РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

03 червня 2014 року
Справа № 903/282/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій
В.А.

судді
Мамченко Ю.А.

судді
Філіпова Т.Л.

при секретарі судового засідання:
Баклан Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача -
громадської організації З'єднання
борців "За справедливість" (ЗБЗС) в
інтересах члена громадської
організації фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду
Волинської області від 25.03.2014 р. у
справі №903/282/14

за позовом громадської організації
З'єднання борців "За справедливість"
(ЗБЗС) в інтересах члена громадської
організації фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до фермерського господарства "АІС-АГРО"

про самовільне зайняття земельної
ділянки, усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та
відшкодування неодержаного прибутку
(втраченої вигоди)

За участю представників:

Позивача - не з'явився

Відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 25.03.2014 р. у
справі №903/282/14 (суддя Філатова С.Т.) у
прийнятті позовної заяви громадської
організації З'єднання борців "За
справедливість" (ЗБЗС) в інтересах
члена громадської організації
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
фермерського господарства "АІС-АГРО"
про самовільне зайняття земельної
ділянки, усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та
відшкодування неодержаного прибутку
(втраченої вигоди) - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
ухвалою, позивач - громадська
організація З'єднання борців "За
справедливість" (ЗБЗС) в інтересах
члена громадської організації
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 подав
через господарський суд Волинської
області апеляційну скаргу, в якій
просить суд скасувати ухвалу
господарського суду Волинської
області від 25.03.2014 р. у справі №903/282/14
(арк. справи 7-10).

В апеляційній скарзі зокрема зазначає,
що ухвала прийнята судом першої
інстанції є незаконною та
необґрунтованою виходячи з
наступного.

Скаржник обґрунтовуючи свої доводи
посилається на Конституцію України,
Господарський кодекс України,
Господарський процесуальний кодекс
України, Закон України "Про громадські
об'єднання", а також на ст. 49 Закону
України "Про авторське право і суміжні
права", в якому зазначено, що:
"громадська організація може захищати
в суді особисті немайнові та майнові
права як своїх членів, так і права та
охоронювані законом інтереси інших
осіб, які звернулися до неї за таким
захистом, лише у випадках, якщо таке
повноваження передбачено у її
статутних документах та якщо
відповідний закон визначає право
громадської організації звертатися до
суду за захистом прав та інтересів
інших осіб", дане повноваження
передбачено п. 3.1.6. статутом
організації. Зазначає, що в рішенні
Конституційного Суду України від 28.11.2013
р. №12-рп/2013 щодо офіційного тлумачення
положень п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про
судовий збір" також визначено таке
право громадської організації.

Позивач не погоджується з висновком
господарського суду Волинської
області про те, що посилаючись на п. 7 ч. 1
ст. 5 Закону України "Про судовий збір",
скаржник не зазначив конкретну норму
законодавства, якою дана громадська
організація наділена правом
звертатися до суду в інтересах інших
осіб і, відповідно, звільнена від
сплати судового збору, насправді це
ретельно розписано в позовній заяві.

Зазначає, що судом першої інстанції
встановлено, що подана позивачем
позовна заява не підлягає розгляду в
господарських судах України, з таким
висновком скаржник не погоджується.
Господарський суд Волинської області в
ухвалі від 10.04.2014 р. пояснює без
посилання на закон, що: "ГПК не надає
органу управління права подавати до
господарського суду позов в інтересах
підпорядкованих йому підприємств і
організацій, а також не наділяє
господарський суд правом порушувати
справу з власної ініціативи. Також ГПК
не передбачено права однієї особи
звертатися до господарського суду з
позовними вимогами в інтересах іншої
особи; в разі такого звернення в
прийнятті позовної заяви слід
відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК ".
Скаржник вказує, що громадська
організація не є органом управління (п.
3.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 "Про деякі питання практики
застосування ГПК України судами першої
інстанції").

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 05.05.2014 р.
апеляційну скаргу позивача -
громадської організації З'єднання
борців "За справедливість" (ЗБЗС) в
інтересах члена громадської
організації фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 прийнято до провадження та
призначено до розгляду на 20.05.2014 р. (арк.
справи 5).

Відповідно до розпорядження в.о.
керівника апарату Рівненського
апеляційного господарського суду "Щодо
призначення повторного автоматичного
розподілу справ" від 12.05.2014 р. №50, у
зв'язку з перебуванням у відпустці
головуючого судді (судді-доповідача) по
справі №903/282/14 Дужича С.П., призначено
головуючого суддю-доповідача по даній
справі Саврія В.А. (арк. справи 88).

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 12.05.2014 р.
апеляційну скаргу позивача прийнято до
провадження. Розгляд апеляційної
скарги почато заново та призначено до
розгляду на 20.05.2014 р. (арк. справи 89).

Розпорядженням голови Рівненського
апеляційного господарського суду від
20.05.2014 р. у справі №903/282/14 внесено зміни
до складу колегії суддів, окрім заміни
головуючого судді. У зв'язку з
неможливістю прийняти участь в
судовому засіданні зі справи №903/282/14
судді Петухова М.Г. через участь в
судових засіданнях в складі колегій
суддів по інших справах, визначено
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Саврій В.А., суддя Мамченко Ю.А.,
суддя Філіпова Т.Л. (арк. справи 109).

Представники сторін 20.05.2014 р. у судове
засідання не з'явилися, однак від
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
надійшло клопотання про розгляд
апеляційної скарги без його участі
(арк. справи 110).

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 20.05.2014 р.
розгляд справи було відкладено на
03.06.2014 р. (арк. справи 113).

Представники сторін 03.06.2014 р. у судове
засідання не з'явилися, хоча про час та
місце розгляду справи були повідомлені
у встановленому законом порядку (арк.
справи 114-117).

Враховуючи приписи ст. 101 ГПК України
про межі перегляду справ в апеляційній
інстанції, ст. 102 ГПК України про строки
розгляду апеляційної скарги та той
факт, що неявка в засідання суду
представників сторін, належним чином
та відповідно до законодавства
повідомлених про дату, час та місце
розгляду справи, не перешкоджає
перегляду оскарженого рішення, судова
колегія визнала за можливе розглянути
апеляційну скаргу за відсутності
представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
вивчивши матеріали оскарження ухвали
господарського суду, наявні докази,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
Рівненський апеляційний господарський
суд прийшов до висновку про наступне:

У позовній заяві громадська
організація З'єднання борців "За
справедливість" в інтересах члена
громадської організації приватного
підприємця ОСОБА_1 (позивач) просить
суд, щоб фермерське господарство
"АІС-АГРО" (відповідач) звільнило
самовільно зайняті земельні ділянки та
привело в придатний для використання
стан дані земельні ділянки. Стягнути з
відповідача ФГ "АІС-АГРО" на користь
позивача приватного підприємця ОСОБА_1
завдані збитки у формі (упущеної
вигоди) та у розмірі 3654360,00 грн.

Зокрема, у позовній заяві позивач
звертає увагу суду на те, що між ПП
ОСОБА_1 та фізичними особами укладено
договори на оренду земельних ділянок
площа яких становить 14,36 га.

Дані земельні ділянки взяті ОСОБА_1 в
оренду для ведення селянського
господарства, зокрема в 2013 році
планувалось висадити на цих землях
помідори.

Однак , на думку позивача, селянське
господарство так і не вдалося вести,
оскільки відповідач Натощак І.С. як
голова ФГ "АІС-АГРО" повністю або
частково захопив, виорав та засіяв
вищенаведені земельні ділянки.

Незаконне захоплення полягає в тому,
що відповідач не маючи жодних прав
власності: володіння, розпорядження чи
користування земельними ділянками, без
правовстановлюючих документів,
самовільно виорав, засіяв та посадив
сільськогосподарські культури.

Місцевий господарський суд вважає, що
громадська організація З'єднання
борців "За справедливість" звертається
з позовом в інтересах члена
організації приватного підприємця
ОСОБА_1 з посиланням на рішення
Конституційного Суду України від
28.11.2013р. №12-рп/2013 у справі за
конституційним зверненням асоціації
"Дім авторів музики в Україні" щодо
офіційного тлумачення положень пункту
7 частини першої статті 5 Закону України
"Про судовий збір" у взаємозв'язку з
положеннями пункту "г" частини першої
статті 49 Закону України "Про авторське
право і суміжні права", в якому
зазначено, що громадська організація
може захищати в суді особисті
немайнові та майнові права як своїх
членів, так і права та охоронювані
законом інтереси інших осіб, які
звернулися до неї за таким захистом,
лише у випадках, якщо таке повноваження
передбачено у її статутних документах
та якщо відповідний закон визначає
право громадської організації
звертатися до суду за захистом прав та
інтересів інших осіб.

Проте, громадська організація
З'єднання борців "За справедливість"
(діяльність якої згідно витягу із її
статуту поширюється на території
Хмельницької та Рівненської областей)
не зазначає закон, який надає їй право
звертатися до суду з позовом в
інтересах інших осіб, зокрема,
приватного підприємця ОСОБА_1 (мешканця
АДРЕСА_1).

До того ж, як вбачається зі змісту
позовної заяви, договори оренди
земельних ділянок укладені між
фізичними особами та для ведення
особистого селянського господарства.

Водночас, господарський суд зауважує,
що при поданні позовної заяви до
господарського суду в силу норм ст. 57
ГПК України обов'язкове долучення
доказів сплати судового збору в
порядку та розмірі, визначених Законом
України "Про судовий збір".

Позивач, посилаючись на п.7 ч. 1 ст. 5
Закону України "Про судовий збір", як на
підставу звільнення від сплати
судового збору, не зазначає конкретну
норму законодавства, якою дана
громадська організація наділена
правом звертатися до суду в інтересах
інших осіб і, відповідно, звільнена від
сплати судового збору.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
з огляду на таке.

Так, відповідно до ст.ст. 1,2
Господарського процесуального кодексу
(ГПК) України, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземці), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням. У
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають звертатися державні та інші
органи, громадяни, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності.
Господарський суд порушує справи за
позовними заявами: підприємств та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів; державних та інших органів,
які звертаються до господарського суду
у випадках, передбачених законодавчими
актами України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 28.11.2013 року №12-рп/2013 у справі за
конституційним зверненням асоціації
"Дім авторів музики Україні" щодо
тлумачення положень пункту 7 частини
першої статті 5 Закону України "Про
судовий збір" у взаємозв'язку з
положеннями пункту "г" частини першої
ст. 49 Закону України "Про авторське
право і суміжні права" в якому
зазначено, що громадська організація
може захищати в суді особисті
немайнові та майнові права як своїх
членів, так і права та охоронювані
законом інтереси інших осіб, які
звернулися до неї за таким захистом,
лише у випадках, якщо таке повноваження
передбачено у її статутних документах
та якщо відповідний закон визначає
право громадської організації
звертатися до суду за захистом прав та
інтересів інших осіб.

Крім цього, колегія суддів вважає, що не
може бути підставою для заборони
користуватися правом звернення за
захистом порушених або оспорюваних
прав і охоронюваних законом інтересів
членів своєї організації, залежно від
того, що ОСОБА_1 мешкає не в
Хмельницькій чи Рівненській областях.
Організація створювалась в 1999 році
далі 2007 та 2013 роках була
перереєстрована та внесена до
загальнодержавного реєстру не як
місцева чи регіональна, необмежена
територією діяльності організація.

Також слід зауважити, що відповідно до
статуту громадської організації
З'єднання борців "За справедливість"
метою діяльності з'єднання є об'єднання
громадян на основі спільності
інтересів для здійснення і захисту
прав і свобод та задоволення
політичних, економічних, трудових,
соціальних культурних та інших
інтересів членів з'єднання.

П.п. 3.1, 3.1.3, 3.1.6 вказаного статуту
передбачено, що для виконання завдань
та для досягнення мети створення, у
встановленому законом порядку
З'єднання має право у встановленому
законом порядку закликати та залучати
до захисту прав, свобод та законних
інтересів усіх бажаючих; звертатися з
позовом до суду та представляти
інтереси З'єднання (в т.ч. членів
З'єднання) у всіх державних (в т.ч. і у
суді) і недержавних органах.

Тому, на думку суду, громадська
організація З'єднання борців "За
справедливість" звільнена від сплати
судового збору на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5
Закону України "Про судовий збір", який
визначає, що від сплати судового збору
звільняються державні органи,
підприємства, установи, організації,
громадські організації та громадяни,
які звернулися у випадках,
передбачених законодавством, із
заявами до суду щодо захисту прав та
інтересів інших осіб, а також споживачі
- за позовами, що пов'язані з порушенням
їхніх прав.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
позивача слід задоволити, а ухвалу
господарського суду Волинської
області від 25 березня 2014 року -
скасувати та матеріали справи
направити до місцевого господарського
суду.

Відповідно до ч.7 ст.106 ГПК України, у
випадках скасування апеляційною
інстанцією ухвал про відмову у
прийнятті позовної заяви або заяви про
порушення справи про банкрутство, про
повернення позовної заяви або заяви
про порушення справи про банкрутство,
зупинення провадження у справі,
припинення провадження у справі, про
залишення позову без розгляду або
залишення заяви у провадженні справи
про банкрутство без розгляду справа
передається на розгляд місцевого
господарського суду.

Згідно роз'яснень п.3
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України №01-06/704/2012
"Про деякі питання практики
застосування Закону України "Про
судовий збір" від 23 травня 2012 року, при
скасуванні апеляційною інстанцією
ухвали місцевого господарського суду з
числа зазначених у ч.7 ст. 106 ГПК України,
розподіл судових витрат, пов'язаних з
розглядом відповідних апеляційних
скарг, здійснюється судом першої
інстанції за результатами розгляду ним
справи згідно із загальними правилами
ст. 49 ГПК України

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105,
106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадської
організації З'єднання борців "За
справедливість" (ЗБЗС) в інтересах
члена громадської організації
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1-
задоволити.

Ухвалу господарського суду
Волинської області від 25.03.14 р. у справі
№903/282/14 скасувати.

Справу №903/282/14 направити для розгляду
господарському суду Волинської
області.

Головуючий суддя
Саврій В.А.

Суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Філіпова Т.Л.