м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/6890/14 05.06.14
За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхове товариство
до Публічного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія
про відшкодування шкоди в порядку
регресу 7 322,50 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Чекалов А.В.
від відповідача: Костенко А.О.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Приватне акціонерне товариство
"Страхове товариство "Іллічівське"
(далі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "ГАРАНТ-АВТО" (далі-відповідач)
про стягнення 7 322,00 грн. в якості
відшкодування збитків.
Позовні вимоги обґрунтовані виплатою
позивачем страхового відшкодування
потерпілій особі за договором
добровільного страхування наземного
транспорту №ЦО 05-010805 від 19.10.2012 р., в
результаті чого до позивача перейшло
право вимоги в межах фактичних затрат
до відповідальної особи за завдані
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.04.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 15.05.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
07.05.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду від Моторного
(транспортного) страхового бюро
України надійшов лист з інформацією на
судовий запит.
08.05.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду на судовий запит з
Дніпровського районного суду міста
Києва надійшла копія постанови суду.
У судовому засіданні 15.05.2014 р. судом
оголошено перерву до 05.06.2014 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача визнав
заявлені позовні вимоги.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 05.06.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2012 р. між Приватним акціонерним
товариством "Страхове товариство
"Іллічівське" та ПАТ «Златобанк»
укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту №ЦО
05-010805, відповідно до якого було
застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням транспортним засобом -
«Chevrolet», державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
страхування» страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та
юридичними особами страхових
платежів (страхових внесків, страхових
премій) та доходів від розміщення
коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу
України, страхування - це діяльність
спеціально уповноважених державних
організацій та суб'єктів
господарювання (страховиків), пов'язана
з наданням страхових послуг юридичним
особам або громадянам
(страхувальникам) щодо захисту їх
майнових інтересів у разі настання
визначених законом чи договором
страхування подій (страхових випадків),
за рахунок грошових фондів, які
формуються шляхом оплати
страхувальниками страхових платежів.

Статтею 979 Цивільного кодексу України
визначено, що за договором страхування
одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного
кодексу України предметом договору
страхування можуть бути, зокрема,
майнові інтереси, які не суперечать
закону і пов'язані з володінням,
користуванням і розпоряджанням майном
(майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про
страхування» встановлено, що договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу,
виконати послугу тощо), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст.
8 Закону України «Про страхування»
визначається певна подія, на випадок
якої проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання.

Страховим випадком, у відповідності до
ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
страхування», є подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Як встановлено судом, 20.12.2012 р. в м. Києві
по бул. Перова, 23 сталася
дорожньо-транспортна пригода з участю
автомобіля «Chevrolet», державний номер
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та
автомобіля «Ford», державний номер
НОМЕР_2, під управлінням ОСОБА_4

При цьому, в результаті
дорожньо-транспортної пригоди було
пошкоджено застрахований у Приватному
акціонерному товаристві "Страхове
товариство "Іллічівське" автомобіль
«Chevrolet», державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до постанови Дніпровського
районного суду м. Києва від 29.04.2013 р.
ОСОБА_4 визнано винним у скоєні
правопорушення, що сталося 20.12.2012 р. в м.
Києві по бульв. Перова, 23, за участю
автомобіля «Chevrolet», державний номер
НОМЕР_1 та автомобіля «Ford», державний
номер НОМЕР_2.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу
України встановлено, що страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про страхування» страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до звіту №33 про визначення
вартості матеріальної шкоди завданої
власнику транспортного засобу «Chevrolet»,
державний номер НОМЕР_1 від 26.12.2012 р.
вартість відновлювального ремонту
автомобіля «Chevrolet», державний номер
НОМЕР_1 склала 15 616,85 грн.

18.01.2013 р. позивачем було складено
страховий акт №ЦО-33322-ЦО-05--01,
згідно якого, виплата страхового
відшкодування складає 14 645,00 грн.

Відповідно до зазначеного вище звіту,
рахунку та страхового акту позивачем
було виплачено страхове відшкодування
у розмірі 14 645,00 грн., що підтверджується
платіжними дорученнями №764 від 24.01.2013 р.
(копія в матеріалах справи).

Обґрунтовуючи свої вимоги, Приватне
акціонерне товариство "Страхове
товариство "Іллічівське" зазначає, що у
зв'язку з тим, що останнім було
здійснено виплату страхового
відшкодування власнику пошкодженого
транспортного автомобіля «Chevrolet»,
державний номер НОМЕР_1, позивач
відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного
кодексу України та ст. 27 Закону України
«Про страхування», набув право
зворотної вимоги до осіб,
відповідальних за завдану шкоду. Тож,
враховуючи, що цивільно-правова
відповідальність за шкоду перед
третіми особами, завдану внаслідок
експлуатації транспортного засобу
«Ford», державний номер НОМЕР_2
застрахована у Публічному
акціонерному товаристві "Українська
страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" за
полісом №АВ/4686989, а також з огляду на те,
що водія автомобіля «Ford», державний
номер НОМЕР_2 визнано винним у скоєнні
правопорушення, позивач просить
стягнути з останнього шкоду, завдану з
вини водія застрахованого
транспортного засобу у розмірі 7 322,50
грн.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхувальники - юридичні
особи та дієздатні громадяни, що
уклали із страховиками договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю,
майну третіх осіб під час
експлуатації наземного транспортного
засобу; потерпілі - треті юридичні та
фізичні особи, життю, здоров'ю та/або
майну яких внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
транспортним засобом заподіяна шкода,
цивільно-правову відповідальність за
яку несе власник цього транспортного
засобу; забезпечений транспортний
засіб - наземний транспортний засіб,
зазначений у чинному договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, залежно від умов договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
будь-який наземний транспортний засіб,
який експлуатується особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, на законних
підставах;

Обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності,
відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

На момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 за шкоду, заподіяну життю,
здоров'ю, майну третіх осіб, внаслідок
експлуатації автомобіля «Ford»,
державний номер НОМЕР_2 була
застрахована у Публічному
акціонерному товаристві "Українська
страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" за
полісом №АВ/4686989.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому
законодавством, включаючи витрати
на усунення пошкоджень, зроблених
навмисно з метою порятунку
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

За таких обставин, у зв?язку із
настанням страхового випадку -
пошкодженням ОСОБА_4, автомобіля
«Chevrolet», державний номер НОМЕР_1 у
відповідача виник обов'язок
відшкодувати останньому витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом,
вартість страхового відшкодування
автомобіля автомобіля «Chevrolet»,
державний номер НОМЕР_1, було сплачено
позивачем на підставі договору
страхування.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Тож, враховуючи вищенаведене, з огляду
на те, що позивач виплатив страхове
відшкодування застрахованого
автомобіля «Chevrolet», державний номер
НОМЕР_1, у нього виникло право вимоги до
особи, відповідальної за заподіяну
шкоду, тобто, у даному випадку - до
Публічного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія
"ГАРАНТ-АВТО".

Крім того, позивачем направлялась
відповідачеві регресна вимога
№6088/286-ІЛ від 15.11.2013 р., в якій позивач
просить здійснити грошове
відшкодування в порядку регресу,
отримання якої підтверджується
штампом вхідної кореспонденції
відповідача (копія в матеріалах
справи).

Отже, відповідно до ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Страхове
товариство "Іллічівське" задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "ГАРАНТ-АВТО" (01042, м. Київ, пров.
Новопечерський, буд. 19/3,
ідентифікаційний код - 16467237), з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхове товариство "Іллічівське" (01033,
м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 38-Б,
ідентифікаційний код - 25186738) 7 322 (сім
тисяч триста двадцять дві) грн. 50 коп. -
страхового відшкодування та 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 06.06.2014 р.

Суддя
Бондарчук
В.В.