ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р.
Справа № 911/1973/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Лилака Т.Д.,
розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа», Київська
обл., м. Біла Церквадо Білоцерківської
спеціалізованої природно-математичної
школи І-ІІІ ступенів № 16 ім. М.О.
Кириленка Білоцерківської міської
ради Київської області, Київська обл.,
м. Біла Церквапро стягнення 151 826,52 грн.,
за участю представників:

позивача:Колесник Т.А., довіреність № 166
від 30.12.2013 року;відповідача:Гавриш Н.В.,
довіреність № 22 від 10.06.2014 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2014 року позивач звернувся до
господарського суду Київської області
з позовною заявою до відповідача про
стягнення 135 226,47 грн. основного боргу, 4
867,37 грн. інфляційної складової боргу, 2
037,33 грн. 3% річних, 9 695,35 грн. пені, а
загалом 151 826,52 грн. у зв'язку з
неналежним виконанням останнім
зобов'язання з оплати наданих послуг за
договором № 694 про закупівлю за
державні кошти від 03.01.2013 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 27.05.2014 року порушено
провадження у справі та призначено
справу до розгляду на 12.06.2014 року.

Через канцелярію суду 12.06.2014 року
відповідач надав відзив на позовну
заяву, в якому не заперечував проти
суми основного боргу у розмірі 135
226,47грн., просив відмовити у задоволенні
позову в частині пені, 3% річних та
інфляційної складової боргу.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.01.2013 року між Комунальним
підприємством Білоцерківської міської
ради «Білоцерківтепломережа»
(теплопостачальна організація) та
Білоцерківською спеціалізованою
природно-математичною школою І-ІІІ
ступенів № 16 ім. М.О. Кириленка
Білоцерківської міської ради
Київської області (споживач) укладено
договір № 694 про закупівлю за державні
кошти, відповідно до умов якого
теплопостачальна організація постачає
споживачу послуги з опалення та
підігріву холодної води, а споживач
зобов'язується прийняті на межі
балансової належності з найменшими
втратами та оплатити послуги за
встановленими тарифами органом
місцевого самоврядування.

Цей договір набирає чинності з 01.01.2013
року і діє до 31.12.2013 року (п. 10.1 договоу).

Згідно п. 4.3 договору оплата за спожиті
послуги з опалення та підігріву
холодної води здійснюються споживачем
шляхом 100% поточної оплати протягом
місяця поставки. Остаточний розрахунок
за фактично спожиті послуги з опалення
та підігріву холодної води
здійснюється до 5 числа місяця
наступного за місяцем поставки послуг
з опалення та підігріву холодної води.

Однак, взяті на себе зобов'язання за
договором відповідач не виконує,
внаслідок чого в період з жовтня по
грудень 2013 року в нього виникла
заборгованість за надані послуги, яка
станом на 23.05.2014 року складає 135 226,47 грн.

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором свідчить
також відсутність з боку відповідача
претензій та повідомлень про порушення
першим умов договору.

Поясненнями позивача та відповідача,
поданим позивачем розрахунком,
проведеним відповідно до вимог чинного
законодавства та умов договору на
підставі рахунків-фактур, актів
приймання передачі робіт/послуг
підтверджується факт надання
позивачем відповідачу протягом
указаного періоду за спірним договором
послуг на суму 243 518,24 грн. (в т.ч. ПДВ), а
також факт користування відповідачем
цими послугами та наявності
заборгованості у останнього перед
позивачем за отримані послуги у сумі 135
226,47 грн. після часткової оплати.

Факт сплати відповідачем 108 291,77 грн. за
договором підтверджується наданими
суду копіями банківських виписок з
поточного рахунку позивача за спірний
період.

Доказів сплати відповідачем
зазначеної заборгованості суду не
надано.

Відповідач у судовому засіданні 12.06.2014
року визнав позов в частині основного
боргу.

Відповідно до ч.5 ст.78 ГПК України у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав та
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Визнання відповідачем позову не
порушує прав третіх осіб і не
суперечить законодавству.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача боргу за надані послуги у сумі
135 226,47 грн. є обґрунтованими, і тому
підлягають задоволенню.

Статтею 230 ГК України визначено, що
порушення зобов'язання є підставою для
застосування господарських санкцій
(неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 4.6 договору за
порушення строків оплати спожитих
послуг з опалення та підігріву
холодної води, зазначених в п. 4.3 даного
договору споживач сплачує на користь
теплопостачальної організації крім
суми заборгованості, пеню за кожний
день прострочення оплати в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ.

Враховуючи вищевикладені норми закону
та умови договору, позивачем у зв'язку з
простроченням виконання зобов'язання з
оплати наданих послуг 9 695,35 грн. пені
відповідно до наданого розрахунку,
який відповідає вимогам закону.

Водночас, у відповідності до ст. 233 ГК
України, у разі якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічне право суду визначено у ч. 3
ст. 551 ЦК України, яка встановлює, що
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Положення наведених норм
кореспондуються з п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК
України, відповідно до якої
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту зазначених норм вбачається,
що зменшення розміру заявленої до
стягнення пені є правом суду, а за
відсутності переліку таких виняткових
обставин, господарський суд оцінивши
надані сторонами докази та обставини
справи у їх сукупності, на власний
розсуд вирішує питання про наявність
або відсутність у кожному конкретному
випадку обставин, за яких можливе
зменшення неустойки.

Крім того, як необхідність
використання права на зменшення
розміру фінансових санкцій, так і
розмір, до якого вони підлягають
зменшенню, закон відносить на розсуд
суду.

Так, у наданих суду поясненнях,
відповідач посилається на те, що
виникнення заборгованості за
договором зумовлено обмеженим
бюджетним фінансуванням господарської
діяльності відповідача, як бюджетної
неприбуткової установи, що
фінансується за рахунок коштів
місцевого бюджету. При цьому,
відповідачем вчиняються дії
спрямовані на належне виконання своїх
договірних зобов'язань в межах наданих
асигнувань.

Враховуючи викладене, оцінивши всі
доводи та інтереси сторін, дослідивши
докази в підтвердження об'єктивності
причин прострочення виконання
відповідачем договірних зобов'язань, а
також беручи до уваги те, що
споживачами послуг з опалення та
підігріву холодної води, наданих
відповідачу є працівники та учні
навчального закладу, у той час, як
головним завданням відповідача є
забезпечення реалізації права
громадян на повну загальну середню
освіту, суд дійшов висновку про
зменшення розміру пені, що підлягає
стягненню з відповідача на 90% до 969,53
грн. в порядку п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Вищого господарського суду
України від 12.09.2013 у справі № 906/302/13-г та
від 16.09.2013 у справі №904/1622/13-г.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи, що відповідач прострочив
виконання зобов'язання з оплати
наданих послуг за договором, з нього на
користь позивача на підставі ст. 625 ЦК
України підлягає стягненню 4 867,37 грн.
інфляційної складової боргу, 2 037,33 грн.
3% річних, які нараховані позивачем
відповідно до вимог закону та умов
договору.

Судовий збір у розмірі 2 862,01 грн.
відповідно до положень статті 49 ГПК
України підлягає стягненню з
відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 49, 78, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Білоцерківської
спеціалізованої природно-математичної
школи І-ІІІ ступенів № 16 ім. М.О.
Кириленка Білоцерківської міської
ради Київської області (09112, Київська
обл., м. Біла Церква, вул. Зелена, 21, код
25293724) на користь Комунального
підприємства Білоцерківської міської
ради «Білоцерківтепломережа» (09109,
Київська обл., м. Біла Церква, вул.
Мережна, буд. 3, код 04654336) 135 226 (сто
тридцять п'ять тисяч двісті двадцять
шість) грн. 47 коп. основного боргу, 969
(дев'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 53 коп.
пені, 4 867 (чотири тисячі вісімсот
шістдесят сім) грн. 37 коп. інфляційної
складової боргу, 2 037(дві тисячі
тридцять сім) грн. 33 коп. 3% річних, 2 862
(дві тисячі вісімсот шістдесят дві) грн.
01 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу
видати наказ.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 16.06.2014 р.

Суддя
Т.Д. Лилак