РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2014 р.
Справа № 903/91/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Демидюк О.О.

судді
Огороднік К.М. ,

судді
Бригинець Л.М.

при секретарі Головченко Д.М.

За участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

третіх осіб - не з'явились

прокурор - Білера І.В. (посвідчення №006894
від 28.09.2013 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача Приватного
підприємства "Виробничо-комерційна
фірма "Домінанта" на рішення
господарського суду Волинської
області від 13.03.14 року у справі №903/91/14

Позивач: Приватне підприємство
"Виробничо-комерційна фірма "Домінанта"

Відповідач: Регіональне відділення
Фонду державного майна України по
Волинській області

За участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:

1. Волинська обласна державна
адміністрація

2. Управління культури Волинської
обласної державної адміністрації

про визнання недійсним додаткового
договору оренди державного нерухомого
майна №14 ДУ від 14.05.2009 року до
охоронно-орендного договору на
використання пам'ятника архітектури
від 05.01.1998 року

Судом роз'яснено представникам
сторін права та обов'язки, передбачені
ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Волинської області від 13.03.14 року у
справі №903/91/14 (суддя Кравчук В.О.) у
задоволенні позову Приватного
підприємства "Виробничо-комерційна
фірма "Домінанта" відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що будь-які
правові підстави для визнання
додаткового договору відсутні за умови
дотримання загальних вимог укладення
договорів, передбачених статтею 203 ЦК
України.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду Волинської
області Приватне підприємство
"Виробничо-комерційна фірма "Домінанта"
оскаржило його в апеляційному порядку.
У своїй апеляційній скарзі позивач
просить суд скасувати рішення
місцевого господарського суду
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апелянт посилається на те, що суд
першої інстанції при прийнятті рішення
керувався лише нормами процесуального
права, які регламентують порядок
прийняття судового рішення і не вказав
жодної статті цивільного чи
господарського законодавства
керуючись яким він дійшов висновку про
відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду №903/91/14 від 31.03.2014
року прийнято до провадження
апеляційну скаргу позивача Приватного
підприємства "Виробничо-комерційна
фірма "Домінанта" на рішення
господарського суду Волинської
області від 13.03.14 року у справі №903/91/14.

Волинською обласною державною
адміністрацією подано відзив на
апеляційну скаргу, в якому просить суд
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення місцевого
господарського суду залишити без змін
(вх. №8245/14 від 23.04.2014 року).

Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по Волинській
області подано відзив на апеляційну
скаргу, в якому просить суд апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
рішення місцевого господарського суду
залишити без змін (вх. №8983/14 від 05.05.2014
року).

Розпорядженням голови Рівненського
апеляційного господарського суду
№903/91/14 від 06.05.2014 року, у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності
судді Огородніка К.М., внесено зміни до
складу колегії суддів, окрім заміни
головуючого судді, колегію суддів
визначено у cкладі головуючий суддя
Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І., суддя
Бригинець Л.М.

Прокуратурою Волинської області
подано заяву про вступ у справу в
порядку ст. 29 ГПК України (вх. №1430/14 від
07.05.2014 року).

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду №903/91/14 від 07.05.2014
року розгляд апеляційної скарги
відкладався.

На виконання вимог ухвали Рівненського
апеляційного господарського суду від
07.05.2014 року позивачем надано
охоронно-орендний договір від 05.01.1998
року та додатковий договір оренди
державного нерухомого майна №14 ДУ з
додатками (вх. №10192/14 від 22.05.2014 року)

Управлінням культури Волинської
обласної державної адміністрації
подано відзив на апеляційну скаргу (вх.
№10296/14/14 від 23.05.2014 року), в якому просить
суд апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення місцевого
господарського суду залишити без змін.

Волинською обласною державною
адміністрацією подано розпорядження
голови Волинської обласної державної
адміністрації №321 від 19.09.2006 року (вх.
№10349/14/14 від 26.05.2014 року).

Відповідач на виконання вимог ухвали
Рівненського апеляційного
господарського суду від 07.05.2014 року
подав додаткові пояснення з додатками
(вх. №10350/14 від 26.05.2014 року).

Розпорядженням голови Рівненського
апеляційного господарського суду
№903/91/14 від 26.05.2014 року, у зв'язку із
неможливістю прийняти участь в
судовому засіданні зі справи №903/91/14
судді Савченка Г.І. через участь в
судових засіданнях в складі колегій
суддів по інших справах та відповідно
до затверджених складів колегій,
внесено зміни до складу колегії суддів,
окрім заміни головуючого судді,
колегію суддів визначено у cкладі
головуючий суддя Демидюк О.О., суддя
Огороднік К.М., суддя Бригинець Л.М.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду №903/91/14 від 26.05.2014
року розгляд апеляційної скарги
відкладався, у зв'язку з необхідністю
вивчення долучених до матеріалів
справи документів.

Колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду,
неодноразово заслухала представників
сторін, вивчила та дослідила матеріали
справи та наявні в ній докази,
розглянула матеріали апеляційної
скарги та додані до неї документи,
відзиви на апеляційну скаргу,
перевірила правильність застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, та дійшла
висновку, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Волинської
області без змін, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.01.1998 року між Відділом охорони і
реставрації пам'яток містобудування та
архітектури Управління містобудування
та архітектури Волинської обласної
державної адміністрації та ПП
"Виробничо-комерційна фірма
"Домінанта"" був укладений
охоронно-орендний договір на
використання пам'ятника архітектури -
келії монастиря Бернардинів (ох.№ 76/2),
розташованої по пр. Волі, 2 у м. Луцьку
(далі - договір), для використання її під
магазин "Валентина" строком дії згідно
з його пунктом 3 по 01.01.2013 року (а.с.14-15).

14.05.2009 року укладено додатковий договір
до договору оренди державного
нерухомого майна № 14 ДУ, з терміном дії
до 30.04.2012 року включно (далі - додатковий
договір) (а.с.16-19), яким за домовленістю
обох сторін змінено певні положення
договору, зокрема, орендодавця, яким
визначено Регіональне відділення
Фонду державного майна України по
Волинській області, що заперечує
позивач під час розгляду справи.

Пунктом 7.1 додаткового договору
передбачено, що орендодавець
зобов'язується передати орендарю
згідно з листом Волинської обласної
державної адміністрації від 07.05.2009 року
№ 2338/56/2-09 в оренду майно згідно з
додатковим договором по акту
приймання-передавання майна, який
підписується одночасно з додатковим
договором.

На виконання п.2.4 додаткового договору
14.05.2009 року між сторонами підписано акт
приймання-передавання державного
нерухомого майна, що відповідно до його
пункту 11 є додатком до додаткового
договору, його невід'ємною частиною
(а.с.20).

12.08.2008 року ПП ВКФ "Домінанта"
звернулося до регіонального
відділення Фонд державного майна
України з проханням привести у
відповідність до вимог чинного
законодавства охоронно-орендний
договір на використання пам'ятки
архітектури - частини приміщень келій
монастиря бернардинів від 05.01.1998 року,
які знаходяться в м. Луцьку по пр. Волі,
2, шляхом укладання додаткового
договору.

Регіональне відділення Фонду
державного майна України листом від
22.08.2008 року №02-04-1502 звернулося до
Волинської обласної державної
адміністрації з проханням надати
дозвіл на передачу в оренду
вищезазначеного державного майна,
погоджений з Державною службою з
питань національної культурної
спадщини.

У відповідь Волинська обласна
державна адміністрація направила на
адресу регіонального відділення лист
управління культури та туризму
Волинської обласної державної
адміністрації від 01.09.2008 № 852/1-9 з
резолюцією заступника голови обласної
державної адміністрації для
начальника регіонального відділення
"для роботи", в якому управління надало
згоду на передачу в оренду спірного
майна за умови дотримання норм чинного
законодавства України та погодження
правового режиму використання пам'ятки
національного значення у
відповідності до пункту 17 статті 5
Закону України "Про охорону культурної
спадщини".

Листом від 24.12.2008 №11/12 ПП ВКФ "Домінанта"
направило Волинській обласній
державній адміністрації дозвіл
Державної служби з питань національної
культурної спадщини від 23.09.2008 № 22-2510/12
на укладення договору оренди та
просило укласти з ним договір оренди
частини приміщень монастиря
бернардинів за адресою: м. Луцьк, пр.
Волі, 2.

Державною службою з питань
національної культурної спадщини
Волинської обласної державної
адміністрації було надано лист-згоду з
резолюцією "Для організації виконання".

Підставою для визнання недійсним
додаткового договору позивач вважає
відсутність дозволу на його укладення
Волинської обласної державної
адміністрації; на його думку,
лист-згода не є належним доказом у
справі.

Колегія суддів вважає, що, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що додатковий договір був
підписаний належним орендодавцем
державного майна, в якого був
необхідний обсяг цивільної
дієздатності, майно, яке було предметом
даного договору було передано орендарю
по акту прийому-передачі, позивачем
сплачувалися орендні платежі, що
підтверджується платіжними
дорученнями, тобто відбулося виконання
умов договору, при цьому місцевий
господарський суд виходив з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
"Про місцеві державні адміністрації"
від 09.04.1999 р. № 586-XIV в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин (далі - Закон № 586-XIV), в
управлінні відповідних місцевих
державних адміністрацій перебувають
об'єкти державної власності, передані
їм в установленому законом порядку.

Згідно з п.1 ст.19 Закону місцева
державна адміністрація, зокрема,
здійснює на відповідній території
управління об'єктами, що перебувають у
державній власності та передані до
сфери її управління.

Особливості управління об'єктами,
зокрема, державної власності у сфері
охорони культурної спадщини
визначаються Законом України "Про
охорону культурної спадщини" від 08.06.2000
р. № 1805-III (далі - Закон № 1805-Ш).

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону №1805-III
пам'ятка, крім пам'ятки археології, може
перебувати у державній, комунальній
або приватній власності.

Приміщення келій колишнього монастиря
Бернардинів (літера А-3) заг. пл.2 783,5 кв.м,
які розташовані на пр. Волі, 2 у м.Луцьку,
є державною власністю, що
підтверджується наявним у матеріалах
справи свідоцтвом від 12.02.2009 р. серії АВ
№886873 про право власності, виданим на
підставі рішення Виконкому Луцької
міськради від 05.02.2009 р. №74-16 (а.с.29).

12.03.2009 р. дане нерухоме майно
зареєстроване за державою в особі
Волинської обласної державної
адміністрації Комунальним
підприємством "Волинське обласне бюро
технічної інвентаризації", що
підтверджується витягом № 22136470 про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (а.с.29, зворот).

Відповідно до п.1.1 додаткового договору
балансоутримувачем об'єкта оренди є
Волинська єпархія Української
православної церкви Київського
патріархату.

Згідно з відомостями свідоцтва від
12.02.2009 р. серії АВ №886873 про право
власності органом управління
приміщень келій колишнього монастиря
Бернардинів як об'єкта державної
власності визначено місцевий орган
державної виконавчої влади - Волинську
облдержадміністрацію.

Згідно з п.п.1-3, 6 Порядку визначення
категорій пам'яток для занесення
об'єктів культурної спадщини до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України", затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р.
№1760 з наступними змінами та
доповненнями, об'єкти культурної
спадщини заносяться до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України
(далі - Реєстр) за рішенням Кабінету
Міністрів України - щодо об'єктів
національного значення або за рішенням
відповідного центрального органу
виконавчої влади у сфері охорони
культурної спадщини - щодо об'єктів
місцевого значення.

На кожний об'єкт культурної спадщини,
що пропонується відповідним органом
охорони культурної спадщини для
занесення до Реєстру, складається
облікова документація, яка підлягає
постійному зберіганню в цьому органі.

Занесення об'єкта культурної спадщини
до Реєстру без облікової документації
не допускається.

Облікова документація на об'єкт
культурної спадщини включає, зокрема,
його паспорт.

Паспорт об'єкта культурної спадщини
повинен містити: історичні дані про
об'єкт, відомості про його сучасний
стан, функціональне використання, роль
у навколишньому середовищі, територію,
а також про ландшафт, твори мистецтва,
результати попередньої оцінки
антропологічної, археологічної,
естетичної, етнографічної, історичної,
мистецької, наукової чи художньої
цінності, про основні археологічні,
іконографічні, архівні та
бібліографічні матеріали, наявність
науково-проектної документації, місце
її зберігання та зони охорони. У
паспорті зазначаються тип і вид об'єкта
культурної спадщини, пропонована чи
затверджена категорія пам'ятки,
охоронний номер з посиланням на
рішення, відповідно до якого пам'ятку
взято на державний облік. До
паспорта додаються матеріали
фотофіксації, генеральний план з
позначенням зон охорони, плани,
розрізи, креслення фасадів (у разі
потреби).

Колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
погоджується з висновками місцевого
господарського суду про відсутність
правових підстав для визнання
додаткового договору не дійсним з
огляду на наступне.

Відповідно до статей 5, 6 Закону України
"Про Фонд державного майна України",
статті 5 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна",
статті 287 Господарського кодексу
України, відповідно до яких Фонд
державного майна України, його
регіональні відділення є
орендодавцями щодо державного та
комунального майна - цілісних майнових
комплексів підприємств, їх структурних
підрозділів та нерухомого майна, яке є
державною власністю, а також іншого
майна у випадках передбачених законом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
при розгляді справи №5004/1344/12, в якій
сторонами були регіональне відділення
Фонду державного майна України по
Волинській області та Приватне
підприємство "Виробничо-комерційна
фірма "Домінанта", господарським судом
Волинської області вже встановлений
факт наявності відповідних
повноважень у РВ ФДМУ по Волинській
області на укладення договору оренди
на частини приміщень келії монастиря
Бернардинів площею 105,3 кв.м,, що
знаходяться в м. Луцьку по пр. Волі, 2,.

Згідно із частиною 2 статті 35 ГПК
України факти, встановлені рішенням
господарського суду під час розгляду
однієї справи, не повинні доводитися
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

А тому, судова колегія вважає
безпідставними посилання Апелянта
щодо відсутності повноважень РВ ФДМУ
по Волинській області на укладення
договору оренди на частини приміщень
келії монастиря Бернардинів площею 105,3
кв.м,, що знаходяться в м. Луцьку по пр.
Волі, 2,

Окрім того, строк дії додаткового
договору оренди державного нерухомого
майна від 14.05.2009 № 14ДУ до
охоронно-орендного договору на
використання пам'ятника архітектури
від 05.01.1998 року закінчився 01.01.2013 року.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
№ 11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" зазначено, що
господарським судам необхідно
враховувати, що визначення договору як
неукладеного може мати місце на стадії
укладення договору, а не за наслідками
виконання його сторонами. Отже, якщо
дії сторін свідчать про те, що
оспорюваний договір фактично було
укладено, суд має розглянути по суті
питання щодо відповідності його
вимогам закону. Вирішуючи спори про
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними, господарський
суд повинен встановити наявність
фактичних обставин, з якими закон
пов'язує визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків.

Апелянтом не доведено, які саме
негативні наслідки настали від
укладення між ним та регіональним
відділенням додаткового договору
оренди державного нерухомого майна, а
тому посилання викладені ним в
апеляційній скарзі, є
необґрунтованими, документально не
підтвердженими, такими, що не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а відтак,
скаржник, в порушення вимог ст.33 ГПК
України, не довів тих обставин, на які
він посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що вирішуючи спір по
суті заявлених вимог, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку, дійшов правильних
висновків щодо прав та обов'язків
сторін, які ґрунтуються на належних та
допустимих доказах, й ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому у суду
апеляційної інстанції відсутні
підстави для його скасування чи зміни
та задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати за розгляд апеляційної
скарги у зв'язку з відмовою в її
задоволенні на підставі ст.49 ГПК
України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, Рівненський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Волинської області від 13.03.14 року у
справі №903/91/14 - залишити без змін, а
апеляційну скаргу позивача Приватного
підприємства "Виробничо-комерційна
фірма "Домінанта" на рішення
господарського суду Волинської
області від 13.03.14 року у справі №903/91/14 -
залишити без задоволення.

2. Справу №903/91/14 повернути до
господарського суду Волинської
області.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно з Розділом
XII-1 Господарського процесуального
кодексу України.

Головуючий суддя
Демидюк О.О.

Суддя
Огороднік К.М.

Суддя
Бригинець Л.М.