м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/4616/14 27.05.14

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Н-ТРАНС"

до публічного акціонерного
товариства "Златобанк"

про відшкодування збитків в
розмірі 95 878,83 грн.

Представники сторін:

від позивача: Костенко С.С. -
представник за довіреністю № б/н від
03.01.2014 року;

від відповідача: Модлінський Н.О. -
представник за довіреністю № 175 від
19.02.2013 року.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю "Н-ТРАНС" до
публічного акціонерного товариства
"Златобанк" про відшкодування збитків в
розмірі 95 878,83 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 29.01.2014 року року між
ТОВ «Н-ТРАНС» та ПАТ «Златобанк»
укладено кредитний договір № 29/1/13KL.

В порядку виконання умов кредитного
договору, а також з метою отримання
кредитних коштів позивачем було
забезпечено укладення ряду договорів
забезпечення, зокрема:

- Договору поруки № 20/1/13-КГ/Р-1від
29.01.2014 року;

- Договору застави № 120 від 29.01.2014
року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3;

- Договору іпотеки, посвідчений
29.01.2014 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 за реєстровим № 121;

- Договору іпотеки, посвідчений
29.01.2014 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу за реєстровим № 127;

- Договору іпотеки, посвідчений
30.01.2014 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 за реєстровим № 134.

Всього позивачем з метою укладення
кредитного договору та забезпечення
його належного виконання було
витрачено 95 878,83 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем обов'язків згідно умов
кредитного договору, позивач просить
стягнути з відповідача збитки в
розмірі 95 878,83 грн., яких зазнав
останній в рамках виконання та
забезпечення належного виконання умов
кредитного договору.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 21.03.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
14.04.2014 року.

07.04.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва відповідач подав документи на
виконання вимог ухвали суду від 21.03.2014
року.

11.04.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва позивач подав документи на
виконання вимог ухвали суду від 21.03.2014
року.

В судовому засіданні 14.04.2014 року
оголошено перерву до 19.05.2014 року.

12.05.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва відповідач подав пояснення по
справі.

15.05.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва позивач подав документи по
справі та клопотання про залучення
третьої особи.

В судому засіданні 19.05.2014 року
представник позивача підтримав подане
клопотання про залучення третьої
особи.

Представник відповідача заперечував
проти даного клопотання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання
про залучення третьої особи.

Представник позивача подав клопотання
про продовження строку розгляду спору
на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні оголошено перерву
до 27.05.2014 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 19.05.2014 року задоволено клопотання
про продовження строку розгляду справи
на п'ятнадцять днів та продовжено строк
розгляду справи на п'ятнадцять днів.

23.05.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва позивач подав додаткові докази
по справі.

В судовому засіданні 27.05.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов.

Представник відповідача заперечував
проти позову та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позовні вимоги позивача не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України
передбачає, що зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

29.01.2014 року між публічним акціонерним
товариством "Златобанк" (кредитодавець,
банк) та товариством з обмеженою
відповідальністю "Н-ТРАНС"
(позичальник, боржник) укладено
кредитний договір №20/1/13-K, відповідно
до умов якого кредитодавець надає
позичальнику кредит, а позичальник
зобов'язується в повному обсязі
повернути кредит та сплатити проценти
за користування кредитом та виконати
інші умови цього кредитного договору.

Відповідно до ч.1 статті 1054 ЦК України,
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1.2 кредитного договору
передбачено, що кредитодавець надає
позичальнику кредит у формі відкличної
кредитної лінії, в межах максимального
ліміту заборгованості, визначеного цим
кредитним договором. Кредит може
надаватися траншами. Грошові кошти за
кредитною лінією (отримання траншів)
надаються банком за заявками
позичальника після їх акцепту банком.

Згідно пункту 2.1 кредитного договору,
умови надання кредитних коштів в межах
максимального ліміту за кредитною
лінією здійснюється банком після
набуття чинності цим кредитним
договором, у разі дотримання та
наявності сукупності умов:

- якщо надання кредиту не буде
порушувати інші положення кредитного
договору та/або чинного законодавства
України;

- у разі відсутності будь-якої з
несприятливих обставин;

- підтвердження правоздатності,
дієздатності позичальника та
повноважень представника позичальника
укладання цього кредитного договору та
договорів забезпечення;

- дійсності гарантій та/або запевнень
позичальника, передбачених цим
кредитним договором та/або договорами
забезпечення;

- укладання договорів забезпечення з
позичальником та/або будь-якими
третіми особами, а саме:

- договору поруки з ОСОБА_4;

- договору застави транспортних
засобів з позичальником;

- договору іпотеки нерухомості за
адресою м. Запоріжжя, вул. Тролейбусна 36
з ТОВ «Ніко Україна»;

- договору іпотеки нежитлової будівлі
за адресою м. Запоріжжя, вул. Перемоги,
будинок 74 «Б» з ТОВ «НІКО АВТО ІНВЕСТ»;

- договору іпотеки земельної ділянки за
адресою Київська область,
Бориспільський р-н, Гірська сільська
рада с. Гора з ТОВ «Ніко Інвест».

В забезпечення виконання
позичальником в повному обсязі
боргових зобов'язань перед банком
можуть укладати інші договори
забезпечення, які не зазначені вище.

Так, 29.01.2014 року в забезпечення
виконання зобов'язання укладені
договори:

- застави, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстровим №120, укладений АТ
"Златобанк" та ТОВ «Н-ТРАНС»;

- іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстровим № 121, укладений між АТ
"Златобанк" та ТОВ «НІКО-УКРАЇНА»;

- іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстровим № 127 укладений між АТ
"Златобанк" та ТОВ «НІКО АВТО ІНВЕСТ»;

- поруки № 20/1/13-KL/P-1 укладений між АТ
"Златобанк" та ОСОБА_4.

А також, 30.01.2014 року між АТ "Златобанк" та
ТОВ «НІКО-ІНВЕСТ» укладено договір
іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстровим № 134.

Як зазначено позивачем, всього з метою
укладення кредитного договору та
забезпечення його належного виконання
(в тому числі п. 3.4.8. Кредитного
договору) ним було витрачено 95 878,83 грн.,
які вважає збитками, з яких:

- нотаріальні витрати - на загальну суму
16 854,00 грн.;

- витрати за проведення незалежної
оцінки вартості колісних транспортних
засобів, які були предметом застави
згідно договору застави № 120 від 29.01.2014
року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 - на
загальну суму 14 000,00 грн.;

- витрати за договором страхування - на
загальну суму 24 659,08 грн.;

- витрати по оформленню договору
іпотеки нерухомості за адресою м.
Запоріжжя, вул. Тролейбусна, буд. 36,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 - на загальну суму 39 865,75
грн.

- витрати за відкриття поточного
рахунку - на загальну суму 150,00 грн.;

- витрати за встановлення системи
клієнт-банк - на загальну суму 350,00 грн.

У розділі «визначення термінів»
кредитного договору сторонами
кредитного договору погоджено, що
несприятливі обставини/несприятливі
події - будь-які обставини, факти, умови,
події, разом або окремо зазначені в п. 5.4
кредитного договору.

В пункті 5.4 кредитного договору
сторонами погоджено, що кожна із
перелічених нижче подій, обставин,
фактів, умов вважається несприятливою
подією/несприятливою обставиною.

Зокрема, до несприятливих обставин
віднесено:

- будь-яке невиконання та/або
неналежне виконання позичальником
та/або третіми особами кредитного
договору та/або договорів забезпечення
(настання будь-якого випадку
невиконання);

- несплата позичальником будь-якої
суми, що належить до сплати на користь
банку згідно з цим кредитним договором
та/або іншими договорами, укладеними з
банком.

Так, в пункті 3.4.6.2 кредитного договору
сторонами договору погоджено, що
позичальник зобов'язаний щомісячно,
але не пізніше 10-го числа кожного
місяця, надавати банку належним чином
посвідчені керівником та головним
бухгалтером (за наявності)
позичальника наступні документи:
довідки про рух коштів (обороти) в інших
банківських установах, де відкриті
поточні рахунки позичальника, або
виписки про рух коштів по рахунках,
відкритих в інших банківських
установах, або картки 31 рахунку по всіх
по всіх поточних рахунках, або в іншому
вигляді інформацію щодо надходження
коштів на всі поточні рахунки
позичальника за попередній місяць.
Картки 31 рахунку надаються у вигляді
файлу та у вигляді довідки, підписаної
керівником та головним бухгалтером (за
наявності) позичальника.

В пункті 3.4.19 кредитного договору
сторонами погоджено, що позичальник
зобов'язаний протягом 80 днів з дати
укладання цього кредитного договору,
забезпечити щомісячні надходження на
рахунок/рахунки позичальника, за
операціями з контрагентами в
національній та іноземній валюті у
частці не менше ніж 85% від загальної
суми надходжень на всі поточні рахунки
позичальника у банківських установах.

Пунктом 3.4.20 кредитного договору
сторонами передбачили, що позичальник
зобов'язаний протягом 80 днів з дати
укладання кредитного договору, в межах
зарплатного проекту з АТ «ЗЛАТОБАНК»,
випустити не менше ніж 125 карток та
здійснювати на них відповідні виплати.

Відповідно до пункту 3.4.21 кредитного
договору, позичальник зобов'язаний
перевести на повне обслуговування
валютні контракти (договори), пов'язані
з діяльністю підприємства.
Організувати купівлю/продаж валютного
надходження через рахунки відкриті в
АТ «ЗЛАТОБАНК» в обсязі 100% протягом 60
днів з дати укладання кредитного
договору.

Як зазначено відповідачем, позивач не
виконав обов'язків, передбачених п.3.4.6.2
та не захотів виконати обов'язків
згідно п.3.4.19, 3.4.20, п.3.4.21 кредитного
договору, що вважались банком як
несприятливі обставини відповідно до
погодженого сторонами кредитного
договору.

Факт невиконання вищезазначеним
пунктів кредитного договору
підтверджується наявним в матеріалах
справи листом ТОВ «Н-ТРАНС» №43 від
18.02.2014 року, відповідно до якого
намагаючись мінімізувати порушення
таких своїх зобов'язань за кредитним
договором, позивач просить відповідача
внести зміни до кредитного договору
про те, що такі зобов'язання мають ним
виконуватись з моменту фактичного
отримання кредитних коштів, а не з
моменту підписання договору.

Відповідно до пункту 3.1.1. кредитного
договору, кредитодавець має право не
виконувати будь-які вимоги
позичальника, в тому числі не надавати
кредит позичальнику (в повному обсязі
чи в будь-якій частині), якщо їх
виконання суперечить зобов'язанням
позичальника за кредитним договором,
наявні порушення позичальником
будь-якого з боргових зобов'язань,
наявні випадки невиконання умов.

Згідно пункту 3.1.3 кредитного договору,
кредитодавець має право безперешкодно
отримувати від позичальника всю
необхідну інформацію та документи про
його фінансовий стан і його
господарську діяльність з метою
аналізу спроможності своєчасного
повернення кредиту та сплати
процентів; документи, що підтверджують
виконання кредитного договору та/або
договорів забезпечення; самостійно та
власний розсуд оцінювати зазначені
документи та інформацію; самостійно
оцінювати та вирішувати, чи існують
та/або настали несприятливі обставини.

Пунктом 3.1.4 кредитного договору
передбачено, що кредитодавець має
право відмовитися від подальшого
кредитування позичальника за цим
кредитним договором частково або в
повному обсязі та/або вимагати
повернення у повному обсязі наданих
кредитних коштів (в тому числі
дострокового повернення), сплати
процентів за весь строк користування
кредитними коштами та
неустойки/штрафів (за їх наявності) у
разі настання та/або існування хоча б
однієї з таких обставин:

- у випадку одноразового порушення
позичальником будь-якого з боргових
зобов'язань, в будь-якій їх частині,
наявності/виникнення випадку
невиконання умов;

- настання/існування будь-якої з
несприятливих обставин/подій.

Листом № 53 від 25.02.2014 року щодо
розірвання кредитного договору №20/1/13-K
від 29.01.2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Н-ТРАНС» звернулося
до АТ "Златобанк" про намір розірвати
кредитний договір з 28.02.2014 року.

Так, 28.02.2014 року АТ "Златобанк" та ОСОБА_4
уклали договір про розірвання договору
поруки № 20/1/13-KL/P-1 від 29.01.2014р.

03.03.2014 року АТ "Златобанк" та ТОВ «НІКО
ІНВЕСТ» уклали договір про розірвання
договору іпотеки № 134.

03.03.2014 року АТ "Златобанк" та ТОВ «НІКО
АВТО ІНВЕСТ» уклали договір про
розірвання договору іпотеки № 127.

03.03.2014 року AT "Златобанк" та ТОВ
«НІКО-УКРАЇНА» уклали договір про
розірвання Договору іпотеки № 121.

Як зазначено відповідачем, договори
іпотеки було розірвано за наявності
згоди ТОВ «НІКО-УКРАЇНА», ТОВ «НІКО
АВТО ІНВЕСТ», ТОВ «НІКО-ІНВЕСТ» і
жодних претензій з приводу їх
укладення, виконання та розірвання ці
особи до банку не пред'являли.

Докази, що спростовують вищезазначені
факти в матеріалах справи відсутні та
позивачем не надані.

Також, за згодою сторін АТ "Златобанк"
та ТОВ «Н-ТРАНС» розірвали 03.03.2014 року
договір застави № 120, про що прямо
вказано в п. 1 договору про розірвання
договору застави № 120 - «сторони дійшли
згоди припинити дію договору
застави...».

Як вбачається з договору про
розірвання кредитного договору №20/1/13-K
від 29.01.2014 року укладеного між
публічного акціонерного товариства
"Златобанк" та товариством з обмеженою
відповідальністю "Н-ТРАНС", сторони
домовились розірвати з 03.03.2014 року
кредитний договір №20/1/13-K від 29.01.2014
року (п.1 договору) та з дати укладення
цього договору сторони не мають одна до
одної жодних претензій щодо виконання
ними своїх зобов'язань за кредитним
договором (п.2 договору).

13.03.2014 року позивач направив
відповідачу претензію №90 відповідно
до якої просить останнього
відшкодувати заподіянні товариству
збитки на загальну суму 95 878,83 грн.

24.03.2014 року у відповідь на претензією
вих. №1052 відповідач відхилив
вищезазначену претензію в повному
обсязі.

Частинами 1 та 2 статті 22 ЦК України
передбачено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

За правилами статті 611 ЦК України
відшкодування збитків є встановленим
договором або законом правовим
наслідком, що настає у разі порушення
зобов'язання.

Виходячи зі змісту статті 623 ЦК України
збитки кредиторові відшкодовуються
боржником у разі порушення ним
зобов'язання.

Згідно з частиною 2 статті 217 ГК України
у сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції.

Відповідно до частини 1 статті 218 ГК
України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 1 статті 224 ГК України
передбачено, що учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною (частина 2
статті 224 ГК України).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 225 ГК
України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, зокрема, включаються
додаткові витрати (штрафні санкції,
сплачені іншим суб'єктам, вартість
додаткових робіт, додатково витрачених
матеріалів тощо), понесені стороною,
яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою
стороною.

Тобто, притягнення до
цивільно-правової відповідальності
можливо лише при наявності певних,
передбачених законом умов. Їх
сукупність утворює склад цивільного
правопорушення, який і є підставою
цивільно-правової відповідальності.
Застосування відповідальності у
вигляді відшкодування збитків можливе
за наявності усіх елементів складу
цивільного правопорушення, а саме:
протиправної поведінки, наявності
збитків, причинного зв'язку між
протиправною поведінкою і збитками, і
вини.

Аналіз зазначених правових норм дає
підстави вважати, що ними регулюються
правовідносини сторін, що носять
зобов'язальний характер, в тому числі
щодо стягнення збитків, відшкодування
яких передбачено умовами договору або
вимогами закону як наслідок порушення
господарського зобов'язання, тобто
таких збитків, відшкодування яких, за
наявності вини сторони у порушенні
господарського зобов'язання, носить
обов'язковий для цієї сторони характер,
а наявність збитків і їх розмір
перебувають у причинно-наслідковому
зв'язку з порушенням.

Проте, факт правопорушення саме з боку
відповідача щодо прав та інтересів
позивача суду не доведений.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Проте, як встановлено судом, позивач,
всупереч наведених норм, не надав
доказів наявності усіх елементів
складу цивільного правопорушення, а
саме: протиправної поведінки
відповідача, збитків, причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
відповідача та збитками та вини
відповідача в ненаданні кредиту.

Враховуючи вищенаведене та беручи до
уваги те, що позивачем не доведено
правомірності своє позиції, тому
вимоги позивача є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволення.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, ст.ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 06.06.2014 року.

Суддя
С.М. Мудрий