ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2014 р.
Справа № 914/1366/14

Судове засідання проводиться в режимі
відеоконференції у справі

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імперія-Агро», м.
Київ

до: Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТБ Сад», м. Львів

про: стягнення 541 575,34 грн.
заборгованості за Договором поставки
№ ЗР-44/13 від 06.03.2013 року

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Довгополов А.О.

Представники сторін:

від позивача: Бонтлаб В.В. (довіреність
б/н від 19.03.2014 року)

від відповідача: Оліярник Н.В.
(довіреність № 197 від 12.05.2014 року)

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді не
подавалось. У судовому засіданні 05.06.2014
року оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суть спору: Господарським судом
Львівської області розглядається
справа за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Імперія-Агро» до відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТБ Сад» про
стягнення 541 575,34 грн. заборгованості за
Договором поставки № ЗР-44/13 від 06.03.2013
року.

Ухвалою суду від 17.04.2014 року позовну
заяву прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 13.05.2014 року.
28.04.2014 року на адресу суду надійшло
клопотання за вх. № 2166/14 про участь в
судовому засіданні в режимі
відеоконференції. Ухвалою суду від
30.04.2014 року дане клопотання задоволено.
Ухвалою суду від 13.05.2014 року розгляд
справи відкладено на 05.06.2014 року.

29.05.2014 року на адресу суду надійшла
заява вх.№2744/14 про зменшення позовних
вимог, відповідно до якої враховуючи
те, що при оформленні позовної заяви
було допущено технічну помилку -
невірно здійснено нарахування пені, 24 %
річних та інфляційних нарахувань на
суму 157500,00 грн., оскільки при розрахунку
вказано дату 11.12.2012 р., а не 11.12.2013 р., що
суттєво впливає на розмір позовних
вимог, позивач просить суд стягнути з
відповідача 515 722,24 грн., з яких: 263875,00
грн. - основний борг, 119807,50 грн. -
дооцінка вартості неоплаченого товару,
41312,49 грн. - 24 % річних, 23465,01 грн. - пеня,
14487,24 грн. - інфляційні нарахування, 52775,00
грн. - штраф. Суд приймає заяву позивача
про зменшення позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовуються
невиконанням відповідачем умов
Договору поставки № ЗР-44/13 від 06.03.2013
року в частині вчасної та повної оплати
вартості поставлено позивачем товару,
внаслідок чого у нього виникла
заборгованість.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог підтримав, просив позов
задоволити повністю з підстав,
наведених у позовній заяві та поданому
02.06.2014 року через канцелярію суду
відзиві вх.№23868/14 на заперечення
відповідача. Щодо заперечень
відповідача зазначив, що чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою ст. 627 ЦК України.
Заперечив проти можливості зменшення
розміру неустойки за рішенням суду.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, проти задоволення
позову заперечив частково з підстав,
наведених у поданому 26.05.2014 року
запереченні вх.№22572/14 на позовну заяву.
Зокрема, зазначив, що Договір поставки
укладений 06.03.2013 року, кінцева дата
оплати за поставлений товар до 21.10.2013
року (згідно додатків 1-9) та 11.12.2013 року
(згідно додатку № 10), а в розрахунку
позивача проценти річні та пеня
нараховувались за період з 11.12.2012 року.
Просив суд відмовити в задоволенні
позовних вимог в частині стягнення 24 %
річних в сумі 73623,73 грн., стягнення пені
у розмірі 41717,75 грн. та стягнення штрафу
у сумі 52775,00 грн., оскільки, на думку
відповідача, в даному випадку за одне й
те саме порушення зобов'язання
передбачена подвійна відповідальність
одного виду, а розмір неустойки не може
перевищувати встановлений законом
граничний розмір. На підтвердження
часткового погашення заборгованості
представником відповідача до
матеріалів справи долучено платіжне
доручення № 133 від 18.04.2014 року на суму
10000,00 грн.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, повно та об'єктивно дослідивши
докази в їх сукупності, суд встановив
наступне.

06.03.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Імперія-Агро»
(Постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «ТБ Сад»
(Покупець) укладено Договір поставки №
ЗР-44/13(Договір), відповідно до п.2.1. якого
за даним Договором постачається
виключно оригінальна продукція,
виробництва провідних компаній світу,
асортимент, кількість, ціна якої
визначається Додатками та/або
накладними та/або рахунками-фактури, що
є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору, ціна
продукції, що поставляється за цим
Договором, вказується у Додатках в
національній валюті та визначається в
залежності від виду Товару (Засоби
Захисту Рослин (ЗЗР), Насіння, Насіння
Вітчизняного виробництва, Міндобрива
та Мікродобрива.

Загальна сума Договору визначається
сукупністю додатків та /або накладних
та/або рахунків-фактур, що зазначені в
п. 2.1. Договору та які є невід'ємною
частиною цього договору. У випадку
розбіжностей даних у Додатках щодо
кількості і ціни товару в порівнянні з
даними у відповідній видатковій
накладній, перевагу має видаткова
накладна (п. 2.3. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору, порядок
розрахунків за поставлений товар
визначається в Додатках до даного
договору.

Відповідно до умов Договору, додатків
до нього та видаткових накладних
позивачем передано, а відповідачем
отримано Товар на загальну суму 585 114,20
грн.

Факт передачі Товару позивачем та його
отримання відповідачем
підтверджується долученими до
матеріалів справи наступними
документами:

- видаткова накладна №2970 від 11.06.2013
року на суму 51 955,20 грн.;

- видаткова накладна №3063 від 14.06.2013
року на суму 42 116,00 грн.;

- видаткова накладна №3558 від 05.07.2013
року на суму 30 000,00 грн.;

- видаткова накладна №3641 від 09.07.2013
року на суму 87 168,00 грн.;

- видаткова накладна №3905 від 24.07.2013
року на суму 87 168,00 грн.;

- видаткова накладна №4224 від 20.08.2013
року на суму 66 624,00 грн.;

- видаткова накладна №4571 від 11.09.2013
року на суму 14 613,00 грн.;

- видаткова накладна №4666 від 16.09.2013
року на суму 47 970,00 грн.;

- видаткова накладна №5397 від 20.11.2013
року на суму 157 500,00 грн.

Відповідно до п. 3.1. договору
передбачено, що порядок розрахунків за
поставлений товар визначається в
додатках до даного договору.

Додатково до Договору між сторонами
було підписано: додаток №1 від 17.05.2013 р.;
№2 від 12.06.2013р.; №3 від 05.07.2013 р.; №4 від
09.07.2013 р.; №5 від 24.07.2013 р.; №6 від 20.08.2013 р.;
№7 від 02.09.2013 р.; №8 від 11.09.2013 р.; №9 від
16.09.2013 р., відповідно до умов яких
кінцевою датою оплати за поставлений
товар є 21 жовтня 2013 року та додаток №10
від 25.10.2013 р., відповідно до умов яких
кінцевою датою оплати за поставлений
товар є 10 грудня 2013 року.

Таким чином, відповідач враховуючи
умови договору та додатків до нього,
взяв на себе зобов'язання перед
Позивачем, провести оплату наступним
чином: 427 614,20 грн. - у строк до 21.10.2013 р.
(додатки з 1-го по 9-й), 157 500,00 грн. - у строк
до 11.12.2013 р. (10-й додаток).

Проте, відповідач в порушення взятих на
себе зобов'язань за Договором та
додатків до нього, до настання
обумовленої дати, не розрахувався у
повному обсязі, а сплатив лише 321 239,20
грн., на підтвердження чого до
матеріалів справи долучено банківські
виписки:

- від 05.07.2013 р. на суму 42 116,00 грн.;

- від 12.07.2013 р. на суму 15 586.56 грн.;

- від 26.07.2013 р. на суму 20 000,00 грн.;

- від 01.08.2013 р. на суму 16 368,64 грн.;

- від 09.08.2013 р. на суму 20 000,00 грн.;

- від 23.08.2013 р. на суму 20 000,00 грн.;

- від 10.12.2013 р. на суму 30 000,00 грн.;

- від 30.12.2013 р. на суму 35 000,00 грн.;

- від 04.02.2014 р. на суму 32 168,00 грн.;

- від 04.03.2014 р. на суму 40 000,00 грн.;

- від 20.03.2014 р. на суму 50 000,00 грн.

Позивач в позовній заяві та заяві про
зменшення позовних вимог зазначає, що
заборгованість відповідача становить
263 875 (двісті шістдесят три тисячі
вісімсот сімдесят п'ять) гривень 00
копійок.

З долученого відповідачем в судовому
засіданні платіжного доручення № 133
від 18.04.2014 року вбачається, що останній
частково погасив заборгованість ще на
суму 10000,00 грн.

Відтак, станом на момент розгляду
справи, основний борг відповідача
перед позивачем становить 253875,00 грн.

Дослідивши представлені суду докази,
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, підставними та такими,
що підлягають до задоволення частково
з огляду на наступне.

Статтею 174 Господарського Кодексу
України визначено, що господарські
зобов'язання виникають, зокрема,
безпосередньо з господарського
договору, інших угод, передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать, а також внаслідок подій, з
якими закон пов'язує настання правових
наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до статті 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що
договірні відносини виникли між
сторонами на підставі Договору
поставки № ЗР-44/13 від 06.03.2013 року та
Додатків до нього.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Пунктом 2.4. договору, сторони
передбачили, що у разі зміни курсу
гривні до долара США, Постачальник
проводить перерахунок (дооцінку)
вартості поставленого, але не
оплаченого Покупцем товару.

Сторони погодили застосовувати при
проведенні розрахунків за цим
договором курс Долара США до гривні, що
встановлений на міжбанківській
валютній біржі на день підписання
договору (п.3.2. договору).

Відповідно до п. 3.3. договору, в тому
випадку коли курс на міжбанківській
валютній біржі, щодо продажу дол.. США
до гривні на день проведення
розрахунків (перерахування коштів) є
вищим за курс відповідної іноземної
валюти на день укладення Додатку,
Сторони для визначення суми належної
до оплати використовують таку формулу:
С = А1/А2 х В, де С - сума належна до оплати,
В - ціна товару на момент підписання
додатку, А1 - (курс на міжбанківській
валютній біржі, щодо продажу дол.. США
до гривні) на день перерахування
коштів, А2 - (курс на міжбанківській
валютній біржі, щодо продажу дол.. США
до гривні) на день підписання
відповідного додатку. При проведенні
розрахунків, сума в гривнях, яку
Покупець зобов'язаний сплатити
Постачальнику, як належну оплату
повної вартості товару, визначається з
врахуванням умов ч. 1 цього пункту
шляхом множення грошового еквівалента
вартості неоплаченого товару в доларах
США на курс на міжбанківській валютній
біржі щодо продажу дол. США до гривні на
день проведення оплати.

Всі платежі за цим договором
здійснюються Покупцем з урахуванням п.
3.3. договору.

Відповідно до ст. 524 ЦК України,
зобов'язання має бути виражене у
грошовій одиниці України - гривні.
Сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

З додатків: №1 від 17.05.2013 р.; №2 від
12.06.2013р.; №3 від 05.07.2013 р.; №4 від 09.07.2013 р.;
№5 від 24.07.2013 р.; №6 від 20.08.2013 р.; №7 від
02.09.2013 р.; №8 від 11.09.2013 р.; №9 від 16.09.2013 р.,
вбачається, що на день їх укладення,
курс гривні по відношенню до долара США
на міжбанківській валютній біржі
становив 8.2 грн. за 1 долар.

З додатку №10 від 25.10.2013 р. вбачається, що
на день його укладення, курс гривні по
відношенню до долара США на
міжбанківській валютній біржі
становив 8.25 грн. за 1 долар.

Вартість неоплаченого товару згідно
додатків: №1 від 17.05.2013 р.; №2 від 12.06.2013р.;
№3 від 05.07.2013 р.; №4 від 09.07.2013 р.; №5 від
24.07.2013 р.; №6 від 20.08.2013 р.; №7 від 02.09.2013 р.;
№8 від 11.09.2013 р.; №9 від 16.09.2013 р. -
106 375,00 грн.

Вартість неоплаченого товару згідно
додатку - 157 500,00 грн.

Станом на 26.05.2014 р. міжбанківський курс
гривні по відношенню до долара США
(курс долара - продаж, мін.) - 11,9700 грн. за 1
дол.

Матеріалами справи підтверджено
належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за Договором.

У свою чергу відповідач не здійснив
вчасної та повної оплати вартості
поставленого товару, внаслідок чого у
нього виникла заборгованість перед
позивачем, яка враховуючи наявні
матеріали справи станом на момент
прийняття рішення становить 253875,00 грн.

Відповідач, враховуючи умови договору
та додатків до нього, взяв на себе
зобов'язання перед Позивачем, провести
оплату наступним чином: 427 614,20 грн. - у
строк до 21.10.2013 р. (додатки з 1-го по 9-й), 157
500,00 грн. - у строк до 11.12.2013 р. (10-й
додаток).

Згідно із ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання. Статтею 611 Цивільного
кодексу України передбачені наслідки
порушення зобов'язання.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно п. 7.1.1. Договору, Покупець за
несвоєчасну оплату продукції сплачує
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного Банку України від
суми боргу за кожен день прострочення,
а також додатково штраф 20% від суми
несплаченого боргу.

В разі невиконання Покупцем
зобов'язань щодо оплати отриманого
товару та невиконання зобов'язань
передбачених розділом 3 цього договору
Покупець, відповідно до ст. 625
Цивільного кодексу України, сплачує на
користь Постачальника, крім суми
заборгованості 24 % річних, якщо інший
розмір річних не встановлено
відповідним Додатком до Договору (п. 7.7.
Договору).

Стаття 628 ЦК України передбачає, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Сторони домовились про те, що стягнення
штрафних санкцій (пені, штрафу,
процентів) за даним договором
відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, не обмежується
строком нарахування та припиняється в
день виконання стороною зобов'язання, а
строк позовної давності щодо стягнення
штрафних санкцій, у відповідності до
ст. 259 ЦК України, продовжується до 3
(трьох) років (п. 7.8. Договору).

Щодо заперечень відповідача проти
одночасного стягнення з нього пені та
штрафу, то слід зазначити, що
відповідно до п.2.1. Постанови пленуми
Вищого господарського суду України №14
від 17 грудня 2013 року «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» застосування
іншого виду неустойки - штрафу до
грошового зобов'язання законом не
передбачено, що, втім, не виключає
можливості його встановлення в
укладеному сторонами договорі
(наприклад, за необґрунтовану відмову
від переказу коштів за розрахунковими
документами отримувача коштів),
притому і як самостійний захід
відповідальності, і як такий, що
застосовується поряд з пенею. В
останньому випадку не йдеться про
притягнення до відповідальності
одного виду за одне й те саме
правопорушення двічі, тому що
відповідальність настає лише один раз -
у вигляді сплати неустойки, яка включає
у себе і пеню, і штраф як лише форми її
сплати.

Враховуючи часткове погашення
відповідачем основного боргу 18.04.2014
року на суму 10000,00 грн., здійснивши
перерахунок заявлених до стягнення
штрафних санкцій, суд дійшов висновку
про часткове задоволення вимог
позивача про стягнення з відповідача 24
% річних та пені.

З огляду на викладене, суд вважає
підставними та обґрунтованими вимоги
позивача про стягнення з відповідача
253875,00 грн. основного боргу, 119807,50 грн.
дооцінки вартості неоплаченого товару,
41062,63 грн. 24 % річних, 23267,21 грн. пені, 14487,24
грн. інфляційних нарахувань та 52775,00
грн. штрафу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 49 ГПК України
судовий збір слід покласти на сторони
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись
Конституцією України, ст.ст. 526, 530, 610, 625,
655, 692, 712 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 174, 175, 230, 232 Господарського
кодексу України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 84,
85, 116 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТБ Сад»
(79013, м. Львів, вул. Ак. Єфремова,
будинок 32А; ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імперія-Агро» (54000, м.
Миколаїв, вул. Велика Морська, будинок
143; п/р 6100 в АКІБ «УкрСиббанк», МФО
351005; ) 253875,00 грн.
основного боргу, 119807,50 грн. дооцінки
вартості неоплаченого товару, 41062,63 грн.
24 % річних, 23267,21 грн. пені, 14487,24 грн.
інфляційних нарахувань, 52775,00 грн.
штрафу та 10649,79 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК
України.

4. Припинити провадження у справі в
частині стягнення 10000,00 грн. основного
боргу.

5. В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

У відповідності до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 10.06.2014 р.

Суддя
Кидисюк Р.А