ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року Справа № 911/4749/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого суддів:Є.Борденюк І.Вовка,
С.Могилрозглянувши у відкритому
судовому засіданнікасаційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю "Теплопостачальна
компанія Енергозбереження"на
постановувід 19.03.2014Київського
апеляційного господарського судуу
справі№ 911/4749/13за позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Енергозбереження"доТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Теплопостачальна компанія
Енергозбереження"третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороніпозивачаПублічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз
України"простягнення 1 627 106,12 грнВ
судове засідання прибули
представники:відповідачаКосінова Г.В.
(дов. від 09.10.2013),третьої особиХаліна А.О.
(дов. від 18.04.2014)Заслухавши
суддю-доповідача - Є. Борденюк,
пояснення представників відповідача і
третьої особи та перевіривши матеріали
справи, Вищий господарський суд
України

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Енергозбереження"
звернулося до господарського суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Теплопостачальна
компанія Енергозбереження" про
стягнення 1 627 106, 12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ
"Теплопостачальна компанія
Енергозбереження" незаконно спожило
природний газ отриманий позивачем від
ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на суму 1 627
106,12 грн за договором купівлі-продажу №
13/2015-ТЕ-19 від 29.12.2012 та договором
купівлі-продажу № 13/2016-БО-19 від 29.12.2012.
Враховуючи зазначене, позивач,
відповідно до ст. 1212 ЦК України, просить
суд відшкодувати йому завдану шкоду у
розмірі заборгованості позивача перед
ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Відповідач проти позову заперечує,
вказуючи у відзиві на позовну заяву на
те, що між сторонами укладений договір
купівлі-продажу теплової енергії № 001-13
від 01.10.2012, що унеможливлює задоволення
позову, зокрема з посиланням на приписи
ст. 1212 ЦК України.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 27.01.2014 (суддя С.
Наріжний) залишеним без зміни
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 (колегія
суддів: О.Тищенко, І. Іоннікова, Л.
Смірнова), позов задоволений у повному
обсязі з огляду на наступне.

29.12.2012 між Товариством обмеженою
відповідальністю "Енергозбереження"
(покупець) та Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України"
(продавець) укладений договір №
13/2015-ТЕ-19 купівлі-продажу природного
газу та договір № 13/2016-БО-19
купівлі-продажу природного газу,
відповідно до умов яких продавець
зобов'язується передати у власність
покупця у 2013 році природний газ, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природній газ на його
умовах.

З наявного у матеріалах справи
розрахунку вбачається, що у ТОВ
"Енергозбереження" існує перед НАК
"Нафтогаз України" заборгованість за
спожитий природній газ за вказаними
вище договорами у сумі 1 627 106,12 грн.

Крім того, зазначене вище додатково
підтверджується листом НАК "Нафтогаз
України".

Відповідно до положень договору газ, що
продається, використовується покупцем
(позивачем у даній справі) виключно для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням, релігійними
організаціями та національними
творчими спілками і їх регіональними
осередками.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи позивач не використовував
придбані у НАК "Нафтогаз України" об'єми
природного газу у своїх господарських
цілях, оскільки не здійснював
виробництво теплової енергії
споживачам у містах АР Крим, як це
передбачалось в пунктах 1.2. договорів
купівлі-продажу природного газу. Факт
невикористання позивачем придбаного у
продавця газу підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
документів, зокрема:

довідкою голови Бахчисарайської
районної державної адміністрації в АР
Крім № 02-20/35 від 17.01.2014, у якій він
стверджує, що відповідач був єдиним
виробником та постачальником теплової
енергії споживачам у м. Бахчисарай,
самостійно здійснював виробництво
теплової енергії на теплових
установках для обслуговування
споживачів у м. Бахчисарай.

Враховуючи зазначене, спір між
сторонами виник з приводу того, що
відповідач використав (спожив)
куплений позивачем у НАК "Нафтогаз
України" природний газ за договорами
купівлі-продажу природного газу на
суму 1 627 106,12 грн.

Факт того, що саме відповідач був
єдиним виробником та постачальником
теплової енергії споживачам в м.
Бахчисарай, із купленого позивачем
природного газу та куди він постачався
підтверджується наступними доказами:

довідкою голови Бахчисарайської
районної державної адміністрації в АР
Крім № 02-20/35 від 17.01.2014;

рішенням виконкому Євпаторійської
міської ради від 25.12.2012 № 982, у якій
вказано про виробника та постачальника
теплової енергії - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Теплопостачальна компанія
Енергозбереження"

рішенням Армянської міської ради від
25.12.2012 № 982 про затвердження тарифів на
постачання теплової енергії;

укладеними договорами між
відповідачем та споживачами на послуги
теплопостачання;

документами, які надав відповідач до
Євпаторійської міської ради від 30.11.2012,
де розраховані витрати на виробництво
теплової енергії.

Крім того, в якості підтвердження факту
того, що відповідач не закуповував
природний газ у НАК "Нафтогаз України" в
матеріалах справи міститься довідка
останнього від 17.01.2014 р. № 26-181/1.5-14.

Між позивачем та відповідачем не було
укладено договорів на постачання
природного газу, а факт використання
останнім теплогенеруючого обладнання
на якому здійснювалося виробництво
теплової енергії для подальшого
постачання споживачам в АР Крим
підтверджується довідкою власника
такого обладнання №№ 01-14, 01-14/1, 01-14/02 від
156.01.2014, що вказує про можливість
подання позивачем позову про стягнення
вартості спожитого газу на підставі
статей 1212, 1213 ЦК, без укладення
договорів на його використання
відповідачем.

Враховуючи зазначене вище, суди
попередніх інстанцій дійшли наступних
висновків.

Позивач не використовував вказані
об'єми природного газу в своїх
господарських цілях, а відповідач
самостійно виробляв та постачав
теплову енергію саме тим споживачам в
м. Бахчисарай, куди постачався
придбаний позивачем газ, а тому
відповідач спожив природний газ без
належних на те підстав.

У разі неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість (частина
друга статті 1213 ЦК України).

Наявність укладеного між сторонами
договору купівлі-продажу теплової
енергії № 001-13 від 01.10.2012 не спростовує
можливості використання відповідачем
природного газу позивача в своїх
господарських цілях.

Звертаючись до суду з касаційною
скаргою, відповідач посилається на
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій при ухвалені
оскаржуваних судових рішень норм
права, просить рішення та постанову
скасувати, та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Перевіряючи юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що касаційна скарга підлягає
до задоволення, виходячи з такого.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено та не
спростовується сторонами у справі, що
відповідач здійснював постачання
теплової енергії споживачам, з якими
ним укладені відповідні договори,
складовою якої (теплової енергії) є
природній газ, що належить позивачу за
укладеними та виконаними (акти
приймання-передачі газу) з ПАТ "НАК"
Нафтогаз України" договорами
купівлі-продажу. Зважаючи на те, що між
сторонами відсутні договір поставки
природного газу та стверджуючи, що
виробником теплової енергії є
відповідач, позивачем заявлена вимога
про відшкодування вартості газу
безпідставно набутого відповідачем
(ст.ст. 1212, 1213 ЦК України). Позовна вимога
визнана судами обґрунтованою.

Однак, судами попередніх інстанцій не
надана належна оцінка діям сторін з
використання природного газу.

Так 01.10.2012 між сторонами у справі
укладений договір купівлі-продажу
теплової енергії, відповідно до якого
позивач (продавець) зобов'язується
поставити відповідачу (покупцю)
теплову енергію. Для виробництва
теплової енергії продавець
використовує надані покупцем котельні
за адресами, визначеними у договорі, у
тому числі у м. Бахчисарай.

Господарськими судами попередніх
інстанцій не спростована та обставина,
що саме за використання цих котелень
створювалася теплова енергія,
складовою якої є природній газ, що
належить позивачу. Тобто обов'язковими
обставинами для вирішення спору є
встановлення фактичного виробника
послуг. Матеріалами справи
підтверджено, що виконавцем та
постачальником послуг є відповідач.
Виробником послуг (теплової енергії)
може фактично бути як позивач так і
відповідач. Укладений між сторонами
договір вказує на виробника теплової
енергії - позивача. Відсутність
оформлених сторонами відповідних
актів не виключає вчинення сторонами
таких дій. Крім того, матеріали справи
підтверджують виконання відповідачем
умов договору шляхом перерахування
грошових коштів позивачу, як плати за
теплову енергію, незалежно від
недотримання встановленого договором
графіку. Отримані позивачем кошти не
повернуті відповідачу як безпідставно
перераховані.

Можливе недотримання сторонами у
справі ліцензійних умов або можливе
порушення інших правових норм при
здійсненні такої діяльності, не може
вплинути на правовідносини сторін, що
склалися.

Виходячи з наведеного, обставин, що
пов'язують безпідставність набуття
відповідачем природного газу, який
належить позивачу, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Теплопостачальна компанія
Енергозбереження" задовольнити.

Рішення Господарського суду Київської
області від 27.01.2014 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014
скасувати. Прийняти нове рішення: у
позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергозбереження" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Теплопостачальна
компанія Енергозбереження" 16 271,06 грн
витрат зі сплати судового збору за
подання апеляційної скарги та 16 271,06 грн
- за подання касаційної скарги.

Доручити Господарському суду
Київської області видати відповідний
наказ.

Судді:
Є. Борденюк

І. Вовк

С. Могил