ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.06.14р. Справа № 904/2358/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
компанія "Міос", 49000, м. Дніпропетровськ,
пров. Біологічний, буд. 2-А; 49083, м.
Дніпропетровськ, пр. ім. Газети "Правда",
б. 65, кв. 218

до Приватного акціонерного товариства
"Криворізький завод гірничого
обладнання", 50057, м. Кривий Ріг, вул.
Заводська, буд. 1

про стягнення 65470,96 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

Від позивача Давиденко Д.І. -
представник за довіреністю від 01.04.2014
року

Від відповідача Лісовий Д.О. -
представник за довіреністю від 01.01.2014
року за № 3

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
компанія "Міос" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Приватного
акціонерного товариства "Криворізький
завод гірничого обладнання" про
стягнення основного боргу в сумі 56825,00
грн., пені в сумі 6545,00 грн., 3% річних в
сумі 1475,89 грн., інфляційних в сумі 625,07
грн., судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем умов
договору (на придбання сировинних,
паливно-енергетичних або
матеріально-технічних ресурсів) від
10.04.2013 року за № 76 в частині своєчасної
та повної оплати за отриманий товар.

Відповідач з позовними вимогами не
погоджується (відзив на позовну заяву
від 12.05.2014 року за № 015-2028) посилаючись
на те, що договір від 10.04.2013 року за № 76
укладено з третейським застереженням
і, відповідно, провадження у справі №
904/2358/14 підлягає припиненню. Також у
доповненнях до відзиву № 015-3165 від
28.05.2014 року відповідач зауважив, що саме
позивач порушив умови спірного
договору в частині виконання п. 6.4 в
зв'язку з чим відповідач не мав змоги
виконати власне зобов'язання та
зупинив його виконання. Крім того,
відповідач зазначив, що позивачем при
розрахунку пені не враховано вимоги ч. 6
ст. 232 Господарського кодексу України.

Клопотання відповідача про припинення
провадження у справі №
904/2358/14 в зв'язку з тим, що даний спір
підлягає розгляду у Постійно діючому
Регіональному Третейському суді при
Асоціації "Регіональна правова група",
викладене у відзиві на позовну заяву
від 12.05.2014 року за № 015-2028, не
задовольняється господарським судом з
огляду на наступне:

За умовами п. 9.2 договору якщо спори і
розбіжності, зазначені у п. 9.1 даного
договору, не будуть врегульовані
шляхом переговорів, їх вирішення
здійснюється у відповідності з
матеріальним правом України наступним
чином:

- спори, майнові вимоги з яких
перевищують еквівалент 10 000 доларів США
(з врахуванням обмінного курсу НБУ на
дату виникнення вимог) по основній сумі
зобов'язань, вирішуються у
господарських судах України (у
відповідності з діючим законодавством
України);

- спори, майнові вимоги за якими не
перевищують еквівалент 10 000 доларів США
(з врахуванням обмінного курсу НБУ на
дату виникнення вимог) по основній сумі
зобов'язань, вирішуються Постійно
діючим Регіональним Третейським судом
України при Асоціації "Регіональна
правова група" (у відповідності з
регламентом суду), рішення якого є
остаточним і обов'язковим для сторін та
підлягає виконанню сторонами у строки,
зазначені у рішенні суду.

Отже, сторони уклали договір № 76 від
10.04.2013 року (на придбання сировини,
паливно-енергетичних або
матеріально-технічних ресурсів) з
третейським застереженням, але
відповідно до довідки Управління
Національного банку України в
Дніпропетровській області від 23.05.2014
року за № 19-118/4561 вбачається, що
офіційний курс української гривні до
долару США, встановлений Національним
банком України станом на 20.05.2013 року та
19.06.2013 року становив 799,3000 грн. за 100
доларів США, а загальну сума основного
боргу на дату виникнення вимог у
позивача складала 89071,00 грн., що станом
на дату прострочення заборгованості за
поставлений товар (19.06.2013 року)
перевищувала еквівалент 10 000 доларів,
тобто даний спір підлягає розглядові в
господарському суді Дніпропетровської
області.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
справі оголошувались вступна та
резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.04.2013 року між Приватним акціонерним
товариством "Криворізький завод
гірничого обладнання", як покупцем, та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
компанія "Міос", як постачальником,
укладено договір № 76 (на придбання
сировинних, паливно-енергетичних або
матеріально-технічних ресурсів) за
умовами п. 1.1 якого постачальник
зобов'язується передати, а покупець
прийняти і оплатити матеріали на
умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 2.1 договору кількість,
номенклатура ресурсів зазначаються у
специфікаціях до даного договору, які є
його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 3.1 договору поставка
ресурсів здійснюється видами
транспорту, зазначеними у
специфікаціях.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що
строки поставки ресурсів зазначаються
у специфікаціях; у випадку поставки
ресурсів у відповідності з графіком -
графік оформлюється в якості додатку
до даного контракту, який є його
невід'ємною частиною договору.

Право власності на ресурси та ризик
випадкового знищення або ушкодження
ресурсів переходить від постачальника
до покупця від дати поставки ресурсів
(п. 3.4 договору).

За приписами п. 4.1 договору поставка
ресурсів здійснюється за цінами, які
визначені у відповідності з умовами
поставки, зазначені у специфікаціях і
включать у себе всі податки, збори й
інші обов'язкові платежі, а також
вартість тари, пакування, маркування й
інші витрати постачальника, пов'язані з
поставкою ресурсів.

Загальна сума договору визначається як
сумарна вартість ресурсів, поставка
яких здійснюється згідно доданих до
нього специфікацій (п. 4.3 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору оплата за
поставлені ресурси буде здійснюватись
впродовж строку, зазначеного у
специфікації, яка вираховується з
моменту поставки ресурсів.

Згідно з п. 6.4 договору постачальник
зобов'язаний надати покупцю до початку
приймання ресурсів оригінали
наступних документів:

- рахунок на оплату ресурсів;

- транспортні та супровідні документи;

- сертифікат або паспорт якості
постачальника або виробника (у випадку,
якщо постачальник не є виробником);

- упаковочні документи;

- сертифікат санітарно-гігієнічного
висновку і сертифікат радіологічної
безпеки (у передбачених законодавством
випадках);

- акт прийому-передачі ресурсів (у 2-х
примірниках), оформлений з боку
постачальника. Постачальник
зобов'язаний надати покупцю
рекомендованим листом або під розписку
в отриманні податкову накладну на всю
суму виниклих у постачальника
податкових зобов'язань у день
виникнення податкових зобов'язань з
ПДВ.

Даний договір набуває чинності з
момент його підписання та діє до 31.12.2015
року; закінчення строку дії цього
договору не звільняє сторони від
виконання прийнятих на себе
зобов'язань (у тому числі гарантійних)
за цим договором (п. 10.4, 10.5 договору).

За умовами п. 5 специфікацій № 1 від
10.04.2013 року, № 2 від 22.04.2013 року, які є
додатком до договору № 76 від 10.04.2013
року, умови оплати протягом 25
календарних днів від дати поставки, а
згідно з п. 7 даної специфікації датою
поставки вважається дата вказана у
видатковій накладній (а. с. 16-17).

На виконання умов договору позивач
поставив на адресу відповідача товар
на загальну суму 89071,00 грн., що
підтверджується видатковими
накладними № 115 від 25.04.2013 року на суму
66825,00 грн., № 138 від 24.05.2014 року на суму
22246,00 грн., довіреностями № 749 від 23.04.2013
року, № 922 від 23.05.2013 року,
товарно-транспортною накладною № Р138
від 24.05.2013 року (а. с. 18-19, 21, 23-27).

Позивачем виставлено відповідачу
рахунки № 132 від 25.04.2013 року, № 157
від 24.05.2013 року (а. с. 20, 23),
підтвердженням отримання яких
відповідачем є посилання останнього на
вказані вище рахунки при здійсненні
часткової оплати за отриманий товар в
призначенні платежу (а. с. 28).

Як зазначив позивач у позовній заяві та
підтвердив у судовому засіданні 29.05.2014
року, відповідачем 25.09.2013 року повністю
оплачено вартість товару за видатковою
накладною № 138 від 24.05.2013 року на суму
22246,00 грн., що підтверджується
банківською випискою (а. с. 28).

Відповідачем надіслано позивачу лист
від 30.01.2014 року за № 017-462 з
повідомленням про сплату вартості
товару згідно видаткової накладної №
115 від 25.04.2013 року в сумі 66825,00 грн. згідно
наступного графіку: до 14.02.2014 року - 36825,00
грн., до 28.02.2014 року - 30000,00 грн. (а. с. 31),
але, як було з'ясовано у судовому
засіданні позивач не погодився з
даними строками оплати.

В порушення прийнятих на себе за
договором зобов'язань відповідачем
оплачено позивачу вартість товару
згідно видаткової накладної № 115 від
25.04.2013 року лише в сумі 10000,00 грн., що
підтверджується банківською випискою
станом на 24.02.2014 року. Сума боргу
відповідача перед позивачем склала
56825,00 грн. (66825,00 грн. - 10 000,00 грн. = 56825,00
грн.), яка підтверджується матеріалами
справи та підлягає стягненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.

У відповідності зі ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у
разі порушення більш ніж на 30
календарних днів терміну оплати
ресурсів, покупець сплачує пеню у
розмірі 0,04% від суми заборгованості за
кожен день прострочення, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у відповідному періоді.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України встановлено наступне: боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Вимоги позивача по стягненню з
відповідача пені в сумі 6545,00 грн. за
загальний період з 21.05.2013 року до 01.04.2014
року підлягають задоволенню частково у
сумі 4569,75 грн. за загальний період з
20.05.2013 року до 20.11.2013 року.

Позовні вимоги про стягнення з
відповідача 3% річних в сумі 1475,89 грн. за
загальний період з 20.05.2013 року до 01.04.2014
року, інфляційних в сумі 625,07 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Суд відхиляє доводи відповідача про
порушення позивачем п. 6.4 договору № 76
від 10.04.2013 року (на придбання
сировинних, паливно-енергетичних або
матеріально-технічних ресурсів) в
частині надання пакету документів,
оскільки відповідач при здійсненні
часткової оплати боргу посилався на
рахунки, виставлені позивачем.

Крім того, пунктом 2 ст. 662 Цивільного
кодексу України встановлено, що
продавець повинен одночасно з товаром
передати покупцеві його
приналежності та документи (технічний
паспорт, сертифікат якості тощо), що
стосуються товару та підлягають
переданню разом із товаром
відповідно до договору або актів
цивільного законодавства.

При цьому, відповідно до ст. 666
Цивільного кодексу України якщо
продавець не передає покупцеві
приналежності товару та документи, що
стосуються товару та підлягають
переданню разом з товаром відповідно
до договору купівлі-продажу або
актів цивільного законодавства,
покупець має право встановити розумний
строк для їх передання.

Відповідачем не надано до матеріалів
справи належних доказів встановлення
позивачу розумного строку для
передання документів та не надано
письмових доказів звернення до
позивача з вимогами надати пакет
документів, обумовлений п. 6.4 договору.

Судовий збір відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Криворізький завод
гірничого обладнання" (50057,
Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг,
вул.Заводська, б. 1, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
компанія "Міос" (49000, м.Дніпропетровськ,
пров. Біологічний, б. 2-А, п/а: 49083, м.
Дніпропетровськ, пр. ім. Газети "Правда",
б. 65, кв. 218, р/р 7900 КФ АКІБ
"Укрсиббанк", МФО 351005, )
56825 (п'ятдесят шість тисяч вісімсот
двадцять п'ять) грн. 00 коп. - основного
боргу, 4569 (чотири тисячі п'ятсот
шістдесят дев'ять) грн. 75 коп. - пені, 1475
(одна тисяча чотириста сімдесят п'ять)
грн. 89 коп. - 3% річних, 625 (шістсот
двадцять п'ять) грн. 07 коп. - інфляційних,
1771 (одна тисяча сімсот сімдесят одна)
грн. 89 коп. - судового збору, про що
видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Суддя
С.П.Панна

Повне рішення складено - 03.06.2014 року.