ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.06.2014 Справа № 920/768/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Хімпостачання», м.Харків

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумський завод
гумотехнічних виробів», м.Суми

про стягнення 51679 грн. 55 коп.

СУДДЯ СОП'ЯНЕНКО О.Ю.

при секретарі с/з Пігарєвій І.О.

Представники сторін:

Від позивача: Гоков О.В., довіреність
б/н від 02.06.2014 року

Від відповідача: не прибув

Суть спору: позивач, згідно вимог
позовної заяви, просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 51679 грн. 55
коп. боргу, а саме: 49200 грн. 00 коп. -
заборгованості за поставлений товар, 659
грн. 15 коп. - 3% річних, 1820 грн. 40 коп. -
інфляційних витрат та 1827 грн. 00 коп. -
витрат по сплаті судового збору.

Відповідач відзиву на позовну заяву не
подав, проте вдруге подав клопотання
про відкладення розгляду справи № 355
від 02.06.2014 року, відповідно до якого
просить перенести розгляд справи, у
зв'язку з тим, що ТОВ «Сумський завод
гумотехнічних виробів» працює на
триденному графіку роботи, а оскільки
засідання проводиться в четвер, тому
представник відповідача не може бути
присутнім в судовому засіданні.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі і наполягав на їх
задоволенні. Проти клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи представник позивача заперечив,
вважає його спрямованим на затягування
розгляду справи.

Також представник позивача подав
письмові пояснення з додатковим
обґрунтуванням своєї позиції у справі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши повноважного представника
позивача, дослідивши та оцінивши
надані докази, суд встановив:

Клопотання представника відповідача
про відкладення розгляду справи суд
вважає безпідставним, оскільки як
вбачається з матеріалів справи, за
клопотанням відповідача, у зв'язку з
неможливістю присутності представника
в засіданні суду розгляд справи було
відкладено на 20.05.2014 року. Відповідач
відзив на позов не подав, хоча мав
достатньо часу для підготовки та
подачі відзиву на позовну заяву з
правовим обґрунтуванням своєї позиції
у справі. Відповідач вдруге подав до
суду клопотання про відкладення
розгляду справи, у зв'язку з
неможливістю присутності
представника, оскільки підприємство
відповідача працює на триденному
графіку роботи. Відповідачем не надано
доказів щодо повно важності неприбуття
представника в засідання суду.
Відповідач не скористалась своїм
правом взяти участь у розгляді справи.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає клопотання представника
відповідача про відкладення розгляду
справи необґрунтованим та спрямованим
на затягування вирішення спору у
справі, тому у задоволенні зазначеного
клопотання суд відмовляє, а справу, з
огляду на достатність доказів для
прийняття рішення, вважає за можливе
розглянути за наявними у ній
матеріалами.

На підставі усної домовленості позивач
зобов'язався поставити відповідачу
товар (віск та бензойну кислоту). Як
вбачається з матеріалів справи,
позивач на підставі видаткової
накладної № 758 від 12.08.2013 року поставив
відповідачу віск ЯВ1 2712 90 39 90 на суму 16500
грн. 00 коп. та на підставі видаткової
накладної № 955 від 16.09.2013 року поставив
відповідачу віск ЯВ1 2712 90 39 90 та
бензойну кислоту на загальну суму 32700
грн. 00 коп. Видаткові накладні
підписані повноважними особами
позивача і відповідача та скріплені
печатками підприємств.

В матеріалах справи міститься
довіреність № 710/1 від 27.08.2013 року,
видана на ім'я Домашенко Сергія
Олександровича на отримання товарно -
матеріальних ціностей.

Згідно з ч.1 ст.181 Господарського
кодексу України господарський договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу
України встановлено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи управлінсько -
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші, надати
інформацію, тощо), або утриматися від
певних дій, а інший суб'єкт (управнена
сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до норм ст. 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або іншим
подібним використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного
кодексу України порушення зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ст.530 Цивільного
кодексу України, 05.11.2013 року позивач
направив відповідачу вимогу щодо
виконання грошових зобов'язань за
договором поставки у сумі 49200 грн. 00 коп.

Як свідчать матеріали справи,
зазначену вимогу відповідач отримав
06.11.2013 року, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Відповідач заборгованість в сумі 49200
грн. 00 коп. не сплатив в семиденний
термін. Прострочення виконання
зобов'язання почалось з 14.11.2013року.
Факт заборгованості відповідача в
зазначеній сумі підтверджується
первинними бухгалтерськими
документами, наданими позивачем.

За таких обставин, заборгованість
відповідача за поставлений позивачем
товар становить 49200,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних з
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Позивачем нараховано
відповідачу 659 грн. 15 коп. - 3% річних, 1820
грн. 40 коп. - інфляційних збитків.

Отже, передбачене законом право
кредитора вимагати спати боргу з
урахуванням процентів річних та
процентів за користування чужими
грошовими коштами є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утриманими ним грошовими
коштами, належними до сплати
кредиторові.

Вимога позивача щодо сплати
відповідачем 659 грн. 15 коп. - 3% річних, 1820
грн. 40 коп. - інфляційних збитків є
обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести суду ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивач, з урахуванням всіх обставин
справи, подав суду достатньо доказів,
які об'єктивно і у визначеному законом
порядку підтвердили його позицію. За
таких обставин, суд дійшов висновку, що
вимоги позивача є правомірними,
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Враховуючи викладене, на час розгляду
справи заборгованість відповідача
перед позивачем становить 51679 грн. 55
коп. боргу, а саме: 49200 грн. 00 коп. -
заборгованості за поставлений товар, 659
грн. 15 коп. - 3% річних, 1820 грн. 40 коп. -
інфляційних витрат. Відповідач
доказів сплати боргу не надав, не подав
і обґрунтованих заперечень вимогам
позивача.

Відповідно до Закону України «Про
судовий збір», ст.ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України позивачу за рахунок
відповідача відшкодовуються витрати
по сплаті судового збору у розмірі 1 827
грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про судовий збір»,
ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумський завод
гумотехнічних виробів» (40007, м.Суми,
вул.Прикордонна, 47; ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Хімпостачання» (61060, м.Харків,
пр.Московський, 140/1; ) 49200
грн. 00 коп. - заборгованості за
поставлений товар, 659 грн. 15 коп. - 3%
річних, 1820 грн. 40 коп. - інфляційних
витрат, 1827 грн. 00 коп. - витрат по сплаті
судового збору.

3.Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

У судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повний текст рішення підписано 10.06.2014
року.

Суддя
О.Ю. Соп'яненко