м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/8048/14 10.06.14
За позовом Фізичної особи-підприємця
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
про стягнення 153 668,00 грн.
Суддя Ващенко Т.М.
Представники сторін:
Від позивача: ОСОБА_3 представник за
довіреністю № б/н від 14.05.14.;
ОСОБА_4 представник за
довіреністю № б/н від 14.05.14.
Від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач)
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(далі - відповідач) про стягнення 153 668,00
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що відповідачем
не виконано свої зобов'язання за
Договором комісії № 2 від 02.01.09. щодо
оплати отриманого товару, що зумовило
звернення Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 з даним позовом до суду.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.04.14. порушено провадження у
справі № 910/8048/14 та призначено її до
розгляду на 20.05.14.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.05.14., в зв'язку з неявкою в
судове засідання представника
відповідача, невиконанням ним вимог
ухвали Господарського суду міста Києва
про порушення провадження у справі №
910/8048/14, та з огляду на подане
відповідачем клопотання, на підставі
ст. 77 ГПК України розгляд справи було
відкладено на 10.06.14.
В судовому засіданні 10.06.14.
представником позивача підтримано
свої позовні вимоги.
Представник відповідача в судове
засідання 10.06.14. повторно не з'явився,
вимоги попередніх ухвал в даній справі
не виконав, письмового відзиву на позов
та контррозрахунку ціни позову не
надав, заяв чи клопотань не подав і не
надіслав, про поважні причини неявки
суд не повідомив, про дату, час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, враховуючи предмет
спору, а також доказове наповнення
матеріалів справи, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК
При цьому, оскільки суд відкладав
розгляд справи, надаючи можливість
учасникам судового процесу
реалізувати свої процесуальні права на
представництво інтересів у суді та
подання доказів в обґрунтування своїх
вимог та заперечень, суд, враховуючи
процесуальні строки розгляду спору,
встановлені ст. 69 ГПК України, не
знаходить підстав для повторного
відкладення розгляду справи.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі "Смірнова проти
Відповідно до Листа Верховного Суду
України головам апеляційних судів
України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у
цивільних, адміністративних і
господарських справах перебіг
провадження для цілей статті 6
Конвенції розпочинається з моменту
подання позову і закінчується
винесенням остаточного рішення у
справі.
Критерії оцінювання "розумності"
строку розгляду справи є спільними для
всіх категорій справ (цивільних,
господарських, адміністративних чи
кримінальних). Це - складність справи,
поведінка заявника та поведінка
органів державної влади (насамперед,
суду). Відповідальність держави за
затягування провадження у справі, як
правило, настає у випадку
нерегулярного призначення судових
засідань, призначення судових засідань
з великими інтервалами, затягування
при передачі або пересиланні справи з
одного суду в інший, невжиття судом
заходів до дисциплінування сторін у
справі, свідків, експертів, повторне
направлення справи на додаткове
розслідування чи новий судовий
Всі ці обставини судам слід
враховувати при розгляді кожної
справи, оскільки перевищення розумних
строків розгляду справ становить
порушення прав, гарантованих пунктом 1
статті 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини, а збільшення
кількості звернень до Європейського
суду з прав людини не лише погіршує
імідж нашої держави на міжнародному
рівні, але й призводить до значних
втрат державного бюджету.
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
у справі № 910/8048/14.
В судовому засіданні 10.06.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -
02.01.09. між позивачем (далі - Комітент) та
відповідачем (далі - Комісіонер) було
підписано Договір комісії № 2 (далі -
Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1)
Комісіонер зобов'язується за
дорученням Комітента здійснити для
Комітента від свого імені продаж
меблів, за цінами не нижче, ніж вказано
в актах прийому-передачі товару або
видаткових накладних, та в термін 90
календарних днів з моменту підписання
даного акта (видаткової накладної)
розрахуватись за наданий товар або
повернути його в належному вигляді за
Згідно з п. 3.1 Договору Комітент
зобов'язаний поставити Комісіонеру
товар в якісному вигляді, що фіксується
в акті прийому-передачі товару
(видатковій накладній) , та
рекомендувати роздрібну ціну на нього.
Відповідно до п. 2.7 Договору обов'язком
Комісіонера є в разі отримання коштів
від покупця негайно сповіщати
Комітента та у дводенний термін з дня
отримання коштів, перерахувати суму в
повному обсязі, згідно документів, на
поточний рахунок Комітента. В
противному випадку, на суму, не
перераховану в строк, нараховується
пеня в розмірі 0,5 % за кожний
Строк дії Договору сторонами погоджено
п. 4.1 з моменту його підписання (02.01.09.) та
діє до повного виконання.
Спір у справі виник в зв'язку з
неоплатою відповідачем отриманого
товару за Договором.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
Суд відзначає, що відповідач своїм
правом на подачу письмового відзиву не
скористався, жодних доказів на
обґрунтування своє правової позиції у
справі не надав.
Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.
Отже, суд дає самостійну оцінку доказам
на підставі чинного законодавства і не
зв'язаний позицією сторін.
Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.
Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11
Цивільного кодексу України, договір є
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
Кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України встановлено, що в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
Як визначено ч. 1 ст. 188 Господарського
кодексу України, зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.
Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями і громадянами в усіх
сферах господарської діяльності
здійснюються на основі договорів.
За своє правовою природою даний
Договір є договором комісії.
Відповідно до ст. 1011 ЦК України, за
договором комісії одна сторона
(комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента)
за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за
За приписами ч. 1 ст. 1012 ЦК України,
договір комісії може бути укладений на
визначений строк або без визначення
строку, з визначенням або без
визначення території його виконання, з
умовою чи без умови щодо асортименту
товарів, які є предметом комісії.
Комітент повинен виплатити
комісіонерові плату в розмірі та
порядку, встановлених у договорі
комісії (ч. 1 ст. 1013 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Позивач просить суд стягнути з
відповідача заборгованості за
наступними видатковими накладними:
- № 17 від 01.05.11. на суму 24 008,00 грн.;
- № 18 від 01.05.11. на суму 101 760,00 грн.;
- № 19 від 01.05.11. на суму 27 900,00 грн., на
загальну суму 153 668,00 грн.
За вказаними видатковими накладними
було передано відповідачу наступний
товар: Диван LLМ-04В/трійка (1 шт.), Диван JM
-14/фіол (1 шт.), Диван QLМ-36 (1 шт.), Диван QLМ
-52 (2 шт.), Диван QLМ -53/біл (1 шт.), Диван QLМ
-54/полос (1 шт.), Диван QLМ -54/черв. (1 шт.),
Диван QLМ -54/чорн. (1 шт.), Крісло АС 1022 (2
шт.), Крісло АС28 (5 шт.), Крісло АС0211 (1 шт.),
Крісло А89 (2 шт.), Крісло ВС-1066 беж. (4 шт.),
Крісло ВС-1066 корич. (4 шт.), Крісло ВС-107
корич. (2 шт.), Крісло ВС-605 красн. (8 шт.),
Крісло ВС-605черн. (5 шт.), Крісло FD17 (3 шт.),
Крісло FЕ-001 (1 шт.), крісло ВС-007кр (2 шт.),
крісло ВС-007П (7 шт.), крісло ВС-007П/5513 (1
шт.), крісло ВС-007кр/5513 (2 шт.), Крісло
ВС-1066кр.-чер. (5 шт.), Крісло ВС-1066/5513 (2 шт.),
Крісло ВС-605/5513 (4 шт.), Стілець ВС-106/5513 (2
шт.), Стіл керівника JMD-2100 (21 шт.), Брифинг
JMТ-2100 к 2100 (1 шт.), Брифинг JMТ-2100 к 1820 (4 шт.),
Брифинг JMТ-2100 к 2518 (2 шт.), Пенал JMC-1501 (1
шт.), Пенал JMC-1503 (1 шт.), Шафа JMC-1901 (1 шт.),
Шафа JMC-1903 (1 шт.), Шафа JMC-1904 (1 шт.).
Далі, у відповідності до наявної
матеріалах справи видаткової
накладної 27 від 02.08.11. про повернення
товару, відповідачем було повернуто
позивачу товар, зокрема, Крісло FD17 (3 шт.)
на суму 4 320,00 грн. та Крісло FЕ-001 (1 шт.) на
суму 900,00 грн. (передані відповідачу за
накладною № 18 від 01.05.11.) на загальну
Таким чином, з наявних матеріалів
справи вбачається, що заборгованість
відповідача перед позивачем за
отриманий товар за Договором по
видатковим накладним № 17 від 01.05.11., № 18
від 01.05.11., № 19 від 01.05.11. становить 148 448,00
грн. (153 668,00 грн. - 5 220,00 грн.).
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
В силу ст. 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.
Проте відповідач свого обов'язку по
сплаті отриманого товару в повному
обсязі не виконав, доказів повної
оплати заборгованості за спірними
видатковими накладними до матеріалів
справи не надав.
При цьому, позивачем відповідачу було
направлено претензію-вимогу № 158 від
07.02.12. з вимогою сплатити наявну
Відповіді на вказану претензію
матеріали справи не містять, вказаного
відповідачем не спростовано.
Матеріалами справи підтверджується, що
відповідач в порушення покладеного на
нього законом та Договором обов'язку по
оплаті отриманого товару за
видатковими накладними № 17 від 01.05.11., №
18 від 01.05.11., № 19 від 01.05.11. в повному
обсязі не виконав, в зв'язку з чим
заборгованість відповідача перед
позивачем становить148 448,00 грн.,
внаслідок чого позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 є такими, що
підлягають задоволенню частково.
На підставі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2;
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 148 448
(сто сорок вісім тисяч чотириста сорок
вісім) грн. 00 коп. - заборгованості та 2 968
(дві тисячі дев'ятсот шістдесят вісім) 96
коп. - витрат по сплаті судового збору.
3. В іншій частині в позові відмовити.
4. Після вступу рішення в законну силу
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 16.06.14.

Суддя
Т.М. Ващенко