ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.06.2014
Справа № 905/2440/14

Господарський суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Осадчої
А.М.

за участю секретаря

судового засідання
Мітронової А.Р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду матеріали
справи

за позовом: Приватного підприємства
"ДОНБУДІНДУСТРІЯ-2007" м.Торез

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДОНМЕХТРАНС"
м.Краматорськ

про стягнення 45792,98грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від
26.03.2014року,

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПРАВИ:

09.04.2014року Приватне підприємство
"ДОНБУДІНДУСТРІЯ-2007" м.Торез (далі -
ПП«ДОНБУДІНДУСТРІЯ-2007») звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до відповідача, Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ДОНМЕХТРАНС" м.Краматорськ (далі - ТОВ
«ДОНМЕХТРАНС») з вимогами про
стягнення 45792,98грн.,у томі числі
основної заборгованості в сумі 43
943,85грн., 3%річних в сумі 1643,56грн.
інфляційних нарахувань в сумі 205,57грн.,
мотивуючи свої вимоги тим, що на
підставі укладеного договору №14 від
01.04.2012року позивачем надані
навантажувально -розвантажувальні
послуги за допомогою екскаватора, між
сторонами договору підписано акти
здачі - прийняття робіт (надання
послуг), однак у порушення вимог
договору відповідач оплату частково
не здійснив, що стало підставою для
звернення до суду з позовом.

Ухвалою від 11.04.2014року господарським
судом Донецької області позовна заява
ПП«ДОНБУДІНДУСТРІЯ-2007» прийнята до
розгляду, порушено провадження у
справі №905/2440/14.

На підтвердження зазначених у позові
обставин позивач надав суду належним
чином засвідчені копії: договору №14
від 01.04.2012року, актів здачі - прийняття
робіт (надання послуг) №20 від
31.07.2012року, №27 від 04.09.2012року, №34 від
24.09.2012року, відповідних рахунків, акту
звірки розрахунків від 01.08.2013року,
виписок з банківського рахунку
позивача щодо часткової оплати
заборгованості, податкових накладних,
довідки №АБ 667150, Статуту, свідоцтва
№100277816 про реєстрацію платника податку
на додану вартість, свідоцтва про
державну реєстрацію позивача.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує статтями 509, 525, 526, 530, 549, 550,
624, 625 Цивільного кодексу України (далі -
ЦК України), статтями 173, 174, 193, 202, 216-218
Господарського кодексу України (далі -
ГК України), статтями 49,54-57
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України).

У письмових поясненнях від 05.06.2014року
позивач вказує на той факт, що за весь
строк дії договору були виконані
послуги на суму 310 912,11грн., частково
сплачено на суму 266 968, 26грн., на
підтвердження чого додатково надав
суду належним чином засвідчені копії
актів здачі - прийняття робіт (надання
послуг) №11 від 31.05.2012року, №13 від
15.06.2012року, №16 від 30.06.2012року, №17 від
15.07.2012року, відповідних рахунків,
виписок з банківського рахунку
позивача щодо часткової оплати
заборгованості. Крім того, зазначає, що
згідно п.5.1.1 та 5.1.7 договору складались
довідки про обсяги робіт, передавались
відповідачу разом з актами та
рахунками, повернуті не були.

05.06.2014року позивач звернувся до суду з
заявою, в якій просить витрати по
оплаті послуг адвокату в сумі 3500,00грн.,
які поніс позивач, визнати судовими, та
покласти їх на відповідача. На
підтвердження факту понесення витрат
позивач надав суду договір на надання
юридичних послуг (представництво в
суді) від 23.03.2014року, а також належним
чином засвідчені копії: виписки з
банківського рахунку, платіжного
доручення №43 від 23.04.2014року, свідоцтва
про право на зайняття адвокатською
діяльністю НОМЕР_1 від 18.07.2012року.

У судовому засіданні 05.06.2014року
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги, посилаючись
на обставини викладені в позовній
заяві.

Відповідач відзиву на позовну заяву не
надав, у судові засідання 29.04.2014року,
20.05.2014року, 05.06.2014року, явку
уповноваженого представника
підприємства не забезпечив, про дату та
час судового засідання повідомлений
належним чином у спосіб, передбачений
процесуальним законом.

Зокрема, відповідач телеграмами від
28.04.2014року та 20.05.2014року просив
відкласти розгляд справи внаслідок
неможливості явки у судове засідання
представника. Дані клопотання судом
задоволені, розгляд справи відкладено.

Причин неявки у судове засідання
20.05.2014року та ненадання документів, які
були витребувані ухвалами, відповідач
суду не повідомив, як наслідок, з огляду
на достатність наявних в матеріалах
справи документів для правильного
вирішення спору, враховуючи, що
ненадання відповідачем відзиву на
позовну заяву не впливає на правову
оцінку спірних правовідносин та не
перешкоджає вирішенню справи, а
подальше відкладення розгляду справи
призвело б до її затягування та
поставило б під загрозу дотримання
розумних процесуальних строків
розгляду справи у розумінні ст. 6
Конвенції про захист прав і
основоположних свобод людини 1950р., що є
неприпустимим, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку ст. 75 ГПК
України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до положень статті 811 ГПК
України судом складено протокол, який
долучено до матеріалів справи. З
клопотаннями щодо фіксування судового
процесу за допомогою технічних засобів
сторони до суду не зверталися.

Вислухавши пояснення представника
позивача, який з'явився у судове
засідання, дослідивши представлені
сторонами в порядку статті 43 ГПК
України докази, вивчивши матеріали
справи, суд у межах заявлених позовних
вимог встановив наступне.

01.01.2012 року між ТОВ «ДОНМЕХТРАНС»
(Замовник) та ПП«ДОНБУДІНДУСТРІЯ-2007»
(Підрядник) укладено договір №14, за
умовами якого Замовник доручає, а
Підрядник приймає а себе зобов'язання
на проведення навантажувально -
розвантажувальних робіт, а також
транспортування вантажів (екскаватор -
драглайн з ємкістю ковша 1м3 та
автомобіль КрАЗ) на об'єктах Замовника,
а Замовник зобов'язується прийняти ці
роботи та оплатити їх в строки, що
обумовлені договором.

Договір підписано уповноваженими
представниками сторін з прикладанням
печаток підприємств без складання
протоколу розбіжностей.

Відповідно до п.7.1 договору останній
вступає в силу з моменту підписання
сторонами та діє до 31.12.2012р.

Орієнтовна вартість робіт, що
виконуються складає 260000,00грн при
вартості роботи 1 маш/год згідно
калькуляції: екскаватор - драглайн,
ємкістю ковша 1м3 -299,90грн., у тому числі
ПДВ 49,98грн.; автомобіль КрАЗ -184,562грн., у
тому числі ПДВ 30,76грн. (п.2.1 договору).

Облік виконаних робіт ведеться спільно
Підрядником та Замовником.(п.2.2
договору).

Строки виконання робіт визначено
розділом 3 договору: початок робіт з
01.04.2012року, закінчення робіт -
31.12.2012року.

Згідно п.п. 5.1.1, 5.1.7 договору Замовник
взяв на себе зобов'язання не пізніше
5-го числа наступного місяця за звітним
періодом підписувати акт на виконання
роботи та довідку про обсяги робіт, не
пізніше 3-го числа наступного за
звітним місяцем підтвердити
Підряднику обсяги виконаних робіт.

Сторонами договору підписані та
затверджені акти здачі - прийняття
робіт (надання послуг) №11 від
31.05.2012року, №13 від 15.06.2012року, №16 від
30.06.2012року, №17 від 15.07.2012року, №20 від
31.07.2012року, №27 від 04.09.2012року, №34 від
24.09.2012року на загальну суму 310 912,11грн.

Зазначені акти містять посилання на
договір №14 від 01.04.2012року, що
беззаперечно свідчить про надання
послуг, зазначених в актах на підставі
вказаного договору.

Факт підписання довідок про обсяги
виконаних робі у порядку п.5.1.1 договору
матеріалами справи не підтверджується,
але враховуючи, що акти підписано,
затверджено уповноваженими
представниками сторін за відсутності
заперечень стосовно обсягу наданих
послуг або їх якості, скріплено
печатками підприємств, факт виконання
послуг в означеному у останніх обсязі
підтверджується належними та
допустимими доказами. Доказів
протилежного відповідач не надав.

Порядок розрахунків передбачено
розділом 4 договору, зокрема,
розрахунок за виконані роботи
здійснюється Замовником платіжним
дорученням протягом 30 днів з моменту
підписання сторонами акту виконаних
робіт за звітний місяць (п.4.1 договору).

До кожного акту позивачем виставлялись
рахунки номер та датою, що ідентичні
номеру та даті відповідного акту.
Належним чином засвідчені копії
рахунків містяться в матеріалах
справи.

Як вбачається з виписок з банківського
рахунку позивача, відповідач з
посиланням на конкретні рахунки як
підставу здійснив оплату наданих
послуг в сумі 266968,26грн.

Суд вбачає, що внаслідок конкретного
посилання на відповідні рахунки під
час здійснення оплати зарахування сум
оплат здійснюється таким чином:

- за актом №11 на суму 62679,94грн. оплата
здійснена в сумі
62679,88грн.(заборгованість 0,06грн.);

- за актом №13 на суму 58 321,72грн. оплата
здійснена в сумі 76288,38грн. (переплата в
сумі 17966,60грн.);

- за актом №16 на суму 63141,78грн. оплата
здійснена в сумі 59000грн.
(заборгованість в сумі 4141,78грн.);

- за актом №17 на суму 65887,43грн. оплата
здійснена в сумі 39000грн.
(заборгованість складає 26887,43грн.);

- за актом №20 на суму 41664,11грн. оплата
здійснена в сумі 30000грн.
(заборгованість 11664,11грн.).

Заборгованість за актом №27 в сумі
7797,59грн., актом №34 в сумі 11419,54грн.
відповідачем не сплачувалась.

Виходячи з даного розрахунку, вартість
наданих послуг на суму 43 943,85грн. у
встановлений в договорі строк ТОВ
«ДОНМЕХТРАНС» не оплачена.

При цьому, сума переплати 17966,60грн.
врахована щодо першої заборгованості,
яка виникла, зокрема, згідно акту №11 в
сумі 0,06грн., акту №16 в сумі 4141,78грн.,
акту №17 в сумі 13824,76грн.(частково).

Будь-якого іншого порядку зарахування
суми переплати за умовами договору не
встановлено, відповідачем не
спростовано порядку зарахування сум
оплат.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
на час звернення з позовом
заборгованість виникла на підставі
актів: №17 на суму 13062,67 грн., №20 в сумі
11664,11грн., №27 в сумі 7797,59грн., №34 в сумі
11419,54грн.

Суд, оцінивши за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково з огляду на наступне.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Проаналізувавши спірний договір суд
дійшов висновку, що за своєю правовою
природою укладений сторонами договір є
договором про надання послуг,
незважаючи на те, що сторонами спірний
договір розцінено як договір підряду,
так як послуги за договором носять
нематеріальний характер - споживається
в процесі певної діяльності та за
результатами надання яких відсутній
будь-який матеріальний результат;
нероздільно пов'язані з особистістю
Виконавця (особи, що надає послуги).

Договір, як визначено в статті 629 ЦК
України, є обов'язковим до виконання
сторонами.

У статті 526 ЦК України зазначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі статтею 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525 ЦК
України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Виходячи з умов договору обов'язок щодо
оплати наданих послуг за актом №17
відповідач повинен був виконати у
строк до 14.08.2012року включно, актом №20 -
до 30.08.2012року включно, за актом №27 - до
03.10.2012року включно, №34 - до 24.10.2012року
включно.

Доказів оплати суми 43 943,85грн.
відповідач суду не надав.

Матеріалами справи доведено факт
виконання позивачем своїх зобов'язань
у відповідності до умов договору №14
від 01.04.2012року, строк виконання
зобов'язання відповідача на момент
звернення з позовом настав, тому
відповідач зобов'язаний здійснити
оплату вартості наданих послуг на суму,
тоді як, матеріали справи не містять
доказів у підтвердження оплати
відповідачем суми заборгованості 43
943,85грн. Відповідно ТОВ «ДОНМЕХТРАНС» в
односторонньому порядку порушено
взяті на себе зобов'язання за спірним
договором в частині оплати вартості
наданих послуг у встановленому
договором порядку.

Зі змісту статті 625 ЦК України випливає,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми
боргу за грошовим зобов'язанням з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, а так само 3% річних з
простроченої суми, здійснюється
незалежно від тієї обставини, чи був
передбачений договором відповідний
захід відповідальності та незалежно
від вини відповідача, оскільки
неможливість виконання грошового
зобов'язання не звільняє від його
виконання.

Як вбачається з розрахунку, що доданий
до позовної заяви, 3% річних нараховані
на суму 41664,11грн. за актом №20 за період
01.09.2012року по 31.03.2014року, на суму 7797,59грн.
за актом №27 за період 01.11.2012року -
31.03.2014року, на суму 11419,54грн. за актом №34
за період з 01.11.2012року по 31.03.2014року.

Враховуючи, що матеріалами справи
підтверджено прострочення виконання
відповідачем свого грошового
зобов'язання, позивач мав підстави для
нарахування 3% річних, але припустився
помилки в розрахунку, зокрема, не
прийняв до уваги, що частково вартість
наданих послуг за актом №20 сплачена
відповідачем у сумі 20000грн. - 22.10.2012року,
в сумі 10000грн. - 04.02.2013року.

Як наслідок, щодо заборгованості за
актом №20 суд вважає за доцільне
перерахувати розмір 3%річних за
наступні періоди: на суму 41664,11грн. -
01.09.2012року по 21.10.2012року, на суму
21664,11грн. - з 22.10.2012року по 03.02.2013року, на
суму 11664,11грн. - з 04.02.2013року по
31.03.2014року.

Періоди щодо інших актів визначені
позивачем вірно.

Як наслідок, позовні вимоги в частині
стягнення 3% річних підлягають
задоволенню в сумі 1582,54грн., в іншій
частині вимог про стягнення 3% річних
слід відмовити.

Порядок нарахування інфляційних
нарахувань суд визначає у тому ж
порядку, вбачає, що розмір інфляційних
нарахувань, які здійснені за вказані
періоди, є більшим, ніж сума, яка
заявлена до стягнення позивачем, тому,
приймаючи до уваги відсутність
клопотання зацікавленої сторони -
ПП«ДОНБУДІНДУСТРІЯ-2007» суд у
відповідності до вимог ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, не вбачає законних підстав для
виходу за межі позовних вимог, тому
стягненню підлягає сума інфляційних
нарахувань 205,57грн.

Таким чином, позовні вимоги
ПП«ДОНБУДІНДУСТРІЯ-2007» до ТОВ
«ДОНМЕХТРАНС» задовольняються
частково, стягненню підлягають 43
943,85грн. основної заборгованості,
3%річних в сумі 1582,54грн., інфляційні
нарахування в сумі 205,57грн.

Відповідно до заяви, яку надано суду
05.06.2014року, позивач просить суд
стягнути з відповідача судові витрати,
пов'язані з оплатою послуг адвоката у
розмірі 3500грн.

Відповідно до ст.44 ГПК України до
складу судових витрат входить оплата
послуг адвоката. В контексті цієї норми
судові витрати по оплаті послуг
адвоката підлягають стягненню з
відповідача лише у тому разі, якщо такі
послуги надавались адвокатом виключно
у зв'язку із розглядом даної справи та
саме за надання цих послуг здійснена
оплата, що підтверджується
відповідними фінансовими документами

Згідно статті 48 ГПК України, витрати, що
підлягають сплаті за послуги адвоката,
визначаються у порядку, встановленому
Законом України «Про адвокатуру».

Відповідно до п.6.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України",
витрати позивачів та відповідачів,
третіх осіб, пов'язані з оплатою ними
послуг адвокатів, адвокатських бюро,
колегій, фірм, контор та інших
адвокатських об'єднань з надання
правової допомоги щодо ведення справи
в господарському суді, розподіляються
між сторонами на загальних підставах,
визначених частиною п'ятою статті 49
ГПК.

Вимоги до особи, яка вправі займатися
адвокатською діяльністю наведені у
Законі України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність», яким
визначено, що адвокатом може бути
фізична особа, яка має повну вищу
юридичну освіту, володіє державною
мовою, має стаж роботи в галузі права не
менше двох років, склала
кваліфікаційний іспит, пройшла
стажування (крім випадків,
встановлених цим Законом), склала
присягу адвоката України та отримала
свідоцтво про право на заняття
адвокатською діяльністю.

Статтею 30 Закону визначено, що
гонорар є формою винагороди адвоката
за здійснення захисту, представництва
та надання інших видів правової
допомоги клієнту. Порядок обчислення
гонорару (фіксований розмір, погодинна
оплата), підстави для зміни розміру
гонорару, порядок його сплати, умови
повернення тощо визначаються в
договорі про надання правової
допомоги. При встановленні розміру
гонорару враховуються складність
справи, кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи між
позивачем (Довіритель) та Фізичною
особо - підприємцем Адвокатом ОСОБА_1
(Адвокат), що діє на підставі свідоцтва
про зайняття адвокатською діяльністю
НОМЕР_1, копія якого міститься в
матеріалах справи, укладено договір б/н
на надання юридичних послуг
(представництво в суді) від 23.03.2014року.

Згідно розділу 1 договору Довіритель
доручає, а Адвокат приймає на себе
зобов'язання з надання юридичних
послуг - представництву інтересів
Довірителя у господарському суді
Донецької області з питань стягнення
заборгованості з ТОВ «ДОНМЕХТРАНС»
згідно договору №14 від 01.04.2012року в
розмірі 43 943,85грн.(основний борг), пені,
3% та інфляційних.

За п. 3.1 договору вартість послуг
складає 4300грн. за ведення справи.
Послуги, що передбачені п.3.1 договору
сплачуються шляхом попередньої
оплати в сумі 100% від суми договору.(п.3.2
договору).

Підтвердженням факту виконання послуг
за договором є участь Адвокату у
судовому засіданні.(п.3.4 договору).

Факт оплати вартості послуг адвокату
підтверджується платіжним дорученням
№43 від 23.04.2014року в сумі 3500,00грн.

Внаслідок викладеного, вбачаючи, що за
умовами договору від 23.03.2014року не
передбачено складання актів за
результатами виконання послуг з
надання послуг адвокату, суд вважає, що
за наявності судового процесу та
участі в ньому адвокату в якості
представника позивача за довіреністю,
факт понесення витрат позивачем щодо
правової допомоги адвокату
підтверджено належними доказами.

Вирішуючи питання про розподіл витрат,
які підлягають сплаті за послуги
адвоката, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
названих витрат не повинен бути
неспіврозмірним, тобто явно завищеним.
За таких обставин суд з урахуванням
матеріалів конкретної справи, зокрема,
ціни позову може обмежити цей розмір з
огляду на розумну необхідність судових
витрат для даної справи.

У визначенні розумно необхідного
розміру сум, які підлягають сплаті за
послуги адвоката, можуть братися до
уваги, зокрема: встановлені
нормативно-правовими актами норми
видатків на службові відрядження (якщо
їх установлено); вартість економних
транспортних послуг; час, який міг би
витратити на підготовку матеріалів
кваліфікований фахівець; вартість
оплати відповідних послуг адвокатів,
яка склалася в країні або в регіоні;
наявні відомості органів статистики
або інших органів про ціни на ринку
юридичних послуг; тривалість розгляду
і складність справи тощо. Докази, які
підтверджують розумність витрат на
оплату послуг адвоката, повинна
подавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат.

Визначаючи необхідний розмір судових
витрат для даної справи, суд приймає до
уваги наступні фактори в їх
сукупності: ціну позову, яка складає 45
792,89грн., тривалість розгляду справи;
кількість судових засідань, в яких
адвокат приймав участь (три), кількість
підготовлених письмових пояснень та
додаткових документів за ухвалами
суду, невеликий обсяг часу і роботи, що
вимагаються для належного виконання
доручення; відсутність складності та
новизни правових питань, що стосуються
доручення; відсутність необхідності
великого досвіду для його успішного
завершення, часткове задоволення
позовних вимог внаслідок помилки при
здійсненні розрахунку, суд приходить
до висновку, що сума 3500грн. є
неспіврозмірною, підлягає зменшенню
до 2000грн. та покладається на
відповідача пропорційно розміру
задоволених вимог в сумі

У відповідності до ст.49 ГПК України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів, на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог,
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягає судовий збір у
розмірі

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 11, 509, 526, 530, 538, 549, 610 - 612, 625, 629, 631, 901,
903 Цивільного кодексу України; ст. 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного
підприємства "ДОНБУДІНДУСТРІЯ-2007"
м.Торез до відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ДОНМЕХТРАНС" м.Краматорськ про
стягнення 45792,98грн.,у томі числі
основної заборгованості в сумі 43
943,85грн., 3%річних в сумі 1643,56грн.
інфляційних нарахувань в сумі 205,57грн. -
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДОНМЕХТРАНС"
(84113,Донецька область, м.Краматорськ,
пр..Миру, буд.6, ідентифікаційний код
30973124) на користь Приватного
підприємства "ДОНБУДІНДУСТРІЯ-2007" (86617,
Донецька область, м.Торез, мікрорайон 3,
буд.10, кв.93, ідентифікаційний код 34546215)
основну заборгованість в сумі 43
943,85грн., 3%річних в сумі 1582,54грн.,
інфляційні нарахування в сумі 205,57грн.,
витрати пов'язані з оплатою судового
збору в сумі 1824,62грн., витрати пов'язані
з оплатою послуг адвокату в сумі
1997,40грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене до Донецького апеляційного
господарського суду протягом десяти
днів. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

У судовому засіданні 05.06.2014року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду.

Повний текст рішення суду складено
10.06.2014року.

Суддя
А.М. Осадча