ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" червня 2014 р.
Справа № 918/521/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Пашкевич І.О.,

при секретарі судових засідань Шарапі
О.В.,

розглянувши матеріали справи за
позовом Приватного підприємства
"O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісся-Агро"

про стягнення в сумі 37 978 грн. 45 коп.

Сторони не забезпечили участі у
судовому засіданні своїх повноважних
представників.

Обставини справи: В квітні 2014 року
приватне підприємство
"O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" (далі
Підприємство) звернулось до
господарського суду Рівненської
області з позовною заявою до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісся-Агро" (далі
Товариство) про стягнення
заборгованості в сумі 37 978,45 грн. В
обґрунтування позову Підприємство
посилається на невиконання
відповідачем умов договору
купівлі-продажу №20080/13 від 03.10.2013 року,
однак зазначає, що 11.03.2014 року внаслідок
пожежі вказаний договір було знищено.
Відтак, позивач просить стягнути з
Товариства заборгованість за
поставлений згідно видаткових
накладних товар в сумі 37 598,28 грн. та 380,17
грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 30 квітня 2014
року порушено провадження у справі,
розгляд якої призначено на 27 травня 2014
року.

Позивач у судове засідання 10.06.2014 року
не з'явився. Про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений у
встановленому законом порядку, про що
свідчить підпис представника
останнього в протоколі судового
засідання 27 травня 2014 року.

В судовому засіданні 27.05.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав зазначених в
позовній заяві та наполягав на їх
задоволенні.

Відповідач у судові засідання 27.05.2014
року та 10.06.2014 року не забезпечив явки
свого повноважного представника,
відзиву на позов не надав, про день, час
та місце слухання справи повідомлений
у встановленому законом порядку, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи повідомленнями про вручення
поштового відправлення (а.с. 53, 54, 85).

Пунктом 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачено, що у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на зазначене, оскільки явка
сторін обов'язковою не визнавалась, суд
на підставі вимог статті 75 ГПК України
дійшов висновку про розгляд цієї
справи за наявними в ній матеріалами
без участі представників сторін.

В результаті розгляду матеріалів
справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що
Підприємство поставило, а Товариство
прийняло товар на загальну суму 52 985,32
грн., що підтверджується наступними
видатковими накладними: № РФ-0139598 від
07.10.2013 року на суму 1 929,05 грн.; № РФ-0139684
від 07.10.2013 року на суму 2 250,00 грн.; №
РФ-0139862 від 07.10.2013 року на суму 1 633,76 грн.;
№ РФ-0140858 від 10.10.2013 року на суму 2 630,08
грн.; № РФ-0141917 від 14.10.2013 року на суму 1
197,91 грн.; № РФ-0142043 від 14.10.2013 року на
суму 292,74 грн.; № РФ-0144368 від 21.10.2013 року
на суму 4 964,94 грн.; № РФ-0144549 від 21.10.2013
року на суму 1 497,20 грн.; № РФ-0146313 від
24.10.2013 року на суму 5 188,97 грн.; № РФ-0147991
від 28.10.2013 року на суму 8 199,60 грн.; №
РФ-0166416 від 16.12.2013 року на суму 17 824,40 грн.;
№ РФ-0166554 від 16.12.2013 року на суму 71,50 грн.;
№ РФ-0046393 від 03.04.2014 року на суму 4 333,14
грн.; № РФ-0046395 від 03.04.2014 року на суму
325,60 грн.; № РФ-0046400 від 03.04.2014 року на
суму 646,43 грн., належним чином
засвідчені копії яких містяться в
матеріалах справи (а.с.10-24).

Відповідач прийняв вказаний у
накладних товар без заперечень, чим
погодився із найменуванням, кількістю,
ціною за одиницю товару, що свідчить
про дотримання сторонами вимог
законодавства щодо письмової форми
узгодження ціни товару.

Разом з тим, судом встановлено, що
Товариство повернуло Підприємству
товар на загальну суму 387,04 грн., що
підтверджується накладними на
повернення товару, належним чином
засвідчені копії яких наявні в
матеріалах справи, а саме: № ВН-0005708 та
№ ВН-0005709 від 17.10.2013 року (а.с. 25, 26).

Крім того, Товариство здійснило
часткову оплату суми боргу у розмірі 15
000,00 грн. (виписки з рахунку на а.с. 44-45).

Таким чином, Товариство взятий на себе
обов'язок по оплаті вартості
поставленої продукції виконало лише
частково, заборгувавши Підприємству 37
598,28 грн.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи
документи, судом не приймається до
уваги посилання позивача на те, що
товар згідно видаткових накладних,
копії яких наявні в матеріалах справи,
поставлений на виконання умов договору
купівлі-продажу №20080/13 від 03.10.2013 року,
так як в матеріалах справи відсутня
копія такого договору, його оригінал не
оглядався в судовому засіданні та не
був наданий відповідачем на вимогу
ухвали суду.

Відтак, суд вважає, що цивільні права та
обов'язки сторін виникли в порядку ч. 1
ст. 11 ЦК України, ч.1 ст. 181 ГК України з
дій юридичних осіб, які в силу
загальних начал і змісту цивільного
законодавства породжують взаємні
права та обов'язки.

Відповідно до приписів ст. 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Стаття 174 Господарського кодексу
України передбачає, що господарські
зобов`язання можуть виникати з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Таким чином, між сторонами виникли
зобов`язальні правовідносини у
результаті фактичних дій сторін.

Отже, угода укладена між сторонами
шляхом підписання вищезазначених
видаткових накладних є укладеним у
спрощений спосіб господарським
договором, який за своєю правовою
природою є договором поставки.

За приписом статей 525 та 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання, або
одностороння зміна його умов не
допускається.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1 статті 712 ЦК
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК
України).

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Таким чином, якщо інше не встановлено
укладеним сторонами договором або
актом цивільного законодавства,
перебіг строку виконання грошового
зобов'язання, яке виникло на підставі
договору купівлі-продажу, починається
з моменту прийняття товару або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього.

При цьому, підписання покупцем
видаткової накладної, яка є первинним
обліковим документом у розумінні
закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", і відповідає вимогам, зокрема,
статті 9 названого Закону та Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку, та
фіксує факт здійснення господарської
операції й встановлення договірних
відносин, є підставою виникнення
обов'язку щодо здійснення розрахунків
за отриманий товар. Строк виконання
відповідного грошового зобов'язання
визначається за правилами,
встановленими частиною 1 статті 692 ЦК
України.

За частиною 1 статті 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

На підставі вищезазначеного, суд
дійшов висновку, що позивачем доведено
наявність заборгованості перед
відповідачем за поставлений по
видаткових накладних товар в загальній
сумі 37 598,28 грн.

Крім того, у зв'язку з неналежним
виконанням своїх зобов'язань
відповідачем, відповідно до ст. 625 ЦК
України, Підприємство нарахувало 380,17
грн. - 3%річних (розрахунок а.с. 50).

За умовами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Судом перевірено нарахування 3% річних
проведене позивачем та встановлено, що
воно є не в повній мірі вірним, так як
останнім не враховано часткову оплату
суми боргу по накладній №РФ-0144549 від
21.10.2013 року. За розрахунком суду до
стягнення підлягає 374,85 грн. трьох
відсотків річних.

З врахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
Підприємства про стягнення з
Товариства 37 598,28 грн. основного боргу
стверджуються матеріалами справи та
підлягають до задоволення, а вимога про
стягнення 380,17 грн. трьох відсотків
річних підлягає частковому
задоволенню в розмірі 374,85 грн.

Судовий збір на підставі ст. 49 ГПК
України покладається на відповідача
пропорційно до задоволеного розміру
позовних вимог в сумі 1 826,74 грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісся-Агро" (35314,
вул. Лісова, буд.1, с. Олишва, Рівненський
район, Рівненська область, ) на користь Приватного
підприємства "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс"
(23500, вул. Леніна, 272 В, м. Шаргород,
Вінницька область, ) 37 598
(тридцять сім тисяч п'ятсот дев'яносто
вісім) грн. 28 коп. основного боргу, 374
(триста сімдесят чотири) грн. 85 коп. 3%
річних та 1 826 (одну тисячу вісімсот
двадцять шість) грн. 74 коп. судового
збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено "13" червня
2014 року.

Суддя
Пашкевич
І.О.