КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2014 р. Справа№ 927/214/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рудченка С.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання
Степанці О.В.,

від позивача - Бонтлаб В.В., від
відповідача - не з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу

товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Іванівка
АГ»

на рішення господарського суду
Чернігівської області від 02.04.2014 року

у справі №927/214/14 (суддя Цимбал-Нарожна
М.П.)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Імперія-Агро», м.
Київ,

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Іванівка
АГ», Чернігівський район, Чернігівська
обл., с. Іванівка,

про стягнення 46819,88 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ТОВ «Імперія-Агро»
(далі - позивач) подало до
господарського суду Чернігівської
області позов до ТОВ «Агрофірма
«Іванівка АГ» (далі - відповідач) про
стягнення 17756,93 грн. пені, нарахованої
за період з 17.08.2013 року по 18.12.2013 року,
27318,36 грн. 20% річних, нарахованих за
період з 17.08.2013 року по 18.12.2013 року, та
1744,59 грн. 3% річних, нарахованих за
період з 23.05.2013 року по 04.02.2014 року, за
несвоєчасне виконання відповідачем
зобов'язань за договором поставки №200/11
від 01.06.2011 року.

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 02.04.2014 року у
справі №927/214/14 позов задоволено
частково. Присуджено до стягнення з ТОВ
«Агрофірма «Іванівка АГ» на користь
ТОВ «Імперія-Агро» 27318,36 грн. 20% річних,
17756,93 грн. пені, 1758,92 грн. судового збору.
В іншій частині позову відмовлено. При
прийнятті оскаржуваного рішення
місцевий господарський дійшов до
висновку про обґрунтованість вимог
позивача про стягнення з відповідача
пені та 20% річних за несвоєчасне
виконання відповідачем зобов'язань за
договором поставки №200/11 від 01.06.2011
року, а також про неправомірність вимог
про стягнення 1664,22 грн. та 80,37 грн. 3%
річних, нарахованих на суму пені за
рішеннями господарських судів, а саме
80991,8 грн. у справі №927/121/13-г та 75215,34 грн.
у справі №927/1104/13.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» подало до
Київського апеляційного
господарського суду скаргу, в якій
просить скасувати рішення
господарського суду Чернігівської
області від 02.04.2014 року у справі №927/214/14
в частині стягнення пені в розмірі 17756,93
грн. та судового збору в розмірі 1758,92
грн. і прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову в цій
частині. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на неправомірність
стягнення з нього 17756,93 грн. пені.

У своїх запереченнях, поданих суду
07.05.2014 року та долучених до матеріалів
справи, позивач просить апеляційну
скаргу відхилити, а спірне рішення суду
скасувати частково в частині відмови у
позові про стягнення 1664,22 грн. та 80,37
грн. 3% річних, нарахованих на суму пені,
а позов задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.04.2014 року у
справі №927/214/14 апеляційну скаргу ТОВ
«Агрофірма «Іванівка АГ» на рішення
господарського суду Чернігівської
області від 02.04.2014 року у справі №927/214/14
прийнято до провадження, розгляд
справи призначений на 28.05.2014 року.

В судовому засіданні 28.05.2014 року
представник позивача заперечив проти
задоволення вимог апеляційної скарги.
Просив суд спірне рішення суду
скасувати частково в частині відмови у
позові про стягнення 1664,22 грн. та 80,37
грн. 3% річних, нарахованих на суму пені,
а позов задовольнити повністю.

Представники відповідача в судове
засідання 28.05.2014 року не з'явились,
відповідач про дату, час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином. 27.05.2014 року від
відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи, в
обґрунтування якого відповідач
посилався на відпустку представника
відповідача. Колегія суддів розглянула
вказане клопотання в судовому
засіданні 28.05.2014 року та дійшла до
висновку про його відхилення з огляду
на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні. Такими
обставинами, зокрема, є, нез'явлення в
судове засідання представників сторін,
інших учасників процесу.

Виходячи з аналізу вказаної правової
норми, у випадку нез'явлення в
засідання представників позивача,
відповідача або ж обох сторін, інших
учасників господарського процесу, якщо
суд вважає, що без них неможливо
вирішити справу, господарський суд в
межах строків, встановлених ст. 69 ГПК
України, відкладає розгляд справи.
Тобто, можливість розгляду справи за
відсутності будь-кого із учасників
процесу, якщо присутні учасники не
заперечують, вирішується судом.

Якщо суд вважає, що є можливість
всебічного розгляду справи з
винесенням законного і обґрунтованого
рішення і неявка сторони, яка не
використала свого процесуального
права, передбаченого ст. 22 ГПК України,
хоча була належним чином повідомлена
про дату, час та місце судового
засідання, не перешкоджає розгляду
справи, то необхідність у відкладенні
розгляду справи відсутня. Відмовляючи
в задоволенні клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи,
колегія суддів враховує повноту
наявних у матеріалах справи документів
для прийняття рішення та
необґрунтованість належним чином
причин нез'явлення представника
відповідача у судове засідання

При цьому, колегія суддів зазначає, що
відповідно до ч. 1-3 ст. 28 ГПК України
справи юридичних осіб в господарському
суді ведуть їх органи, що діють у межах
повноважень, наданих їм законодавством
та установчими документами, через
свого представника. Керівники
підприємств та організацій, інші особи,
повноваження яких визначені
законодавством або установчими
документами, подають господарському
суду документи, що посвідчують їх
посадове становище. Представниками
юридичних осіб можуть бути також інші
особи, повноваження яких
підтверджуються довіреністю від імені
підприємства, організації. Довіреність
видається за підписом керівника або
іншої уповноваженої ним особи та
посвідчується печаткою підприємства,
організації.

Отже, з 28.04.2014 року (дата прийняття
апеляційної скарги до провадження) по
28.05.2014 року (дата судового засідання)
відповідач мав достатньо часу для
надання іншій особі права
представництва юридичної особи
відповідача у господарському суді.

Таким чином, враховуючи, що відповідач
був належним чином повідомлений про
дату, час та місце судового засідання,
не скористався своїм правом на участь у
судовому засіданні своїх
представників, колегія суддів дійшла
до висновку про можливість розгляду
справи за наявними в ній матеріалами у
відсутності представників
відповідача.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 01.06.2011 року між ТОВ
«Імперія-Агро» (постачальник) та ТОВ
«Агрофірма «Іванівка АГ» (покупець)
укладено договір поставки №200/11 (далі -
договір №200/11, а.с. 16-19), згідно п. 1.1 якого
в терміни, визначені договором,
постачальник зобов'язується передати у
власність покупця продукцію
виробничо-технічного призначення (далі
- товар), а покупець зобов'язується
прийняти товар і сплатити за нього
грошову суму (вартість, ціну), визначену
договором.

Згідно п. 2.2 договору асортимент,
кількість, ціна товару визначаються
додатками та або накладними та або
рахунками-фактурами, що є невід'ємною
частиною цього договору.

01.06.2011 року між сторонами укладено
додаток №1 до договору №200/11 щодо
поставки товару «тарзан» в кількості
1000 л. на загальну суму 190000,00 грн.,
умовами якого сторони погодили, що
покупець зобов'язався оплатити
постачальнику цей товар на умовах
попередньої оплати 20% вартості товару,
що складає 38000,00 грн. в строк до 10.06.2011
року, а залишок суми - 152000,00 грн.
сплатити до 15.10.2011 року.

22.06.2011 року між сторонами укладено
додаток №2 до договору №200/11 щодо
поставки товару «тарзан» в кількості
1000 л. на загальну суму 167000,00 грн.,
умовами якого сторони погодили, що
покупець зобов'язався оплатити
постачальнику цей товар на умовах
попередньої оплати 20% вартості товару,
що складає 33400,00 грн. в строк до 30.06.2011
року, а залишок суми - 133600,00 грн.
сплатити до 15.10.2011 року.

13.07.2011 року між сторонами укладено
додаток №3 до договору №200/11 щодо
поставки товару «тарзан» в кількості 250
л. на загальну суму 41750,00 грн., умовами
якого сторони погодили, що покупець
зобов'язався оплатити постачальнику
цей товар на умовах попередньої оплати
20% вартості товару, що складає 8350,00 грн.
в строк до 20.07.2011 року, а залишок суми -
33400,00 грн. сплатити до 15.10.2011 року.

08.08.2011 року між сторонами укладено
додаток №4 до договору №200/11 щодо
поставки товару «канонір» 150 кг. та
«атрікс» 300 л. на загальну суму 132000,00
грн., умовами якого сторони погодили, що
покупець зобов'язався оплатити
постачальнику цей товар на умовах
попередньої оплати 20% вартості товару,
що складає 26400,00 грн. в строк до 31.08.2011
року, а залишок суми - 105600,00 грн.
сплатити до 15.10.2011 року.

31.08.2011 року між сторонами укладено
додаток №5 до договору №200/11 щодо
поставки товару «ларимар» в кількості
100 л. та «квантум СРКЗ» 200 л. на загальну
суму 33200,00 грн., умовами якого сторони
погодили, що покупець зобов'язався
оплатити постачальнику цей товар на
умовах попередньої оплати 20% вартості
товару, що складає 6640,00 грн. в строк до
10.09.2011 року, а залишок суми - 26560,00 грн.
сплатити до 15.10.2011 року.

09.09.2011 року між сторонами укладено
додаток №6 до договору №200/11 щодо
поставки товару «річард» в кількості
12500 л. на загальну суму 387500,00 грн.,
умовами якого сторони погодили, що
покупець зобов'язався оплатити
постачальнику цей товар на умовах
попередньої оплати 20% вартості товару,
що складає 77500,00 грн. в строк до 10.09.2011
року, а залишок суми - 310000,00 грн.
сплатити до 15.10.2011 року.

Позивач на виконання умов
вищезазначеного договору поставив
відповідачу товар на загальну суму
928450,00 грн. згідно видаткових накладних
№626 від 02.06.2011 року на суму 167000 грн., №779
від 23.06.2011 року на суму 167000 грн., №881 від
13.07.2011 року на суму 41750 грн., №939 від
08.08.2011 року на суму 132000 грн., №1054 від
02.09.2011 року на суму 33200 грн., №1091 від
09.09.2011 року на суму 332916,67 грн.

Основна сума боргу відповідача за
договором №200/11 від 1.06.2011 року станом на
30.10.2012 року та 19.03.2013 року становила
820000,00 грн.

Вказані вище факти встановлені
рішеннями господарського суду
Чернігівської області від 30.10.2012 року у
справі №5028/15/37/2012, від 19.03.2013 року у
справі 927/121/13г та від 16.10.2013 року у
справі №927/1104/13.

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Так, рішенням господарського суду
Чернігівської області від 30.10.2012 року у
справі №5028/15/37/2012 позов ТОВ
«Імперія-Агро» задоволено частково та
стягнуто з ТОВ агрофірма «Іванівка АГ»
820000,00 грн. основного боргу, 92725,08 грн.
річних, 70928,97 грн. пені, 8555,45 грн.
інфляційних за період з 16.10.2011 року по
04.05.2012 року.

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 19.03.2013 року у
справі №927/121/13-г позов ТОВ
«Імперія-Агро» задоволено повністю та
стягнуто з ТОВ агрофірма «Іванівка АГ»
108284,93 грн. 20% річних, 80991,80 грн. пені за
період з 05.05.2012 року по 31.12.2012 року.

27.06.2013 року на виконання рішення
господарського суду Чернігівської
області від 30.10.2012 року у справі
№5028/15/37/2012 було видано наказ.

09.07.2013 року відкрито виконавче
провадження з виконання наказу від
27.06.2013 року у справі №5028/15/37/2012.

Ухвалою господарського суду
Чернігівської області від 19.07.2013 року у
справі №5028/15/37/2012 розстрочено
виконання рішення суду від 30.10.2012 року у
справі №5028/15/37/2012 щодо стягнення 820000,00
грн. боргу, 92725,08 грн. 20% річних, 70928,97 грн.
пені, 8555,45 грн. інфляційних на п'ять
місяців зі сплатою рівними частинами
по 198441,91 грн., з яких 164000,00 грн. боргу,
1845,01 грн. річних, 14185,80 грн. пені 1711,09 грн.
витрат від інфляції.

Відповідачем здійснено наступні
платежі: 16.08.2013 року на суму 198441,91 грн.,
18.09.2013 року на суму 198441,91 грн., 16.10.2013 року
на суму 198441,91 грн., 19.11.2013 року на суму
198441,91 грн. та 19.12.2013 року на суму 198441,91
грн., про що свідчать відповідні
банківські виписки (а.с. 62-70).

Також, відділ державної виконавчої
служби Чернігівського районного
управління юстиції листом від 01.04.2014
року за №165/7-1 (а.с. 116-117) повідомив, що в
матеріалах виконавчого провадження
містяться докази сплати боржником на
користь стягувача коштів: 16.08.2013 року на
суму 198441,91 грн., 18.09.2013 року на суму 198441,91
грн., 16.10.2013 року на суму 198441,91 грн., 19.11.2013
року на суму 198441,91 грн., 19.12.2013 року на
суму 198441,91 грн.

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 16.10.2013 року у
справі №927/1104/13, стягнуто з ТОВ
«Агрофірма «Іванівка АГ» на користь
ТОВ «Імперія-Агро» 102443,84 грн. 20% річних,
75215,34 грн. пені по договору №200/11 за
період з 01.01.2013 року по 16.08.2013 року.

Позивач у даній справі просить
стягнути з відповідача 17756,93 грн. пені
та 27318,36 грн. 20% річних, нарахованих на
суму основного боргу (820000,00 грн.) по
договору №200/11 за період з 17.08.2013 року по
18.12.2013 року.

Згідно розрахунку позивача, останнім
нараховано пеню та 20% річних на суму
656000,00 грн. за період з 17.08.2013 року по
17.09.2013 року, на суму 492000,00 грн. з 19.09.2013
року по 15.10.2013 року, на суму 328000,00 грн. з
17.10.2013 року по 18.11.2013 року та на суму
164000,00 грн. з 20.11.2013 року по 18.12.2013 року.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно ст.
611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування
чужими грошовими коштами боржник
зобов'язаний сплачувати проценти, якщо
інше не встановлено договором між
фізичними особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно п. 7.7 договору в разі невиконання
покупцем зобов'язань щодо оплати
отриманого товару та невиконання
зобов'язань передбачених розділом 3
цього договору покупець, відповідно до
ст. 625 ЦК України, сплачує на користь
постачальника крім суми
заборгованості 20% річних, якщо інший
розмір річних не встановлений
відповідним додатком до договору.
Річні нараховуються на загальну суму
простроченої оплати.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 7.1.1 договору покупець за
несвоєчасну оплату продукції сплачує
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми боргу за кожен день
прострочення.

В пункті 7.8 договору сторони погодили,
що стягнення штрафних санкцій (пені,
штрафу, процентів) за даним договором
відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України не
обмежується строком нарахування та
припиняється в день виконання стороною
зобов'язання, а строк позовної давності
щодо стягнення штрафних санкцій у
відповідності до ст. 259 ЦК України
продовжується до 3 років.

Враховуючи факт прострочення
відповідачем виконання грошового
зобов'язання перед позивачем, а також
положення наведених норм
законодавства України та умови
укладеного між сторонами спору
договору, колегія суддів дійшла до
висновку про правомірність стягнення
судом першої інстанції з відповідача
на користь позивача 17756,93 грн. пені та
27318,36 грн. 20% річних. При цьому, судом
апеляційної інстанції перевірено
розрахунки пені та 20% річних, здійснені
позивачем та прийняті місцевим
господарським судом, та встановлено їх
арифметичну правильність.

Разом з цим, колегія суддів вважає
обґрунтованою відмову суду першої
інстанції в задоволенні позову в
частині вимог позивача про стягнення
1664,22 грн. та 80,37 грн. 3% річних,
нарахованих на суму пені, стягнутої за
рішеннями господарського суду, а саме
80991,80 грн. у справі №927/121/13-г та 75215,34 грн.
у справі №927/1104/13, оскільки після
прийняття рішень про стягнення пені у
справах №927/121/13-г та №927/1104/13 правова
природа цього боргу як штрафної
санкції не змінилася, пеня у грошове
зобов'язання не перетворилася, а тому
відсутні підстави для застосування до
цих правовідносин положень ст. 625 ЦК
України.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що
оскаржуване рішення суду прийнято у
відповідності з вимогами чинного
матеріального та процесуального права,
підстав його скасовувати або змінювати
не вбачається. Решта доводів скаржника
зводяться до намагань надати їм
перевагу над встановленими судом
першої інстанції обставинами, та
переоцінити ці обставини, що не впливає
на результат розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів встановила,
що обставини, на які посилається
скаржник, не можуть бути підставою для
зміни або скасування рішення
господарського суду Чернігівської
області від 02.04.2014 року у справі №927/214/14.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Іванівка АГ» на рішення
господарського суду Чернігівської
області від 02.04.2014 року у справі №927/214/14
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Чернігівської області від 02.04.2014 року у
справі №927/214/14 залишити без змін.

3. Справу №927/214/14 повернути до
господарського суду Чернігівської
області.

Головуючий суддя
С.Г. Рудченко

Судді
О.В. Агрикова

Г.А. Жук