ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2014 р.Справа № 915/120/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Шевченко В.В.

суддів: Мирошниченко М. А., Головея В.М.

при секретарі судового засідання:
Ляшенко М.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Каменчук О.П. - за
дорученням, Гайовий О.Г. - за дорученням.
Кротюк М.П. - за дорученням,

від відповідача: Пірог С.В. - за
дорученням

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мостобудівельний загін № 73"

на рішення господарського суду
Миколаївської області

від 07 квітня 2014 року

у справі № 915/120/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Житомирський Завод
Металевих конструкцій"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мостобудівельний
загін № 73"

про стягнення 753.684 грн.

ВСТАНОВИЛА:

03.02.2014 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Житомирський Завод
Металевих конструкцій" (далі позивач,
Завод) звернулось до господарського
суду Миколаївської області з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мостобудівельний
загін № 73" (далі відповідач, Загін) про
стягнення грошових коштів у сумі 753.684
грн.

Позов мотивований тим, що
відповідач не виконав свої
зобов'язання за укладеним між
сторонами у справі договором
виготовлення та поставки
металоконструкцій № 454 У щодо
своєчасної та повної оплати виконаних
робіт з виготовлення та поставки
металоконструкцій, внаслідок чого має
борг по їх оплаті в сумі 672.574 грн. 80 коп.,
а тому повинний сплатити позивачеві не
лише зазначену суму боргу, а ще й 51.314
грн. 70 коп. - пені, 24.986 грн. 50 коп. - 3%
річних, 4808 грн. - інфляційних витрат, а
також відшкодувати позивачеві
понесені судові витрати по справі на
сплату судового збору за подання
позову у сумі 15.073 грн. 68 коп.

Заявою від 03.04.2014 р. позивач
зменшив розмір позовних вимог та
просив стягнути з відповідача на свою
користь: 672.574 грн. 80 коп. - боргу, 51258 грн.
90 коп. - пені; 4808 грн. - інфляційних
витрат та 24820 грн. 70 коп. - 3% річних.

У відзиві відповідач позовні
вимоги вважав необґрунтованими та
безпідставними, посилаючись на те, що
позивач не в повному обсязі виконав
взяті на себе зобов'язання за спірним
договором, а саме: не здійснив покриття
антикорозійним захистом
металоконструкцій "Феррогальванік",
зокрема, покриття пішохідної частини
металоконструкцій в кількості 126 кв. м,
а також, що узгоджену договірну ціну 1 т.
металопрокату в розмірі 26700 грн.
позивачем не зменшено, виходячи з того,
що після погодження інститутом
"Укрдіпродор" заміни стального прокату
із узгодженої сторонами марки сталі 15
ХСНД-2 на марку сталі 09Г2С-12, котра
орієнтовано дешевше на 3300 грн. за 1 тону,
ніж сталь марки 15 ХСНД-2.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 07.04.2014 р.
(суддя Коваль Ю.М.) позовні вимоги
Заводу задоволені частково та з
відповідача на користь позивача
стягнуто: 672574 грн. 80 коп. - боргу, 24820 грн.
70 коп. - 3% річних, 26.472 грн. 54 коп. - пені, 4808
грн. - інфляційних витрат та 14.573 грн. 52
коп. - понесених судових витрат на
оплату судового збору за подання
позову, а в решті частині позову -
відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що
відповідач не виконав свої
зобов'язання за укладеним між
сторонами у справі договором
виготовлення та поставки
металоконструкцій № 454 У щодо
своєчасної та повної оплати виконаних
робіт з виготовлення та поставлення
металоконструкцій, внаслідок чого має
борг по їх оплаті в сумі 672.574 грн. 80 коп.,
а тому повинний сплатити позивачеві не
лише зазначену суму боргу, а ще й 24820
грн. 70 коп. - 3% річних, 26.472 грн. 54 коп. -
пені, 4808 грн. - інфляційних витрат та
відшкодувати позивачеві понесені
судові витрати по справі на сплату
судового збору за подання позову у сумі
14.573 грн. 52 коп.

Відмовляючи у задоволені
позовних вимог в частині стягнення
решти частини пені у сумі 24.786 грн. 36 коп.
місцевий суд виходив з того, що її
нарахування здійснено позивачем у
порушення приписів ч. 2 ст. 258 ЦК України
з пропуском позовної давності, та,
враховуючи, що відповідачем заявлено
про застосування наслідків спливу
строків позовної давності, у зв'язку з
чим підстави для задоволення позову в
цій частині - відсутні.

Судові витрати по справі
покладені місцевим судом на обидві
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення місцевого суду
скасувати, оскільки воно не відповідає
фактичним обставинам і матеріалам
справи, ухвалено з порушеннями норм
матеріального та процесуального права
та постановити нове рішення, яким у
задоволені позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що,
по-перше, позивачем, всупереч умовам
укладеного між сторонами договору,
металоконструкції виготовлено з
використанням марки сталі 09Г2С замість
марки сталі 15 ХСНД-2, яка безпосередньо
була узгоджена сторонами при укладанні
договору, жодних додаткових угод щодо
погодження такої заміни сторони не
укладали, по-друге, позивачем не в
повному обсязі виконано взяті на себе
зобов'язання за спірним договором, а
саме, не проведено покриття
антикорозійного захисту
металоконструкцій "Феррогальванік"
товщиною 80 мкм, зокрема, покриття
пішохідної частини металоконструкцій
в кількості 126 кв. м, а також, що
узгоджену договірну ціну 1 т.
металопрокату в розмірі 26700 грн.
позивачем не зменшено, виходячи з того,
що після погодження інститутом
"Укрдіпродор" заміни стального прокату
із узгодженої сторонами марки сталі 15
ХСНД-2 на марку сталі 09Г2С-12, котра
орієнтовано дешевше на 3300 грн. за 1 тону,
ніж сталь марки 15 ХСНД-2.

В судовому засіданні
представник скаржника доводи
апеляційної скарги підтримав у повному
обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу
позивач просив рішення місцевого суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення

В судовому засіданні
представники позивача доводи,
викладені у відзиві на апеляційну
скаргу підтримали у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги та заперечення на неї,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга необґрунтована та не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи і правильно встановлено судом
першої інстанції у березні 2012 р. між
відповідачем та Державним
підприємством «Укрдіпродор» укладено
контракт № 3 капітального ремонту
автомобільної дороги державного
значення Київ-Одеса. Км 444+500 Одеська
область, який було затверджено
головним інженером - резидентом п. П.
Холловей 06.06.2012 р. та 14.06.2012 р. передано
до виконання відповідачеві разом з
усією технічною документацією шифром
1250-09-0,2-КМ-01 (проектом).

26.06.2012 р. між сторонами у справі
укладено договір виготовлення та
поставки металоконструкцій № 454 У (далі
- договір), за умовами якого відповідач
доручив позивачеві розробити на
підставі технічної документації шифр
1250-09-0,2-КМ-01 (проекту) з грифом "У
виробництво робіт" відповідні
креслення КМД, за котрими виготовити та
поставити металоконструкції плановим
об'ємом 45 т. для об'єкту "Пішохідний міст
по капітальному ремонту автомобільної
дороги державного значення Київ - Одеса
км. 444+500" з використанням марки сталі 15
ХСНД-2, а останній прийняти ці послуги
та оплатити їх відповідно до умов
договору.

Згідно п. 13.1 договір набуває
чинності з моменту його підписання та
діє до 31.12.2013 р. і в будь-якому разі до
повного виконання сторонами
обов'язків за договором.

Відповідно до п. 5.1-5.2 договору,
вартість 1 т. металоконструкцій
(враховуючи вартість пакетування,
виготовлення креслень КМД, вартості
антикорозійного захисту
металоконструкцій "Феррогальванік"
товщиною 80 мкм (колір-сірий) окрім смуг
шириною 100 мм біля монтажних зварних
стиків, по очищеній поверхні до ІІ
ступеня згідно ГОСТу 9.402.80, дерев'яних
прокладок) включно з ПДВ 20% складає 26.700
грн. Загальна вартість продукції
складає 1201500 грн., у тому числі ПДВ 20% 200250
грн.

Відповідно до п. п. 6.1-6.2.3
договору відповідач повинний
здійснити оплату виконаних позивачем
робіт у наступному порядку: попередню
оплату в розмірі 450.000 грн. протягом 5
банківських днів з моменту підписання
договору, в подальшому за кожну партію
поставлених металоконструкцій
здійснюється покупцем протягом 5
банківських днів з моменту здійснення
поставки партії металоконструкцій на
підставі виставлених виробником
рахунків-фактур з врахуванням
пропорційного вирахування раніше
перерахованого авансованого платежу.
Остаточний розрахунок за
металоконструкції, поставлені за
даним договором, здійснюється покупцем
протягом 5 банківських днів після
поставки останньої партії
металоконструкцій в місці призначення
і передачі виробником покупцеві
комплекту приймально-передавальних
документів.

На виконання умов договору
відповідачем здійснено попередню
оплату ТОВ "ЖЗМК" у сумі 400.000 грн., що
підтверджується копією виписки з
особового рахунку позивача від 03.08.2012
р., а також передано позивачу проект з
грифом "У виробництво робіт".

На виконання п. 2.1.1 договору, на
підставі проекту відповідача позивач
розробив креслення КМД на виготовлення
металоконструкцій, при цьому погодивши
із замовником заміну передбаченого за
договором стального прокату 15ХСНД-2 на
стальний прокат 09Г2С-12 (ГОСТ 19281-89), що
підтверджується листом від 08.08.2012 р.

Відповідно до п. 4.3 договору,
продукція відвантажується окремими
партіями на підставі накладних, які
виписує виробник. Датою поставки є дата
фактичного одержання на об'єкті
продукції від виробника, відповідно до
накладної.

Згідно п. п. 8.5, 8.6 договору.
приймання продукції по кількості й
відправних марках та по якості
здійснюється на об'єкті відповідно до
вимог Інструкцій № П-6 та № П-7,
затверджених Держарбітражем СРСР від
26.04.1966 р. у частині, що не суперечать
законодавству України.

За вищезазначеними кресленнями
позивач виготовив та поставив
відповідачеві, а останній прийняв
металоконструкції у кількості 42,044 т. на
загальну суму 1.122.574 грн. 80 коп., що
підтверджується видатковими
накладними № 506 від 26.10.2012 р. на суму 586.251
грн. 90 коп. та № 515 від 29.10.2012 р. на суму
536.322 грн. 90 коп., які підписані та
скріплені печатками обох сторін без
будь-яких зауважень щодо якості,
кількості та вартості
металоконструкцій, а також
відповідними сертифікатами на стальні
конструкції №454/1-10/12 та № 454/2-10/12,
податковими накладними до них та
довіреністю № 620 від 24.10.2012 р., виданою
відповідачем на ім'я ОСОБА_5, на
отримання металоконструкцій.

Відповідно до п 6.2.3 договору,
остаточний розрахунок за
металоконструкції, поставлені за
даним договором, здійснюється покупцем
протягом 5 банківських днів після
поставки останньої партії
металоконструкцій в місці призначення
і передачі виробником покупцеві
комплекту приймально-передавальних
документів, тобто до 05.11.2012 року
включно, так як 03.11.2012 р. припадає на
неробочий день, а саме суботу.

Відповідач оплатив виконані
позивачем роботи частково, а саме
сплатив позивачеві 03.08.2012 р. - 400.000 грн. -
авансовий платіж та 17.01.2013 р. сплатив
позивачеві 50.000 грн., а всього 450.000 грн.,
що підтверджується наявною в
матеріалах справи банківською
випискою з особового рахунку
відповідача.

Решта частина виготовленої та
поставленої позивачем продукції
вартістю 672574 грн. 80 коп. залишилася
неоплаченою відповідачем (1122574, 80 - 450000=
672574,80), що підтверджується листом
останнього від 30.09.2013 р. в якому
відповідач не заперечує щодо наявності
боргу у нього перед позивачем у сумі
672574 грн. 80 коп., та, посилаючись на
відсутність грошових коштів просить
розстрочити їх оплату.

Оскільки, відповідач, ані в
строк до 05.11.2012 р., ані до сьогоднішнього
часу не виконав свої зобов'язання за
названим договором щодо повної оплати
виконаних позивачем робіт та має
заборгованість по їх оплаті в сумі 672574
грн. 80 коп., то суд першої інстанції
підставне, відповідно до вимог ст. ст.
525, 526, 530 ЦК України, стягнув з
відповідача на користь позивача 672.574
грн. 80 коп. боргу, внаслідок чого
протилежні доводи скаржника не можуть
бути прийнятими до уваги.

Доводи скаржника щодо
невідповідності ціни 1 т.
металоконструкцій, застосованої при
розрахунках є необґрунтованими та
правомірно неприйняті місцевим судом
до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ГОСТу 6713-91 марка
сталі 15ХСНД відповідає класу міцності
345, а згідно ГОСТу 19281-89 марка сталі 09Г2С
має той же клас міцності 345, що
однозначно свідчить про те, що марка
сталі з якої була виготовлена та
поставлена продукція відповідачеві
відповідає усім основним
характеристикам сталі марки 15ХСНД, а з
листів ТОВ "Метінвест-Україна" від
14.03.2014 р. та Київського регіонального
філіалу приватного акціонерного
товариства "Українська
горно-металургійна компанія" від 12.03.2014
р. видно, що на момент укладення
сторонами спірного договору та його
виконання стальний прокат марки 15
ХСНД-2 не випускався і його вартість на
той момент не встановлювалося.

Крім того, скаржником, всупереч
вимогам ст. 33 ГПК України, не надано та в
матеріалах справи не міститься жодного
доказу того, що вартість стального
прокату марки 15 ХСНД-2 є іншою (нижчою чи
вищою) ніж вартість стального прокату
марки 09Г2С-12 з якої позивачем
виготовлені металоконструкції.

Твердження скаржника про
невиконання позивачем у повному обсязі
взятих на себе зобов'язань, а саме, не
проведення покриття пішохідної
частини металоконструкцій в кількості
126 кв. м. антикорозійним захистом
"Феррогальванік" товщиною 80 мкм є
необґрунтованими та правомірно не
прийнято місцевим судом до уваги,
оскільки згідно ч.2 ст. 852 ЦК України
замовник має право, якщо підрядник
відступив від умов договору підряду
або допустив інші недоліки в роботі, за
своїм вибором вимагати безоплатного
виправлення цих недоліків у розумний
строк або виправити їх за свій рахунок
з правом на відшкодування своїх витрат
на виправлення недоліків чи
відповідного зменшення плати за
роботу, якщо інше не встановлено
договором.

Матеріали справи свідчать, що
відповідач за видатковими накладними
№ 506 від 26.10.2012 р. на суму 586.251 грн. 90 коп.
та № 515 від 29.10.2012 р. на суму 536.322 грн. 90
коп., які підписані та скріплені
печатками обох сторін прийняв
виготовлені позивачем
металоконструкції без будь-яких
зауважень щодо їх якості, кількості та
вартості.

Жодних доказів, які б свідчили
про звернення відповідача до позивача
про виправлення недоліків у роботі або
їх виправлення за свій рахунок в
порядку ч. 2 ст. 852 ЦК України в
матеріалах справи також не міститься.

Навпаки, з пояснень
представників сторін вбачається, що
виготовлені та поставлені позивачем
металоконструкції встановлені на
об'єкті "Пішохідний міст по
капітальному ремонту автомобільної
дороги державного значення Київ - Одеса
км. 444+500" та експлуатуються до
сьогоднішнього часу, внаслідок чого
твердження скаржника про те, що позивач
свої зобов'язання за договором виконав
неякісно підставне не прийняті до
уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом, у
зв'язку з чим місцевий суд правомірно
стягнув з відповідача на користь
позивача 24820 грн. 70 коп. - 3% річних та 4808
грн. - інфляційних витрат за період з
06.11.2012 р. по 31.12.2012 р. по кожній накладній
окремо.

Здійснені розрахунки 3% річних
та інфляційних витрат перевірені як
місцевим так і апеляційним судом та є
правильними та вірними та не
спростовані скаржником ані в цілому
ані за їх складовими.

У п. 9.2. договору сторонами
встановлено, що у випадку порушення
терміну оплати покупець на вимогу
постачальника сплачує останньому
неустойку у вигляді пені у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
простроченої суми за кожний день
прострочення оплати продукції

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором припиняється
через шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано. Так як,
ані законом, ані умовами договору не
встановлений інший порядок
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
то суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку про те,
правовідносини сторін регламентуються
вимогами ч. 6 ст. 232 ГК України та у
позивача виникло право на нарахування
пені відповідачеві виключно за період
з 06.11.2012 р. по 06.05.2013 р., оскільки
остаточний розрахунок за договором
відповідач повинний був здійснити у
строк до 05.11.2012 р. включно, у зв'язку з
чим суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку про те, що
нарахування пені за період з 30.01.2013 р. по
06.05.2013 р. в сумі 26.472 грн. 54 коп. є
обґрунтованим та не прийняв до уваги
доводи скаржника що розмір нарахованої
позивачем пені здійснений з порушенням
положень ч. 6 ст. 232 ГК України.

Поняття позовної давності
надано у ст. 256 ЦК України, відповідно
до якої позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується скорочена позовна
давність в один рік.

Наслідки спливу позовної
давності передбачені ст. 267 ЦК України,
згідно п. 4 котрої сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

У відзиві на позов відповідачем
заявлено про застосування до вимог
позивача строку позовної давності.

Оскільки, позов поданий до суду
30.01.2014 р., то відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК
України нарахована позивачем пеня
станом до 30.01.2013 р. стягнута бути не
може, внаслідок спливу строку позовної
давності, так як підстави для його
відновлення відсутні, у зв'язку з чим
суд першої інстанції правомірно
залишив без задоволення позовні вимоги
Заводу щодо стягнення з відповідача
пені у сумі 24.786 грн. 36 коп. за період з
06.11.2012 р. по 29.01.2013 р. (включно).

Правомірно, відповідно до вимог
ст. ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати
по справі покладені місцевим судом на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

При викладених обставинах
колегія суддів вважає, що рішення
місцевого суду прийнято з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, відповідає фактичним обставинам
і матеріалам справи, а підстави,
передбачені ст. 104 ГПК України, для його
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101- 105
ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О
В И Л А:

Рішення господарського суду
Миколаївської області від 07.04.2014 року у
справі № 915/120/14 - залишити без змін, а
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мостобудівельний загін № 73" - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 06.06.2014 року.

Головуючий суддя:
Шевченко В.В.

Судді:
Мирошниченко М.А.

Головей В.М.