ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2014 р.Справа № 922/795/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання
Луніній О.В.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Дослідний завод "ГНЦЛС",
м. Харків до ТОВ "Топаз", м.
Орехове-Зуєво про стягнення коштів у
розмірі 5 355 000 рос. руб за участю
представників сторін:

позивач: Корюк О.Б., доручення від 27.03.2013
р.

відповідач: не з'явився

за відсутності клопотання технічна
фіксація судового процесу не
здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Дослідний завод
"ГНЦЛС", м. Харків, звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Топаз", м.
Орехове-Зуєво, про стягнення 5 355 000 рос.
руб. (1 470 911,40 грн.) заборгованості за
товар, одержаний за контрактом № 52 від
16 червня 2009 року. Також до стягнення
заявлені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує на неналежне виконання з боку
відповідача покладених на нього
зобов'язань за контрактом № 52 від 16
червня 2009 року щодо повної та
своєчасної оплати отриманого за цим
контракту товару.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 07 березня 2014
року було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі № 922/795/14 та призначено її
розгляд у відкритому судовому
засіданні на 02 червня 2014 року. Разом з
цим, керуючись Конвенцією "Про вручення
за кордоном судових та позасудових
документів у цивільних та комерційних
справах" від 15 листопада 1965 року, суд
встановив 05 грудня 2014 року як строк,
достатній для розгляду цієї справи.

21 березня 2014 року за вх. № 9581 позивачем
за супровідним листом було надано
через канцелярію суду витребувані
ухвалою суду про порушення провадження
у справі докази, які долучено судом до
матеріалів справи.

25 квітня2014 року відповідачем через
канцелярію суду надано відзив на
позовну заяву (вх. № 14091) у якому
відповідач позовні вимоги позивача
визнає та клопотання про розгляд
справи за відсутністю представника
відповідача (вх. № 14092). Надані
відповідачем документи долучено судом
до матеріалів справи.

В призначене судове засідання 02 червня
2014 року з'явився представник позивача,
проти задоволення клопотання
відповідача про розгляд справи за
відсутністю його представника не
заперечив.

Відповідач правом на участь
представника у судовому засіданні не
скористався, про розгляд справи
господарським судом Харківської
області повідомлявся належним чином,
про що свідчать наявні в матеріалах
справи поштові повідомлення про
вручення ухвали суду у справі (арк. с.
27,28), а також відзив та клопотання
відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Суд, розглянувши клопотання
відповідача (вх. № 14092) про розгляд
справи за відсутністю його
представника, з огляду на наявні в
матеріалах справи документи (в тому
числі відзив відповідача), вважає за
можливе клопотання відповідача
задовольнити та розглядає справу за
відсутністю представника відповідача
та за наявними у справі матеріалами у
відповідності до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

16 червня 2009 року між позивачем -
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Дослідний завод
"ГНЦЛС" та відповідачем - Товариством з
обмеженою відповідальністю "Топаз",
було укладено контракт № 52 (з
додатковими угодами) за умовами якого
(п. 1.1 контракту) позивач виготовляє та
продає партіями фармацевтичні
препарати (надалі - товар) згідно
специфікацій до контракту на умовах DDU
Орехово-Зуєво Московської області
(Орехово-Зуєвська філія ТОВ "Топаз" -
Росія, 142605, Московська область, м.
Орехово-Зуєво, 3-й Луговий проїзд, буд. 7)
у відповідності до правил Інкотермс-2000,
а відповідач приймає та оплачує товар.

Згідно розділу 2 контракту, валюта ціни
на поставляємий товар встановлюється в
рублях РФ і є вільною (у разі зміни ціни
скалатається нова специфікація),
валютою платежу (розрахунку) за товар є
Російський рубль; товари
поставляються партіями за письмовими
замовленнями відповідача, узгодженими
позивачем - після узгодження поставки
між сторонами складається
специфікація на поставку, яка є
невід'ємною частиною контракту.
Загальна вартість контракту становить
47 127 000,00 руб. РФ.

У відповідності до пунктів 3.1 та 3.2
контракту (з врахування додаткової
угоди до контракту від 31 жовтня 2013 р.),
оплата за товар провадиться на
підставі рахунку або рахунку-фактури з
відстроченням платежу 75 календарних
днів з моменту оформлення митної
декларації в країні продавця (позивача
у справі) в рублях РФ шляхом прямого
банківського переказу з
розрахункового рахунку відповідача на
розрахунковий рахунок позивача.

Пунктом 3.4 контракту сторони погодили,
що датою оплати вважається дата,
проставлена на платіжному дорученні
банком, в якому обслуговується
відповідач, засвідчююча списання
коштів з рахунку відповідача.

Між сторонами було складено та
підписано специфікацію № 1 від 16.06.2009 р.
до контракту на загальну суму 47 127 000,00
руб. РФ.

05 грудня 2013 року позивач, на виконання
своїх зобов'язань за контрактом № 52 від
16 червня 2009 року, поставив відповідачу
товар на загальну суму 5 355 000,00 руб. РФ,
що підтверджується міжнародною
вантажно-транспортною накладною (CMR) А
№ 0638306, вантажною митною декларацією
ЕК/10/АА/807100000/2013/060650, інвойсом № 74 від
02.12.2013 р., копії яких містяться в
матеріалах справи (арк. с. 19-23).

Отже, перебіг 75-ти денного строку,
узгодженого позивачем та відповідачем
для оплати поставленого за контрактом
товару, закінчився 18 лютого 2014 року.

Відповідач, порушуючи умови контракту,
оплату за отриманий товар не здійснив,
у зв'язку з чим у відповідача
утворилась заборгованість перед
позивачем у сумі 5 355 000,00 руб. РФ.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Зокрема, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є договори
та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174
Господарського кодексу України
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків; договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом або не випливає із
суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару; договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

Згідно ст. 694 ЦК України, договором
купівлі-продажу може бути передбачений
продаж товару в кредит з відстроченням
або з розстроченням платежу.

Таким чином, дослідивши умови
контракту суд вважає, що контракт № 52
від 16 червня 2009 року за своєю правовою
природою є договором купівлі - продажу,
до якого повинні застосовуватись
положення Цивільного кодексу України,
що регулюють загальні умови виконання
зобов'язання, а також положення
параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного
кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 ЦК України).

Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України суд вважає, що
позивач надав належні докази для
підтвердження своїх вимог стосовно
основної суми заборгованості в розмірі
5 355 000,00 руб. РФ.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги те, що відповідач не виконав
передбачені контрактом зобов'язання по
сплаті грошових коштів у визначений
строк, відповідачем позовні вимоги
позивача визнані в повному обсязі, суд
вважає позовні вимоги позивача в сумі 5
355 000,00 руб. РФ. обґрунтованими,
підтвердженими наданими суду доказами
та підлягаючими задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача в сумі 27 940,25 грн.

Статтею 7 Закону України "Про судовий
збір" передбачено повернення сплаченої
суми судового збору, зокрема, у випадку
її сплати (внесення судового збору) в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом. Як з'ясовано судом, станом на 04
березня 2014 року Національним банком
України встановлено офіційний курс
гривні до російського рубля: 0,26088 грн.;
таким чином, судовий збір підлягав
сплаті у розмірі 27 940,25 грн. (5 355 000 руб. РФ
помножити на курс одного руб. РФ 0,26088 = 1
397 012,40 (ціна позову в гривні), згідно ст. 4
Закону судовий збір становить 27 940,25
грн. (2% ціни позову). Водночас, позивачем
здійснено справляння судового збору у
розмірі 29 418,23 грн., тобто в більшому, ніж
встановлено законом, розмірі. За таких
обставин, суд вважає за необхідне
повернути позивачу зайво сплачений
судовий збір у розмірі 1 477,98 грн.
(платіжне доручення № 987 від 04 березня
2014 року на суму 29 418,23 грн.).

Виходячи з викладеного та керуючись 1,
4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 69, 75, 82-85 ГПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Топаз", 142605,
Московська область, м. Орехове-Зуєво, 3-й
Луговий проїзд, буд. 7 (основний
державний реєстраційний номер 216)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дослідний завод
"ГНЦЛС", 61057, м. Харків, вул. Воробйова,
буд. 8 () 5 355 000 рос. руб. РФ
боргу та 27 940,25 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "Дослідний завод
"ГНЦЛС", 61057, м. Харків, вул. Воробйова,
буд. 8 () зайво сплачений
судовий збір у розмірі 1 477,98 грн.
(платіжне доручення № 987 від 04 березня
2014 року на суму 29 418,23 грн.).

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу, а
прокурор апеляційне подання протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Повне рішення складено 03.06.2014 р.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/795/14