КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2014 р. Справа№ 910/4138/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Алданової С.О.

Дикунської С.Я.

при секретарі: Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: Самардак К.В., представник
за довіреністю №7 від 01.07.2013р.;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Основа»

на рішення Господарського міста Києва
від 17.04.2014р. (підписано- 22.04.2014р.)

у справі №910/4138/14 (cуддя: Головатюк Л.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма «ЕКОРЕМБУД
ЛТД»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Основа»

про стягнення 962 008,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю Фірми
«ЕКОРЕМБУД ЛТД» (далі - позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Основа» (далі -
відповідач) про стягнення
заборгованості у розмірі 962 008,16 грн., з
яких: 945 800,00грн. основного боргу,
8512,20грн. інфляційних втрат та 7695,96грн. 3%
річних.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.03.2014р. позовну заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірми «ЕКОРЕМБУД
ЛТД» прийнято до провадження та
порушено провадження у справі №910/4138/14.

Позовні вимоги були мотивовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх грошових зобов'язань за
укладеним між сторонами Договором
підряду №26/01/09 від 21.06.2009р. в частині
повної та своєчасної оплати за
виконані підрядні роботи. В зв'язку з
простроченням боржником виконання
зобов'язання щодо оплати вартості
підрядних робіт, позивач просив суд
стягнути з відповідача 3% річних та
інфляційних втрат.

Представник відповідача подав до суду
першої інстанції клопотання про
залучення до участі у справі третьою
особою без самостійних вимог на
предмет спору замовника будівництва -
ПАТ «Подільський цемент, обґрунтовуючи
клопотання тим, що рішення з даного
спору може вплинути на права та
обов'язки ПАТ «Подільський цемент».

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 17.04.2014р. у справі №910/4138/14
позов задоволено повністю. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Основа» на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма «ЕКОРЕМБУД
ЛТД» основний борг в розмірі 945
800(дев'ятсот сорок п'ять тисяч вісімсот)
грн. 00 коп., 3% річних в сумі 7 695 (сім тисяч
шістсот дев'яносто п'ять) грн. 96 коп.,
інфляційні збитки в розмірі 8 512 (вісім
тисяч п'ятсот дванадцять) грн. 20 коп. та
судовий збір у розмірі 19 240
(дев'ятнадцять тисяч двісті сорок) грн.
16 коп.

За оцінкою місцевого господарського
суду відповідач не в повному обсязі
виконав взяті на себе зобов'язань за
договором щодо оплати здійснених
позивачем робіт, а тому їх вартість
підлягає примусовому стягненню в
розмірі 945 800,00 грн. Разом з тим, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що відповідачем допущене порушення
строків розрахунків, а тому з
врахуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України, визнав
обґрунтованими вимоги про стягнення
інфляційних втрат в розмірі 8512,20 грн. та
7695,96 грн. 3% річних.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Основа» звернулось
з апеляційною скаргою до Київського
апеляційного господарського суду, в
якій просило скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від
17.04.2014р. у справі №910/4138/14 та прийняти
нове рішення, яким відмовити в позові
повністю.

У доводах апеляційного оскарження
скаржник вказував, що судом першої
інстанції порушено норми
процесуального права, а саме статті 22
та 27 Господарського процесуального
кодексу України, адже, на думку
скаржника, при вирішенні питання про
стягнення заборгованості за договором
підряду не враховано того, що вказане
рішення може вплинути на права та
обов'язки Приватного акціонерного
товариства «Подільський цемент» -
замовника будівництва, яке повинно
було бути залучене в якості третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Основа» передано на
розгляд судді Київського апеляційного
господарського суду Кропивній
Л.В.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 19.05.2014р. для
розгляду апеляційної скарги у справі
№910/4138/14 сформовано колегію суддів у
складі: головуючого судді Кропивної
Л.В., суддів: Алданової С.О., Дикунської
С.Я.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.05.2014р. у
справі №910/4138/14 (головуючий суддя -
Кропивна Л.В. (доповідач), судді:
Алданова С.О., Дикунська С.Я.) апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Основа» прийнято до
провадження, а її судовий розгляд
призначено на 03.06.2014р.

29.05.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшов відзив на апеляційну скаргу, в
якому останній просив суд відмовити в
задоволенні апеляційної скарги, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін. Обгрунтовуючи
неправомірність доводів апеляційної
скарги, позивач зазначав, що суд першої
інстанції законно відмовив
відповідачу у задоволенні клопотання
про залучення ПАТ «Подільський цемент»
в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
оскільки представником відповідача в
порушення ч. 1 ст. 27 ГПК України не було
обґрунтовано, яким чином рішення по
даній справі може вплинути на права та
обов'язки ПАТ «Подільський цемент», яке
не являється стороною Договору, спір з
приводу неналежного виконання якого
був предметом розгляду господарським
судом. На думку позивача, в силу
положень статті 511 ЦК України,
зобов'язання сторін за Договором
підряду не створюють обов'язку для
третьої особи, зокрема, для ПАТ
«Подільський цемент».

У судове засідання 03.06.2014р.
представники відповідача не з'явились.
Про причини неявки суд не повідомили.
Про час та місце судового засідання
відповідач був повідомлений належним
чином, що підтверджується
повідомленням про вручення йому
поштового відправлення, яке міститься
в матеріалах справи №198 (вх.№18176
від 26.05.2014р.).

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.2.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
від 04.11.1950, ратифікована Україною
17.07.1997р., кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи у продовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру.

Відповідно до ч.3 ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Крім того, статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст.69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Виходячи зі змісту ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України та
аналізу змісту позовних вимог по даній
справі, Київський апеляційний
господарський не бачить підстав для
чергового відкладення розгляду справи,
оскільки розгляд справи вже
неодноразово відкладався, з
урахуванням того, що розгляд
апеляційної скарги обмежений
процесуальними строками, зокрема ст. 102
Господарського процесуального кодексу
України, чергове безпідставне
відкладення призводить лише до
необґрунтованого затягування розгляду
даної справи.

Оскільки, сторони були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги, проте відповідач
не скористався своїми правами,
передбаченими статтями 22 ГПК України,
а явка сторін - не визнавалася
обов'язковою судом апеляційної
інстанції, Київський апеляційний
господарський суд дійшов до висновку
про можливість розгляду апеляційної
скарги по суті в судовому засіданні
03.06.2014р. за відсутності представників
відповідача.

У судовому засіданні 03.06.2014р.
представник позивача просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуваний судовий
акт залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу (далі - ГПК)
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
26.01.2009 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю Фірма «ЕКОРЕМБУД
ЛТД» (далі - позивач, підрядник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Основа» (далі -
відповідач, генпідрядник) був
укладений Договір підряду №26/01/09 (далі -
Договір), за умовами якого підрядник
взяв на себе зобов'язання за дорученням
генпідрядника виконати роботи, що
обумовленні в предметі даного
договору, а генпідрядник зобов'язався
прийняти роботи та здійснити їх
своєчасну оплату в повному обсязі
відповідно до умов договору.

Відповідно до умов договору,
відповідач зобов'язаний провести
остаточний розрахунок з позивачем,
виплативши йому 10% загальної ціни
договору, що притримуються ним до
моменту підписання остаточного і
вирішального Акту приймання виконаних
робіт.

Згідно з п. 24.3.3 Договору порядок
виплати притриманих 10% є наступним -
виплата 5% загальної ціни договору
після підписання остаточного і
вирішального Акту виконаних робіт та
виплата 5% загальної вартості робіт
через 18 місяців після підписання
остаточного Акту виконаних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю Фірма «ЕКОРЕМБУД
ЛТД» виконало роботи, визначені
Договором, а Товариство з обмеженою
відповідальністю «Основа» прийняло
весь комплекс передбачених договором
підрядних робіт на загальну суму 24 317
052,25грн. в т.ч. ПДВ, що підтверджується
Довідкою про вартість виконаних робіт
за червень 2011 року форми №КБ-3 від
30.06.2011, яка підписана обома сторонами.

Листом (вих.№901-715 від 05.10.2011р.),
надісланим позивачу, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Основа»
вказувало, що приймає на себе
зобов'язання перерахувати 5% з
притриманих 10% від вартості виконаних
робіт, після підписання Акту
готовності об'єкта до експлуатації
усіх споруд Зони 3.

З матеріалів справи слідує, що Акт
готовності об'єкта до експлуатації
Зона 3, був підписаний 14.10.2011р., відтак,
відповідач розпочав виплату перших 5%
від вартості виконаних робіт з 14.10.2011р.,
а право вимоги на виплату останніх 5%
загальної ціни договору виникло у
позивача через 18 місяців після
підписання Акт готовності об'єкта до
експлуатації Зона 3 від 14.10.2011р., тобто
15.04.2013р.

У подальшому, 04.09.2013р. до Договору
підряду №26/01/09 була укладена Додаткова
угода №1, зі змісту якої слідувало, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Основа» визнало
свою заборгованість з оплати виконаних
Товариством з обмеженою
відповідальністю Фірма «ЕКОРЕМБУД
ЛТД» робіт згідно Договору підряду
№26/01/09 від 26.01.2009р. в обсязі 1 425 800,00грн.
та зобов'язувалося погасити згідно
наступного графіку: 240 000,00 грн. до 1
жовтня 2013 року; 240 000,00 грн. до 1 листопада
2013 року; 240 000,00 грн. до 1 грудня 2013 року; 240
000,00 грн. до 1 січня 2014 року; 240 000,00 грн. до
1 лютого 2014 року; 225 800,00 грн. до 1 березня
2014 року.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 875
Цивільного кодексу України за
договором будівельного підряду
підрядник зобов'язується збудувати і
здати у встановлений строк об'єкт або
виконати інші будівельні роботи
відповідно до проектно-кошторисної
документації, а замовник
зобов'язується надати підрядникові
будівельний майданчик (фронт робіт),
передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

Оплата робіт провадиться після
прийняття замовником збудованого
оплата (виконаних робіт), якщо інший
порядок розрахунків не встановлений за
погодженням сторін.

Згідно зі статтею 886 ЦК України у разі
невиконання або неналежного виконання
замовником обов'язків за договором
будівельного підряду він сплачує
підрядникові неустойку, встановлену
договором або законом, та відшкодовує
збитки у повному обсязі, якщо не доведе,
що порушення договору сталося не з його
вини.

Нормами статті 629 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є
обов'язковим до виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем 07.10.2013р. було здійснено
платіж на суму 240 000,00грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 21739 від 07.10.2013р. та випискою по
банківському рахунку ТОВ фірма
«ЕКОРЕМБУД ЛТД» від 07.10.2013р.

12.12.2013р. відповідачем була здійснена
оплата за виконані роботи згідно
Договору підряду №26/01/09 від 26.01.2009р. на
суму 240 000,00 грн., що підтверджується
випискою по банківському рахунку ТОВ
фірма «ЕКОРЕМБУД ЛТД» від 12.12.2013р.,
платіжним дорученням ТОВ «ОСНОВА» №1001
від 12.12.2013р.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1
до Договору підряду № 26/01/09 від 26.01.2009р.,
у випадку порушення відповідачем
графіку погашення заборгованостей
більше ніж на 20 календарних днів
залишок заборгованості підлягає
сплаті в повному обсязі без подальшого
відтермінування.

Позивач, 15.01.2014р. надіслав лист вих.№12/34
відповідачу, в якому була викладена
вимога на оплату усієї суми
заборгованості згідно Договору. З
матеріалів справи слідує, що вказаний
лист уповноважена особа відповідача
отримала 23.01.2014р., що підтверджується
відомостями, які містяться у
повідомленні про вручення поштового
відправлення №939 та описі
вкладення до цінного листа №939,
проте залишене без реагування та
виконання.

Таким чином, наявними у справі
виписками з банківських рахунків та
платіжних доручень підтверджується
часткове виконання генпідрядником
зобов'язань з оплати виконаних і
прийнятих ним підрядних робіт, тоді як,
заборгованість становить 945 800,00грн.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання). У
разі порушення зобов'язань настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК
України).

Згідно ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі
підряду визначається ціна роботи або
способи її визначення.

Порядок оплати роботи передбачений
нормами частини 1 статті 854 Цивільного
кодексу України. За замістом вказаної
статті якщо договором підряду не
передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

В силу умов укладених між сторонами
договорів та змісту зобов'язань
підряду (частина 1 ст.837 ЦК України) у
підрядника виникло право вимагати від
генпідрядника оплати вартості
виконаної підрядником роботи, а у
генпідрядника - обов'язок
розрахуватися з підрядником.

Враховуючи ту обставину, що факт
наявності основної заборгованості
відповідача за Договором підряду №
26/01/09 від 26.01.2009р. у розмірі 945800,00грн.
підтверджується матеріалами справи і
скаржником не спростовуються, доказів
погашення заборгованості ним надано
не було, колегія суддів приходить до
висновку, що місцевий господарський
суд правомірно задовольнив позовні
вимоги про примусове стягнення з
генпідрядника боргу у розмірі 945800,00грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. З цією нормою
кореспондуються і приписи ст. 193 ГК
України, що визначають загальні умови
виконання господарських зобов'язань.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший процент не встановлений
договором або законом.

Суд зазначає, що згідно з інформаційним
листом Верховного Суду України №3.2-2005
від 15.07.2005р. грошовими зобов'язаннями
боржника перед кредитором є грошова
сума, що визначена з урахуванням
встановленого індексу інфляції та
трьох процентів річних. Оскільки
інфляційні втрати пов'язані з
інфляційними процесами в державі та за
своєю правовою природою є компенсацією
за понесені збитки, спричинені
знеціненням грошових коштів, а три
проценти річних - платою за
користування коштами, що не були
своєчасно сплачені боржником, то ні три
проценти річних, ні індекс інфляції не
можна розцінювати як заходи
відповідальності за порушення
зобов'язань.

Таким чином, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Перевіривши виконаний позивачем
розрахунок заявлених до стягнення
трьох процентів річних та інфляційних
втрат, судова колегія погоджується із
висновком місцевого господарського
суду про стягнення з боржника, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, 3% річних в сумі 7 695,96грн
та, інфляційних збитків в розмірі 8
512,20грн.

В обґрунтування доводів скасування
прийнятого місцевим господарським
судом рішення, скаржник визначав
залишення судом без задоволення
клопотання відповідача про залучення
до участі у справі в якості третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору замовника будівництва - ПАТ
«Подільський цемент». Вказане
клопотання відповідача обґрунтоване
тим, що оскільки дане товариство є
замовником будівництва по договору
укладеному з відповідачем як
генпідрядником, то рішення з даного
спору вплине на права та обов'язки ПАТ
«Подільський цемент», а отже рішення
суду першої інстанції безпосередньо
стосується його прав та обов'язків.

Утім, колегія суддів не підтримує
доводи відповідача щодо наявності
підстав для скасування рішення
місцевого господарського суду з
мотивів незалучення ПАТ «Подільський
цемент», з огляду на наступне.

Господарський процесуальний кодекс
України передбачає можливість участі в
судовому процесі третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог, на предмет
спору, якщо рішення господарського
суду зі спору може вплинути на права та
обов'язки цієї особи щодо однієї із
сторін (стаття 27 ГПК). Така третя особа
виступає в процесі на стороні позивача
або відповідача - у залежності від того,
з ким із них у неї існують (або існували)
певні правові відносини.

Відповідно до статті 27 ГПК України така
третя особа може бути залучена до
участі у справі за її заявою, а також за
клопотанням сторін, прокурора. З
підстав, зазначених у другому реченні
частини першої згаданої статті,
господарський суд залучає певну особу
до участі у справі як третю особу, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, й за відсутності
згаданих заяви чи клопотання. У
будь-якому разі судом виноситься з
даного питання ухвала з обов'язковим
зазначенням у ній, на стороні кого
(позивача чи відповідача) залучається
ця третя особа.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до статті 510
Цивільного кодексу України сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статті 511 Цивільного
кодексу України зобов'язання не
створює обов'язку для третьої особи. У
випадках, встановлених договором,
зобов'язання може породжувати для
третьої особи права щодо боржника та
(або) кредитора.

Виходячи з приписів вищевказаних норм
законодавства слідує, що
правовідношення, які випливають зі
змісту Договору підряду №26/01/09 від
26.01.2009р., встановлюють права та
обов'язки саме для його сторін і не
породжують зобов'язань для осіб, які не
є сторонами вказаного Договору.

Необхідно зазначити, що наявність у
відповідача договірних відносин з ПАТ
«Подільський цемент» не впливає на
обов'язок Товариства з обмеженою
відповідальністю «Основа» виконувати
свої грошові зобов'язання за
Договором підряду від 26.01.2009р. перед ТОВ
Фірма «ЕКОРЕМБУД ЛТД».

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для зміни або
скасування прийнятого судом першої
інстанції рішення у даній справі, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а оскаржений
судовий акт - без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий
збір за розгляд справи у суді
апеляційної інстанції покладається на
відповідача (апелянта).

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Основа»
на рішення Господарського міста Києва
від 17.04.2014р. у справі №910/4138/14 залишити
без задоволення, а рішення
Господарського міста Києва від 17.04.2014р.
у справі №910/4138/14 - без змін.

2.Матеріали справи №910/4138/14 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
С.О. Алданова

С.Я. Дикунська