ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" червня 2014 р.
Справа № 918/472/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Корсуна В.Я., розглянувши
матеріали справи за позовом Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" до Комунального підприємства
"Теплотранссервіс" Рівненської міської
ради про стягнення в сумі 520213 грн. 86 коп.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Москаль Я.О. (дов.
№01-10/99 від 02.06.2014 року)

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського
процесуального кодексу України
стороні роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20
Господарського процесуального кодексу
України відсутні.

Обставини справи: Дочірня
компанія "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" звернулося до господарського
суду Рівненської області з позовом до
Комунального підприємства
"Теплотранссервіс", у якому просить
стягнути з відповідача на свою користь
520213 грн. 86 коп. трьох відсотків річних. В
обгрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що рішенням господарського
суду Рівненської області від 16.01.2012
року у справі №5019/2775/11, що набрало
законної сили 09.04.2012 року згідно
постанови Рівненського апеляційного
господарського суду, задоволено позов
ДК "Газ України" до КП
"Теплотранссервіс" Рівненської міської
ради, встановлено факт прострочення
відповідачем зобов'язань за договором
№06/10-2370ТЕ-28 від 20.12.2010 року та стягнуто з
останнього 15182542,97 грн. основного боргу,
1118503,16 грн. пені, 160835,89 інфляційних втрат
(нараховані за період: квітень -
червень 2011 року), 267316,82 грн. 3% річних
(нарахованих за період: 21.03.2011-08.12.2011
року) та 56460 грн. судового збору.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 18.04.2014 року
порушено провадження у справі №918/472/14,
розгляд якої призначено на 06.05.2014 року.

Ухвалами господарського суду
Рівненської області від 06.05.2014 року та
19.05.2014 року, враховуючи клопотання
представника відповідача, розгляд
справи відкладено відповідно до 19.05.2014
року та 02.06.2014 року.

02.06.2014 року відповідач подав суду
клопотання про зупинення провадження у
справі.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 02.06.2014 року в
задоволенні клопотання Комунального
підприємства "Теплотрансервіс"
Рівненської міської ради про зупинення
провадження у справі №918/472/14
відмовлено.

02.06.2014 року відповідачем подано
відзив на позовну заяву, у якому
останній позовні вимоги заперечив
зазначивши, що 01.12.2012 року між КП РМР
"Теплотрансервіс" та ДК "Газ України"
НАК "Нафтогаз України" за участі
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Рівненській області, Головного
фінансового управління Рівненської
облдержадміністрації та НАК "Нафтогаз
України" був укладений договір
№366/517з-ГУ про організацію
взаєморозрахунків з погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи органами
місцевого самоврядування на суму
15182543,01 грн. Відповідно до Постанови КМУ
№517 від 11.06.2012 року та укладеного
Договору КП РМР "Теплотранссервіс"
платіжним дорученням від 07.12.2012 року
здійснено оплату заборгованості за
природний газ в сумі 15182543,01 грн.
Відповідно до ч.4 ст.604 Цивільного
кодексу України новація припиняє
додаткові зобов'язання, пов'язані з
первісним зобов'язанням, якщо інше не
встановлено договором. Враховуючи, що
сторони укладеним договором про
організацію взаєморозрахунків
здійснили новацію, зобов'язання зі
сплати 3% річних, пов'язані з договором
поставки природного газу, на підставі
вказаної норми є припиненими. Відтак, з
врахуванням викладеного, просить суд в
задоволенні позову ДК "Газ України" до
КП РМР "Теплотрансервіс" про стягнення
3% річних за несвоєчасні розрахунки в
розмірі 520213 грн. 86 коп. відмовити.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 02.06.2014 року
розгляд справи відкладено для надання
можливості позивачу подати письмові
пояснення з приводу відзиву на позов.

Представник позивача в судовому
засіданні 02.06.2014 року позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
викладених у позовній заяві та
наполягав на їх задоволенні в повному
обсязі.

В судове засідання 16.06.2014 року
представник позивача не з'явився. 13.06.2014
року до суду надійшла телеграма, в якій
позивач повідомляє про неможливість
явки уповноваженого представника у
судове засідання 16.06.2014 року та просить
суд розглядати справу за наявними в ній
матеріалами.

Представник відповідача у судових
засіданнях 02.06.2014 року та 16.06.2014 року
позовні вимоги заперечив, з підстав,
викладених у відзиві на позов просив в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно
і повно дослідивши подані ними
письмові докази, оцінивши їх у
сукупності, господарський суд прийшов
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню.

В результаті розгляду матеріалів
справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 16.01.2012 року
встановлено, що 20 грудня 2010 року між
Дочірньою компанією "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (далі - Постачальник)
та Комунальним підприємством
"Теплотранссервіс" Рівненської міської
ради (далі - Покупець) був укладений
Договір №06/10-2370ТЕ-28 про закупівлю
природного газу за державні кошти та
додаткові угоди до нього.

Відповідно до п.п.1.1, 1.2. Договору
Постачальник зобов'язується поставити
Покупцеві імпортований природний газ,
а покупець зобов'язується прийняти і
оплатити природний газ в обсязі,
зазначеному у п. 1.2 Договору. Газ, що
постачається за цим Договором,
використовується Покупцем виключно
для надання населенню та релігійним
організаціям послуг з опалення та
гарячого водопостачання. Використання
газу Покупцем для інших потреб не є
предметом цього договору. Постачальник
передає Покупцю в період з 01 січня 2011
року по 31 грудня 2011 року природний газ
(надалі - газ) з урахуванням вартості
його транспортування в обсязі до 76
163 тис. 800 куб.м.

Розділом III вказаного Договору
визначено, що ціна за 1000 куб.м. газу
становить 840,196 грн. без урахування
податку на додану вартість, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою
20%.

Крім того, тариф на транспортування
газу магістральними та розподільними
трубопроводами - 234 грн. 00 коп., крім того
ПДВ - 20%.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу -
1091,00 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ
- одна тисяча триста дев'ять гривень 20
коп.

Загальна вартість цього Договору на
дату його укладення становить 83 094 705,80
гривень. ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 99 713 646,96
гри. (Дев'яносто дев'ять мільйонів
сімсот тринадцять тисяч шістсот сорок
шість грн. 96 коп.). Сторони домовились,
що ціна за 1000,0 кубічних метрів газу
встановлюється на рівні граничної ціни
на газ та/або тарифів, затверджених
уповноваженим державним органом. У
разі зміни уповноваженим державним
органом граничної ціни на газ та/або
тарифів, сторонами в обов'язковому
порядку застосовується нова ціна на
газ та/або тарифи. Загальна вартість
цього Договору може бути зменшена за
взаємною згодою Сторін.

Згідно п.4.1 Договору розрахунки
проводяться шляхом поетапної оплати у
такому порядку: перша оплата в розмірі
34 (тридцять чотири) відсотки від
вартості запланованих місячних
обсягів постачання газу проводиться не
пізніше 10 числа місяця поставки;
подальші оплати проводяться плановими
платежами по 33 (тридцять три) відсотки
від вартості запланованих місячних
обсягів постачання газу до 20 та 30 (31)
числа місяця поставки. Остаточний
розрахунок за фактично спожиті обсяги
газу здійснюється на підставі акта
приймання-передачі газу до 20 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

Господарський судом Рівненської
області у справі №5019/2775/11 встановлено,
що на виконання умов Договору
№06/10-2370ТЕ-28 ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" передала у власність
покупцю протягом січня-вересня 2011 року
природний газ на загальну суму 44 158 141
грн. 64 коп.

Однак відповідач оплату поставленого
газу не здійснив.

Вважаючи своє право порушеним, Дочірня
компанія "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" звернулася до господарського
суду з позовом про стягнення з
Комунального підприємства
"Теплотранссервіс" Рівненської міської
ради 15182542 грн. 97 коп. основного боргу,
1118503 грн. 16 коп. пені, 160835 грн. 89 коп.
інфляційних втрат, 267316 грн. 82 коп. трьох
відсотків річних.

Як встановлено судом, рішенням
господарського суду Рівненської
області від 16.01.2012 року у справі
№5019/2775/11, залишеним без змін Постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 09.04.2012 року,
задоволено позов Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" до
Комунального підприємства
"Теплотрансервіс" Рівненської міської
ради про стягнення в сумі 16729198 грн. 84
коп., стягнуто з Комунального
підприємства "Теплотрансервіс"
Рівненської міської ради на користь
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" 15182542 грн. 97 коп.
основного боргу, 1118503 грн. 16 коп. пені,
160835 грн. 89 коп. інфляційних втрат, 267316
грн. 82 коп. трьох відсотків річних, 56460
грн. витрат по судовому збору.

Враховуючи те, що зобов'язання за
Договором №06/10-2370ТЕ-28 від 20.12.2010 року
відповідачем проведено неналежним
чином, позивачем, відповідно до ст.625
Цивільного кодексу України,
нараховано три відсотки річних в
розмірі 520213 грн. 86 коп., які він просить
стягнути з відповідача на свою користь.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
встановлено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема є
договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.202
Господарського кодексу України
господарське зобов'язання
припиняється: виконанням, проведеним
належним чином; зарахуванням
зустрічної однорідної вимоги або
страхового зобов'язання; у разі
поєднання управненої та зобов'язаної
сторін в одній особі; за згодою сторін;
через неможливість виконання та в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом або іншими законами.

Господарське зобов'язання
припиняється також у разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду.

До відносин щодо припинення
господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунок річних,
господарський суд не погоджується з
правильністю розрахунку щодо
стягнення з відповідача 520213 грн. 86 коп.
трьох відсотків річних, враховуючи
наступне.

Відповідно до п.7.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" за
відсутності інших підстав припинення
зобов'язання, передбачених договором
або законом, зобов'язання, в тому числі
й грошове, припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття
господарським судом рішення про
задоволення вимог кредитора, якщо таке
рішення не виконано в установленому
законом порядку, не припиняє
зобов'язальних відносин сторін і не
звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про
стягнення з боржника коштів фактично
не виконано, кредитор вправі вимагати
стягнення з нього в судовому порядку
сум інфляційних нарахувань та
процентів річних аж до повного
виконання грошового зобов'язання.

Однак при цьому слід мати на увазі, що у
разі коли судовим рішенням з боржника
стягнуто суму неустойки (штрафу, пені),
то правова природа відповідної
заборгованості саме як неустойки у
зв'язку з прийняттям такого рішення
залишається незмінною, і тому на неї в
силу припису частини другої статті 550
ЦК України проценти не нараховуються,
інфляційні ж нарахування та
нарахування трьох процентів річних на
цю заборгованість можуть
здійснюватися на загальних підставах
відповідно до частини другої статті 625
названого Кодексу з дня, наступного за
днем набрання законної сили
відповідним судовим рішенням.

Як зазначалося, рішення господарського
суду Рівненської області від 16.01.2012
року у справі №5019/2775/11 набрало законної
сили 09.04.2012 року (з дня прийняття
постанови Рівненським апеляційним
господарський судом), відтак
нарахування трьох відсотків річних
повинно проводитися з 10.04.2012 року та
відповідно складає 367082 грн. 73 коп.

Твердження відповідача, викладені у
відзиві на позов щодо заміни
зобов'язання новацією, судом до уваги
не береться, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
01.12.2012 року між Головним управлінням
Державної казначейської служби,
Головним фінансовим управлінням
Рівненської обласної державної
адміністрації, Головним управлінням
промисловості та розвитку
інфраструктури Рівненської обласної
державної адміністрації, Управлінням
бюджету та фінансів Рівненського
міськвиконкому, Управлінням
житлово-комунального господарства
Рівненського міськвиконкому,
Комунальним підприємством
"Теплотрансервіс" Рівненської міської
ради, Дочірньою компанією "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" укладено Договір №366/517з - ГУ
про організацію взаєморозрахунків з
погашення заборгованості з різниці в
тарифах на теплову енергію, що
вироблялася, транспортувалася та
постачалася населенню, яка виникла у
зв'язку з невідповідністю фактичної
вартості теплової енергії тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування.

За умовами вказаного Договору сторони
дійшли згоди погасити перед позивачем
заборгованість за договором
№06/10-2370ТЕ-28 від 20.12.2010 року в сумі 15182543,01
грн. для погашення заборгованості з
різниці в тарифах на теплову енергію,
що вироблялася, транспортувалася та
постачалася населенню.

Суд констатує той факт, що новація
первісного зобов'язання за договором
№06/10-2775ТЕ-28 від 20.12.2010 року не відбулася,
твердження відповідача про наявність
новації є помилковим, оскільки
узгодження сторонами іншого порядку
сплати боржником заборгованості за
поставлений газ протягом певного
періоду за договором №06/10-2775ТЕ-28 не
можна вважати новим зобов'язальним
правовідношенням, яке за своїм змістом
(характером прав і обов'язків)
відрізняється від попереднього
зобов'язання.

Суд наголошує на тому, що в матеріалах
справи відсутні докази того, що
сторонами вчинялись дії направлені на
досягнення будь-яких домовленостей
щодо припинення або зміну первісного
зобов'язання, яке виникло на підставі
договорі на постачання природного газу
від 20.12.2010 року №06/10-2775ТЕ-28.

Укладення сторонами договору про
організацію взаєморозрахунків №366/517з -
ГУ від 01.12.2012 року (зміна деяких умов
порядку здійснення розрахунків), не
призвели до заміни первісного
зобов'язання відповідача за договором
на постачання природного газу щодо
оплати природного газу в обсязі та
ціною визначеною умовами договору.

Умови договору про організацію
взаєморозрахунків №366/517з - ГУ від 01.12.2012
року не змінили права та обов'язки
сторін, що могло б вплинути на
співвідношення майнових інтересів
сторін, оскільки незалежно від зміни
сторонами деяких умов порядку
здійснення розрахунків, відповідач все
одно несе відповідальність за
невиконання грошових зобов'язань в
межах п.7.1 договору на постачання газу.

Враховуючи викладене та те, що в
матеріалах справи відсутні докази, що
підтверджують факт взаємної згоди щодо
зміни умов договору на постачання
природного газу від 20.12.2010 року, а також
відсутність в договорі про організацію
взаєморозрахунків від 01.12.2012 року умов
про припинення первісного зобов'язання
та додаткових зобов'язань, відповідач
дійшов помилкового висновку щодо
неможливості нарахування 3% річних за
прострочення грошового зобов'язання.

З огляду на вищевикладене в сукупності
вбачається, що задоволенню підлягають
вимоги позивача про стягнення з
відповідача 367082 грн. 73 коп. 3% річних,
які стверджуються матеріалами справи,
є законними та обґрунтованими.

Відповідно до пункту 4.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №7 від 21.02.2013 року "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" у спорах, що виникають
при виконанні договорів та з інших
підстав, судовий збір покладається на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог; при
задоволенні позову в повному обсязі
відшкодування витрат позивача, що
пов'язані зі сплатою судового збору,
покладається на відповідача; в разі
відмови у позові повністю ці витрати
покладаються на позивача. Такі правила
розподілу судового збору
застосовуються у спорах як майнового,
так і немайнового характеру.

Враховуючи викладене, на відповідача
покладаються витрати по сплаті
судового збору в розмірі 4161 грн. 71 коп.
(задоволені вимоги становлять 40% від
заявлених вимог, 10404 грн. 28 коп. х 40% = 4161
грн. 71 коп.)

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
"Теплотранссервіс" Рівненської міської
ради (33027, м.Рівне, вул.Данила
Галицького, 27 ) на
користь Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (04116, м.Київ,
вул.Шолуденка, 1, р/р 003 ПАТ Банк
"Київська Русь", МФО 319092, ) 367082 (триста шістдесят сім тисяч
вісімдесят дві) грн. 73 коп. 3% річних та
4161 (чотири тисячі сто шістдесят одна)
грн. 71 коп. витрат по сплаті судового
збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Повне рішення складено 19 червня 2014
року

Суддя
Корсун В.Я.