ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2014 року
Справа № 904/8818/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді : Бахмат Р. М.
(доповідача),

суддів: Євстигнеєва О.С., Кощеєва І.М.

секретар судового засідання: Назаренко
С.Г.

за участю прокурора відділу: Пахучин
М.Б.(службове посвідчення № 014722 від
22.01.13р.)

за участю представників сторін:

від позивача: Борсук Ю.В. (дов. № 4/10-638
від 18.12.13 р.);

від відповідача: ОСОБА_3 (дов. № 4845 від
05.11.13 р.);

від третьої особи: представник в судове
засідання не явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дніпропетровської міської ради м.
Дніпропетровськ на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 28.01.2014р. у справі № 904/8818/13

за позовом Прокурора Індустріального
району м. Дніпропетровська в інтересах
держави в особі Дніпропетровської
міської ради м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
м. Дніпропетровськ;

3-тя особа Комунальне підприємство
"Міськавтопарк" м. Дніпропетровськ

про: звільнення та повернення
тимчасово зайнятої земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської обл. від 28.01.2014 р. у
справі № 904/8818/13, яке підписано 03.02.2014 р.
і оформлено відповідно до вимог ст. 84
ГПК України (суддя Ліпинський О.В.),
відмовлено у задоволенні позову
Прокурора Індустріального району м.
Дніпропетровська, пред`явленого в
інтересах держави в особі
Дніпропетровської міської ради м.
Дніпропетровськ до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 м. Дніпропетровськ;
3-тя особа Комунальне підприємство
"Міськавтопарк" м. Дніпропетровськ про
звільнення та повернення тимчасово
зайнятої земельної ділянки.

Дніпропетровська міська рада не
погодилася з вказаним рішенням, подала
апеляційну скаргу, в якій просить
відновити пропущений процесуальний
строк на подання апеляційної скарги.

Ухвалою від 14.04.14 р. Дніпропетровський
апеляційний господарський суд
відновив пропущений процесуальний
строк на подання апеляційної скарги.

Позивач просить у скарзі скасувати
оскаржуване рішення та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позов
повністю.

Скаржник не погоджується з
вищевказаним рішенням, оскільки
вважає, що суд першої інстанції зробив
помилковий висновок про наявність
правових підстав для використання
відповідачем земельної ділянки на
підставі Договору № 159 АП від 01.06.2011 р.,
свідоцтва про реєстрацію майданчика
для паркування т/з з терміном дії до
01.06.2016 р., водночас як Земельним
кодексом України (ст. 126) встановлений
вичерпний перелік документів, які є
підставою для використання земельної
ділянки.

Позивач вказує, що відповідач
самовільно використовує спірну
земельну ділянку та перешкоджає
Дніпропетровській міській раді, як
органу місцевого самоврядування, в
реалізації її виключного права на
користування та розпорядження цією
земельною ділянкою, оскільки остання
використовується відповідачем
самовільно, не раціонально, з
порушенням умов оплати та без
правовстановлюючих документів, в
порушення чинного законодавства
України, а тому підлягає поверненню
Дніпропетровській міській раді.

Підставою для користування земельними
ділянками є підписаний, нотаріально
посвідчений, зареєстрований договір
оренди землі, укладений на підстав
згоди власника землі (рішення), -
територіальної громади м.
Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради.
Надання згоди на користування землею у
м. Дніпропетровську належить до
виключної компетенції
Дніпропетровської міської ради.

Скаржник зазначає, що відповідач
користується земельною ділянкою
всупереч вимогам ст. 125, 126 Земельного
кодексу України, які містять загальне
правило щодо заборони використання
земельної ділянки без одержання
документів, що посвідчують право на
неї, та державної реєстрації.

Позивач також вказує у скарзі, що судом
першої інстанції не було взято до уваги
твердження про нераціональне
використання відповідачем земельної
ділянки площею 0,115 га з порушенням
режиму її оплати всупереч положенням
ст. 206 Земельного кодексу України, ст. 288
Податкового кодексу України.

Внаслідок нераціонального
використання відповідачем земельної
ділянки (не оформлення права
користування землею) територіальна
громада м. Дніпропетровська
недоотримала в державній та місцевий
бюджет кошти у вигляді орендної плати
за землю, які складаються з
загальнодержавного податку за землю та
оплати за її використання відповідно
до цільового призначення земельної
ділянки. Зазначені кошти
Дніпропетровська міська рада могла б
отримати за оформлене право
користування земельною ділянкою.

Відповідач та третя особа відзив на
апеляційну скаргу не надали.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення представників сторін, які
були присутні у судовому засіданні,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів встановила, що протоколом
конкурсної комісії з визначення
балансоутримувачів майданчиків для
паркування транспортних засобів, які
перебувають у комунальній власності
територіальної громади міста № 2 від
16.03.2011 року, Комунальне підприємство
„Міськавтопарк" (надалі Третя особа)
визначено балансоутримувачем
майданчику для паркування на 100 місць,
площею 0,115 га, в АДРЕСА_1.

Відповідно з п. 2.6. Правил паркування
транспортних засобів у
м.Дніпропетровську, які затверджені
рішенням сесії Дніпропетровської
міської ради № 39/8 від 02.02.2011 року, для
забезпечення паркування транспортних
засобів на майданчиках для паркування
транспортних засобів
балансоутримувачі на конкурсних
засадах відповідно до Порядку
проведення конкурсу з визначення
агентів залучають інші підприємства,
установи, організації (далі - агенти), що
мають відповідну ліцензію на право
надання послуг з охорони власності і
досвід роботи з надання таких послуг.

За рішенням конкурсної комісії з
визначення агентів, агент може бути
особою, уповноваженою міською радою
організовувати та провадити
діяльність із забезпечення паркування
транспортних засобів на майданчику для
паркування транспортних засобів
комунальної форми власності, з моменту
отримання в департаменті транспорту та
зв'язку Дніпропетровської міської ради
відповідного свідоцтва про реєстрацію
стосовно такого майданчика для
паркування.

Із залученими для забезпечення
паркування транспортних засобів на
майданчиках для паркування
транспортних засобів агентами
балансоутримувачами укладаються
договори, які мають містити
зобов'язання агента щодо виконання
всіх умов конкурсу.

В результаті проведення конкурсу з
визначення агентів, відповідача
визначено агентом - особою,
уповноваженою міською радою
організовувати та провадити
діяльність із забезпечення паркування
транспортних засобів на майданчику для
паркування транспортних засобів
комунальної форми власності площею 1150,0
кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, про що
Департаментом транспорту та зв'язку
Дніпропетровської міської ради на ім'я
Відповідача видано Свідоцтво про
реєстрацію майданчику для паркування з
терміном дії з 01.06.2011 по 01.06.2016 (а.с. 56).

На виконання вимог п. 2.6. Правил
паркування транспортних засобів у м.
Дніпропетровську, 01.06.2011 р. між
Відповідачем (Агентом) та Третьою
особою (Балансоутримувачем) укладено
договір № 159АП, згідно умов якого
Балансоутримувач надав в користування
Агенту за плату майданчик для
пакування транспортних засобів
комунальної власності, що розташований
за адресою: АДРЕСА_1 площею 1150,0 кв.м.

Позивач наполягає на задоволенні
позовних вимог щодо звільнення та
повернення Відповідачем спірної
земельної ділянки

Обґрунтовуючи свої доводи тим, що
договір № 159 АП від 01.06.2011 р. не набув
чинності. Оскільки в порушення умов п.6.1
договору відповідач ухилився від
підписання акта приймання-передачі
майданчику для паркування. Умовами п.6.1
договору встановлено, що договір
набуває чинності з дати підписання
акту приймання-передачі майданчику для
паркування, який є невід`ємною частиною
цього договору, та діє протягом п`яти
років з дати підписання цього договору
та скріплюється печатками сторін.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.
51-55) відповідач 09.01.2014 р. надав суду
першої інстанції належним чином
засвідчену ксерокопію акта
приймання-передачі майданчику для
паркування транспортних засобів
комунальної форми власності від 30.09.2011
р., який підписаний КП «Міськавтопарк»
та ФОП ОСОБА_4, у зв`язку з чим суд першої
інстанції правильно зробив висновок,
що доводи, викладені в позовній заяві
відносно того, що договір № 159 АП не
набув чинності, через не підписання
відповідачем акту приймання-передачі,
спростовуються наданими до справи
вищевказаним актом приймання-передачі.

Посилання третьої особи на відсутність
у неї екземпляру відповідного акту не
спростовує виконання сторонами умов
п.6.1 договору № 159 АП щодо вчинення
фактичних дій, спрямованих на передачу
майданчика для паркування

Обґрунтовуючи свої доводи щодо
відсутності правових підстав для
використання відповідачем спірної
земельної ділянки, Прокурор
посилається на рішення виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради № 199 від 28.05.2013 р., згідно якого,
ділянку площею 0,115 га, що розташована в
районі АДРЕСА_1, виключено з переліку
спеціальних земельних ділянок,
відведених для організації та
провадження діяльності із
забезпечення паркування транспортних
засобів, затвердженого рішенням
виконкому Дніпропетровської міської
ради № 452 від 16.05.2012 року.

Матеріалами справи встановлено, що
правовідносини з організовування та
провадження діяльності із
забезпечення паркування транспортних
засобів на майданчику для паркування
транспортних засобів за адресою:
АДРЕСА_1 площею 1150,0 кв.м., виникли в 2011
році, тобто до прийняття виконавчим
комітетом Дніпропетровської міської
ради як рішення № 452 від 16.05.2012 року, так
і рішення № 199 від 28.05.2013 р.

На час виникнення зазначених
правовідносин, віднесення земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1 до
спеціальних земельних ділянок,
відведених для організації та
провадження діяльності із паркування
транспортних засобів, було визначено
Переліком, який є Додатком № 3 до
Положення про порядок справляння збору
за місця для паркування транспортних
засобів та території міста,
затвердженого рішенням сесії
Дніпропетровської міської ради від
27.10.2010 № 5/6 (з відповідними змінами та
доповненнями), а отже, подальше
затвердження та зміна виконавчим
комітетом Дніпропетровської міської
ради переліків відповідних
спеціальних земельних ділянок, без
виключення спірної ділянки з переліку,
раніше затвердженого рішенням сесії
міської ради, не припинило статус
зазначеної ділянки, як спеціально
відведеної для провадження діяльності
із паркування транспортних засобів.

Якщо Позивач вважав, що внаслідок
прийняття рішення виконкому міської
ради № 199 від 28.05.2013 спірну ділянку було
виключено з переліку спеціальних
земельних ділянок, відведених для
організації та провадження діяльності
із забезпечення паркування
транспортних засобів, він мав вчинити
дії спрямовані на скасування виданого
відповідачеві свідоцтва про
реєстрацію майданчику для паркування
т/з (а.с. 56), а Третя особа зі свого боку,
мала вчинити дії, спрямовані на
розірвання договору № 159АП, у
встановленому законодавством порядку.

З урахуванням вищенаведених обставин,
за відсутності в матеріалах справи
доказів в підтвердження припинення
укладеного строком до 01.06.2016 Договору №
159 АП від 01.06.2011 року у встановленому
законом порядку, скасування або
ануляцію свідоцтва про реєстрацію
майданчику для паркування т/з з
терміном дії до 01.06.2016 року, а також
доказів в підтвердження виключення
спірної земельної ділянки з Переліку,
який є Додатком № 3 до Положення про
порядок справляння збору за місця для
паркування транспортних засобів та
території міста, затвердженого
рішенням сесії Дніпропетровської
міської ради від 27.10.2010 № 5/6, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що відсутні підстави
вважати, що Відповідач використовує
спірну земельну ділянки без правових
підстав, оскільки згідно вимог Правил
паркування транспортних засобів у м.
Дніпропетровську, відповідач є особою,
уповноваженою міською радою
організовувати та провадити
діяльність із забезпечення паркування
транспортних засобів на відповідному
майданчику для паркування.

Не приймаються до уваги доводи
Дніпропетровської міської ради щодо
неналежного виконання відповідачем
умов договору № 159 АП та Правил
паркування транспортних засобів у м.
Дніпропетровську, адже зазначені
обставини можуть мати значення для
розгляду вимог про розірвання
відповідного договору в судовому
порядку, які не являються предметом
даного спору.

На підставі викладеного, керуючись
статями 103-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради м. Дніпропетровськ
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.01.2014 р.
у справі № 904/8818/13 залишити без змін.

Головуючий
Р.М. Бахмат

Судді:
О.С. Євстигнеєв

І.М. Кощеєв

Повний текст постанови виготовлено
05.06.2014 р.