ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

03 червня 2014 року
Справа № 18/178/2011

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши
скаргу фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Бахмачі Чернігівської
області

на бездіяльність відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Луганській
області, м. Луганськ

щодо виконання наказу господарського
суду Луганської області від 10.02.2012 №
18/178/2011, виданого на виконання рішення
господарського суду від 24.01.2012 по
справі № 18/178/2011

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Бахмачі Чернігівської
області

до відповідача - державного
підприємства «Ровенькиантрацит», м.
Ровеньки Луганської області

про стягнення 22514,12 грн.

за участю представників:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

від ВДВС: не прибув.

В С Т А Н О В И В:

Позивач (стягувач) звернувся до суду зі
скаргою від 17.03.2014 б/н на бездіяльність
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Луганській області (далі за текстом -
ВДВС) щодо виконання наказу
господарського суду Луганської
області від 10.02.2012 № 18/178/2011, яким з
відповідача на користь позивача
стягнуто грошові кошти в сумі 21531,85 грн.
(збитки в сумі 21085 грн., витрати на
державне мито в сумі 210,85 грн., витрати
на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 236 грн.).

Стягувач у скарзі вказав, що у
порушення вимог Закону України «Про
виконавче провадження» ВДВС не вчиняє
дій щодо виконання наказу
господарського суду Луганської
області від 10.02.2012 № 18/178/2011.

Зокрема, при наявності інформації
про те, що у боржника у власності
маються 269 транспортних засобів та інше
майно (що стало відомо стягувачу з
листа ВДВС на його ім'я від 30.09.2013 №
0-1545-43/02-2-05) не вживаються заходи з
арешту і реалізації транспортних
засобів, нерухомого майна боржника та
не опечатуються каси та інші місяця
зберігання грошей з метою виконання
наказу суду.

На підставі вказаних доводів стягувач
просить суд:

- визнати оскаржувану
бездіяльність державного виконавця
під час виконання судового наказу від
10.02.2012 № 18/178/2011 приєднаного до складу
зведеного виконавчого провадження;

- зобов'язати державного виконавця
вжити конкретних заходів по:

· опечатуванню каси підприємства,
приміщень та місць зберігання грошових
коштів;

· здійсненню опису усіх
транспортних засобів боржника, та
здійснити їх оцінку і реалізацію у
встановленому законом порядку;

· проведенню виявлення нерухомого
майна боржника, шляхом подання
відповідних запитів до реєстраційної
служби, а також здійснити опис такого
майна та реалізацію у встановленому
законом порядку;

- зобов'язати державного виконавця
інформувати сторони виконавчого
провадження про проведену ним роботу з
виявлення, опису, арешту, оцінки та
реалізації майна боржника.

Поясненнями від 08.04.2014 відділ ДВС проти
скарги заперечує посилаючись на те, що
заходи щодо виконання наказу суду
вживаються, зокрема, описано і
арештовано 11 одиниць транспортних
засобів, описано і арештовано 18 одиниць
меблів, керівнику підприємства -
боржника направлено попередження про
притягнення його до кримінальної
відповідальності за невиконання
рішення суду; направлено подання щодо
обмеження керівника підприємства -
боржника у праві виїзду за межі
України.

Боржник (відповідач) відзиву (пояснень)
на скаргу стягувача суду не подав.

Дослідивши матеріали справи та скарги,
вислухавши представників сторін, суд
дійшов висновку, що скарга підлягає
задоволенню за таких підстав:

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
(крім іншого) має право: накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку;
накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей (п. п. 5, 6 ч. 3 ст. 11
вказаного Закону).

В ході розгляду даної скарги суд
ухвалами від 25.03.2014, від 09.04.2014, від
13.05.2014, та від 21.05.2014 зобов'язував ВДВС
подати суду документи, які
підтверджують вчинення виконавчих дій
за наказом від 10.02.2012 № 18/178/2011, подати
матеріали виконавчого провадження в
повному обсязі - для огляду в засіданні,
письмово пояснити чому не арештовані
та не продані автомобілі та
нерухомість боржника.

Однак, відділ ДВС не подав суду
відповідних пояснень та доказів
вчинення виконавчих дій за судовим
наказом від 10.02.2012 № 18/178/2011.

Причини невиконання вказаних
вимог суду (викладених в ухвалах)
відділ ДВС суду не повідомив.

Представник ВДВС ні разу в судове
засідання не прибув, не зважаючи на те,
що відділ ДВС був своєчасно та належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду скарги.

Враховуючи, що відділ ДВС не
спростував доводи стягувача, викладені
у скарзі, не подав на вимогу суду
доказів, які б підтверджували вчинення
виконавчих дій, та не повідомив суд про
поважність причин невиконання вимог
суду, суд визнає скаргу стягувача
обґрунтованою і такою, що підлягає
задоволенню.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що
Законом України «Про виконавче
провадження» не встановлено обов'язку
державного виконавця інформувати
сторони виконавчого провадження про
проведену ним роботу з виявлення,
опису, арешту, оцінки та реалізації
майна боржника.

Вказаним Законом у певних
випадках встановлено обов'язок
державного виконавця: надсилати
сторонам копії постанов (наприклад, про
результати визначення вартості чи
оцінки майна - ч. 3 ст. 58 Закону); видавати
копії актів опису майна, на яке
накладено арешт (ч. 1 ст. 59 Закону),
повідомляти про не реалізацію майна,
яке було повторно уцінено (ч. 6 ст. 62
Закону) та інше.

На підставі викладеного, керуючись, ст.
ст. 86, 1212 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (м. Бахмачі
Чернігівської області) на
бездіяльність відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Луганській
області (м. Луганськ), задовольнити.

2. Зобов'язати відділ примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Луганській
області (м. Луганськ) вжити конкретних
заходів з виконання наказу
господарського суду Луганської
області від 10.02.2012 № 18/178/2011, зокрема,
щодо: опечатування каси, приміщень та
місць зберігання грошових коштів
боржника; опису усіх транспортних
засобів боржника, їх оцінки та
реалізації у встановленому законом
порядку; виявлення нерухомого майна
боржника, шляхом подання відповідних
запитів до реєстраційної служби, а
також здійснення опису такого майна та
реалізації у встановленому законом
порядку; інформування сторін
виконавчого провадження у порядку та
спосіб встановлений законом щодо
вчинення виконавчих дій.

Суддя
В.В.
Корнієнко