КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2014 р. Справа№ 5011-57/4901-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Тищенко О.В.

при секретарі судового засідання
Дмитрина Д.О.

за участю представників сторін: від
позивача 1. - не з'явився;

від позивача 2. - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився;

від прокуратури - Гелета О.О. - прокурор
відділу

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «ВІВАТ і К»

на ухвалу господарського суду міста
Києва від 23.04.2014 р.

по справі № 5011-11/4901-2012 (суддя - Чинчин
О.В.)

за позовом Заступника військового
прокурора Центрального гарнізону

в інтересах держави в особі: 1.
Міністерства оборони України,

2. державного підприємства
«Укроборонпостачальник»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на

стороні відповідача: регіональне
відділення фонду державного майна

України по м. Києву

про визнання права власності, виділ
частки у спільному майні та

витребування майна з чужого
незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.04.2014 р. відмовлено
товариству з обмеженою
відповідальністю «ВІВАТ І К» в
задоволенні заяви про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду міста Києва від
01.08.2013р. у справі № 5011-57/4901-2012. Рішення
господарського суду міста Києва від
01.08.2013р. у справі № 5011-57/4901-2012 залишено
без змін.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою,
товариство з обмеженою
відповідальністю «ВІВАТ і К»
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду міста Києва
від 23.04.2014 р. по справі № 5011-57/4901-2012 та
постановити нове рішення, яким
переглянути рішення господарського
суду міста Києва від 23.04.2014р. у справі
№5011-57/4901-2012 за нововиявленими
обставинами, скасувати дане рішення та
ухвали нове, яким відмовити у
задоволенні позову.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.05.2014р.
відновлено товариству з обмеженою
відповідальністю «ВІВАТ і К» строк
подання апеляційної скарги, апеляційну
скаргу прийнято до провадження.

Прокурор заперечує проти апеляційної
скарги та просить залишити ухвалу
господарського суду міста Києва від
23.04.2014р. без змін.

Від Міністерства оборони України
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи у зв'язку із тим, що
предметом спору у справі № 761/14088/14-ц, що
розглядається Шевченківським судом
міста Києва та у справі № 5011-57/4901-2012, що
розглядається Київським апеляційним
господарським судом є одне і те ж
нерухоме майно та час цих справ
співпадає.

Державне підприємство
«Укроборонпостачальник» та
регіональне відділення фонду
державного майна України по м. Києву
своїх представників в судове засідання
не направили, про причини неявки суд не
повідомили, про час та місце розгляду
справи належним чином повідомлені.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що
законодавство України, в тому числі
Господарський процесуальний кодекс
України, не зобов'язує й сторону у
справі, зокрема позивача, з'ясовувати
фактичне місцезнаходження іншої
сторони (сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно зі статтею 93
Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011
р. Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 102
Господарського процесуального кодексу
України апеляційна скарга на ухвалу
місцевого господарського суду
розглядається протягом п'ятнадцяти
днів з дня постановлення ухвали про
прийняття апеляційної скарги до
провадження.

В силу частини 3 статті 69
Господарського процесуального кодексу
України у виняткових випадках за
клопотанням сторони, з урахуванням
особливостей розгляду спору,
господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи обмежений процесуальний
строк розгляду апеляційної скарги по
даній справі, відсутність клопотання
про продовження строку, Київський
апеляційний господарський суд
розглядає дану справу у встановлений
законодавством строк, за відсутності
представників сторін, які належним
чином повідомлені.

На цій же підставі не підлягає
задоволенню клопотання про
відкладення.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно частини 5 ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Розглянувши матеріали справи всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються доводи
та заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, апеляційний
господарський суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 01.08.2012р. у справі №5011-57/4901-2012,
залишене без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 10.10.2012р. та
постановою Вищого господарського суду
України від 26.02.2013р., позов заступника
військового прокурора Центрального
регіону України в інтересах держави,
уповноваженим органом управління
якого є Міністерство оборони України
та державне підприємство Міністерства
оборони України
«Укроборонпостачальник» задоволено та
витребувано з чужого незаконного
володіння товариства з обмеженою
відповідальністю «ВІВАТ І К» до
державної власності в особі
Міністерства оборони України у повне
господарське відання державного
підприємства Міністерства оборони
України «Укроборонпостачальник»
частину нежитлової будівлі літера «В»
площею 1 380,9 кв. м. за адресою: 04050, м. Київ,
вул. Мельникова, буд. 81, вартістю 12 144 000,
00 грн., яка складається з цокольного
поверху літ. «В» площею 529, 1 кв. м.,
першого поверху літ. «В» площею 284, 5 кв.
м., другого поверху літ. «В» площею 574, 5
кв. м. та присуджено до стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю «ВІВАТ І К» в доход
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 64 380,00 грн.

Постановою Верховного суду України від
03.09.2013р. відмовлено ТОВ «ВІВАТ і К» у
перегляді постанови Вищого
господарського суду України від
26.02.2013р.

ТОВ «ВІВАТ і К» подано заяву в порядку
ст.ст. 112-114 Господарського
процесуального кодексу України.

Обґрунтовуючи заяву про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами
ТОВ «ВІВАТ і К» зазначає, що 25.02.2014р. до
заявника надійшла заява фізичної особи
ОСОБА_3, в якій зазначено про те, що: 1.
ОСОБА_3 має право власності на частину
спірної будівлі; 2. відповідно до
розпорядження Кабінету Міністрів
України № 467-р від 23.11.2000р. правочин по
відчуженню нежитлової будівлі
відповідає вимогам законодавства та
майно вибуло з власності держави по її
волі; 3. згідно наказу № 100ш від 11.06.2012р.
було ліквідовано військову
прокуратуру Київського гарнізону, на
підставі позовної заяви якої винесено
оспорюване рішення. Разом з тим,
правонаступника даної прокуратури
було створено та зареєстровано лише
14.08.2012р.

У відповідності до статті 112
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд може
переглянути прийняте ним судове
рішення, яке набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових
рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав
законної сили, завідомо неправильний
висновок експерта, завідомо
неправильний переклад, фальшивість
документів або речових доказів, що
потягли за собою ухвалення незаконного
або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, вини судді у вчиненні
злочину, внаслідок якого було ухвалено
незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке
стало підставою для ухвалення рішення
чи постановлення ухвали, що підлягають
перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом
України неконституційність закону,
іншого правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 17 «Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвали, постанов за
нововиявленими обставинами» до
нововиявлених обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Ці обставини мають
бути належним чином засвідчені, тобто
підтверджені належними і допустимими
доказами.

Не може вважатися нововиявленою
обставина, яка ґрунтується на
переоцінці тих доказів, які вже
оцінювалися господарським судом у
процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини (як факту) і
нового доказу (як підтвердження факту);
так, не можуть вважатися такими
обставинами подані учасником судового
процесу листи, накладні, розрахунки,
акти тощо, які за своєю правовою
природою є саме новими доказами.

У пункті 5 зазначеної Постанови
визначено, що не може вважатися
нововиявленою обставина, яка
ґрунтується на переоцінці тих доказів,
які вже оцінювалися господарським
судом у процесі розгляду справи.
Необхідно чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини (як факту) і
нового доказу (як підтвердження факту);
так, не можуть вважатися такими
обставинами подані учасником судового
процесу листи, накладні, розрахунки,
акти тощо, які за своєю правовою
природою є саме новими доказами. Не
можуть визнаватися нововиявленими
обставини, на які посилався учасник
судового процесу в своїх поясненнях в
суді будь-якої з інстанцій, або які
могли бути встановлені судом в разі
виконання вимог процесуального закону,
зокрема, статті 38 ГПК.

Згідно п. 8.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 17 «Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвали, постанов за
нововиявленими обставинами» прийняття
та розгляд заяви про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
не означає обов'язкового скасування чи
зміни рішення, що переглядається.
Результат перегляду повинен випливати
з оцінки доказів, зібраних у справі, і
встановлення господарським судом на
основі цієї оцінки наявності або
відсутності нововиявлених обставин,
визначення їх істотності для
правильного вирішення спору або
розгляду справи про банкрутство.
Господарський суд вправі змінити або
скасувати судове рішення за
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини впливають на
юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Київський апеляційний господарський
суд погоджується із висновком суду
першої інстанції про недоведеність
обставин, які в розумінні статті 112
Господарського процесуального кодексу
України, є нововиявленими.

Крім того, постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.2007 р. № 623 «Про
визнання такими, що втратили чинність,
деяких актів Кабінету Міністрів
України» визнано таким, що втратило
чинність Розпорядження Кабінету
Міністрів України від 23.11.2000р. № 467.

Щодо реорганізації прокуратури, то
зазначене не є нововиявленою
обставиною в розумінні статті 112
Господарського процесуального кодексу
України.

Дослідивши матеріали справи Київський
апеляційний господарський суд
доходить висновку, що господарським
судом міста Києва правильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, повно з'ясовано
та доведено обставини, що мають
значення для справи, зроблені висновки
відповідають дійсним обставинам
справи.

З наведених у даній постанові обставин,
Київський апеляційний господарський
суд дійшов висновку, що відсутні
підстави для зміни чи скасування
ухвали господарського суду міста Києва
від 23.04.2014 р. у справі № 5011-57/4901-2012.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду міста
Києва від 23.04.2014 р. у справі №5011-57/4901-2012
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

2. Матеріали справи № 5011-57/4901-2012
повернути до господарського суду міста
Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у
справі.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Л.В. Чорна

Судді
Л.Г. Смірнова

О.В. Тищенко