ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2014 р.
Справа № 914/4318/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді
Мельник Г.І.

суддів
Данко Л.С.

Новосад Д.Ф.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства

"Київське агентство
повітряних сполучень "Кий Авіа"

б/н від 18.04.2014 року

на рішення Господарського суду
Львівської області від 29.01.2014 року

у справі № 914/4318/13

за позовом Публічного
акціонерного товариства "Київське
агентство повітряних

сполучень "Кий Авіа", м. Київ

до відповідача 1 Публічного
акціонерного товариства Акціонерний
банк "Укргазбанк",

м. Київ

до відповідача 2 Приватного
підприємства "Торгівельна агенція
"Галицький ярмарок",

м. Львів

про визнання недійсним
договору іпотеки від 31.01.2011р.

за участю представників сторін:

від позивача - Коваль Я.Л. представник (
довіреність № 2-1-1539 від 29.10.2013 року )

від відповідача 1 - Улицька І.О. -
представник (довіреність № 378 від
01.07.2013року)

від відповідача 2 - не з'явилися

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 12.05.2014р. у
складі колегії: головуючого судді
Мельник Г.І., суддів Михалюк О.В.,
Новосад Д.Ф. апеляційну скаргу прийнято
до провадження та призначено до
розгляду в судовому засіданні. У
зв'язку з тимчасовою непрацездатністю
судді Михалюк О.В., розпорядженням
голови Львівського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014 року у
склад колегії для розгляду вказаної
справи замість судді Михалюк О.В.
введено - суддю Данко Л. С.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 29.01.2014 року у
справі №914/4318/13 (суддя Петрашко М.М.) в
задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що
позивачем належними та допустимими
доказами не доведено наявності підстав
для визнання оспорюваного правочину
недійсним та тим, що підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
Цивільним кодексом України.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням місцевого господарського
суду Публічне акціонерне товариство
"Київське агентство повітряних
сполучень "Кий Авіа" оскаржило його в
апеляційному порядку, звернувшись до
Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою б/н від 18.04.2014 року, в якій
просить скасувати рішення
господарського суду Львівської
області від 29.01.2014р. та прийняти нове
рішення, яким задоволити позовні
вимоги, оскільки вважає, що рішення
місцевого господарського суду
винесено з неповним з'ясуванням
обставин справи, що мають значення для
справи, судом порушено та неправильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права.

Свої доводи скаржник аргументує,
зокрема тим, що Договір іпотеки від
31.01.2014р., укладений між Приватним
підприємством "Торгівельна агенція
"Галицький ярмарок" та Публічним
акціонерним товариством Акціонерний
банк "Укргазбанк", грубо порушує права
та інтереси позивача.

Водночас, скаржник зазначає, що при
укладенні Договору іпотеки було
порушено норми ч. 3 ст. 65 Сімейного
кодексу України, а саме при
розпорядженні майном Приватного
підприємства "Торгівельна агенція
"Галицький ярмарок" його власник -
ОСОБА_4 зобов'язана була одержати згоду
свого чоловіка - ОСОБА_5

Крім цього, апелянт вважає, що судом
першої інстанції порушено норми
процесуального права, а саме норми ст.
32-34, 43 ГПК України, оскільки місцевий
господарський суд не вжив заходи для
всебічного, повного і об'єктивного
розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності.

Поряд з цим, скаржник покликається на
те, що підставою відмови у задоволенні
позову слугувала норма ч. 4 ст. 369 ЦК
України, згідно якої правочин щодо
розпорядження спільним майном,
вчинений одним із співвласників, може
бути визнаний судом недійсним за
позовом іншого співвласника у разі
відсутності у співвласника, який
вчинив правочин, необхідних
повноважень. Проте, як зазначає далі
скаржник, даною нормою не встановлено,
що такий правочин може бути визнаний
судом недійсним лише за позовом іншого
співвласника у разі відсутності у
іншого співвласника, який вчинив
правочин, необхідних повноважень.

Скориставшись своїм правом,
наданим ст. 96 ГПК України, Публічне
акціонерне товариство Акціонерний
банк "Укргазбанк" подало відзив на
апеляційну скаргу, в якому доводи
скаржника спростовує, не визнає їх та
просить рішення господарського суду
Львівської області від 29.01.2014р. у справі
№ 914/4318/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 12.05.2014р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено справу до
розгляду на 27.05.2014р. Ухвалою
Львівського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014р.
розгляд апеляційної скарги відкладено
на 10.06.2014р.

В дане судове засідання прибули
представники позивача та відповідача 1,
проте, відповідач 2 явки уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, хоча своєчасно та належним
чином був повідомлений про час та місце
розгляду апеляційної скарги, що
підтверджується ухвалою Львівського
апеляційного господарського суду від
27.05.2014р.

Враховуючи ту обставину, що
відповідач 2 належним чином був
повідомлений про час, місце розгляду
апеляційної скарги та наслідки неявки
в судове засідання, а в матеріалах
справи достатньо доказів для прийняття
законного та обґрунтованого рішення,
судова колегія дійшла до висновку про
можливість розгляду апеляційної
скарги за відсутності представника
відповідача 2.

Перевіривши доводи апеляційної
скарги, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача
1, вивчивши матеріали справи та
оцінивши наявні в ній докази,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення
місцевим господарським судом,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що рішення господарського суду
Львівської області від 29.01.2014р. у справі
№914/4318/13 слід залишити без змін,
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Київське
агентство повітряних сполучень "Кий
Авіа" без задоволення, виходячи з
наступного.

Аналізом матеріалів справи
встановлено, що 02 березня 2010 року між
Закритим акціонерним товариством
"Київське агенство повітряних
сполучень "Кий Авіа" (назву змінено на
Публічне акціонерне товариство
"Київське агенство повітряних
сполучень "Кий Авіа") та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Західний
авіаційний центр" укладено Договір про
надання фінансової допомоги на
поворотній основі (надалі - Договір від
02.03.2010р.) (а.с. 24-26), відповідно до умов
якого ЗАТ "Кий Авіа" в порядку та на
умовах, визначених цим Договором, надає
ТзОВ "Західний авіаційний центр"
фінансову допомогу у розмірі 3 700 000,00
грн. на поворотній основі, а ТзОВ
"Західний авіаційний центр"
зобов'язується використати її за
цільовим призначенням та повернути на
умовах, визначених цим Договором (п. 1.1.
Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору від 02.03.2010р.
фінансова допомога надається ТзОВ
"Західний авіаційний центр" з метою
здійснення оплати нежитлового
приміщення загальною площею 992,4 кв.м. за
адресою м. Львів, пл. Григоренка Г.
генерала, буд. 5 згідно Договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень
№ 2452 від 12.02.2010р.

У відповідності до п. 4.3.2. Договору від
02.03.2010р. ТзОВ "Західний авіаційний
центр" зобов'язане передати ЗАТ "Кий
Авіа" в заставу приміщення площею 992,4
кв.м. за адресою м. Львів, пл. Григоренка
Г. генерала, буд. 5 не пізніше 10 робочих
днів з моменту отримання права
власності на вказане приміщення, але не
пізніше 01.05.2010р.

Згідно з п. 4.3.3. Договору від 02.03.2010р.
ТзОВ "Західний авіаційний центр"
зобов'язане повернути фінансову
допомогу у розмірі 3 700 000,00 грн. ЗАТ "Кий
Авіа" не пізніше 10 червня 2010 року.

Поряд з цим, 26 травня 2010 року між
Закритим акціонерним товариством
"Київське агенство повітряних
сполучень "Кий Авіа" (назву змінено на
Публічне акціонерне товариство
"Київське агенство повітряних
сполучень "Кий Авіа") та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Західний
авіаційний центр" укладено Договір про
надання фінансової допомоги на
поворотній основі (надалі - Договір від
26.05.2010р.) (а.с. 27-29), відповідно до умов
якого ЗАТ "Кий Авіа" в порядку та на
умовах, визначених цим Договором, надає
ТзОВ "Західний авіаційний центр"
фінансову допомогу у розмірі 1 100 000,00
грн. на поворотній основі, а ТзОВ
"Західний авіаційний центр"
зобов'язується використати її за
цільовим призначенням та повернути на
умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 2.1. Договору від 26.05.2010р.
фінансова допомога надається ТзОВ
"Західний авіаційний центр" з метою
погашення заборгованості перед
Управлінням комунальної власності ДЕП
Львівської міської ради по Договору №
Г-6383-8 (Д-8) від 24.10.2008р.

Згідно з п. 4.3.3. Договору від 26.05.2010р.
ТзОВ "Західний авіаційний центр"
зобов'язане повернути фінансову
допомогу у розмірі 1 100 000,00 грн. ЗАТ "Кий
Авіа" не пізніше 26 червня 2010 року.

Письмові докази у справі засвідчують,
що на виконання умов Договору від
02.03.2010р. та Договору від 26.05.2010р. ЗАТ «Кий
Авіа» (назву змінено на ПАТ «Кий Авіа»)
надало ТзОВ "Західний авіаційний центр"
грошові кошти у розмірі 4 800 000,00 грн.
згідно платіжних доручень № І2171 від
10.03.2010р., № Р3143 від 06.04.25010р. та №І5549 від
09.06.2010р.

При цьому, факт повернення позивачу
грошових коштів ТзОВ "Західний
авіаційний центр" матеріалами справи
не підтверджено. Водночас, в судовому
засіданні Львівського апеляційного
господарського суду представник
позивача наголосила, що ТзОВ "Західний
авіаційний центр" порушило умови
Договору від 02.03.2010р. та Договору від
26.05.2010р., а саме не повернуло позивачу
грошові кошти та не передало в заставу
приміщення загальною площею 992,4 кв.м. за
адресою м. Львів, пл. генерала
Григоренка Г. буд.5.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом 27 грудня 2010 року між ТзОВ
"Західний авіаційний центр" (Продавець)
та ПП "Торгівельна агенція "Галицький
ярмарок" (Покупець) укладено Договір
купівлі-продажу нежитлових приміщень,
відповідно до умов якого Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю належні Продавцю на праві
власності нежитлові приміщення
загальною площею 992,4 кв.м., які
розташовані за адресою м. Львів, площа
Григоренка Г. генерала, будинок 5. Даний
Договір посвідчено приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстровано в реєстрі за № 4290.

При цьому, факт права власності ПП
"Торгівельна агенція "Галицький
ярмарок" на нежитлові приміщення
загальною площею 992,4 кв.м., які
розташовані за адресою м. Львів, площа
Григоренка Г. генерала, будинок 5,
підтверджується витягом про державну
реєстрацію прав за № 28548663 від 29.12.2010р.

Разом з тим, матеріалами справи
підтверджено, що 31 січня 2011 року між ПАТ
АБ "Укргазбанк" та ТзОВ "Металпак"
укладено Кредитний договір № 4/2011,
відповідно до умов якого ТзОВ
"Металпак" зобов'язане в порядку та на
умовах, викладених у кредитному
договорі не пізніше 30.01.2013р. повернути
кредит у вигляді кредитної лінії з
загальним лімітом в сумі 16 000 000,00 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором № 4/2011, 31 січня
2011 року між Публічним акціонерним
товариством акціонерний банк
"Укргазбанк" (Іпотекодержатель) та
Приватним підприємством "Торгівельна
агенція "Галицький Ярмарок"
(Іпотекодавець) укладено Договір
іпотеки (без оформлення заставної)
(надалі - Договір іпотеки) (а.с. 72-77),
відповідно до умов якого предметом
іпотеки є нерухоме майно - нежитлові
приміщення загальною площею 992,4 кв.м.,
що знаходяться за адресою Львівська
область, м. Львів, площа генерала
Григоренка Г. будинок 5, та належить
Іпотекодавцю на підставі Договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень,
посвідченого приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 від 27.12.2010р.,
зареєстрованого в реєстрі за №4290, Акту
приймання-передачі нежитлових
приміщень, що є об'єктом продажу, від
27.12.2010р., зареєстрованого 29.12.2010р.
Обласним комунальним підприємством
Львівської обласної ради "Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки" в Реєстрі прав
власності на нерухоме майно за
реєстровим №30755829.

Крім цього, 31.01.2011р. вказаний
Договір посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, та
зареєстрований в реєстрі за № 333.

Підставами виникнення цивільних
прав та обов'язків, відповідно до ст. 11
ЦК України є, зокрема, договори.
Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

У статті 14 ЦК України зазначено,
що цивільні обов'язки виконуються у
межах, встановлених договором або
актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 67 ГК України
підприємства вільні у виборі предмета
договору, визначенні зобов'язань, інших
умов господарських взаємовідносин, що
не суперечать законодавству України.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав і обов'язків.

Крім цього, пунктом 8 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
06.11.2009р. "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" передбачено, що
відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені статтею 203 ЦК,
саме на момент вчинення правочину. Не
може бути визнаний недійсним правочин,
який не вчинено.

У зв'язку з цим судам необхідно
правильно визначати момент вчинення
правочину.

Враховуючи викладене колегія
суддів відзначає, що на момент
укладання спірного Договору від 31.012.2011
року сторонами Договору повністю
дотримано вимоги статті 203 ЦК України.

Статтею 204 ЦК України встановлено
презумпцію правомірності правочину,
згідно з якою правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Визнання договору недійсним є
одним із способів захисту, який
застосовується судом у випадках та
порядку, визначеному цивільним
законодавством.

Загальні підстави визнання
недійсними угод і настання відповідних
наслідків встановлені статтями 215, 216
Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину сторонами вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу; а саме: зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам; особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Зміст правочину
складають як права так і обов'язки, про
набуття, зміну, припинення яких
домовилися учасники правочину.

Слід зазначити, що правочин може
бути визнаний недійсним лише з підстав
і за наслідками, визначеними законом, а
тому слід встановити наявність тих
обставин, з якими закон пов'язує
визнання угоди недійсною і настання
певних юридичних наслідків.

Пунктом 4 ст. 179 ГК України
визначено основний принцип, який
визначає, що при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі, зокрема, вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Аналогічні положення містять і
норми ЦК України, які визначають, що
сторони є вільними в укладенні
договору та визначенні його умов (ст. 627
ЦК України); зміст договору становлять
умови, визначені на розсуд сторін і
погоджені ними (ст. 628 ЦК України),
сторони в договорі можуть відступити
від положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд (ст. 6 ЦК
України).

Статтею 180 ГК України встановлено,
що зміст господарського договору
становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, як
погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.
Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

З огляду на викладене, судова
колегія вважає, що судом першої
інстанції обгрунтовано зроблено
висновок, що зміст оспорюваного
правочину відповідає вимогам закону,
при його укладенні додержано
встановленої форми угоди, при укладені
угоди сторони мали необхідний обсяг
цивільної дієздатності та
правоздатності, при укладені вказаної
угоди були відсутні неправомірні дії
сторін і також інші обставини, що мають
значення при визнанні угоди недійсною.

В ході перевірки доводів апелянта,
аналізом матеріалів справи
встановлено, що підставою для визнання
Договору іпотеки недійсним позивач,
скаржник у справі, вважає порушення
власником майна Приватного
підприємства "Торгівельна агенція
"Галицький ярмарок" ОСОБА_4 норм ч. 3 ст. 65
Сімейного кодексу України, оскільки
при розпорядженні майном підприємства
його власник зобов'язана була одержати
згоду свого чоловіка - ОСОБА_5

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦК України
розпоряджання майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників. У разі
вчинення одним із співвласників
правочину щодо розпорядження спільним
майном вважається, що він вчинений за
згодою всіх співвласників. Згода
співвласників на вчинення правочину
щодо розпорядження спільним майном,
який підлягає нотаріальному
посвідченню та (або) державній
реєстрації, має бути висловлена
письмово і нотаріально посвідчена.

При цьому, ч. 4 ст. 369 ЦК України
передбачено, що правочин щодо
розпорядження спільним майном,
вчинений одним із співвласників, може
бути визнаний судом недійсним за
позовом іншого співвласника у разі
відсутності у співвласника, який
вчинив правочин, необхідних
повноважень.

Пунктом 2.10. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 11 від
29.05.2013р. "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" (з наступними змінами і
доповненнями) встановлено, що якщо
чинне законодавство прямо не визначає
кола осіб, які можуть бути позивачами у
справах, пов'язаних з визнанням
правочинів недійсними, господарському
суду для вирішення питання про
прийняття позовної заяви слід
керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК
України. Отже, крім учасників правочину
(сторін за договором), а в передбачених
законом випадках - прокурора, державних
та інших органів, позивачем у справі
може бути будь-яке підприємство,
установа, організація, а також фізична
особа, чиї права та охоронювані законом
інтереси порушує цей правочин.

А отже, чинним законодавством прямо
визначено коло осіб, які можуть бути
позивачами у таких категоріях справ.

Крім цього, пунктом 2.10. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 11 від 29.05.2013р. "Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними"
(з наступними змінами і доповненнями)
встановлено, що якщо ж правочин вчинено
щодо майна, належного кільком особам на
праві спільної сумісної власності, то
інші співвласники до участі у справі не
залучаються, оскільки правочин з
приводу розпорядження спільним майном
вважається вчиненим за їх згодою, а за
відсутності такої згоди вони
відповідно до частини четвертої статті
369 ЦК України можуть подати позов про
визнання відповідного правочину
недійсним.

Як вже зазначалося вище та враховуючи
норми частини 3 ст. 215 ЦК України, а також
роз'яснення Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.09 № 9
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" вимога про
визнання оспорюваного правочину
недійсним та про застосування
наслідків його недійсності, а також
вимога про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути заявлена, як однією зі сторін
правочину, так і іншою заінтересованою
особою, права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ст. 1 ГК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Вирішуючи поданий на розгляд
господарського суду спір, суд
зобов'язаний встановити яке та яким
чином суб'єктивне матеріальне право
порушене, чи який та яким чином
законний інтерес особи, що звернулася
до суду з позовом, потребує захисту.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ГК України,
кожний суб'єкт господарювання та
споживач має право на захист своїх прав
і законних інтересів. Права та законні
інтереси зазначених суб'єктів
захищаються шляхом: визнання наявності
або відсутності прав; визнання
повністю або частково недійсними актів
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, актів інших
суб'єктів, що суперечать законодавству,
ущемлюють права та законні інтереси
суб'єкта господарювання або
споживачів; визнання недійсними
господарських угод з підстав,
передбачених законом; відновлення
становища, яке існувало до порушення
прав та законних інтересів суб'єктів
господарювання; припинення дій, що
порушують право або створюють загрозу
його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Як встановлено місцевим господарським
судом та підтверджується матеріалами
справи позивач не є стороною Договору
іпотеки від 31.01.2011р. та ним не доведено
факту порушення його прав та законних
інтересів як особи, яка не є стороною
Договору іпотеки від 31.01.2011р.

Більше того, скаржником не наведено
жодних доказів та обґрунтувань на
підставі яких ТзОВ "Західний
авіаційний центр" ввів позивача в
оману, продавши нежитлові приміщення
загальною площею 992,4 кв.м., які
розташовані за адресою м. Львів, площа
генерала Григоренка Г., будинок 5.

Перевіркою доводів апеляційної скарги
встановлено, що в матеріалах справи
відсутні докази визнання недійсності
Договору купівлі-продажу нежитлових
приміщень від 27.12.2010р., укладеного між
ТзОВ "Західний авіаційний центр" та ПП
"Торгівельна агенція "Галицький
ярмарок".

Так встановлено, що рішенням
господарського суду Львівської
області від 11.09.2012р. у справі № 5015/2743/12 у
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства "Київське
агентство повітряних сполучень "Кий
Авіа" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Західний авіаційний
центр" та до Приватного підприємства
"Торгівельна агенція "Галицький
Ярмарок" за участю третьої особи
Публічного акціонерного товариства
"Укргазбанк" про визнання недійсним
договору № 4290 від 27.12.2010 року
купівлі-продажу нежитлових приміщень
загальною площею 992,4 кв.м. за адресою: м.
Львів, пл. Генерала Григоренка, 5,
відмовлено (а.с. 58-64).

Вказане рішення господарського
суду Львівської області у справі №
5015/2743/12 постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
30.01.2013р. (а.с. 65-67) та постановою Вищого
господарського суду України від
20.05.2013р. (а.с. 68-70) залишено без змін.

Таким чином, на час вирішення даного
спору судом першої інстанції, право
власності на нежитлові приміщення
загальною площею 992,4 кв.м. за адресою: м.
Львів, пл. Генерала Григоренка, 5, згідно
витягу про державну реєстрацію права
власності належало ПП "Торгівельна
агенція "Галицький ярмарок", а не
особисто (спільне майно подружжя)
ОСОБА_4

При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 583 ЦК
України, заставодавцем, зокрема, може
бути власник речі. Договір іпотеки від
31.01.2011р. укладений між Публічним
акціонерним товариством акціонерний
банк "Укргазбанк" та Приватним
підприємством "Торгівельна агенція
"Галицький Ярмарок" на підставі
Договору купівлі-продажу від 27.12.2010р.
відповідає загальним вимогам,
дотримання яких є необхідними для
чинності цього правочину.

Разом з тим, з'ясуванням доказів у
справі встановлено, що рішенням
господарського суду Львівської
області від 11.09.2013р. у справі № 5015/3521/12 в
задоволенні позовних вимог Публічного
акціонерного товариства "Київське
агентство повітряних сполучень "Кий
Авіа" до Публічного акціонерного
товариства Акціонерний банк
"Укргазбанк" та Приватного
підприємства "Торгівельна агенція
"Галицький ярмарок", за участю третьої
особи Управління охорони історичного
середовища Львівської міської ради про
визнання договору іпотеки недійсним
відмовлено (а.с. 37-41).

Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
05.11.2013р. у справі №5015/3521/12 апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Київське агенство
повітряних сполучень "Кий Авіа"
залишено без задоволення, а рішення
господарського суду Львівської
області від 11.09.2013р. у справі № 5015/3521/12
без змін (а.с. 42-44).

Таким чином, ПАТ «Кий Авіа» вже
реалізовувало своє право щодо визнання
Договору іпотеки від 31.01.2011р. недійсним,
з інших підстав - не положень Сімейного
кодексу України, а підстав відсутності
повноважень Управління охорони
історичного середовища Львівської
міської ради щодо надання дозволу на
передачу пам'ятки культурної спадщини
в іпотеку.

З огляду на викладене, колегія
суддів зазначає, що судом першої
інстанції обгрунтовано відмовлено у
задоволенні позовних вимог Публічного
акціонерного товариства "Київське
агентство повітряних сполучень "Кий
Авіа" про визнання недійсним Договору
іпотеки від 31.01.2011 року.

Враховуючи наведене, колегія
суддів вважає, що скаржником у справі
не доведено обставини на які він
покликається, як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Відповідно до ст.32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень; господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що рішення Господарського суду
Львівської області від 29.01.2014р.
відповідає матеріалам справи,
ґрунтується на чинному законодавстві і
підстав для його скасування немає, а
інші зазначені в апеляційній скарзі
доводи скаржника не відповідають
матеріалам справи, документально не
обґрунтовані, не базуються на
законодавстві, що регулює спірні
правовідносини, а тому не визнаються
такими, що можуть бути підставою згідно
ст. 104 ГПК України для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в
апеляційному порядку, відповідно до
вимог ст. 49 ГПК України покласти на
скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, - Львівський апеляційний
господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду
Львівської області від 29.01.2014р. у справі
№ 914/4318/13 залишити без змін, апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Київське агентство
повітряних сполучень "Кий Авіа" б/н від
18.04.2014 року - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення
Господарського суду Львівської
області в апеляційному порядку
покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в
Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складений
12.06.2014р.

Головуючий-суддя
Мельник Г.І.

Суддя
Данко Л.С.

Суддя
Новосад Д.Ф.