ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2014 р.Справа № 923/289/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді Головея В.М.,

Суддів: Мирошниченко М.А., Шевченко В.В.,

при секретарі судового засідання:
Ляшенко М.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - Юхно Я.О. (за довіреністю),

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду
Херсонської області від 07.04.2014р.

у справі № 923/289/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Херсонська
теплоелектроцентраль»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про визнання укладеним договору

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце засідання суду.

Представником позивача в судовому
засіданні не було заявлено клопотання
про здійснення фіксації судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, отже фіксація судового процесу
не здійснювалась відповідно до ст. 81-1
ГПК України.

В судовому засіданні 19.06.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014р. Публічне
акціонерне товариство «Херсонська
теплоелектроцентраль» (далі - ПАТ
«Херсонська ТЕЦ», позивач) звернулось
до господарського суду Херсонської
області із позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП
ОСОБА_2, відповідач) про визнання
укладеним договору №67 між сторонами,
на умовах поданого проекту договору
позивачем, з дня набрання рішення
законної сили та стягнення з
відповідача на користь позивача
понесені судові витрати у розмірі 1 218,00
грн.

Позов мотивований тим, що
відповідач в порушення вимог чинного
законодавства, незважаючи на
направленням йому проекту договору та
листів-повідомлень щодо необхідності
укласти договір, ухиляється від
укладання обов'язкового для сторін
договору щодо централізованого
опалення та постачання гарячої води на
об'єкт належний відповідачу .

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 13.03.2014р. по
справі № 923/289/14 (суддя Александрова
Л.І.) позов задоволено в повному обсязі.

Рішення суду мотивоване тим, що
відмова відповідача як споживача
послуг від укладання договору на
основі Типового, суперечить вимогам ч.
3, ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст.
19, 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги». Право
позивача вимагати укладення договору
та обов'язок відповідача укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг передбачено законом, а тому, в
разі ухилення чи відмови від укладення
договору, який відповідає типовому
договору, таке право підлягає захисту
судом.

Не погоджуючись з рішенням
місцевого суду, ФОП ОСОБА_2 звернувся до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення скасувати та прийняти
нове, яким в задоволені позову
відмовити, оскільки вважає, що рішення
суду прийняте при неповному з'ясуванні
обставин справи та з неправильним
застосуванням норм права.

Відзив на апеляційну скаргу до
Одеського апеляційного господарського
суду не надходив.

Крім цього, 19.06.2014р. до апеляційного
суду від представника відповідача
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи, у зв'язку із його
відрядженням.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції», у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і
т.п.).

Так, в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, кожен при вирішенні судом
питання щодо його цивільних прав та
обов'язків має право на судовий розгляд
упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
частини першої статті 6 даної Конвенції
(§66, 69 рішення Європейського суду з прав
людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова
проти України»).

Доводи представника відповідача щодо
неможливості з'явитися у судове
засідання у зв'язку із відрядженням,
судом відхиляються, оскільки в супереч
приписам ст. 33 ГПК України до
клопотання про відкладення розгляду
справи, відповідач не надав жодних
доказів, які б підтвердили знаходження
у відряджені його представника.

Також, господарський суд враховує, що
відповідач не був позбавлений права
надати письмові пояснення та направити
до участі у справі іншого представника,
у тому числі з числа осіб, не пов'язаних
з ним трудовими відносинами або
з'явитись у судове засідання особисто.

В судовому засіданні 19.06.2014р.
представник ПАТ «Херсонська ТЕЦ»
надав пояснення, проти апеляційної
скарги заперечує, просить рішення
місцевого суду від 07.04.2014р. залишити
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
представника позивача, перевіривши
правильність юридичної оцінки
встановлених фактичних обставин
справи, застосування господарським
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті рішення, колегія суддів
Одеського апеляційного господарського
суду вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Змістовний аналіз позовної заяви
позивача та зазначених ним у цій заяві
правових норм надає можливість
зробити безумовний висновок що
предметом цього спору який визначений
у позовні заяві є спонукання укласти
договір.

Договір, спонукання на укладання якого
є предметом цього спору , згідно вимог
чинного законодавства, в т.ч. Законів
України «Про теплопостачання» і «Про
житлово-комунальні послуги», є
обов'язковим для укладання сторонами
спору.

Згідно приписів ст. 179 ГК України
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і не господарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями. Укладення
господарського договору є обов'язковим
для сторін, якщо він заснований на
державному замовленні, виконання якого
є обов'язком для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування. Суб'єкти
господарювання, які забезпечують
споживачів, зазначених у частині
першій цієї статті, електроенергією,
зв'язком, послугами залізничного та
інших видів транспорту, а у випадках,
передбачених законом, також інші,
зобов'язані укладати договори з усіма
споживачами їхньої продукції (послуг).
Законодавством можуть бути
передбачені обов'язкові умови таких
договорів.

Згідно статті 180 ГК України зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства. Господарський
договір вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Згідно стаття 181 ГК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками.

Проект договору може бути
запропонований будь-якою з сторін. У
разі якщо проект договору викладено як
єдиний документ, він надається другій
стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору,
у разі згоди з його умовами оформляє
договір відповідно до вимог частини
першої цієї статті і повертає один
примірник договору другій стороні або
надсилає відповідь на лист, факсограму
тощо у двадцятиденний строк після
одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих
умов договору сторона, яка одержала
проект договору, складає протокол
розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором.

Сторона, яка одержала протокол
розбіжностей до договору, зобов'язана
протягом двадцяти днів розглянути
його, в цей же строк вжити заходів для
врегулювання розбіжностей з другою
стороною та включити до договору всі
прийняті пропозиції, а ті розбіжності,
що залишились неврегульованими,
передати в цей же строк до суду, якщо на
це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо
всіх або окремих умов, зазначених у
протоколі розбіжностей, така згода
повинна бути підтверджена у письмовій
формі (протоколом узгодження
розбіжностей, листами, телеграмами,
телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол
розбіжностей щодо умов договору,
заснованого на державному замовленні
або такого, укладення якого є
обов'язковим для сторін на підставі
закону, або сторона - виконавець за
договором, що в установленому порядку
визнаний монополістом на певному ринку
товарів (робіт, послуг), яка одержала
протокол розбіжностей, не передасть у
зазначений двадцятиденний строк до
суду розбіжності, що залишилися
неврегульованими, то пропозиції другої
сторони вважаються прийнятими.

Відповідно до приписів ст. 187 ГК України
спори, що виникають при укладанні
господарських договорів за державним
замовленням, або договорів, укладення
яких є обов'язковим на підставі закону
та в інших випадках, встановлених
законом, розглядаються судом. День
набрання чинності рішенням суду, яким
вирішено питання щодо
переддоговірного спору, вважається
днем укладення відповідного
господарського договору, якщо рішенням
суду не визначено інше.

Зі змісту та суті вищезазначених
правових норм вбачається, що до
звернення до суду з цим позовом сторони
повинні були здійснити певні дії щодо
досудового врегулювання цього питання
без якого вирішення цього спору не
можливо.

Зокрема враховуючи вимоги
вищезазначених правових норм, позивач,
як ініціатор укладання договору,
повинен був направити його проект
відповідачу.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що ФОП ОСОБА_2 є власником
магазину промислових товарів за
адресою: м. Херсон, бульвар Мирний,
будинок 6 та відповідно споживачем
теплової енергії. На виконання вимог
чинного законодавства позивачем
05.11.2013р. направлено на адресу
відповідача в порядку ст. 181 ГК України
два примірника договору №67 про надання
послуг з централізованого опалення та
постачання гарячої води. Проте,
відповідач підписаний один екземпляр
договору не повернув, що свідчить про
його ухилення від укладання даного
договору.

Тобто, позивач виконав усі
необхідні заходи, які є початком
процедури укладення договору, а саме
направлення оферти у вигляді проекту
договору іншій стороні. Пропозиція
позивача до вступу у договірні
відносини визначається офертою,
оскільки вона відповідає сукупності
ознак: заява про бажання укласти
договір зроблена рішуче, інша сторона
має можливість зробити однозначний
висновок про спрямованість волі
оферента на встановлення договірних
зобов'язань; вона містити всі істотні
умови договору; адресована конкретно
визначеній особі.

Отже, враховуючи вищевикладене,
апеляційний господарський суд
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про наявність
підстав для задоволення позовних ПАТ
«Херсонська ТЕЦ» з огляду на
обґрунтованість, доведеність та
правомірність таких вимог.

Посилання скаржника щодо відсутні в
його приміщенні системи опалення - не
приймаються до уваги, оскільки комісія
позивача повинна була скласти акт про
це, який відсутній в матеріалах справи.
Апелянт зазначає про листування з
позивачем в якому містяться відомості
про відсутність опалення в приміщенні
відповідача, однак судова колегія не
приймає до уваги дані доводи скаржника,
оскільки в матеріалах справи відсутні
листи на які посилається відповідач,
крім цього, апелянт не надав до суду
належних та допустимих доказів в
порядку ст. ст. 33-34 ГПК України, на які
посилається в апеляційній скарзі, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене судова колегія,
дійшла до висновку, що місцевий суд
повністю встановив та дослідив
фактичні обставини справи, дав повну та
всебічну оцінку наявним у ній доказам
і вмотивовано задовольнив позов ПАТ
«Херсонська ТЕЦ».

Наведені скаржником у апеляційній
скарзі доводи, як зазначалось вище, не
спростовують висновків місцевого суду
та не доводять їх помилковість, а тому
не можуть бути підставою для
скасування судового рішення.

Перевіряючи, згідно приписів ст.101 ГПК
України законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в повному
обсягу, тобто не тільки на підставах
викладених у апеляційній скарзі,
судова колегія не встановила будь-яких
порушень норм матеріального і
процесуального права з боку місцевого
суду і вважає, що зроблені судом
висновки відповідають фактичним
обставинам справи, наявним в ній
доказам та приписам чинного
законодавства.

Керуючись cm.cm. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Херсонської області від 07.04.2014р.
залишити без змін, апеляційну скаргу -
без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 20.06.2014 року.

Головуючий суддя
Головей В.М.

Судді
Мирошниченко М.А.

Шевченко В.В.