Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "10" червня 2014 р.
Справа № 906/618/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Машевської О.П.

- за участю секретаря судового
засідання: Смиковського В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Герасимов М.В. - заст,
директора Житом. філії, дов. №14/20-26-14 від
08.01.2014р.

від відповідача: не з'явився

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Украгролізинг"
(м.Київ)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "СВ-Урожай" (м.Житомир)

про стягнення 132106,91 грн. (згідно заяви
про зменшення розміру позовних вимог
від 10.06.14р. №136- 70 245, 21 грн.)

13 травеня 2014р. позивач Державне
публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Украгролізинг" (м. Київ) звернувся з
позовом до господарського суду до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "СВ-Урожай" (м.
Житомир) про стягнення на його користь
132 106, 91 грн. відповідно до Договору
фінансового лізингу №6-13-24 стс-пл/83 від
21.02.2013р., з яких: 123 481, 41 грн. - основний
борг, 4858, 06 грн. - пеня, 2423, 29 грн. - сума
інфляції, 1343, 61 грн. - 3% річних з
простроченої суми.

В обгрунтування пред'явленого позову
позивач посилається на несвоєчасну
сплату відповідачем лізингових
платежів згідно умов Договору
фінансового лізингу №6-13-24 стс-пл/83 від
21.02.2013р. та графіку погашення платежів.

В якості правових підстав позову
позивач посилається на ст.ст. 525, 526, 530,
549, 610, 611, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Ухвалою від 14.05.14р. господарський суд
порушив провадження у справі №906/618/14,
вжив заходи по підготовці справи до
розгляду, передбачених ст.ст. 64-65 ГПК
України.

До початку розгляду справи по суті
позивачем не подано заяви про зміну
підстави та предмету позову,
відповідачем не подано зустрічного
позову, відповідно.

Відповідач відзиву на позов не подав,
свого представника в засідання суду не
направив, однак судом за допомогою
штрихкодового ідентифікатора
встановлено, що останній не отримав як
копію позовної заяви, так і ухвали про
порушення провадження у справі від
14.05.2014р., ухвали від 27.05.2014р. про
відкладення розгляду справи.

У відповідності до п. 3.9.1. Пос танови
Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.11р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України" передбачено, що особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце
розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

З урахуванням наведеного,
господарським судом дотримані вимоги
ст.ст. 64 та 87 ГПК України.

Згідно п. 3.9.2. зазначеної Постанови
Пленуму ВГСУ№ 18 від 26.12.11 року "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Представник позивача в засіданні суду
10.06.14р. подав суду заяву про зменшення
розміру позовних вимог за №136 від
10.06.2014р., відповідно до якої просить суд
стянути з відповідача 70 245, 21 грн., з
яких: 65 229, 35 грн. суми основного боргу
проти заявленої 123 481, 41 грн.; 1124, 08 грн.
пені проти заявленої 4858, 06 грн.; 3639, 80
грн. сума інфляції проти заявленої 2423, 29
грн.; 251, 98 грн. 3% річних з простроченої
суми проти заявленої 1343, 61 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі зменшити розмір позовних вимог,
а також відмовитися від них, повністю
(або частково).

Господарський суд приймає заяву
позивача про зменшення розміру
позовних вимог від 10.06.14р. №136 до
розгляду по суті (п. 3.10 Постанови Вищого
господарського суду від 26.12.2011р. № 18).

Відповідно на дату розгляду справи
спір вирішується по суті із нової ціни
позову - 70 245, 21 грн.

Оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 4-3
ГПК України господарський суд створив
сторонам спору необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, та за відсутності
підстав для відкладення розгляду
справи, у судовому засіданні 10.06.14р.
представнику позивача оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення суду про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши уповноваженого
представника позивача, повно і
всебічно з'ясувавши фактичні обставини
спору, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору по
суті, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2013 між Державним публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Украгролізинг"
(позивач/лізингодавець) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"СВ-Урожай"
(відповідач/лізингоодержувач) було
укладено договір фінансового лізингу
№6-13-24 стс-пл/83 (надалі за текстом -
Договір №6-13-24) з додатками до нього (а.с.
9-16).

У п.1.1 Договору №6-13-24 сторони
домовились, що лізингодавець передає
лізингоодержувачу у користування на
визначений договором строк предмет
лізингу, який набувається ним у
власність у постачальника, самостійно
обраного лізингоодержувачем, та
визначений у додатку до договору
"Найменування, кількість. ціна і
вартість предмета лізингу", що є
специфікацією предмета лізингу, а
останній сплачує за це лізингові
платежі на умовах договору.

Права та обов'язки сторін передбачено у
розділі 3 Договору №6-13-24.

В пункті п.4.3 Договору №6-13-24 сторони
визначили, що з моменту підписання Акта
лізингоодержувач за користування
предметом лізингу сплачує
лізингодавцю чергові лізингові
платежі, що включають: відшкодування
вартості предмета лізингу рівними
частками за весь термін лізингу від
суми невідшкодованої попереднім
платежем вартості предмета лізингу;
комісію за супроводження договору у
розмірі, визначеному пунктом 4.1 даного
договору; комісію за організацію
поставки предмета лізингу у розмірі,
визначеному пунктом 4.1 даного договору,
яка сплачується разом зі сплатою
чергових лізингових платежів згідно з
додатком до договору "Графік сплати
лізингових платежів" наступним чином:
90% сплачується разом зі сплатою першого
чергового лізингового платежу, 10%
сплачується разом зі сплатою другого
чергового лізингового платежу.

Черговість сплати лізингових платежів
у частині відшкодування вартості
предмета лізингу та сплати комісії за
супроводження договору кратна 6
місяцям. Термін сплати кожного
лізингового платежу встановлюється
числом дати підписання Акта. Перший
лізинговий платіж сплачується через 6
місяців з дати підписання Акта,
подальші платежі - через кожні шість
місяців.

Розмір лізингових платежів, їх
складових частин встановлюються
додатком до договору "Графік сплати
лізингових платежів" (Додаток №2 до
цього Договору) (а.с. 18).

Відповідно до п.5.1 Договору №6-13-24
предмет лізингу передається
лізингоодержувачу за Актом за умови
перерахування платежу у розмірі та в
порядку, визначеному пунктом 4.2
договору.

Відповідальність сторін визначено
розділом 7 Договору №6-13-24, зокрема, у п.
7.1. якого передбачено, що за порушення
строків сплати лізингових платежів
лізингоодержувач за кожний
календарний день прострочення від
несплаченої суми сплачує лізингодавцю
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
нараховується пеня.

Факт належного виконання позивачем
свого обов'язку щодо передачі об'єкту
лізингу - сільськогосподарської
техніки підтверджується Актом №3
приймання-передачі
сільськогосподарської техніки від
01.03.2013 відповідно до якого
лізингодавець передав, а
лізингоодержувач прийняв згідно з
документами, що підтверджують
відвантаження техніки та дорученням
лізингодавця у володіння та
користування предмет лізингу
(сільськогосподарську техніку), а саме:
культиватор "АГРО-СОЮЗ" АСК 9.30, зав.
№52115015 вартістю 523 300,00грн. (а.с. 19).

Відповідач, всупереч вищезазначеним
умовам Договору №6-13-24, свої обов'язки
по сплаті лізингових платежів виконав
частково.

Судом встановлено, що рішенням
господарського суду Житомирської
області у справі №906/1746/13 від 10.12.2013р.
було стягнуто з відповідача на користь
позивача - 58252,06 грн. лізингових
платежів за Договором №6-13-24, що
утворилась станом на 07.11.2013 (перший
лізинговий платіж), 1369,32грн пені,
316,00грн. 3 % річних.

Оскільки відповідач в добровільному
порядку не сплатив суму заборгованості
по сплаті лізингових платежів на решту
суми 65 229,35 грн., позивач змушений був
звернутися до суду з цим позовом за
захистом свого порушеного права.

Окрім суми боргу по сплаті лізингових
платежів позивач нарахував
відповідачу додаткові
матеріально-правові вимоги по сплаті
суми пені, інфляційних нарахувань, 3%
річних з простроченої суми.

В ході розгляду спору в судовому
порядку позивач скористався правом на
зменшення розміру позовних вимог, яка
прийнята до розгляду господарським
судом із якої вирішується спір по суті.

Дослідивши матеріали справи, повно,
всебічно та об'єктивно з'ясувавши всі
обставини справ у порядку ст. 43 ГПК
України, господарський суд прийшов до
висновку задовольнити позовні вимоги з
огляду на наступне.

За своєю правовою природою Договір
фінансового лізингу №6-13-24 стс-пл/83 від
21.02.2013р. є Договором лізингу, правове
регулювання якого підпадає під
параграф 6 глави 58 ЦК України.

Так, ст. 806 ЦК України визначає, що за
договором лізингу одна сторона
(лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг),
або майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

Згідно ч.2 ст.1 Закону України "Про
фінансовий лізинг" лізингодавець
зобов'язується набути у власність річ у
продавця (постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ "Про фінансовий
лізинг" відносини, що виникають у
зв'язку з договором фінансового
лізингу, регулюються положеннями
Цивільного кодексу України про лізинг,
найм (оренду), купівлю-продаж, поставку
з урахуванням особливостей, що
встановлюються цим Законом.

Частиною 1 ст.762 ЦК України передбачено,
що за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Статтею 16 Закону України "Про
фінансовий лізинг" визначено, що сплата
лізингових платежів здійснюється в
порядку, встановленому договором.
Лізингові платежі можуть включати: а)
суму, яка відшкодовує частину вартості
предмета лізингу; б) платіж як
винагороду лізингодавцю за отримане у
лізинг майно; в) компенсацію відсотків
за кредитом; г) інші витрати
лізингодавця, що безпосередньо
пов'язані з виконанням договору
лізингу.

Частина 1 статті 530 ЦК України визначає,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов'язання
не допускається.

Враховуючи зазначене, обгрунтованими
до стягнення є позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості за
прострочення сплати лізингових
платежів на суму 65 229, 35 грн., відтак
підлягають задоволенню господарським
судом.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Як передбачено ст.549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Підставою для стягнення неустойки у
вигляді пені сторони передбачили у п.
7.1. Договору №6-13-24.

Згідно нового розрахунку пені
позивачем взято період з 02.03.2014р. по
17.04.2014р. із суми боргу 65 229, 35 грн., що
становить 47 днів прострочення, отже
сума пені становить 1 124, 08 грн.

Перевіривши розрахунок пені, виходячи
з вказаного позивачем періоду
нарахування, суд вважає його
арифметично правильним, задовольняє
його у сумі 1124, 08 грн.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно нового розрахунку позивача
розмір 3% річних за період з 02.03.14р. по
17.04.14р. на суму основного боргу 65229, 35
грн. становить 251, 98 грн., а сума
інфляційних нарахувань за даний період
становить 3 639, 80 грн.

Судом перевірено нові розрахунки
позивача щодо 3% річних та суми
інфляційних нарахувань, визнано їх
арифметично правильними та такими, що
підлягають задоволенню в заявленому
обсязі.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Щодо стягнення судового збору.

У відповідності до ч. 5 ст. 49 ГПК України,
витрати щодо стягнення судового збору
покладаються на відповідача.

Позивачем при зверненні з позовом до
суду сплачено судовий збір в сумі 2 642, 14
грн. із загальної суми позовних вимоги -
132 106, 91 грн.

В ході розгляду справи позивач зменшив
розмір позовних вимог, відповідно до
яких, розмір позовних вимог становить -
70 245, 21 грн.

У відповідності до п. 1 ч. 1 статті 7
Закону України "Про судовий збір"
передбачено випадки повернення
судового збору, зокрема, сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі зменшення розміру позовних
вимог.

З урахуванням наведеного,
господарський суд прийшов до висновку
повернути позивачу ухвалою суду
судовий збір в розмірі 815, 14 грн.

Керуючись ст.ст. 4-3,4-7, 22, 33, 43, 49, 82-85 ГПК
України, п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про
судовий збір", -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "СВ-Урожай" (м.
Житомир, 10002, м. Житомир, вул. Льва
Толстого, буд. 24, кв. 1, ідентифікаційний
код 35795675) на користь Державного
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Украгролізинг" (01601, м. Київ, вул.
Мечникова, буд. 16а, ідентифікаційний
код 30401456):

- 65 229, 35 грн. основного боргу;

- 1 124, 08 грн. пені;

- 251, 98 грн. - 3% річних з простроченої
суми;

- 3 639, 80 грн. - суми інфляційних
нарахувань;

- 1827, 00 грн. - судового збору.

Видати наказ.

3. Повернути ухвалою суду Державному
публічному акціонерному товариству
"Національна акціонерна компанія
"Украгролізинг" (01601, м. Київ, вул.
Мечникова, буд. 16а, ідентифікаційний
код 30401456) 815,14 грн. сплаченого судового
збору згідно платіжного доручення №282
від 30.04.2014 року у зв'язку із зменшенням
розміру позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення
складено 16.06.2014р.

Суддя
Машевська О.П.

Віддрукувати:

1- у справу

2- позивачу (простою)

3- відповідачу (рек. з повід).