ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2014 р.
Справа № 923/633/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Ємленінової З.І. при
секретарі Бєловій О.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом міського комунального
підприємства "Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Херсона" м. Херсон

до публічного акціонерного товариства
"Херсонбудтранс" м. Херсон

про визнання договору укладеним

за участю представників сторін:

від позивача - заступник директора
Предейн А.К., уповноважені особа Собчук
О.В.

від відповідача - уповноважені особи
Поляков П.І., Калініна І.І.

Міське комунальне підприємство
"Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Херсона" (позивач по
справі) звернулося з позовом, яким, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просить спонукати
публічне акціонерне товариство
"Херсонбудтранс" (відповідач) укласти
договір № 158-к від 01.04.2014року про
подачу холодної води та послуги по
прийманню і очищенню стічних вод в
редакції позивача з урахуванням
протоколу узгодження розбіжностей від
13.05.2014року та викладенням спірного
пункту 4.5 договору в наступній
редакції:

Согласно п. 4.10, 4.11, 4.12, 4.13 «Правил
пользования системами
централизованого коммунального
водоснабжения и водоотведения в
населенных пунктах Украины»,
утвердженных приказом Министерства по
вопросам жилищно-комунального
хозяйства Украины от 27.06.2008 года № 190 и
зарегистрированных в Министерстве
юстиции Украины 07.10.2008 года № 936/15627 № 190
(с изменениями, внесенными согласно
Приказа Министерства регионального
развития, строительства и
жилищно-комунального хозяйства от
27.03.2012года № 131 и зарегистрированными в
Министерстве юстиции Украины 12.04.2012
года № 557/20870) абонент оплачивает
среднегодовой объем сточных вод,
который образовался вследствие
выпадения атмосферных осадков,
согласно Приложения № 1, которое
является неотъемлемой частью
договора».

Позивач посилається на те, що при
підписанні зазначеного договору
сторонами не було досягнуто згоди по
пункту 4.5 договору відповідно до якого
відповідач зобов'язаний сплачувати
середньорічний обсяг стічних вод, що
неорганізовано потрапляють у мережі
водовідведення споживача згідно з
додатком №1 у запропонованій
позивачем редакції.

Відповідач позовні вимоги не визнає,
вважає, що спірний пункт 4.5 договору не
підлягає укладенню в редакції
позивача, оскільки позивачем не
обґрунтовано належними доказами, що
стічні води в періоди дощів та
сніготанення потрапляють до
комунальної каналізаційної мережі
через дощозбірники і колодязі які
розташовані на території відповідача .

Він зазначає, що відповідно до пунктів
4.10, 4.11, 4.12 «Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України» в основу формули, якою
визначається середньорічний обсяг
снігових, дощових, стічних вод
покладено загальну площу стоку води
з території споживача через
дощозбірники або колодязі, які
розташовані на території споживачів,
але на території відповідача відсутні
дощозбірники через які б стічні,
дощові та снігові води потрапляли до
каналізаційної мережі позивача, а
розташовані на території відповідача 4
колодязя герметично закриті і стічні
води через них не можуть потрапляти
в мережі позивача.

Оскільки позивач не надає відповідачу
послуг по прийому вищезазначених
стічних вод, то відсутні і підстави
щодо розрахунків за ці послуги.

Справа розглядалася з перервами які
відповідно до ст.77 ГПК України
оголошувалися в засіданнях суду
27.05.2014року та 05.06.2014року.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані до справи докази,
заслухавши представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом яким
просить спонукати публічне
акціонерне товариство "Херсонбудтранс"
(відповідач) укласти з ним договір №
158-к від 01.04.2014року про подачу холодної
води та послуги по прийманню і
очищенню стічних вод, а саме пункт 4.5
договору щодо оплати середньорічного
додаткового обсягу стічних вод, які
неорганізовано потрапляють внаслідок
випадання атмосферних опадів

Матеріали справи свідчать про
те, що 31.03.2014року листом за №01/04-15/629
позивач надіслав відповідачу 2
примірники договору № 158-к від
01.04.2014року про подачу холодної води та
послуги по прийманню і очищенню
стічних вод (з додатками).

Листом №1/59 від 18.04.2014року відповідач
повернув підписаний договір з
протоколом розбіжностей, в тому числі і
за пунктом 4.5 договору.

За змістом протоколу
розбіжностей позивач практично
заперечує проти включення в договір
пункту 4.5 та просить його виключити.

В засіданні суду відповідач пояснив, що
стічні води в період дощів та
снігопадів не мають змоги потрапляти
в мережі водовідведення споживача,
через відсутність дощозбірників
приєднаних до мереж позивача, а
розташовані на його території 4
колодязі герметично закриті і стічні
води не потрапляють в мережі позивача.
До того ж зазначені колодязі
знаходяться в верхній частині
території із значним уклоном і
додатковий обсяг стічних вод
потрапляє не до них, а до
дощозбірників, які розташовані в
нижній частині території підприємства
на не приєднані до мереж позивача.

З такою редакцією не
погоджується позивач та просить суд
зобов'язати відповідача укласти
договір в запропонованій ним
редакції, в тому числі і за пунктом 4.5
договору.

Суд ухвалою про порушення справи від
07.05.2014року зобов'язав сторони узгодити
розбіжності, як того вимагає ч.5 ст. 181
ГК України, однак протоколом
узгодження від 13.05.2014року сторони не
узгодили пункт 4.5 договору.

Розглядаючи позовні вимоги, суд
виходить із вимог Господарського
Кодексу України, яким врегульовані
загальні умови та порядок укладення
господарських договорів.

Так, частиною 3 статті 179 ГК України
встановлено, що укладення
господарського договору є обов'язковим
для сторін, якщо він заснований на
державному замовленні, виконання якого
є обов'язковим для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законодавством, або існує
пряма вказівка закону чи органів
державної влади або місцевого
самоврядування щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів підприємницької
діяльності.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 187 ГК
України спори, що виникають при
укладанні господарських договорів за
державним замовленням, або договорів,
укладення яких є обов'язковим на
підставі закону та в інших випадках,
встановлених законом, розглядаються
судом. Інші переддоговірні спори
можуть бути предметом розгляду суду у
разі якщо це передбачено угодою
сторін або якщо сторони зобов'язані
укласти певний господарський договір
на підставі укладеного між ними
попереднього договору.

Статтею 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги
передбачено, що відносини між
учасниками відносин у сфері житлово -
комунальних послуг здійснюються
виключно на договірних засадах.

Пунктом 2.1 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 27.06.2008року №190 (зі змінами,
внесеними згідно з наказами
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 27.03.2012 року №
131 та №541 від 24.10.2012року) на які
посилається позивач, також
встановлено, що відносини щодо
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення
здійснюються виключно на договірних
засадах відповідно до Законів України
«Про питну воду та питне
водопостачання» та «Про
житлово-комунальні послуги».

Таким чином, діючим законодавством
України передбачено обов'язкове
укладення договору у сфері
водопостачання та водовідведення, який
в свою чергу повинен відповідати
вимогам Законів України «Про питну
воду та питне водопостачання» та «Про
житлово-комунальні послуги», а також
Правилам користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України № 190 від
27.06.2008року.

За змістом спірного пункту 4.5
договору №158-к від 01.04.2014року позивач
викладає його в наступній редакції:
Споживач відповідно до пунктів 4.10, 4.11,
4.12, 4.13 «Правил користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України»,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 27.06.2008року за
№ 190 та зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 07.10.2008 року за № 936/15627 (з
урахуванням змін внесених згідно
наказу Міністерства регіонального
розвитку, будівництва і
житлово-комунального господарства від
27.03.2012року №131 та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України
12.04.2012року за №557/20870), (далі - Правила)
сплачує водоканалу середньорічний
обсяг стічних вод, що утворюються
внаслідок випадіння атмосферних
опадів, відповідно до додатку №1 , який
є невід'ємною частиною договору.

Додатком №1 до договору позивач
зазначає виробничий скид стічних вод,
скид води спожитої із свердловини
(пункти 1, 2), а пунктом 3 зазначено
додатковий обсяг стічних вод, що
утворюються внаслідок випадіння
атмосферних опадів з посиланням на
пункти 4.10, 4.11, 4.12, 4.13 Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України з приміткою:
за даними наданими гідрометеоцентром.

При розгляді спору суд виходить із
того, що статтею 3 ЦК України зазначено
загальні засади цивільного
законодавства, в тому числі свободу
договору (пункт 3 ч.1 ст. 3 ЦК України).
Свобода договору означає право
фізичних та юридичних осіб вільно
встановлювати свої права і обов'язки
на основі договору і у визначені
будь-яких умов договору, які не
суперечать законодавству .

Статтею 627 ЦК України також
встановлено, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначені умов договору з
урахуванням вимог Цивільного Кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч.3 ст. 6 ЦК України
сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також в
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами.

Загальний порядок укладення договорів
визначено статтею 181 ГК України,
відповідно до якої за наявності
заперечень щодо окремих пунктів
запропонованого договору, сторона, яка
одержала проект договору, складає
проект розбіжностей, про що робиться
застереження в договорі, та в
двадцятиденний строк надсилає два
примірники протоколу розбіжностей
разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол
розбіжностей до договору відповідно
до ч.5 ст. 181 ГК України зобов'язана
протягом 20 днів розглянути його, в цей
же строк вжити заходів для
врегулювання розбіжностей з другою
стороною та включити до договору всі
прийняті пропозиції, а ті розбіжності,
які залишилися неврегульованими,
передати в цей же строк до суду.

Таким чином, з урахуванням
вищезазначених норм, у разі
недосягнення сторонами згоди за
розбіжностями до договору про надання
послуг та неврегулювання цих
розбіжностей, виконавець послуги
вправі звернутися до суду за захистом
свого права на підставі ст. 16 ЦК
України, статей 20, 187 ГК України, в тому
числі шляхом визнання договору
укладеним на умовах, передбачених
нормативним актом, що містить
обов'язковий характер.

Позовні вимоги за спірним договором
позивач обґрунтовує пунктами 4.10, 4.11,
4.12, 4.13 «Правил користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України»,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 27.06.2008 року за
№ 190 та зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 07.10.2008 року за № 936/15627
(зі змінами, внесеними згідно наказу
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 27.03.2012 року №
131 зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.04.2012року № 557/20870).

Однак, пунктом 4.10 вищезазначених
Правил (зі змінами, внесеними згідно з
наказами Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 27.03.2012 року № 131 та від
24.10.2012року №541) передбачена формула
визначення середньорічного об'єму
стічних вод, що утворюються внаслідок
випадання атмосферних опадів,
сніготанення та здійснення
поливально-мийних робіт під час
прибирання територій які
неорганізовано потрапляють в мережі
водовідведення споживачів, або через
дощозбірники і колодязі на мережах
водовідведення які розташовані на
території споживача, у мережі
водовідведення виробника.

До того ж, відповідно до абзацу 2 пункту
1.1. вищезазначених Правил ці Правила є
обов'язковими для всіх юридичних осіб
незалежно від форми власності і
підпорядкування та фізичних
осіб-підприємців, що мають у
власності, господарському віданні або
оперативному управлінні об'єкти,
системи водопостачання та
водовідведення, які безпосередньо
приєднані до систем централізованого
коммунального водопостачання та
водовідведення і з якими виробником
укладено договір на отримання питної
води, скидання стічних вод.

Таким чином, передумовою включення до
договору спірного пункту 4.5 та додатку
№1 до нього щодо оплати додаткового
обсягу стічних вод, що неорганізовано
потрапляють в мережі водовідведення
споживача або через дощозбірники і
колодязі, є наявність у власності або
користуванні відповідача як
споживача, об'єктів системи
водопостачання та водовідведення, які
приєднанні до системи комунального
водопостачання та водовідведення, а
також не тільки наявність на його
території дощозбірників і колодязів,
але і можливість потрапляння через
них додаткового обсягу стічних вод у
мережі позивача (водоканалу).

Відповідно до пункту 3.1 Правил №190
встановлено, що розрахунки за спожиту
питну воду та скид стічних вод
здійснюються на основі показників
засобів обліку. У разі ж відсутності у
споживача засобів обліку на
каналізаційних випусках кількість
стічних вод визначається за кількістю
води, що надходить з мереж
централізованого водопостачання та з
інших джерел.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору (ст.32 ГПК України). Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).
Письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії.

Належними визнаються ті докази, які
містять відомості про факти, що
входять у предмет доказування у справі,
та інші факти, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Статтями 4-2, 4-3 ГПК України
встановлено, що господарський судовий
процес здійснюється на засадах
змагальності та рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом. При цьому, принцип
змагальності передбачає покладення
тягаря доказування на сторони,
покладення на них відповідальності за
доведеність їхніх вимог чи
заперечень; вимагає від сторін
ініціативи та активності в реалізації
їхніх процесуальних прав.

Однак, як при зверненні з позовом, так і
в наступні засідання суду позивач не
надав доказів які б відповідали
принципам належності та допустимості
в розумінні ст. 32, 34, 36 ГПК України та
підтверджували б викладені в позовній
заяві факти неорганізованого
потрапляння стічних вод у періоди
дощів та сніготанення з мереж
водовідведення відповідача або через
зливоприймачі і колодязі, розташовані
на його території, у мережі позивача, як
це передбачено пунктом 4.10
вищезазначених Правил, на які позивач
посилається як на нормативний
документ на підставі якого він
просить укласти договір з урахуванням
його редакції пункту 4.5.

До того ж, і сама редакція пункту 4.5
викладена в договорі позивача, яку
позивач просить затвердити, не
відповідає змісту пункту 4.10 Правил,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України №190 від
27.06.2008року.

Так, із наданих відповідачем доказів та
генерального плану території
підприємства вбачається, що
дощозбірники, які розташовані на
території відповідача, не приєднані до
мереж позивача, а колодязі є герметично
закритими та розташовані в верхній
частині території під нахилом біля 40см
і вода під час дощів та сніготанення
потрапляє не до них, а до
дощозбірників, розміщених в нижній
частині території, які безпосередньо і
забезпечують приймання стічних вод, в
тому числі і тих, які неорганізовано
потрапляють до неї, та які не
приєднані до мереж позивача.

Доказів, якими б спростовувалися
зазначені факти, представниками
позивача не надано, незважаючи на те,
що, за їх посиланнями, ними було
здійснено обстеження території
відповідача, однак акту обстеження
суду не надано.

Встановлені судом обставини та
наведені вище норми права є підставою
для визнання укладеним договору № 158-к
від 01.04.2014року, з урахуванням протоколу
узгодження від 13.05.2014року за
виключенням пункту 4.5.

Судові витрати по сплаті судового
збору відповідно до ст. 49 ГПК України
відносяться на позивача.

В засіданні оголошувалася
вступна та резолютивна частина
рішення.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 77, 82-85 ГПК України,
суд

в и р і ш и в :

1. Визнати укладеним договір на
подачу холодної води та послуги по
прийманню та очищенню стічних вод №
158-к від 01.04.2014 року між міським
комунальним підприємством "Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Херсона" та
публічним акціонерним товариством
«Херсонбудтранс» у запропонованій
міським комунальним підприємством
"Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Херсона" редакції, з
урахуванням протоколу узгодження
розбіжностей від 13.05.2014року за
виключенням пункту 4.5.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 11 червня 2014р.

Суддя
З.І. Ємленінова