ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.06.2014
Справа № 905/796/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Зекунова Е.В.,
при секретарі М.С.Павленко розглянув у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Інгострах» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Діамет», за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача ОСОБА_1 про стягнення
16134,79 грн.,-

За участю представників сторін:

від позивача - не з'явились

від відповідача - не з'явились

від третьої особи - не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Інгосстрах» звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Діамет» про
стягнення 16134,79 грн.

В правове обґрунтування вимог позивач
посилається на статті 993, 1166, 1188
Цивільного кодексу України, ст. 27
Закону України «Про страхування».

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Відповідач та треті особи у засідання
не з'явились про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи, що ухвали суду направлені
позивачу та відповідачу за адресою,
зазначеною в позові та спеціальному
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, господарський суд
вважає, що позивач та відповідач були
повідомлений про розгляд справи
належним чином, проте правом бути
присутніми в судовому засіданні не
скористались, тому справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами згідно статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 13.03.2014р.
справу передано на розгляд судді
Зекунова Е.В., у зв'язку із знаходженням
судді Соболєвої С.М. на лікарняному.

25.03.2014р. розпорядженням голови
господарського суду Донецької області,
у зв'язку із знаходженням судді
Зекунова Е.В. у відпустці, справу
передано на розгляд судді Мірошниченко
Я.С.

У зв'язку з виходом з відпустки, справу
№ 905/796/14 за розпорядженням голови суду,
передано на розгляд судді Зекунова Е.В.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про наступне.

10 серпня 2007 року між ПрАТ «Страхова
компанія «Інгосстрах» (Страховик) та
ОСОБА_1 (Страхувальник) було укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту № DO1МАК00052355
(надалі - Договір страхування), за яким
Страховик застрахував майнові
інтереси Страхувальника, пов?язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням транспортного засобу
«ГАЗ 31105», державний номер НОМЕР_1.

Згідно п.4.2 Договору Позивач
зобов'язаний у випадку настання
страхового випадку здійснити страхове
відшкодування Страхувальнику - ОСОБА_1 -
або вигодонабувачу - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК».

Згідно з п.7 вказаного договору
страховим випадком є пошкодження
транспортного засобу внаслідок
дорожньо - транспортної пригоди.

Строк дії Договору з 11.08.2008р. по 10.08.2009р..
Договір вважається щорічно
продовженим на відповідний строк, за
який здійснена оплата страхової премії
(а.с.12).

09 лютого 2010 року в м. Димитров сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «ГАЗ 31105», державний номер
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та
автомобіля «КРАЗ», державний номер
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3. Згідно
даних протоколу про адміністративне
порушення від 09.02.2010р. власником
автомобіля «КРАЗ», державний номер
НОМЕР_2 є ТОВ «Діамет» (а.с .43)

Постановою Красноармійського
районного суду Донецької області від
15.10.2010 року винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП було визнано ОСОБА_3, який на час
вчинення ДТП працював водієм ТОВ
«Діамет», та притягнуто його до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу (а.с.15).

Внаслідок ДТП, власнику автомобіля
марки «ГАЗ 31105», державний номер НОМЕР_1,
була завдана матеріальна шкода.
Вартість майнової шкоди завданого
власнику цього автомобіля згідно звіту
про оцінку виконаного Центром
незалежних експертиз склала 16307, 49 грн.
(а.с.19-21).

11 лютого 20110 року ОСОБА_1 звернувся до
позивача із заявою про настання
страхового випадку та виплату
страхового відшкодування
страхувальнику (а.с. 13).

ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах»,
на підставі Договору страхування №
DO1МАК00052355, страхового акту від 09.03.20120р.
виплатило власнику транспортного
засобу страхове відшкодування у сумі
16307,49 грн. Доказ сплати підтверджується
платіжним дорученням № 2650 від 13.03.2010
року. (а.с.26).

Крім того, позивачем були понесені
витрати на проведення оцінки шкоди
заподіяного автомобілю страхувальника
у сумі 100 грн.

Після виплати страхового
відшкодування на користь ОСОБА_1 до
ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах»
перейшло право зворотної вимоги, яке
ОСОБА_1 має до особи відповідальної за
завдані збитки.

У лютому 2014 року ПрАТ «Страхова
компанія «Інгосстрах» звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом про стягнення 16134,79 грн. до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Діамет», як власника
автомобіля «КРАЗ», державний номер
НОМЕР_2.

У судовому засіданні встановлено, що у
2013 році ПрАТ «Страхова компанія
«Інгосстрах» звернулось до
Красноармійського районного суду
Донецької області з позовом до ОСОБА_3
про стягнення витрат по сплаті
страхового відшкодування в порядку
регресу у сумі 16134,79 грн.

Рішенням Красноармійського районного
суду Донецької області від 26.06.2013 року
у справі №235/286/13-ц, яке набрало законної
сили 29.07.2013р., у задоволенні позовних
вимог Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«ІНГОССТРАХ»» до ОСОБА_3 про стягнення
витрат по сплаті страхового
відшкодування в порядку регресу -
відмовлено у повному обсязі.

Спеціальними законами, які регулюють
відносини у сфері страхування, зокрема
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (далі - обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності) і спрямовані на
створення ринку страхових послуг,
посилення страхового захисту майнових
інтересів підприємств, установ,
організацій та фізичних осіб, на
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та майну
потерпілих при експлуатації наземних
транспортних засобів на території
України, є Закони України «Про
страхування» та «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Стаття 993 Цивільного кодексу України
передбачає, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, яка отримала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за спричинені збитки.

Відповідно до частини першої статті 1187
ЦК України та пункту четвертого
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 27 березня 1992 року № 6 "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" (зі змінами та доповненнями), під
власником джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав. Джерелом підвищеної небезпеки
належить визнавати будь-яку
діяльність, здійснення якої створює
підвищену імовірність заподіяння
шкоди через неможливість контролю за
нею людини, а також діяльність по
використанню, транспортуванню,
зберіганню предметів, речовин і інших
об'єктів виробничого, господарського
чи іншого призначення, які мають такі ж
властивості. Майнова відповідальність
за шкоду, заподіяну діями таких джерел,
має наставати як при цілеспрямованому
їх використанні, так і при мимовільному
прояві їх шкідливих властивостей
(наприклад, у випадку заподіяння шкоди
внаслідок мимовільного рухові
автомобіля). Не вважається власником
джерела підвищеної небезпеки й не несе
відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка управляє
джерелом підвищеної небезпеки в силу
трудових відносин з володільцем цього
джерела (шофер, машиніст, оператор
тощо).

Частиною першою статті 1172 ЦК України
передбачено, що юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Керуючись вимогами вищевикладених
правових норм, позивач звернувся з
позовом до ТОВ «Діамет», оскільки шкода
забезпеченого позивачем транспортного
засобу була завдана працівником цього
підприємства.

Проте, господарський суд не
погоджується з доводами позивача щодо
обґрунтування правових підстав для
звернення з позовом до ТОВ «Діамет» з
огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 ст.35
Господарського процесуального кодексу
України, обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Рішенням Красноармійського районного
суду Донецької області від 26.06.2013 року
у справі №235/286/13-ц, яке набрало законної
сили, встановлено, що цивільно-правова
відповідальність власника автомобіля
«КРАЗ», державний номер НОМЕР_2 - ТОВ
«Діамет» та яким на час вчинення 09.02.2010
року ДТП керував працівник цього
підприємства, був застрахований в АТ
«Українська пожарна страхова
компанія» - поліс № ВС 4655110, строк дії з
17.05.2009 року по 16.02.2010 рік.

Відповідно до статті 21 Закону України
"Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" на території
України забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів.

Згідно до п.9.2 статті 9 цього Закону
розмір страхової суми за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, становить
50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.2013 № 4 встановлено,
що непред'явлення вимог до страховика
за наявності підстав для стягнення
завданої шкоди саме зі страховика є
підставою для відмови в позові до
завдавача шкоди у відповідному
розмірі.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що йому було достовірно
відомо про наявність поліса у ТОВ
«Діамет», про що свідчить додане до
позовної заяви рішення
Красноармійського районного суду
Донецької області від 26.06.2013 року у
справі №235/286/13-ц (а.с.27).

Проте, позивач не надав господарському
суду доказів звернення до страхової
компанії АТ «Українська пожарна
страхова компанія» щодо виплати йому
страхового відшкодування.

Отже, з урахуванням приписів статей
Цивільного кодексу України та Закону
України «Про страхування», Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.2013 № 4, з
урахуванням наявності у відповідача
полісу № ВС 4655110, суд вважає, що у
позивача відсутнє право регресної
вимоги до відповідача в сумі 16134,79 грн.

Згідно зі статтею 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до частини 2 статті 34 ГПК
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, перелічені
обставини справи, оцінивши відповідно
до статті 43 ГПК України наявні в
матеріалах справи докази та обставини
справи за своїм внутрішнім
переконанням, суд дійшов висновку про
те, що позивач не довів заявлену до
стягнення з відповідача суму збитків, а
відтак позовні вимоги визнаються судом
не обгрунтованими і тому не підлягають
задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача, відповідно
до статті 49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Інгострах» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Діамет», за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача ОСОБА_1 про стягнення
16134,79 грн. відмовити повністю.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті,
його вступну та резолютивну частини
проголошено у судовому засіданні 13
червня 2014 року.

Повний текст рішення складено та
підписано 16 червня 2014 року

Рішення господарського суду Донецької
області набирає законної сили за
правилами, встановленими частиною 5
статті 85 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене до Донецького
апеляційного господарського суду в
порядку, передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

Суддя
Е.В. Зекунов