м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9357/14 16.06.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Об»єднання
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оделіс"
про стягнення 2 386,83 грн.
Суддя Трофименко Т.Ю.
Від позивача: Логвиненко Л.М. -
директор (Витяг з ЄДРПОУ)
Від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Об»єднання «Кавказ»
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом, в якому просить
стягнути на свою користь з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Оделіс"
заборгованість в розмірі 2 386,83 грн. Свої
позовні вимоги позивач обґрунтовує
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань відповідно до
договору оренди №3 від 01.04.2012р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.05.2014 р. порушено провадження
у справі № 910/9357/14 та призначено її до
розгляду у судовому засіданні на
16.06.2014р. за участю представників сторін.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
Представник відповідача у дане судове
засідання не з'явився. Заяв та
клопотань на адресу суду не надходило.
Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення,
оскільки ухали суду направлялась на
адресу відповідача. що визначена за
матеріалами справи.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
(п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
Згідно ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України ухвалу
суду про порушення провадження у
справі від 21.01.2013 було надіслано
відповідачу рекомендованою
кореспонденцією з повідомленням про
вручення на адресу, що зазначена в
позовній заяві, а саме : м. Київ, вул.
М.Тимошенко, 2-3 гурт. яка згідно
матеріалів справи є місцезнаходженням
відповідача.

Стаття 64 Господарського
процесуального кодексу України
встановлює, що у разі відсутності
сторін за адресою місцезнаходження, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців ухвала про порушення
провадження у справі вважається
врученою їм належним чином.

У пункті 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2007
№ 01-8/123 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році"
зазначено, що до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Слід також зазначити, що вищезгаданий
інформаційний лист відправляє до
пункту 4 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
№ 01-8/1228 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005
році"(із змінами від 08.04.2008), в якому
зазначається, що примірники
повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками "адресат вибув", "адресат
відсутній" і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.

Про поважні причини неявки в судові
засідання повноважного представника
відповідача суд не повідомлений.
Клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Оскільки наявних в матеріалах справи
документів достатньо для її розгляду,
суд вважає, що неявка представника
відповідача не перешкоджає розгляду
справи по суті.

У судовому засіданні 16.06.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України договір - є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного
права, яка визначається як
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. До зобов'язань, що виникають
з договорів, застосовуються загальні
положення про зобов'язання, якщо інше
не випливає із закону або самого
договору. Як і будь-який правочин, він є
вольовим актом, оскільки виражає
спільну волю сторін, що втілюється у
договорі. Змістом договору є, власне, ті
умови, на яких сторони погоджуються
виконувати договір, і вони мають
дотримуватися взятих на себе
зобов'язань.

01 квітня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Об»єднання «Кавказ» (надалі позивач)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Оделіс» (надалі
відповідач) був укладений договір
оренди №3.

Відповідно до розділу 1 договору
позивач передає, а відповідач бере в
тимчасове користування нежилі
приміщення за адресою: м. Київ, вул.
Хрещатик, 10-А, загальною площею 266,5 кв. м.

Зазначене приміщення було передано
позивачем відповідачу за актом
прийому-передачі від 01 квітня 2012 року .

Строк дії договору сторони погодили 12
місяців з дня прийняття об»єкта оренди
за актом прийому - передачі.

Додатком № 1 від 27.03.2013 р. сторони
погодили продовження дії договору
оренди № 3 від 01.04.2012 р. до 31.08.2013 р.

За Актом прийому-передачі від 07.09.2013 р.
об'єкт оренди було повернуто
відповідачем позивачу у зв'язку
закінченням строку оренди.

Згідно зі ст. 762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Відповідно до п. 1 ст. 286 Господарського
кодексу України орендна плата - це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності.

Додатком № 2 від 30.06.2013 р. сторони
погодили змінити п. 5.1. договору оренди
№ 3 від 01.04.2012 р. в частині збільшення
розміру орендної плати та виклали його
в наступній редакції: «Розмір орендної
плати за весь об'єкт, що орендується,
складає 21 500.00 (двадцять одну тисячу
п'ятсот) грн. в тому чисті ПДВ 20%.».

Згідно акту взаємних розрахунків від
09.09.2013 р. заборгованість відповідача
перед позивачем за договором оренди № 3
від 01.04.2012 р. становить 34 581. 20 грн.

Відповідач неналежним чином виконав
умови договору, заборгованість за
договором оренди сплатив частково і
станом на час звернення до суду та
розгляду справи складає 2 386, 83 грн. .

Матеріалами справи підтверджується, що
станом на час звернення позивача з
даним позовом та розгляду справи
відповідач має заборгованість по
орендній платі та платі за
загально-експлуатаційні послуги в
розмірі 2 386,83 грн.

З метою досудового врегулювання спору
позивач надіслав на адресу відповідача
вимогу про сплату боргу в сумі 2 386, 83
грн. за вих.. №02 від 10.02.2014р. (докази
направлення наявні в матеріалах
справи).

Дану вимогу відповідач залишив без
відповіді та задоволення.

Оцінюючи подані позивач докази за
своїм внутрішнім переконанням, грн.. що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно із ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.
Статтею 283 Господарського кодексу
України передбачено, що за договором
оренди одна сторона (орендодавець)
передає другій стороні (орендареві) за
плату на певний строк у користування
майно для здійснення господарської
діяльності.

Відповідно до ст.ст. 11, 626 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Як передбачено частинами 1 та 5 статті 762
Цивільного кодексу України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

В силу ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог,
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, та відповідно до ст. 629 ЦК
України договір, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушення
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов визначених
змістом зобов'язання (неналежне
виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Згідно зі ст. 173 ГК України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем були порушені договірні
зобов'язання в частині оплати орендних
платежів в період дії договору, у
зв'язку з чим виник борг в сумі 2
386,83грн.

З огляду на викладене позовні вимоги
підлягають задоволенню в сумі 2 386,83
грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із
сторін повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підстави
своїх вимог чи заперечень. Відповідно
до ст. 34 ГПК України господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач не надав суду належних та
допустимих доказів, які б
спростовували доводи позивача.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на відповідача
пропорційно задоволеним позовним
вимогам.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оделіс» (04074, м. Київ,
вул.. Хрещатик, 10, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Об»єдання «Кавказ»
(01001, м. Київ, вул.. Хрещатик, 10, 4) 2 386 грн. 83 коп. основного боргу, 1
827 грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 19.06.2014р.

Суддя
Трофименко Т.Ю.