КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2014 р.
Справа№ 910/25451/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Кондес Л.О.

Ропій Л.М.

при секретарі:
Бовсунівській Л.О.,

за участю представників:

від позивача Городецький
А.К., дов. від 23.12.2013 №3361/18,

від відповідача Ружицький І.Г.,
дов. від 21.01.2014 №4,

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "АХА Страхування"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 25.02.2014

(дата підписання - 04.03.2014)

у справі №910/25451/13 (суддя Бондаренко Г.П.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування"

до Публічного акціонерного товариства
"Дарницький завод ЗБК"

про стягнення 1303,22 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 25.02.2014 провадження у справі в
частині стягнення з Публічного
акціонерного товариства "Дарницький
завод ЗБК" 510,00 грн припинено.

У задоволенні позовної вимоги
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "АХА Страхування"
(далі - позивач) до Публічного
акціонерного товариства "Дарницький
завод ЗБК" (далі - відповідач) про
стягнення 793,22 грн відмовлено.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача 673,30 грн судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 25.02.2014 скасувати, постановити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі. Апеляційна скарга
мотивована тим, що позивач має право
вимагати у відповідача відшкодування
шкоди в сумі 1033,22 грн, що складається з
різниці між фактично виплаченою сумою
потерпілій у ДТП особі за ремонт
автомобіля та понесеним збитком,
встановленим експертом у звіті (793,22
грн) та 510,00 грн франшизи, яку не
відшкодувала страхова компанія винної
особи.

Розпорядженням в.о. Голови Київського
апеляційного господарського суду від
28.04.2014 для розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий-суддя Рябуха В.І., судді
Кондес Л.О., Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.04.2014
відновлено строк на подання
апеляційної скарги, прийнято її до
розгляду та порушено апеляційне
провадження, розгляд справи призначено
на 11.06.2014. Дану ухвалу надіслано
відповідно до вимог Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації
України від 20.02.2013 №28. Доказами
належного повідомлення сторін про час
і місце розгляду справи є повідомлення
про вручення поштового відправлення
(ухвали від 28.04.2014) позивачу - 05.05.2014 та
відповідачу - 29.04.2014, долучені до
матеріалів справи.

05.06.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду відповідач надав
відзив на апеляційну скаргу.

11.06.2014 у судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги, просив її задовольнити, рішення
Господарського суду міста Києва від
25.02.2014 скасувати, постановити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник відповідача заперечив
доводи апеляційної скарги, просив
залишити її без задоволення, а
оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представників сторін,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Статтею ст.979 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) визначено, що
за договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката) (ст.990 ЦК
України).

Як вбачається з матеріалів справи,
02.06.2011 між позивачем (страховик) та
ОСОБА_4 (страхувальник) укладено
договір страхування наземного
транспорту №3553388, предметом якого є
майнові інтереси страхувальника, що не
суперечать закону, пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням автомобілем Opel Astra,
д.н.з. НОМЕР_3 (п.1.1 договору).

У довідці від 01.08.2011 Управління
державної автомобільної інспекції ГУ
МВС України в м. Києві зазначено, що
18.07.2011 об 11 год. 40 хв. сталася
дорожньо-транспортна пригода -
зіткнення легкового автомобіля Opel Astra,
д.н.з. НОМЕР_3 (належить ОСОБА_4, водій
ОСОБА_5) з автомобілем КАМАЗ, д.н.з.
НОМЕР_4 (належить ПАТ "Дарницький завод
ЗБК", водій ОСОБА_6) в зв'язку порушенням
правила перестроювання (п.10.1, 10.3 Правил
дорожнього руху України).

Відповідно до звіту від 01.08.2011 №725 з
визначення вартості матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу, здійсненої
суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ
"Незалежна експертно-асистуюча
компанія", вартість матеріального
збитку, завданого власнику Opel Astra, д.н.з.
НОМЕР_3 складає 12941,01 грн.

На підставі заяви страхувальника від
19.07.2011 про настання події, що має ознаки
страхового випадку за договором
добровільного страхування
транспортного засобу та
рахунку-фактури від 11.08.2011 № ПАТ
"Українська автомобільна
корпорація"/Філія "Автоцентр на
Столичному" (згідно якого вартість
відновлювального ремонту скаладає
14205,08 грн), позивач склав страховий акт
від 16.08.2011 №2011/U/MOD02024/UIA8028, відповідно до
якого виплаті підлягає 13734,23 грн
страхового відшкодування.

Позивач перерахував Філії "Автоцентр
на Столичному" 13734,23 грн страхового
відшкодування, що підтверджується
платіжним дорученням від 18.08.2011 №23200.

04.08.2011 постановою Дніпровського
районного суду міста Києва у справі
№3-6180/11 винним у скоєні ДТП визнано
ОСОБА_6, водія автомобіля КАМАЗ, д.н.з.
НОМЕР_4.

Дії водія ОСОБА_6, що керував
автомобілем КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_4,
знаходяться у причинно-наслідковому
зв'язку зі скоєнням ДТП, а відтак і в
спричиненні матеріальної шкоди ОСОБА_5,
що підтверджується постановою
Дніпровського районного суду міста
Києва від 04.08.2011 у справі №3-6180/11.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Оскільки ОСОБА_6 знаходиться у трудових
відносинах з ПАТ "Дарницький завод ЗБК",
цивільна відповідальність якого
застрахована у ПАТ "СК "Українська
страхова група", позивач звернувся до
ПАТ "СК "Українська страхова група", яке
відшкодувало йому страхові витрати в
сумі 12431,01 грн (12941,01 грн матеріальний
збиток згідно звіту експерта за
мінусом 510,00 грн франшизи згідно полісу
від 15.10.2010 №ВЕ/7694967 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників НТЗ), що не
заперечується сторонами.

Звертаючись з позовом, позивач просить
стягнути з відповідача страхове
відшкодування в сумі 1033,22 грн (793,22 грн +
510,00 грн), що складається з різниці між
фактично виплаченою сумою потерпілій у
ДТП особі за ремонт автомобіля (13734,23
грн) та понесеним збитком, встановленим
експертом у звіті (12941,01 грн) (13734,23 грн -
12941,01 грн = 793,22 грн) та 510,00 грн франшизи,
яку не відшкодувала страхова компанія
винної особи (12941,01 грн - 510,00 грн = 12431,01
грн).

Суд першої інстанції, з огляду на
здійснення перерахування відповідачем
позивачу 14.02.2014 (під час розгляду
справи) 510,00 грн, про що свідчить
платіжне доручення №5531, правомірно
припинив провадження в цій частині
позовних вимог, оскільки відповідно до
п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський
суд припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору.

В іншій частині позову про стягнення
793,22 грн місцевий господарський суд
відмовив, з чим колегія суддів не
погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Отже, підставою для звернення
страховика з регресною вимогою є саме
виконання ним обов'язку з
відшкодування шкоди за іншу особу.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

При виникненні випадків щодо обов'язку
відшкодувати в повному обсязі шкоду,
завдану під час дорожньо-транспортної
події, на володільця джерела
підвищеної небезпеки, яким відповідно
до Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" укладено договір
про таке страхування (на підставі ст. 1187
ЦК) слід керуватись спеціальною нормою
- ст. 1194 ЦК України, за якою
відповідальність володільця джерела
підвищеної небезпеки є субсідарною і
настає лише у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для відшкодування
завданої шкоди. За цих умов володільцем
сплачується потерпілому різниця між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою (страховим відшкодуванням)
(лист Верховного Суду України від 01.04.2014
"Аналіз практики застосування судами
ст. 16 Цивільного кодексу України").

Оскільки наявний випадок
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для
відшкодування завданої шкоди, то у ПАТ
"Дарницький завод ЗБК" (працівником
якого є винна у ДТП особа) виникла
субсидіарна відповідальність, яка
полягає у сплаті позивачу 1303,22 грн, що є
різницею між фактичним розміром шкоди
і страховою виплатою (страховим
відшкодуванням) (13734,23 грн - 12431,01 грн).

Зважаючи на те, що 510,00 грн відповідачем
вже сплачено, з огляду на викладене, до
стягнення підлягає 793,22 грн страхового
відшкодування (1303,22 грн - 510,00 грн).

Слід зауважити, що колегія суддів
звернула увагу на питання фізичного
зносу автомобіля потерпілої та
зазначає наступне.

У пункті 7.38 Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів (КТЗ),
затвердженої спільним наказом
Міністерства юстиції України та Фонду
державного тайна України від 24.11.2003
№142/5/2092, зазначено, що значення
коефіцієнта фізичного зносу
приймається таким, що дорівнює нулю для
нових складників та для складників КТЗ,
строк експлуатації яких не перевищує: 5
років - для легкових КТЗ виробництва
країн СНД; 7 років - для інших легкових
КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів,
напівпричепів та автобусів
виробництва країн СНД; 4 роки - для інших
вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів
та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Відомо, що Opel - німецька
автомобілебудівна компанія, тому
автомобілі марки Opel підпадають під
визначення "інших легкових КТЗ" (в
розумінні Методики), а отже значення
коефіцієнта фізичного зносу даної
марки автомобіля приймається таким, що
дорівнює нулю для нових складників та
для складників КТЗ, строк експлуатації
яких не перевищує 7 років.

Як вбачається з матеріалів справи, із
застрахованим позивачем автомобілем
Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_3, 2008 року випуску, ДТП
сталася у 2011 році, тобто його строк
експлуатації на момент вчинення ДТП не
перевищував 7 років, а тому коефіцієнт
фізичного зносу застрахованого ТЗ
дорівнює нулю.

Таким чином, немає необхідності
обмежувати суму регресного
відшкодування на суму фізичного зносу.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, з огляду на викладене вище,
рішення Господарського суду міста
Києва від 25.02.2014 у даній справі підлягає
скасуванню в частині відмови в
стягненні 793,22 грн шкоди.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АХА Страхування"
задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду
міста Києва від 25.02.2014 у справі №9410/25451/13
скасувати в частині відмови в
стягненні з Публічного акціонерного
товариства "Дарницький завод ЗБК" на
користь Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування" 793,22 грн шкоди.

3. Прийняти в цій частині нове
рішення, яким задовольнити частково
позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АХА Страхування".

4. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Дарницький
завод ЗБК" (02093, м. Київ, вул.
Бориспільська, 11, код 01373298) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "АХА Страхування"
(04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, код 20474912)
793 (сімсот дев'яносто три) грн 22 коп.
шкоди, 1047 (тисячу сорок сім) грн 20 коп.
судового збору за подання позовної
заяви та 556 (п'ятсот п'ятдесят шість) грн
01 коп. судового збору за подання
апеляційної скарги.

5. В іншій частині рішення
Господарського суду міста Києва від
25.02.2014 у справі №9410/25451/13 залишити без
змін.

6. Видачу наказу доручити
Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи №910/25451/13
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.І. Рябуха

Судді
Л.О. Кондес

Л.М. Ропій