донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем
України

11.06.2014 справа №913/1518/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Суддів:Малашкевича
С. А. Радіонової О. О., Ушенко Л. В.при
секретарі судового засідання
Максименко Г. П.за участю представників
сторін: від позивача:не з`явилисьвід
відповідача: від третіх осіб: не
з`явились не з`явилисьрозглянувши
апеляційну скаргу Луганського
національного аграрного університету,
м. Луганськна рішення
господарського суду Луганської
областівід11.03.2014 року у справі№ 913/1518/13
(суддя: Зюбанова Н.М.)за позовом до
відповідача: за участю третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
Луганського національного аграрного
університету, м. Луганськ
Луганської районної державної
адміністрації, м. Лутугине Луганської
області 1. ОСОБА_5, м. Луганськ; 2.
ОСОБА_6, м.
Луганськпровизнання недійсним
розпорядження

В С Т А Н О В И В:

Позивачем заявлена вимога про визнання
недійсним розпорядження Лутугинської
районної державної адміністрації "Про
затвердження Технічної документації
із землеустрою по обміну земельних
ділянок, які розташовані за межами
населених пунктів на території, яка за
даними державного земельного кадастру
враховується в Веселотарасівській
сільській раді Лутугинського району
Луганської області" від 23.03.2009 № 210.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 15.08.2013 р. у
справі № 913/1518/13 позов Луганського
національного аграрного університету
задоволений в повному обсязі.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 08.10.2013 р.
зазначене рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України 18.12.2013 р. попередні судові
рішення у справі № 913/1518/13 скасовані,
справу направлено на новий розгляд до
господарського суду Луганської
області.

Під час нового розгляду справи №
913/1518/13, господарський суд Луганської
області ухвалив рішення від 11.03.2014 р.,
яким відмовив у задоволенні позову
Луганського національного аграрного
університету до Лутугинської районної
державної адміністрації Луганської
області, за участю третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання недійсним розпорядження
Лутугинської районної державної
адміністрації Луганської області від
23.03.2009 р. № 210.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку, що позивачем не доведено
належними доказами наявність у нього
права постійного землекористувача на
підставі відповідного державного акту,
а також не враховано, що оспорюване
розпорядження є актом одноразового
застосування, яке вичерпало свою дію
фактом виконання цього
ненормативно-правового акту.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, позивач звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та винести нове рішення, яким
задовольнити позов у повному обсязі. В
обґрунтування підстав для його
скасування посилається на не
відповідність висновків суду першої
інстанції обставинам справи, неповне
з`ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення та неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, а саме ст. 143
Земельного кодексу України, ст. 43, 83, 84
ГПК України.

Третя особа - ОСОБА_6, у відзиві на
апеляційну скаргу, вважає рішення суду
першої інстанції законним та
обґрунтованим, яке прийняте у повній
відповідності до норм матеріального і
процесуального права, а апеляційну
скаргу позивача безпідставною і такою,
що не підлягає задоволенню.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 21.05.2014 р.
розгляд справи № 913/1518/13 відкладався.

Сторони в судове засідання не прибули,
про день, час та місце судового
засідання були повідомлені належним
чином.

Враховуючи, що Донецьким апеляційним
господарським судом явка
представників сторін не визнавалась
обов`язковою та приписи ст. 101 ГПК
України, колегія суддів вважає за
можливе розглядати справу за
відсутністю представників сторін.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, відзив на
апеляційну скаргу, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
22.07.2008 головою Лутугинської районної
державної адміністрації Луганської
області було прийнято розпорядження №
433 "Про затвердження Технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право постійного користування
земельними ділянками Луганському
національному аграрному університету
для організації та проведення наукових
досліджень, науково-технічних розробок
та навчання, які розташовані за межами
населених пунктів Веселотарасівської
сільської ради".

На підставі вказаного розпорядження
позивачу був виданий Державний акт
серії ЯЯ № 174136 від 05.08.2008 на право
постійного користування земельною
ділянкою площею 3338,6 га, розташованою за
межами населених пунктів
Веселотарасівської сільської ради
Лутугинського району Луганської
області.

Розпорядженням Лугутинської районної
державної адміністрації Луганської
області від 11.03.2009 р. № 153 за
результатами розгляду клопотання
Луганського національного аграрного
університету від 06.03.2009 р. № 01/408 було
вирішено:

- надати дозвіл на складання технічної
документації із землеустрою щодо
обміну земельних ділянок пасовищ
поліпшених (частина контуру № 261), за
рахунок земель Луганського
національного аграрного університету,
на земельну ділянку рілля (частина
контуру № 107а, 107б), за рахунок земель
запасу, пов'язаних з будівництвом храму
на честь ікони Пресвятої Богородиці
Спорительниці Хлібів, розташованої за
межами населених пунктів, яка за даними
державного земельного кадастру
враховується в Веселотарасівській
сільській раді;

- зобов'язати Луганський національний
аграрний університет визначити площу
угідь, що підлягають обміну;
зобов'язати Луганський національний
аграрний університет підготовити
технічну документацію із землеустрою
щодо обміну земельних ділянок, та
надати на розгляд і затвердження в
установленому порядку.

Розпорядженням Лугутинської районної
державної адміністрації від 23.03.2009 р. за
№ 210 було вирішено:

- затвердити Технічну документацію із
землеустрою по обміну земельних
ділянок пасовищ поліпшених земель
Луганського національного аграрного
університету на рівні по вартості
землі запасу державної власності, які
розташовані за межами населених
пунктів, на території, яка за даними
державного земельного кадастру
враховується в Веселотарасівській
сільській раді Лутугинського району
Луганської області;

- обміняти земельну ділянку (частина
контуру № 721а), із земель Луганського
національного аграрного університету,
загальною площею 6,7 га (угіддя -
пасовища поліпшені) на земельну
ділянку (частина контуру № 107; 285), із
земель запасу Веселотарасівської
сільської ради, загальною площею 1,95 га
(угіддя - рілля);

- відділу земельних ресурсів (ОСОБА_8.)
внести зміни в земельно-кадастрову
документацію.

На підставі вказаних вище розпоряджень
голови Лутугинської РДА № 433 від 22.07.2008
та № 210 від 23.03.2009 позивачу був виданий
Державний акт серії ЯЯ № 170556 від 04.10.2010
(арк. справи 156, т. 1) на право постійного
користування земельною ділянкою
площею 84,6771 га, розташованою за межами
населених пунктів Веселотарасівської
сільської ради Лутугинського району
Луганської області. Цільове
призначення - для організації та
проведення наукових досліджень,
науково-технічних розробок та
навчання.

Судом першої інстанції встановлено
також, що спірна земельна ділянка, яка,
на думку позивача, є неправомірно
обміняною, обліковується за Технічною
документацією у контурі № 261а, як
вказано у розпорядженні від 11.03.2009 № 153,
а не в контурі № 721а, як в оспорюваному
розпорядженні (арк. справи 132, т. 1).

Крім того, встановлено, що після
прийняття спірного розпорядження № 210
від 23.03.09 р., головою Лутугинської РДА
було прийнято розпорядження від
09.06.2009р. №476 «Про відведення земельних
ділянок громадянам ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, розташованих за межами
населених пунктів, на території
Веселотарасівської сільської ради
Лутугинського району Луганської
області" (арк. справи 57, т. 1), яким
передано у приватну власність земельні
ділянки, щодо яких здійснено обмін. У
подальшому вказані особи здійснили
відчуження земельних ділянок
громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які є
третіми особами у справі.

В матеріалах справи є також постанова
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15.01.2014 у
справі № 416/3191/13-а, згідно якої визнані
протиправними дії Лутугинської РДА
Луганської області з видачі
Луганському державному аграрному
університету державних актів на право
постійного користування землею, у т.ч.
Державного акту № 0174136 від 05.08.2008.

Позивач просить визнати недійсним
розпорядження Лугутинської районної
державної адміністрації від 23.03.2009 р. №
210 "Про затвердження Технічної
документації із землеустрою по обміну
земельних ділянок, які розташовані за
межами населених пунктів на території,
яка за даними державного земельного
кадастру враховується в
Веселотарасівській сільській раді
Лутугинського району Луганської
області", оскільки вважає, що спірна
земельна ділянка передана в
користування третім особам з
порушенням законодавства, що діяла на
той час, а тому посилаючись на
порушення його прав як
землекористувача, звернувся з даним
позовом до господарського суду.

Перевіривши матеріали справи та
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права України, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а рішення суду першої
інстанції слід залишити без змін, з
огляду на наступне.

Предметом даного спору є розпорядження
Лугутинської районної державної
адміністрації від 23.03.2009 р. № 210 "Про
затвердження Технічної документації
із землеустрою по обміну земельних
ділянок, які розташовані за межами
населених пунктів на території, яка за
даними державного земельного кадастру
враховується в Веселотарасівській
сільській раді Лутугинського району
Луганської області".

Частиною 2 статті 19 Конституції
України, пунктом 3 статті 24 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" встановлено, що органи
місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу
України суд визнає незаконним та
скасовує правовий акт індивідуальної
дії, виданий органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.

Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку
(частина 10 статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні").

Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства, організації - позивача у
справі. Якщо за результатами розгляду
справи факту такого порушення не
встановлено, у господарського суду
немає правових підстав для задоволення
позову.

В обґрунтування позовних
вимог, позивач посилається по-перше на
те, що контуру 721 «а» зазначеного у
спірному розпорядженні не існує, а
земельна ділянка площею 6,7 га в
дійсності належить до контуру 261 «а» і
за Державним актом на право постійного
користування земельною ділянкою серії
ЯЯ № 174136 від 05.08.08 р. належить позивачу;
по-друге, спірне розпорядження було
прийняте Лутугинською районною
державною адміністрацією всупереч
вимогам ст. ст. 103, 142 Земельного кодексу
України та Рекомендацій щодо обміну
земельними ділянками, одержаними
власниками земельних часток (паїв) в
натурі на місцевості, затвердженим
наказом Держкомзему України від 17.11.2003
р. № 288; по-треттє, припинивши право
постійного користування позивача
земельною ділянкою 6,7 га, відповідач не
виконав вимог ч. 7 ст. 126 Земельного
кодексу України (в редакції від 05.03.2009 р.
№ 1066-VI).

Скасовуючи попередні судові рішення у
даній справі Вищий господарський суд
України в своїй постанові від 18.12.2013
зазначив, що суди попередніх інстанцій
дійшли передчасних висновків про
наявність належних правових підстав
для задоволення позовних вимог- та
визнання недійсним розпорядження
Лугутинської районної державної
адміністрації від 23.03.2009 р. № 210,
оскільки не було надано належної
правової оцінки наслідкам виконання
спірного розпорядження, наявність яких
фактично стала підставою для звернення
Луганського національного аграрного
університету до суду з позовом, адже
вказане розпорядження як правовий акт
одноразового застосування, у разі
виконання та реалізації, вважається
таким, що вичерпало свою дію фактом
свого виконання, а за таких обставин,
вимога про визнання недійсним такого
розпорядження не може бути підставою
для відновлення порушеного, на думку
Луганського національного аграрного
університету, права землекористувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-12 ГПК України
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи.

Під час нового розгляду справи, судом
першої інстанції було вірно
встановлено, що наслідком виконання
спірного розпорядження Лутугинської
районної державної адміністрації від
23.03.2009 № 210 було те, що було здійснено
обмін земельних ділянок пасовищ
поліпшених ЛНАУ на рівноцінні по
вартості землі державного запасу та
видано позивачу Державний акт № 170556 на
право постійного користування.

Крім того, було встановлено, що після
прийняття головою Лутугинської РДА
розпорядження № 210 від 23.03.2009, 09.06.2009
було прийнято розпорядження №476 «Про
відведення земельних ділянок
громадянам ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, розташованих за межами
населених пунктів, на території
Веселотарасівської сільської ради
Лутугинського району Луганської
області" (арк. справи 57, т. 1), яким
передано у приватну власність земельні
ділянки, щодо яких здійснено обмін. У
подальшому вказані особи здійснили
відчуження земельних ділянок
громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які є
третіми особами у справі.

Отже, Розпорядження Лутугинської РДА
від 23.03.2009 р. № 210 "Про затвердження
Технічної документації із землеустрою
по обміну земельних ділянок, які
розташовані за межами населених
пунктів на території, яка за даними
державного земельного кадастру
враховується в Веселотарасівській
сільській раді Лутугинського району
Луганської області", за своєю суттю є
актом ненормативно-правового
характеру одноразового застосування,
який вичерпав свою дію внаслідок його
виконання.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що скасування спірного
розпорядження № 210 від 23.03.2009 не
призведе до відновлення права позивача
як землекористувача, у зв`язку з чим суд
першої інстанції правомірно відмовив у
задоволенні позову.

Крім того, позивач в
обґрунтування своїх позовних вимог,
посилався на Державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою № 174136 від 05.08.2008 р., однак як
було встановлено судом першої
інстанції під час нового розгляду
справи постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 15.01.2014 у справі № 416/3191/13-а були
визнані протиправними дії
Лутугинської РДА Луганської області з
видачі Луганському державному
аграрному університету державних
актів на право постійного користування
землею, у т.ч. Державного акту № 0174136 від
05.08.2008. Доказів скасування зазначеної
постанови суду не надано.

Тому, суд першої інстанції вірно
прийняв до уваги цей факт та застосував
положення ст. 35 ГПК України

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування у господарському
процесі покладено на сторони.

За вимогами статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності, керуючись законом.
Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про недоведеність
позивачем належними доказами
наявності у нього права постійного
землекористувача на підставі
відповідного державного акту, а також
з тим, що спірне розпорядження є актом
одноразового застосування, яке
вичерпало свою дію фактом свого
виконання.

З огляду на зазначене, Донецький
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що доводи заявника, викладені
в апеляційній скарзі не обґрунтовані,
не доведені належними та допустимими
доказами в розумінні ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України.

Твердження заявника апеляційної
скарги про порушення і неправильне
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
рішення не знайшли свого
підтвердження, в зв'язку з чим підстав
для скасування рішення господарського
суду Луганської області від 11.03.2014 р. у
справі № 913/1518/13 суд апеляційної
інстанції не вбачає.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
покладаються на заявника апеляційної
скарги.

Результати апеляційного провадження у
справі № 913/1518/13 оголошені в судовому
засіданні.

Керуючись ст. ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Луганського
національного аграрного університету,
м. Луганськ на рішення господарського
суду Луганської області від 11.03.2014 р. у
справі № 913/1518/13 - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Луганської області від 11.03.2014 р. у
справі № 913/1518/13 - залишити без змін.

Постанова Донецького апеляційного
господарського суду набирає законної
сили з дня її прийняття та може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого господарського суду України
через Донецький апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
С. А. Малашкевич

Судді:
О. О. Радіонова

Л. В. Ушенко