ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2014 р.
Справа № 907/543/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді
Мельник Г.І.

суддів
Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Фірми
"Йенс Функе Хольцхандел",

м. Ломмач/Доршнітц,
Німеччина б/н від 15.03.2014 року

на рішення господарського суду
Закарпатської області від 20.02.2014року

у справі № 907/543/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕНО Меблі Лтд", м.
Мукачево

до відповідача 1 Дочірнього
підприємства "Старвуд Холдинг"
Товариства з обмеженою

відповідальністю "Юридична
група "Ініціаліс", с. Розівка
Ужгородського

району Закарпатської
області

до відповідача 2 Фірми "Йенс Функе
Хольцхандел", м. Ломмач/Доршнітц,
Німеччина

про стягнення солідарного
суми 2 400,00 євро (24821,00 грн.)

за участю представників:

від позивача - Маркусь М.І. представник
(довіреність б/н від 03.06.2014 року)

Рябінічева А.С.
представник (довіреність б/н від 03.06.2014
року)

від відповідача 1 - не з'явилися

від відповідача 2 - Субота М.І.
представник (договір № 136 від 10.03.2014
року)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Закарпатської області від 20.02.2014р. у
справі № 907/543/13 (суддя Івашкович І.В.)
позов задоволено повністю; стягнуто
солідарно з Дочірнього підприємства
"Старвуд Холдинг" Товариства з
обмеженою відповідальністю "Юридична
група "Ініціаліс" та з Фірми "Йенс Функе
Хольцхандел" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ено Меблі
Лтд" суму 2400,00 євро заборгованості;
стягнуто з Дочірнього підприємства
"Старвуд Холдинг" Товариства з
обмеженою відповідальністю "Юридична
група "Ініціаліс" на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю "Ено
Меблі Лтд" суму 1720,50 грн. відшкодування
витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що
між сторонами існували договірні
правовідносини щодо купівлі-продажу
товару, зобов'язання по яких
відповідачем 2 виконані не у повному
обсязі, у зв'язку з чим у Фірми "Йенс
Функе Хольцхандел" утворилася
заборгованість, доказів погашення якої
станом на день розгляду спору суду не
подано. Разом з тим, враховуючи
положення Договору поруки, судом
першої інстанції вирішено питання щодо
солідарної відповідальності
відповідачів, а відтак щодо
солідарного стягнення з відповідача 1
та відповідача 2 на користь позивача
заборгованості за неналежне виконання
зобов'язань за умовами Контракту № 1/02
2013 купівлі-продажу.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням місцевого господарського
суду Фірма "Йенс Функе Хольцхандел"
оскаржила його в апеляційному порядку,
звернувшись до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою б/н від 15.03.2014 року,
в якій просить рішення Господарського
суду Закарпатської області від 20.02.2014р.
у справі № 907/543/13 скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позову, оскільки вважає, що
судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, а також недоведені
обставини, які суд визнав
встановленими.

Свої доводи скаржник аргументує,
зокрема тим, що місцевим господарським
судом справу розглянуто за відсутності
відповідача 2, якому належним чином не
було повідомлено про час та місце
судового засідання.

Поряд з цим скаржник покликається
на те, що між Фірмою "Йенс Функе
Хольцхандел" та ТзОВ «Ено Меблі Лтд» не
було укладено жодних контрактів, фірма
не замовляла та не отримувала від ТзОВ
«Ено Меблі Лтд» товару. Більше того,
апелянт зазначає про порушення судом
першої інстанції ст. 36 та ст. 43 ГПК
України, оскільки не було витребувано
оригінал Контракту № 1/02-2013, та
покликається на те, що підпис на
Контракті № 1/02-2013 не належить
керівнику Фірми "Йенс Функе
Хольцхандел".

Крім цього, скаржник звертає
увагу на те, що між Фірмою "Йенс Функе
Хольцхандел" та Дочірнім підприємством
"Старвуд Холдинг" Товариства з
обмеженою відповідальністю "Юридична
група "Ініціаліс" також не будо
укладено жодних договорів.

Скориставшись своїм правом,
наданим ст. 96 ГПК України, Товариство з
обмеженою відповідальністю "ЕНО Меблі
Лтд" подало відзив на апеляційну
скаргу, в якому доводи скаржника
спростовує та просить залишити рішення
господарського суду Закарпатської
області від 20.02.2014 року у справі № 907/543/13
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення. При цьому, до відзиву на
апеляційну скаргу позивачем додано
копію ВМД № 305090000/2013/002334 від 15.02.2013р.,
копії міжнародних
товарно-транспортних декларацій (CMR)
від 15.02.2013р. та від 27.02.2013р., копія фіто
санітарного сертифікату 75/08-015/УР-038478,
копії інвойсів (рахунків) від 15.02.2013р. та
від 27.02.2013р., копія платіжного
повідомлення від 01.03.2013р. з перекладом
на українську мову, копія остаточного
платіжного повідомлення від 01.03.2013р. з
перекладом на українську мову, копія
реєстрації відправки на митниці в
Німеччині, з перекладом на українську
мову, копія довідки ПАТ «Креді Агріколь
Банк» від 12.05.2014р., копія рахунку
відповідача 05/2013 від 04.03.2013р. з
перекладом на українську мову.

Поряд з цим, 03 червня 2014 року
Львівському апеляційному
господарському суду від позивача
поступило клопотання про долучення до
матеріалів справи копії листа Чопської
митниці від 23.05.2014р., копії листа
компанії Verkauf von Brennholz від 28.05.2014р., копії
рахунку Йенс Функе Хольцхандел від
04.03.2013р. № 05/2013 з перекладом, копії CMR від
01.03.2013р. з перекладом, копії Договору
заявки № 13/02 від 13.02.2013р., копії рахунку
відповідача 05/2013 від 04.03.2013р. з
перекладом, довіреності представника.

Також, скориставшись своїм
правом, наданим ст. 96 ГПК України,
Дочірнє підприємство "Старвуд Холдинг"
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Юридична група
"Ініціаліс" подало відзив на апеляційну
скаргу, в якому зазначає, що обставини
встановлені місцевим господарським
судом підтверджені документально та
відповідачем 1 визнаються позовні
вимоги. Крім цього, відповідач 1 не
заперечує проти винесеного рішення та
просить залишити його в силі.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 24.03.2014р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено справу до
розгляду на 22.04.2014р. Ухвалою
Львівського апеляційного
господарського суду від 22.04.2014р.
розгляд апеляційної скарги відкладено
на 13.05.2014р. Ухвалою Львівського
апеляційного господарського суду від
13.05.2014р., зокрема, строк розгляду
апеляційної скарги продовжено та
розгляд апеляційної скарги відкладено
на 03.06.2014р.

В дане судове засідання прибули
представники позивача та відповідача 2,
проте, відповідач 1 явки уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, хоча своєчасно та належним
чином був повідомлений про час та місце
розгляду апеляційної скарги, що
підтверджується ухвалою Львівського
апеляційного господарського суду від
13.05.2014р.

Враховуючи ту обставину, що
відповідач 1 належним чином був
повідомлений про час, місце розгляду
апеляційної скарги та наслідки неявки
в судове засідання, а в матеріалах
справи достатньо доказів для прийняття
законного та обґрунтованого рішення,
судова колегія дійшла до висновку про
можливість розгляду апеляційної
скарги за відсутності представника
відповідача 1.

Слід зазначити, що суд оцінює
належність, допустимість та
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності. Разом з тим,
оцінка зібраних доказів здійснюється
за внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи в їх сукупності на підставі
принципів судочинства.

Розглянувши апеляційну скаргу,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача 2, вивчивши
матеріали справи та оцінивши наявні в
ній докази, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення місцевим господарським
судом, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
при винесенні оскаржуваного рішення
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що рішення Господарського суду
Закарпатської області від 20.02.2014р. у
справі № 907/543/13 слід залишити без змін,
апеляційну скаргу Фірми "Йенс Функе
Хольцхандел" без задоволення, виходячи
з наступного.

Аналізом матеріалів справи
встановлено, що 11.02.2013р. між ТзОВ "Ено
Меблі Лтд" (Продавець) та Фірмою "Йенс
Функе Хольцхандел" (Покупець) укладено
Контракт №1/02 2013 купівлі-продажу
(надалі - Контракт) (а.с. 15-19), відповідно
до умов якого Продавець продає, а
Покупець купує дрова камінні (Товар),
об'єм, ціна, транспорт, упаковка, строки
поставки якого визначаються у
Додатках, які є невід'ємними частинами
даного Контракту (п. 1.1., 1.2. Контракту).

Відповідно до п. 1.3. Контракту
загальна сума поставок Товару за даним
Контрактом складає 24000 євро.

Згідно п. 3.1. Контракту поставка
товару здійснюється у відповідності до
вимог Інкотермс 2000, на умовах DDU
Німеччина або FCA Україна.

Пунктом 4. Контракту визначено
порядок розрахунків та передбачено, що
повна оплата (100%) вартості поставленої
партії товару підлягає перерахуванню
Покупцем на рахунок Продавця протягом 2
календарних днів після дати поставки
Товару.

У відповідності до п. 6. Контракту
прийом товару по кількості і якості
здійснюється на основі специфікації і
рахунку на складі отримувача.

Документальними доказами у справі
встановлено, що 11.02.2013р. між ТзОВ "Ено
Меблі Лтд" (Продавець) та Фірмою "Йенс
Функе Хольцхандел" (Покупець) укладено
Додаток 1 до Договору купівлі-продажу
№1/02 2013 від 11.02.2013р. (а.с. 20), відповідно до
умов якого сторони визначили основні
характеристики товару (камінних дров),
умови поставки - FCA Україна, а також
найменування та адресу отримувача.

З'ясуванням доказів у справі
встановлено, що 27.02.2013 року між ТзОВ "Ено
Меблі Лтд" (Кредитор) та Дочірнім
підприємством "Старвуд Холдинг"
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юридична група
"Ініціаліс" (Поручитель) укладено
Договір поруки № ПР1/2013 (надалі -
Договір поруки) (а.с. 21-22), відповідно до
умов якого Поручитель зобов'язується
солідарно відповідати перед
Кредитором за виконання всіх
зобов'язань фірмою "Йенс Функе
Хольцхандел" (далі - Боржник), що
виникнуть з Контракту № 1/02 2013 від
11.02.2013р. (далі - Основний договір),
укладеного між Кредитором і Боржником
(п. 1.1.).

Згідно з п. 4.1. Договору поруки у разі
невиконання Боржником своїх
зобов'язань за Основним договором
протягом 60 днів, Кредитор має право
звернутися з вимогою про виконання
таких зобов'язань до Поручителя.

У відповідності до п. 4.2. Договору
поруки, у разі виконання Поручителем за
Боржника зобов'язань перед Кредитором
за Основним договором Кредитор
зобов'язується передати поручителю
документи, які підтверджують вимоги до
Боржника.

Пунктом 6.1. Договору поруки визначено,
що строк дії цього Договору збігається
зі строком дії Основного договору, крім
випадків, визначених у ст. 559 Цивільного
кодексу України.

Контракт - письмова угода, договір, за
яким сторони, що його уклали, мають
взаємні зобов'язання.

За юридичною природою вказаний
контракт можна ототожнити з договором
купівлі-продажу, а тому до нього
застосовуються норми глави 54
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України).

Як вже зазначалося вище, відповідно до
п. 3.1. Контракту поставка товару
здійснюється у відповідності до вимог
Інкотермс 2000, на умовах FCA Україна.

Відповідно до Інкотермс 2000 (офіційних
правил тлумачення торговельних
термінів Міжнародної торгової палати
(редакція 2000 року), термін FСА
"франко-перевізник" означає, що
продавець здійснює поставку товару,
який пройшов митне очищення для
експорту, шляхом передання
призначеному покупцем перевізнику у
названому місці.

Згідно статті А.1 терміну FСА (надання
товару у відповідності з договором),
"Продавець зобов'язаний надати товар із
комерційним рахунком-фактурою або
еквівалентним йому електронним
повідомленням, у відповідності з
умовами договору купівлі-продажу, а
також будь-які інші докази
відповідності, які можуть вимагатися
за договором."

У відповідності до статті А.З терміну
FСА (Договори перевезення та
страхування), "а) Договір перевезення.
Немає зобов'язань. Проте, за наявності
прохання покупця або відповідної
комерційної практики, у випадку, якщо
покупець своєчасно не дав інших
указівок, продавець вправі укласти
договір перевезення на звичайних
умовах за рахунок і на ризик покупця.

У будь-якому випадку продавець може
відмовитися від укладання такого
договору. В такому разі він повинний
негайно сповістити про це покупця."

Згідно статті А.4 терміну FСА (Поставка),
"Продавець зобов'язаний надати товар
перевізнику або іншій особі,
призначеній покупцем або обраній
продавцем у відповідності зі статтею
А.З "а", у названому місці у день чи в
межах періоду, що узгоджені сторонами
для здійснення поставки.

Поставка вважається здійсненою,

1) якщо названим місцем поставки є
площі продавця: коли товар
завантажений на транспортний засіб,
наданий перевізником, що призначений
покупцем, чи іншою особою, що діє від
імені останнього;

2) якщо назване місце перебуває
за межами площ продавця: коли товар
наданий у

розпорядження перевізника чи
іншої особи, призначеної покупцем або
обраної

продавцем відповідно до статті
А.З "а", нерозвантаженим з транспортного
засобу

продавця.

Відповідно до ст. А8 терміну FCA (Докази
поставки, транспортні документи або
еквівалентні електронні повідомлення),
«Продавець зобов'язаний за власний
рахунок надати покупцю звичайні докази
поставки товару у відповідності зі ст.
А.4.

З'ясуванням доказів у справі
встановлено, що на підставі умов
Контракту № 1/02 2013 від 11.02.2013р. Продавцем
(ТзОВ «ЕНО Меблі Лтд») було здійснено
Покупцю (Фірмі "Йенс Функе Хольцхандел")
поставку товару - дрова паливні, бук,
діаметр 3-15 см, довжина 33 см, вартістю 2400
євро, що підтверджено вантажно-митною
декларацією від 27.02.2013р. №305090000/2013/003063,
інвойсом № JH-013-0 від 17.02.2013р. та
міжнародною товарно-транспортною
накладною від 01.03.2013р.

Так, як вбачається з Договору-заявки №
13/02 від 13.02.2013 року замовником вантажу
(товару - дрова в ящиках на піддонах) є
Фірма "Йенс Функе Хольцхандел". Товар
завантажено 27.02.2013 року Товариством з
обмеженою відповідальністю «ЕНО Меблі
Лтд» та замитнено у м. Мукачево,
Закарпатської області. При цьому
встановлено, що вантаж розмитнено в
Герліц G.Schreur International GmbH An der Autobahn 1, 02828
Gцrlitz Schreur G Zollservice GesmbH A-4975 Suben, Nr. 14 та
розвантажено в Rolf Burkhardt - Verkauf von Brennholz
Schleusenstr, 11 96247 Michelau.

Разом з тим, документальними доказами у
справі встановлено, що міжнародна
товарно-транспортна накладна
засвідчує факт відправлення товару
Фірмою Йенс Функе та отримання товару -
Рольф Букгард, при цьому місцем
розвантаження є м. Міхелау, Німеччина, а
місцем відвантаження - Україна 27.02.2013р.
Водночас, встановлено, що вантаж
складено в Дюдвігсдорфі 01.03.2013р. та
отримано 02.03.2013р., Рольф Букгард, за
адресою Schleusenstr, 11 96247 Michelau.

Більше того, відповідно до листа
Чопської митниці Міндоходів №
03.1-2-17-40/3493 від 23.05.2014р. підтверджено факт
перетину кордону товарами оформленими
на митному посту «Мукачеве» Чопської
митниці Міндоходів, зокрема, згідно ВМД
№ 305090000/2013/003063 від 27.02.2014р. При цьому,
зазначено, що митне оформлення
реекспорту товарів, митне оформлення
яких було проведено згідно ВМД
305090000/2013/003063 від 27.02.2014р. не
здійснювалось.

Таким чином, судовою колегією
встановлено, що товар (дрова камінні)
завантажено 27.02.2013р. в м. Мукачево,
Україна; замитнено 27.02.2013р. (згідно
відмітки Чопської митниці на
вантажо-митній декларації
№305090000/2013/003063); розмитнено та отримано
02.03.2013р. Рольф Букгард, за адресою
Schleusenstr, 11 96247 Michelau.

Разом з тим, перевіряючи доводи
апеляційної скарги в частині
покликання скаржника на те, що між
Фірмою "Йенс Функе Хольцхандел" та ТзОВ
«ЕНО Меблі Лтд» не було укладено жодних
контрактів та договорів, а фірма не
замовляла та не отримувала товару,
колегія суддів вважає такі
необґрунтованими та безпідставними,
оскільки виникнення між сторонами
правовідносин купівлі-продажу,
підтверджується матеріалами справи,
зокрема, інвойсом, вантажно-митною
декларацію, міжнародною
товарно-транспортною накладною та
договором-заявкою. Більше того, з
матеріалів справи встановлено та не
заперечується сторонами, що поставка
товару за Контрактом вже відбувалася,
що підтверджується, зокрема,
вантажно-митною декларацію
№305090000/2013/002334 від 15.02.2013р., та була
оплачена відповідачем 2 в повному
обсязі в розмірі 2300 євро, що
підтверджується банківською випискою
і довідкою АТ «Креді Агріколь».

Водночас, покликання скаржника на те,
що Контракт підписано не ним, колегія
суддів відхиляє, також враховуючи
положення ст. 11 Конвенції Організації
Об'єднаних Націй про договори
міжнародної купівлі-продажу товарів
від 11.04.1980р., оскільки не вимагається,
щоб договір купівлі-продажу укладався
чи підтверджувався в письмовій формі
або підпорядковувався іншій вимозі
щодо форми.

Відповідно до вимог ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним. Враховуючи встановлений
законом принцип презумпції
правомірності правочину, відповідний
контракт є чинним, ніким не оспорюється
отже, його положення підлягають
обов'язковому виконанню сторонами.

Водночас, з матеріалів справи
встановлено, що згідно умов укладеного
між сторонами Контракту № 1/02 2013 від
11.02.2013р. товар було відвантажено на
умовах /FСА, Україна/ шляхом вручення
його перевізнику (транспортній
організації) - ФОП Оверко Н.Д.

Пунктом 5 правил Інкотермс 2000
(офіційних правил тлумачення
торговельних термінів Міжнародної
торгової палати (редакція 2000 року)
передбачено, що відповідно до "C" -
термінів, продавець повинен укласти
договір на перевезення, не приймаючи,
проте, на себе ризик втрати чи
пошкодження товару або додаткові
витрати внаслідок подій, що мають місце
після відвантаження та відправлення
товару (CFR, CIF, CPT і CIP).

Термін "фрахт/перевезення оплачено до
..." означає, що продавець здійснює
поставку товару шляхом його передання
перевізнику, призначеному ним самим.
Додатково до цього, продавець
зобов'язаний оплатити витрати
перевезення товару до названого місця
призначення. Це означає, що покупець
приймає на себе всі ризики та будь-які
інші витрати, що можуть виникнути після
здійснення поставки товару у
вищезазначений спосіб.

Під словом "перевізник" розуміється
будь-яка особа, що на підставі договору
перевезення зобов'язується здійснити
або забезпечити здійснення
перевезення товару залізницею,
автомобільним, повітряним, морським,
внутрішнім водним транспортом або
комбінацією цих видів транспорту.

Відтак, на умовах 100% післяоплати
протягом 2 днів після дати поставки
(згідно п. 4.1. Контракту), на умовах FCA
(Україна) ТзОВ «ЕНО Меблі Лтд»
(Постачальник) продав Фірмі «Йенс Функе
Хольцхандел» (Покупець) та поставив
Verkauf von Brennholz (Вантажоотримувач) товар,
загальна вартість якого становить 2 400,00
Євро, згідно інвойсу (рахунку-фактури)
№ JH-013-0 від 27.02.2013р. (а.с. 25).

Відвантаження 27.02.2013р. ТзОВ «ЕНО Меблі
Лтд» товару та його отримання 02.03.2013р.
Verkauf von Brennholz підтверджується
міжнародною товаро-транспортною
наладною (CMR), підписаною та скріпленою
печатками сторін. Разом з тим, в наданій
суду вантажно-митній декларації
№305090000/2013/003063 міститься відмітка
митного органу про перетин кордону
перевізником (ФОП Оверко Н.В.), датована
27.02.2013р.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів вважає обґрунтованим висновок
суду першої інстанції про те, що
матеріалами справи підтверджено факт
належного виконання позивачем своїх
зобов'язань за Контрактом, проте факт
проведення відповідачем оплати
вартості поставленого позивачем
товару підтверджений не був, внаслідок
чого, у відповідача 2 виникла
заборгованість у розмірі 2 400,00 Євро.

Згідно з ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання
зобов'язання-відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання
виникає, зокрема із господарського
договору (ст. 174 Господарського кодексу
України).

Статтею 509 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Статтею 11 ЦК України визначено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Водночас, ст.174 ГК України
визначає, що однією з підстав
виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України по
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю -
продаж, якщо інше не встановлено
договором, законом або не випливає з
характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено,
що за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 692 ЦК
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Відповідно ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог-відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

У відповідності до ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 181 ГК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Таким чином, з огляду на
викладене, з врахуванням
документальних доказів у справі та
умов Договору поруки № ПР1/2013, колегія
суддів Львівського апеляційного
господарського суду вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог в частині солідарного стягнення
з відповідачів на користь позивача
заборгованості у розмірі 2 400,00 Євро за
неналежне виконання зобов'язань за
Контрактом.

У апеляційній скарзі скаржник
покликається на те, що справу
розглянуто за відсутності відповідача
2, якому належним чином не було
повідомлено про час та місце судового
засідання.

Перевіривши ці доводи
апеляційної скарги, колегією суддів
встановлено наступне.

Відповідно до положень Конвенції про
вручення за кордоном судових та
позасудових документів у цивільних або
комерційних справах (Гаага, 1965), з
урахуванням приписів ст. ст. 125, 126
Господарського процесуального кодексу
України, господарським судом
Закарпатської області вжито заходи
щодо належного повідомлення
відповідача 2 - Фірми "Йенс Функе
Хольцхандел", м. Ломмач/Доршнітц,
Німеччина про час та місце судового
розгляду справи.

Так, з матеріалів справи встановлено,
що ухвалу господарського суду
Закарпатської області від 19.08.2013р.
надіслано Голові Верховного
земельного суду (Шлосплатц, 1, м.
Дрезден, Німеччина, 01067) для вручення
фірмі "Йенс Функе Хольцхандел", м.
Ломмач/Доршнітц, Німеччина. Разом з тим,
встановлено, що від Вищого суду землі в
м. Дрезден надіслано заяву (вх.
№02.5.1-17/117-73/13 від 15.10.2013р.) із доданим
сертифікатом про доставку, яким
підтверджено виконання запиту про
доставку документів та вручення
надісланих документів 20.09.2013р. за
адресою відповідача 2: 01623 Ломмач,
Унтере Дорфштрассе 146.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції вжито всіх
передбачених законодавством заходів
щодо належного повідомлення
відповідача 2 про час та місце розгляду
справи, відтак покликання апелянта в
цій частині судова колегія вважає
безпідставними.

13 травня 2014 року Львівському
апеляційному господарському суду від
відповідача 2 поступила заява про
припинення провадження у справі,
оскільки розділом 9 Контракту
передбачено порядок врегулювання
спорів арбітражним судом.

Розглянувши подану заяву та
заслухавши у судовому засіданні доводи
та міркування учасників судового
процесу, колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
відмовляє в її задоволенні з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про
міжнародне приватне право» зміст
правочину може регулюватися правом,
яке обрано сторонами, якщо інше не
передбачено законом. У разі
відсутності вибору права до змісту
правочину застосовується право, яке
має найбільш тісний зв'язок із
правочином. Якщо інше не передбачено
або не випливає з умов, суті правочину
або сукупності обставин справи, то
правочин більш тісно пов'язаний з
правом держави, у якій сторона, що
повинна здійснити виконання, яке має
вирішальне значення для змісту
правочину, має своє місце проживання
або місцезнаходження.

Статтею 44 Закону України «Про
міжнародне приватне право»
передбачено, що у разі відсутності
згоди сторін договору про вибір права,
що підлягає застосуванню до цього
договору, застосовується право
відповідно до частин другої і третьої
статті 32 цього Закону, при цьому
стороною, що повинна здійснити
виконання, яке має вирішальне значення
для змісту договору, є продавець - за
договором купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Закону України "Про
міжнародне приватне право" суди можуть
приймати до свого провадження і
розглядати будь-які справи з іноземним
елементом, зокрема у випадку, якщо дія
або подія, що стала підставою для
подання позову, мала місце на території
України.

Більше того, у відповідності до ст. V, VI
Європейської конвенції "Про
зовнішньоторговельний арбітраж" (1961р.,
підтверджено Україною 24.11.1993р. та
04.01.1994р.) правовідносини поручительства
між українськими підприємствами є поза
межами компетенції третейського
арбітражу.

Враховуючи вищезазначені норми
матеріального права та положення
Контракту колегія суддів вважає, що
даний спір підлягає вирішенню за
місцем знаходження продавця-позивача,
а справа є підвідомчою суду України.
При цьому, оцінюючи покликання
скаржника на п. 9 Контракту про
арбітражне застереження, яким не
визначено належним чином орган
вирішення спорів, колегія суддів
вважає, що в силу ст. 15 Господарського
процесуального кодексу України даний
спір є підсудним господарському суду
за місцем знаходження одного з
відповідачів за вибором позивача, а
саме відповідача 1.

З огляду на викладене та оцінюючи
документальні докази в їх сукупності,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає обґрунтованим висновок
місцевого господарського суду про
задоволення позовних вимог шляхом
стягнення з відповідача 1 та
відповідача 2, як солідарних боржників,
заборгованості та зазначає, що
скаржником у справі не доведено
обставини на які він покликається, як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень; господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що рішення Господарського суду
Закарпатської області від 20.02.2014р.
відповідає матеріалам справи,
ґрунтується на чинному законодавстві і
підстав для його скасування немає, а
інші зазначені в апеляційній скарзі
доводи скаржника не відповідають
матеріалам справи, документально не
обґрунтовані, не базуються на
законодавстві, що регулює спірні
правовідносини, а тому не визнаються
такими, що можуть бути підставою згідно
ст. 104 ГПК України для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в
апеляційному порядку, відповідно до
вимог ст. 49 ГПК України покласти на
скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, - Львівський апеляційний
господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду
Закарпатської області від 20.02.2014р. у
справі № 907/543/13 залишити без змін,
апеляційну скаргу Фірми "Йенс Функе
Хольцхандел", м. Ломмач/Доршнітц,
Німеччина б/н від 15.03.2014 року - без
задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення
Господарського суду Закарпатської
області в апеляційному порядку
покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена
в касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в
Господарський суд Закарпатської
області.

Повний текст постанови складений
06.03.2014р.

Головуючий-суддя
Мельник Г.І.

Суддя
Михалюк О.В.

Суддя
Новосад Д.Ф.