ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2014 р.
Справа № 917/689/14

за позовом Комунального підприємства
"Лохвиця" Лохвицької міської ради
Полтавської області (вул. Журавського,
буд. 32, м. Лохвиця, Лохвицький район,
Полтавська область, 37200)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еста Велл Сервісез
Україна" (вул. Жовтнева, буд. 19, офіс 6, м.
Полтава, 36020)

про стягнення 6174,74 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: Калиняк І. Я.

від відповідача: не з'явився

Розглядається позовна заява про
стягнення 4637,90 грн. заборгованості за
послуги з вивезення нечистот, надані
протягом січня-лютого 2014р.

Позивач в порядку ст. 22 ГПК України
надав заяву про збільшення позовних
вимог, в якій прохає стягнути з
відповідача 6174,74 грн. основного боргу
за послуги з вивезення нечистот, надані
протягом січня-лютого 2014р. (а.с.27).

За ухвалою від 21.05.2014р. суд прийняв
заяву про збільшення позовних вимог
(а.с.46-47).

Відповідач відзив на позов не надав.

Про час та місце розгляду справи
відповідач повідомлений належним
чином, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення від 14.04.2014р., від 22.05.2014р.
(а.с.23, 48).

Про час та місце розгляду справи
позивач повідомлений належним чином,
що підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення від
14.04.2014р., від 22.05.2014р. (а.с.24, 49).

Позивач та відповідач зареєстровані як
юридичні особи, що підтверджується
спеціальними витягами від 15.04.2014р. з
Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб -підприємців (а.с.25, 26).

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 10.06.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення згідно ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що на підставі усної
угоди він надав відповідачеві послуги
з вивезення нечистот на загальну суму
6174,74 грн., за які відповідач не
розрахувався.

В підтвердження вказаних обставин
позивач надав суду товарно-транспортні
накладні без номерів від 03.01.2014р., від
10.01.2014р., від 17.01.2014р., від 21.01.2014р., від
24.01.2014р., від 28.01.2014р., від 31.01.2014р., від
04.02.2014р. (а.с.9-16).

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК) та ст. 174
Господарського кодексу України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші угоди (правочини), передбачені
законом, а також із дій осіб, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

За ст. 202 ЦК правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочин має вчинятися у
формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203
ЦК).

Згідно ст. 206 ЦК усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Статтею 208 ЦК передбачено, що правочини
між юридичними особами належить
вчиняти у письмовій формі. Разом з тим,
за ст. 218 ЦК недодержання сторонами
письмової форми правочину, яка
встановлена законом, не має наслідком
його недійсність, крім випадків,
встановлених законом. Заперечення
однією з сторін факту вчинення
правочину або оспорювання окремих його
частин може доводитися письмовими
доказами, засобами аудіо-, відеозапису
та іншими доказами. Рішення суду не
може ґрунтуватися на свідченнях
свідків.

Письмовий договір надання спірних
послуг між сторонами не укладався, що
підтверджує позивач у позові (а.с.3).

Позивач посилається на те, що договір
про надання послуг був укладений між
сторонами в усній формі.

Відповідно до ст. 901 ЦК за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

За ч. 1 ст. 903 ЦК якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.3 ст. 180 Господарського
кодексу України при укладенні
господарського договору сторони
зобов'язані у будь-якому разі погодити
предмет, ціну та строк дії договору.

Позивачем не доведено факту узгодження
з відповідачем у встановленому порядку
таких істотних умов договору про
надання послуг як предмет договору та
ціни послуг.

Позивачем не надано доказів замовлення
відповідачем послуг з вивезення
нечистот у позивача.

Позивачем не надано доказів взяття
відповідачем на себе зобов'язань з
оплати спірних послуг.

Отже, позивачем не доведено належними
доказами укладення між сторонами
усного договору про надання послуг з
вивезення нечистот.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК юридична
особа набуває цивільних прав та
обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону.

За ст. 62 Закону України "Про
господарські товариства" діяти від
імені товариства з обмеженою
відповідальністю без доручення має
право генеральний директор цього
товариства.

Як свідчить спеціальний витяг від
15.04.2014р. з Єдиного державного реєстру
юридичних та фізичних осіб -
підприємців керівником Товариства з
обмеженою відповідальністю "Еста Велл
Сервісез Україна" є ОСОБА_3 (а.с.26).

Надані позивачем товарно-транспортні
накладні без номерів від 03.01.2014р., від
10.01.2014р., від 17.01.2014р., від 21.01.2014р., від
24.01.2014р., від 28.01.2014р., від 31.01.2014р., від
04.02.2014р. не є належним доказом набуття
цивільних зобов'язань відповідачем,
оскільки вони не підписані керівником
відповідача - ОСОБА_3 та не посвідчені
печаткою цього Товариства (а.с.9-16).

Вказані товарно-транспортні накладні
також не підписані керівником
позивача та не посвідчені печаткою
Комунального підприємства "Лохвиця".

Згідно з ч. 3 ст. 244 ЦК довіреністю є
письмовий документ, що видається
однією особою іншій особі для
представництва перед третіми особами.

Товарно-транспортна накладна від
03.01.2014р. підписана ОСОБА_4,
товарно-транспортні накладні від
10.01.2014р., від 17.01.2014р., від 21.01.2014р.
підписані Булаховським,
товарно-транспортні накладні від
24.01.2014р., від 28.01.2014р., від 31.01.2014р., від
04.02.2014р. підписані невідомою особою без
зазначення її прізвища.

Позивачем не надано суду довіреностей,
які б підтверджували повноваження
вказаних осіб на прийняття від імені
відповідача послуг, зазначених у даних
товарно-транспортних накладних.

За ч. 8 ст. 19 Господарського кодексу
України усі суб'єкти господарювання
зобов'язані здійснювати первинний
(оперативний) та бухгалтерський облік
результатів своєї роботи.

Відповідно до частин першої та другої
ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16 липня 1999 року N 996-XIV (зі змінами та
доповненнями) підставою для
бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Надані позивачем товарно-транспортні
накладні без номерів від 03.01.2014р., від
10.01.2014р., від 17.01.2014р., від 21.01.2014р., від
24.01.2014р., від 28.01.2014р., від 31.01.2014р., від
04.02.2014р. не містять таких обов'язкових
реквізитів первісних документів як
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення як з боку
позивача так і з боку відповідача;
особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції від позивача та
відповідача; не вказана назва
відповідача як одержувача послуг.

У вказаних товарно-транспортних
накладних одержувачем послуг
зазначено «Яблунівська БУР № 97», а не
відповідач.

Отже, дані товарно-транспортні
накладні не є належним доказом надання
послуг відповідачу згідно вимог
законодавства.

Інших доказів в підтвердження факту
надання послуг на вказану суму саме
відповідачеві позивач суду не надав.

Також, позивачем не надано жодних
доказів наступного схвалення
відповідачем правочину, вчиненого за
вказаними товарно-транспортними
накладними.

Відповідно до ст.4-3, ст.33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності;
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено факту укладення
між сторонами договору надання послуг
в усній формі, не доведено факту взяття
відповідачем зобов'язань оплачувати
спірні послуги, не доведено факту
надання вказаних послуг саме
відповідачу та прийняття цих послуг
відповідачем, А отже, й не доведено
факту наявності заборгованості у
відповідача перед позивачем на
заявлену суму.

З огляду на викладене, відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено та підписано:
11.06.2014р.

Суддя
Безрук Т.М.