання
приміщень різної площі, розташованих
по АДРЕСА_1 (а.с.89-91, 93, 95), та договори
суборенди нежитлових приміщень
укладених між ТОВ "ІнТехДокСервіс", як
орендодавцем, та приватними
підприємцями, як суборендарями, з
приводу користування нежилими
приміщеннями різної площі, що
знаходяться за вищевказаною адресою
(а.с.81-88, 92, 94, 96, 97), на підставі яких він
робить висновок, що його майно
незаконно іншими особами передавалось
у користування, а також договори оренди
нежитлового приміщення укладені між
позивачем, ФОП ОСОБА_1, як орендодавцем,
та приватними підприємцям, як
орендарями, вже після отримання ним
свідоцтва про державну реєстрацію
права власності на майно, яке
знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.20-38, або
а.с.61-80, 114) на підставі яких він
зазначає, що розмір доходу від
використання належного йому майна
складає 49013,66 грн. та обґрунтовує
завдані йому збитки, у вигляді упущеної
вигоди за шість місяців, з 20 травня по 24
листопада 2010 року, у розмірі 294081,96 грн.

Проте, як вбачаться з матеріалів
справи, власниками приміщень в
нежитловій будівлі по АДРЕСА_1
зареєстровані ВКП "Ма-кі", на підставі
Договору купівлі-продажу від 28 грудня
1995 року, та ОСОБА_1, на підставі рішення
Старомиського райсулу м. Вінниця від 24
березня 2010 року. (а.с.142)

З наданих же позивачем договорів
оренди нежитлового приміщення,
укладених ВКП "Ма-кі", як орендодавцем,
(два з яких не відносяться до періоду
коли позивач став власником майна за
вказаною адресою а.с.89, 93) та договорів
суборенди нежитлових приміщень
укладених ТОВ "ІнТехДокСервіс", як
орендодавцем, (три з яких не підписані
особою зі сторони орендаря а.с.85, 86, 88) не
вбачається, що ВКП "Ма-кі" передавалось
в оренду майно, яке в подальшому
перейшло у власність позивача, а також
ТОВ "ІнТехДокСервіс" передавалось у
суборенду майно, яке отримане або яке
стало власністю ОСОБА_1

Крім того, з укладених позивачем
договорів (а.с.21-38, 61-80) не вбачається, що
дане майно передавалось в користування
орендарям і будь-які акти
приймання-передачі нежитлових
приміщень або їх частин відсутні та не
надані позивачем, також не надано
доказів проведення розрахунків
орендарів за приміщення чи площі в
приміщенні по АДРЕСА_1, відповідно до
представлених позивачем угод.(а.с.16-38,
58-80)

Тому, за вказаних обставин місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку про недоведеність позовних
вимог, тобто, що упущена позивачем
вигода могла бути ним реально отримана
і її не отримання відбулося тільки з
вини відповідача та відмовив в позові з
підстав його необґрунтованості

При цьому колегія суддів вірно
відхилила доводи ФОП ОСОБА_1 про те, що
особи, які орендували спірні
приміщення протягом зазначеного
періоду, були ним вчасно попереджені
про зміну власника приміщень, у
відповідності до ч.1 ст. 770 ЦК України.

Також, господарським судом першої
інстанції вірно відмовлено у
задоволенні клопотання відповідача
про застосування строку позовної
давності, оскільки позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи, а в даному
випадку позивач не довів що його права
не були порушені відповідачем.

Інші заперечення позивача, викладені у
апеляційній скарзі, також не знайшли
свого підтвердження під час її
розгляду, а тому відхиляються як
необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що рішення господарського суду
першої інстанції прийняте у
відповідності до норм ст. 43 ГПК України
із всебічним, повним та об'єктивним
дослідженням матеріалів справи в їх
сукупності та вірним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, а тому відсутні правові підстави
для скасування рішення господарського
суду та задоволення вимог апеляційної
скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної
скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК
України, у зв'язку з відмовою в її
задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Вінницької області від 28.03.14 р. у справі
№902/1570/13 залишити без змін, апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу № 902/1570/13 повернути
господарському суду Вінницької
області.

Головуючий суддя
Дужич С.П.

Суддя
Петухов М.Г.

Суддя
Саврій В.А.