ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 червня 2014 року Справа № 913/1691/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Іванової Л.Б.
(доповідач) Гольцової Л.А., Козир
Т.П.розглянувши матеріали касаційної
скарги Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 на постанову Донецького
апеляційного господарського суду від
08.04.2014у справі№ 913/1691/13 Господарського
суду Луганської областіза позовом
Державного підприємства
"Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль"доФізичної особи
- підприємця ОСОБА_4 за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача
Комунальне підприємство
"Сєвєродонецькі теплові
мережі"простягнення 18639,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Подана Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_4 до Вищого господарського суду
України касаційна скарга не відповідає
вимогам розділу ХІІ1 Господарського
процесуального кодексу України з
наступних підстав.

Згідно із частиною 4 статті 111
Господарського процесуального кодексу
України, якою встановлено форму і зміст
касаційної скарги, до скарги додаються,
зокрема, докази надсилання її копії
іншій стороні у справі.

Як доказ надіслання копії касаційної
скарги позивачу та третій особі у
справі до касаційної скарги від 24.04.2014
б/н скаржником додано ксерокопію
супровідного листа на адресу Відділу
збуту Державного підприємства
"Сєвєродонецька теплоелектроцентраль"
та Комунального підприємства
"Сєвєродонецькі теплові мережі", на
якому наявні відмітки позивача та
третьої особи.

Однак вищезазначений супровідний лист
не може вважатися належним доказом
надіслання копії касаційної скарги
Державному підприємству
"Сєвєродонецька теплоелектроцентраль"
та Комунальному підприємству
"Сєвєродонецькі теплові мережі",
оскільки відмітки на супровідному
листі не містять назви посади,
ініціалів і прізвища та особистого
підпису відповідальної особи, що має
відповідні повноваження на отримання
кореспонденції.

Відповідно до пункту 3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 24.10.2011 року № 11 "Про деякі
питання практики застосування розділу
ХІІ-1 Господарського процесуального
кодексу України", розрахунковий
документ встановленої форми, що
підтверджує надання послуг поштового
зв'язку (оригінал касового чека,
розрахункової квитанції, тощо), може
вважатися належним доказом надсилання
іншій стороні у справі копії
касаційної скарги і доданих до неї
документів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 111-3
Господарського процесуального кодексу
України, касаційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
судом, якщо до скарги не додано доказів
надіслання її копії іншій стороні
(сторонам) у справі.

Неповідомлення сторони у справі про
звернення з касаційною скаргою порушує
процесуальні права цієї сторони,
принципи рівності та змагальності
сторін, закріплені статтями 42, 43
Господарського процесуального кодексу
України.

Допущені скаржником порушення вимог
розділу ХІІ1 Господарського
процесуального кодексу України є
підставою для повернення касаційної
скарги.

Разом з тим, касаційна інстанція
зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 1113
Господарського процесуального кодексу
України, скаржник не позбавлений
можливості повторного подання
касаційної скарги після усунення
зазначених недоліків в загальному
порядку, тобто з дотриманням вимог
процесуального законодавства, зокрема,
приписів розділу ХІІ-1 Господарського
процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
42, 43, 86, 111, п. 3 ч. 1 ст. 1113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 на постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 08.04.2014 у справі
№ 913/1691/13 Господарського суду
Луганської області повернути
скаржнику.

Головуючий суддя:
Л. Іванова

судді:
Л. Гольцова

Т. Козир