ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.06.14р. Справа № 904/5529/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кондитерська
фабрика "Квітень", смт. Ювілейне
Дніпропетровський район
Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельна фірма "Авіас",
м. Дніпропетровськ

про стягнення 135 618 грн. 07 коп.

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі судового засідання
Хавіна О.С.

Представники:

Від позивача - Булатов В.Б., довіреність
№ 05/06/13 від 05.06.2013р.

Від відповідача - Подольна Н.Г.,
довіреність № 57 від 01.04.2013р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кондитерська
фабрика "Квітень" (далі-Позивач) у липні
2013 року звернулося з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельна фірма "Авіас"
(далі-Відповідач), в якому просить
господарський суд стягнути з
Відповідача на свою користь суму боргу
в розмірі 128700 грн., 3% річних в розмірі 6910
грн. 27 коп., всього 135610 грн. 27 коп.

В обґрунтування позову Позивач
посилається на те, що за договором
постачання №148 від 20.06.2011р. Відповідач
повинен був передати у власність
Позивача дизельне паливо за
оплаченими останнім скретч-картами.
Однак, Відповідач 4585 літрів дизельного
палива не передав, оскільки
скретч-картки були заблоковані
слідчими органами. Також, Позивачем
було сплачено рахунок №1620 від 15.07.2011
року Відповідача на суму 83996,26 грн. на
загальну кількість дизельного палива
8615 літрів, але не було отримано
скретч-карток на дизельне паливо.
Станом на 27.06.2013 року Відповідач не
виконав перед Позивачем зобов'язання
по поставці дизельного палива на
загальну суму 128700 грн. З моменту
блокування талонів (скретч-карток) за
постановою слідчого СВ
Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області - з 26.08.2011р.
Позивач нарахував 3% річних за
заблокованими скретч-картами.

В підтвердження обґрунтованості
позовних вимог Позивач надав до позову:

копію договору №148 від 20.06.2011р.;

копії рахунку №1315 від 21.06.2011р. на суму
83996,26 грн. на загальну кількість
дизельного палива 8615 літрів, рахунку
№1447 від 04.07.2011р. на суму 83996,26 грн. на
загальну кількість дизельного палива
8615 літрів та рахунку №1620 від 15.07.2011р. на
суму 83996,26 грн. на загальну кількість
дизельного палива 8615 літрів;

копії платіжних доручень №2244 від
21.06.2011р., №2358 від 04.07.2011р., №2569 від
15.07.2011р.;

копії накладних №3134/102 від 22.06.2011р. та
№3252/102 від 05.07.2011р.;

копію відповіді Відповідача №825 від
21.08.2012р.;

копію довіреності на Булатові В.Б.

Відповідач позов не визнав,
посилаючись на те, що твердження
Позивача про неотримання ним
скретч-карток на 8615 літрів дизельного
палива не відповідає дійсності,
оскільки на залишкову суму 83996 грн. 26
коп. представником Позивача за
довіреністю №150711-11б від 15.07.2011р. (а.с.103),
яка видана на фірмовому бланку
Позивача та скріплена печаткою
юридичної особи - ТОВ "Кондитерська
фабрика "Квітень" та підписом її
генерального директора В.Г.Бібо, за
видатковою накладною №3412/102 від 18.07.2011р.
(а.с. 102) було отримано дизельне пальне в
кількості 8615 літрів на суму 83966 грн. 26
коп. з ПДВ.

В підтвердження цього Відповідач надав
до відзиву копії наступних документів:

видаткова накладна №3412/102 від 18.07.2011р.

довіреність №150711-11б від 15.07.2011р.

постанова про порушення кримінальної
справи від 18.08.2011р.

постанова про накладення арешту від
26.08.2011р.

протокол виїмки від 30.08.2011р.

протокол виїмки від 14.09.2011р.

довіреність №57 від 01.04.2013р.

На виконання вимог ухвали суду від
19.07.2013р. Позивач подав:

копії правовстановлюючих документів;

копії скретч-карток;

копії претензії;

копію відповіді на претензію.

За клопотанням Відповідача ухвалою
суду від 03.12.2013 року було призначено
почеркознавчу експертизу, провадження
у справі для цього призупинялося.

Супровідним листом №530-ІХ від 06.05.14р.
справу повернуто від експертної
установи до господарського суду
Дніпропетровської області із
відповідним експертним висновком.

Ухвалою суду від 07.05.2014 року
провадження у справі було поновлено.

Наявні матеріали у справі є достатніми
для вирішення спору.

03.06.2014року в судовому засіданні
оголошувалася перерва до 10.06.2014року.

Сторони не заперечували проти
закінчення розгляду справи 10.06.14р.

Строк розгляду справи за клопотанням
сторін продовжувався на 15 днів в
порядку статті 69 ГПК України ухвалою
суду від 26.11.2013року.

В судовому засіданні 10.06.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення в порядку ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи та
враховуючи пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, господарський суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Кондитерська
фабрика "Квітень" (далі-Покупець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельна фірма "Авіас"
(далі-Постачальник) було укладено
договір постачання №148 від 20.06.2011р.,
відповідно до умов якого Постачальник
приймає на себе зобов'язання передати
Покупцю у власність Товар - бензин А-76
(80), А-92, А-95, А-95 Євро, дизельне пальне,
газ, а Покупець зобов'язався сплатити і
прийняти товар (п.п.1.1,1.2 Договору).

Згідно з п.1.6 Договору відпуск товару з
АЗС здійснюється за довірчими
документами (скретч-картами) на
отримання товару, відповідно до "Правил
роздрібної торгівлі нафтопродуктами",
затвердженими постановою КМУ №1442 від
20.12.97р.

За умовами пунктів 4.1 та 4.2 Договору
оплата товару здійснюється покупцем в
національній валюті, в безготівковій
формі, шляхом перерахування коштів на
рахунок постачальника. Умови оплати: 100%
попередня оплата протягом 1-го
банківського дня від дати рахунку.

Відповідно до п.4.4 Договору після
оплати товару на протязі 5-ти робочих
днів постачальник зобов'язаний
передати покупцю, а покупець
зобов'язаний отримати від
постачальника довірчі документи
(талони пластикові, паперові або
паливні скретч-картки) на придбану
кількість ПММ, як підтвердження
здійснення оплати Товару.

Передача покупцю товару за Договором
здійснюється на АЗС шляхом заправки
автомобілів покупця при пред'явленні
довіреними особами Покупця скретч-карт
(п.5.2.1 Договору).

Згідно з п.10.2 договору строк його дії
визначено до 31.12.2011року.

Так, на виконання умов Договору
Позивачем були сплачені рахунки №1315
від 21.06.2011р. на суму 83996,26 грн. та №1447 від
04.07.2011р. на суму 83996,26 грн. (а.с. 15, 18), що
підтверджується копіями платіжних
доручень №2244 від 21.06.2011р. та №2358 від
04.07.2011р. (а.с. 16, 18).

Згідно з накладними №3134/102 від 22.06.2011р.
на суму 83996,26 грн. та №3252/102 від 05.07.2011р.
на суму 83996,26 грн. (а.с. 17, 20) Позивач
отримав скретч-картки на 17230 літрів
дизельного палива.

Проте, по скретч-карткам на загальний
об'єм 4585 літрів представникам Позивача
було відмовлено у відпуску дизельного
пального, про що свідчать надані
Позивачем квитанції про відхилення
заблокованих карток (а.с.62-71 т.І). Також
23.07.2012 року Позивачем було направлено
лист вих.№23/07-2012 з переліком
скретч-карток загальним об'ємом 4585
літрів дизельного палива та з вимогою
підтвердити можливість їх
використання. На цей лист Відповідачем
було надано відповідь №825 від 21.08.2012р., у
якій зазначено, що вказані у переліку
скретч-картки заблоковано на підставі
постанови слідчого СВ Індустріального
РВ ДМУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області від 26.08.2011
року про накладення арешту на майно.

Крім того, Позивачем було сплачено
рахунок №1620 від 15.07.2011р. на суму 83996,26
грн. на загальну кількість дизельного
палива 8615 літрів, що підтверджується
копією платіжного доручення №2569 від
15.07.2011р. Однак, ані скретч-картки, ані
безпосередньо дизельне паливо Позивач
від Відповідача не отримав.

В ході розгляду справи в суді
Відповідач заперечував факт
неотримання Позивачем дизельного
палива у кількості 8615 літрів,
посилаючись на те, що за видатковою
накладною №3412/102 від 18.07.2011р. ним
передано дизельне пальне в кількості
8615 літрів на суму 83966 грн. 26 коп. з ПДВ., а
Позивачем в особі його працівника
ОСОБА_5 за довіреністю №150711-11б від
15.07.2011р. отримано скретч-картки на
вказану кількість літрів.

За викликом суду до засідання був
запрошений ОСОБА_5, який заперечував
факт отримання скретч-карток за
видатковою накладною №3412/102 від 18.07.2011р.
і яку він не підписував.

За клопотанням Відповідача ухвалою
суду від 03.12.2013 року було призначено
почеркознавчу експертизу видаткової
накладної №3412/102 від 18.07.2011р..

За висновком судових експертів №530-14
(а.с. 6-14 т.2), складеним 23.04.2014 року, підпис
від імені ОСОБА_5 в графі "Отримав"
накладної №3412/102 від 18.07.2011 (а.с. 1 т.2)
виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою.

Вказаний висновок експертів
відповідає вимогам статті 42 ГПК
України, містить докладний опис
проведених досліджень, зроблені в
результаті їх висновки і
обґрунтовані відповіді на поставлені
господарським судом питання.

Отже, факт виконання Відповідачем
взятих на себе зобов'язань з поставки
дизельного палива на суму 128700,0грн.
Відповідачем та матеріалами справи не
доводиться.

Листом від 08.12.2011року віх№08/12-11 Позивач
направив на адресу Відповідача
претензію на загальну суму 116317,51грн., в
якій запропонував останньому або
замінити заблоковані талони на діючі,
здійснити поставку дизельного палива
або повернути кошти на суму 116317,51грн.

Під час судового розгляду справи
доказів задоволення вимог Позивача
Відповідачем до справи не надано.

Посилаючись на положення статті 625 ЦК
України, Позивач нарахував Відповідачу
суму 6910,27 грн. 3% річних, яка нарахована
за період з 26.08.2011р. по 20.06.2013р. та з
25.07.2011р. по 20.06.2013р.

Також під час судового розгляду
встановлено, що постановою слідчого
відділу Індустріального РВДМУГУ УМВС
України в Дніпропетровській області
Мороз Є.В. від 18.08.2011 року порушено
кримінальну справу по факту розтрати
чужого майна, яке належить ТОВ ВТФ
"Авіас".

Так, постановою слідчого відділу
Індустріального РВДМУГУ УМВС України в
Дніпропетровській області Мороз Є.В.
від 26.08.2011р. про накладення арешту
зазначається, що
матеріально-відповідальною особою,
працюючою на торгівельній точці № 102 по
вул. Батумська, 11-а в м. Дніпропетровськ
є бухгалтер ОСОБА_7, яка укладала з
фізичними та юридичними особами
договори на продаж паливних
скретч-карток, та здійснювала їх
безпосередній відпуск покупцям з
порушенням порядку активації
скретч-карток, встановленого
інструкцією по продажу скретч-карт, а
також з порушенням порядку відпуску
товарно-матеріальних цінностей,
передбачених "Інструкцією про порядок
реєстрації виданих, повернутих та
використаних довіреностей на
отримання цінностей", затверджених
наказом Міністерства фінансів України
№ 99 від 16.05.1996 року. Так, видача
товарно-матеріальних цінностей -
скретч-карт на торгівельній точці № 102
ТОВ ВТФ "Авіас" по вул. Батумська, 11-а в
м.Дніпропетровськ здійснювалась без
довіреностей, які підтверджували б
повноваження представників юридичних
осіб - покупців, тобто невстановленим
особам. Також видача
товарно-матеріальних цінностей на
торговій точці №102 ТОВ ВТФ "Авіас" по
вул. Батумська, 11-а в м. Дніпропетровськ
здійснювалась без складання
документів первинного бухгалтерського
обліку - податкової накладної, а в
деяких випадках - з складанням
податкової накладної шляхом внесення
до неї неправдивих даних - підписи
покупця. При цьому активація
скретч-карт більш за все здійснювалась
на вигаданих покупців, від яких не
поступала оплата; реєстр виданих
покупцю скретч-карток не складався, в
результаті чого значна кількість
активованих скретч-карток не недійшла
до покупців, а інша частина
скретч-карток - знаходиться у покупців,
яка не відповідає серійним номерам, які
були активовані на дані підприємства.

Наведені обставини свідчать про те, що
спір між сторонами виник внаслідок
неправомірних дій посадових осіб
Відповідача.

Зважаючи на вказані обставини, суд
керується наступним.

Правовідносини сторін ґрунтуються на
договорі поставки, який регулюється
статтями 264-271 Господарського кодексу
України.

Так, відповідно до ст.265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих
цим кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу (ч.6 ст.265 ГК України).

Так, частинами 1-3 статті 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором
або актами цивільного законодавства
не встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу. У разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати оплати товару та
сплати процентів за користування
чужими грошовими коштами.

Згідно з ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Відповідно до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно з приписами частин 1 і 7 ст. 193 ГК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору; а одностороння відмова від
виконання зобов'язань не допускається
крім випадків, передбачених законом.

Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
стягнення 128700,0грн. підлягають
задоволенню, оскільки факт невиконання
Відповідачем взятих на себе
зобов"язань за договором поставки
дизельного палива доводиться
матеріалами справи, договір між
сторонами вже припинив свою дію, а
право Позивача вимагати повернення
йому передоплати за обставинами справи
грунтується на нормах чинного
законодавства.

Водночас суд відмовляє в задоволенні
позовних вимог про стягнення 3% річних
на суму боргу з наступних підстав.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Зі змісту зазначеної норми слідує, що
вона підлягає застосуванню, якщо у
правовідносинах має місце грошовий
борг.

Із матеріалів справи вбачається, що
основними зобов'язаннями Відповідача
за договором постачання №148 від 20.06.2011р.
є поставка товару, а не грошові
зобов'язання.

Відповідно до пункту 5.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013року №14 "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань"
обов'язок боржника сплатити суму боргу
з урахуванням індексу інфляції та
процентів річних не виникає у випадках
повернення коштів особі, яка
відмовилася від прийняття зобов'язання
за договором (стаття 612 ЦК України),
повернення сум авансу та завдатку,
повернення коштів у разі припинення
зобов'язання (в тому числі шляхом
розірвання договору) за згодою сторін
або визнання його недійсним,
відшкодування збитків та шкоди,
повернення безпідставно отриманих
коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки
відповідні дії вчинюються сторонами не
на виконання взятих на себе грошових
зобов'язань, а з інших підстав.

Враховуючи викладене, у справі
відсутні підстави для застосування до
спірних правовідносин положення
статті 625 ЦК України.

Таким чином, суд визнає правомірними та
обґрунтованими позовні вимоги про
стягнення 128700 грн., в той же час в
частині позовних вимог про стягнення 3%
річних в розмірі 6910 грн. 27 коп. суд
відмовляє в задоволенні.

Судові витрати щодо судового збору
покладаються на Відповідача згідно зі
ст.49 ГПК України пропорційно
задоволеній частині позову. Судові
витрати Відповідача щодо проведення
судової експертизи повністю
покладаються на останнього, оскільки
ці витрати пов'язуються виключно з
основною сумою позову, яка
задовольняється судом і є наслідком
неправомірних дій Відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 36, 43, 44, 49, 82-85, 111-28,
116-117 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельної фірми "Авіас"
(49044, м.Дніпропетровськ, вул. Гоголя. 15-а,
р/р 4155 в ПАТ КБ "Приватбанк"
м.Дніпропетровська, МФО 305299, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кондитерська
фабрика "Квітень" (52005, Дніпропетровська
область, Дніпропетровський район, смт.
Ювілейне, вул. Радгоспна, 76, р/р 0100
в ДОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО
305653, ) суми боргу у
розмірі 128700,00 грн., 2574,75грн. судового
збору.

В частині позовних вимог про стягнення
6910,27 грн. 3% річних - відмовити.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку з дня його підписання і може
бути оскаржено протягом цього строку
до Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Н.Б. Кеся

Повне рішення складено 13.06.2014р.