ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року Справа № 910/23851/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Мележик Н.І. (доповідача),

Самусенко С.С.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України"

на рішення
господарського суду міста Києва

від 29.01.2014 року

та постанову
Київського апеляційного
господарського

суду 01.04.2014 року

у справі №
910/23851/13

господарського суду
міста Києва

за позовом
Публічного акціонерного товариства

"Укргазвидобування"

до
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України"

про
стягнення 470 515 314,43 грн.

за участю представників:

позивача -
Собка О.В., Малярчука Ю.Б.

відповідача -
Вознюка Є.В.

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2013 року Публічне акціонерне
товариство "Укргазвидобування"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
про стягнення 470 515 314,43 грн. боргу за
неналежне виконання умов договору
поставки природного газу № УГВ6419/21-12
від 10.10.2012 року.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 29.01.2014 року (суддя Паламар
П.І.), залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 01.04.2014 року
(судді: Отрюх Б.В., Михальська Ю.Б.,
Тищенко А.І.), позов задоволено;
стягнуто з відповідача на користь
позивача 470 515 314,43 грн. та 68820 грн. витрат
по оплаті судового збору.

В касаційній скарзі Публічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
просить скасувати рішення місцевого та
постанову апеляційного господарських
судів в частині відмови в задоволенні
заяви про відстрочку виконання рішення
суду у даній справі строком на 12
місяців та задовольнити заяву
боржника, посилаючись на неправильне
застосування місцевим та апеляційним
господарськими судами норм
матеріального права, зокрема статті 614
ЦК України, і порушення норм статей 4-7,
43, 83 ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування господарськими судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 10.10.2012 року між
Дочірньою компанією
"Укргазвидобування" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України", правонаступником якої є
Публічне акціонерне товариство
"Укргазвидобування", і Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України", правонаступником якої є
Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", укладено договір
поставки природного газу № УГВ6419/21-12 та
додаткова угода № 1 від 30.01.2013 року до
нього, згідно яких позивач зобов'язався
передати відповідачу протягом 2013 року
природний газ власного видобутку в
обсязі до 13 856 000 000 куб.м., а останній -
прийняти й оплатити його вартість по
ціні 419,04 грн. з ПДВ за 1 000 куб.м.

Розрахунок за фактично поставлений
природний газ здійснюється протягом 20
банківських днів з дати підписання
сторонами місячного акта
приймання-передачі (п. 5.2 договору).

Строк дії договору з 1 січня до 31 грудня
2013, а в частині проведення розрахунків -
до повного їх здійснення (п. 11.1
договору).

На виконання умов договору позивач
передав, а відповідач прийняв
природний газ на загальну суму 470 515 314,43
грн., що підтверджується актом
приймання - передачі природного газу
від 30.10.2013 року, вартість якого
відповідач не оплатив.

Заперечуючи проти позову в зв"язку з
відсутністю достатніх грошових коштів
та неналежним виконанням перед ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" зобов"язань його
контрагентами, відповідач звернувся з
заявою про відстрочку виконання
рішення суду на 12 місяців, посилаючись
на скрутне фінансове становище.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий
господарський суд, з висновками якого
погодилась апеляційна інстанція,
виходили з належного виконання
позивачем умов укладеного договору, що
породжує у відповідача обов'язок
оплатити вартість газу за умовами
договору і приписами чинного
законодавства, та не виконано
Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України".

В силу частини 1 статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до статей 525, 526 цього ж
Кодексу зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Договір є
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків та є обов'язковим для
виконання сторонами (статі 610, 626, 629
Цивільного кодексу України).

Відтак, керуючись зазначеними нормами
законодавства та зважаючи на
відсутність доказів погашення
відповідачем заявленого розміру
заборгованості, місцевий та
апеляційний господарські суди дійшли
вірного висновку про обгрунтованість
позовних вимог щодо стягнення їх у
заявленому розмірі.

В силу статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу;
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно частини 1 статті 43 цього ж
Кодексу господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні
заяви відповідача про надання
відстрочки виконання рішення суду,
суди попередніх інстанцій вірно
виходили з відсутності належних
доказів на підтвердження існування
виняткових обставин, які спричиняють
ускладнення або унеможливлюють
виконання рішення відповідно до статті
121 Господарського процесуального
кодексу України.

Доводи касаційної скарги відхиляються
судовою колегією, оскільки не
підтверджені матеріалами справи та
належними доказами в розумінні статті
34 ГПК України, зводяться до довільного
тлумачення скаржником норм
законодавства та не спростовують
законних і обгрунтованих висновків
місцевого господарського суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
під час розгляду справи фактичні її
обставини встановлені господарськими
судами на підставі всебічного, повного
й об'єктивного дослідження поданих
сторонами доказів, висновки судів
першої й апеляційної інстанцій
відповідають цим обставинам, їм дана
належна юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права.

З огляду на викладене, прийняте рішення
суду першої та постанова апеляційної
інстанцій відповідають матеріалам
справи та вимогам закону, а тому судові
акти слід залишити без змін, а
касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду 01.04.2014 року у
справі № 910/23851/13 залишити без змін.

Головуючий суддяІ.А. Плюшко СуддіН.І.
Мележик С.С. Самусенко