ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2014 р.
Справа № 914/1599/14

За позовом:Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Стрий;до
відповідача:Товариства з обмеженою
відповідальністю «Моршинський
санаторій «Пролісок» для дітей з
батьками», м. Моршин;про:стягнення 108588,00
грн. Суддя - Крупник Р.В. Секретар -
Айзенбарт А.І.Представники сторін: від
позивача:ОСОБА_2 - адвокат (договір про
надання правової допомоги від 14.05.2014р.);
ФОП ОСОБА_1;від відповідача:не з'явився.

Позивачу та його представнику
роз'яснено права та обов'язки,
передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв
про відвід судді та здійснення
технічної фіксації судового засідання
не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

06.05.2014р. на розгляд господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «Моршинський
санаторій «Пролісок» для дітей з
батьками»про стягнення 108588,00грн.

Ухвалою господарського суду від
07.05.2014р. порушено провадження у справі,
її розгляд призначено на 19.05.2014р.

19.05.2014р. розгляд справи відкладено на
05.06.2014р. з підстав, викладених у
відповідній ухвалі суду.

Позивач та його представник в судове
засідання 05.06.2014р. з'явилися, позовні
вимоги підтримали, просили суду позов
задоволити повністю.

Представник позивача позовні вимоги
мотивує тим, що 11.06.2013р. між позивачем та
відповідачем було укладено договір
купівлі-продажу № 22/13/8-пр, відповідно
до якого продавець (позивач)
зобов'язувався передати у власність
покупця (відповідача) товар партіями,
згідно накладних та у відповідності до
замовлень покупця. На виконання умов
договору, позивачем передано
відповідачу товар, загальною вартістю
267758,32 грн. Відповідач зобов'язувався
оплатити одержаний товар у строки,
встановлені договором, однак своїх
зобов'язань за договором (в частині
своєчасного внесення оплати за товар)
належним чином не виконав, оплатив
товар лише частково, відповідно до
сплати підлягає 98 955,43 грн. Крім цього, у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем умов договору, позивач
просить суд стягнути з останнього 5460,18
грн. пені, 1203,73 грн. три відсотки річних
та 2968,66 грн. інфляційних втрат. Також
позивач просить суд стягнути з
відповідача понесені ним судові
витрати, а саме: 5500,00 грн. витрат на
правову допомогу та 2171,77 грн. судового
збору.

Відповідач явки повноважного
представника в судове засідання
05.06.2014р. повторно не забезпечив, вимог
ухвал суду не виконав, хоча належним
чином був повідомлений про час, дату на
місце судового розгляду.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до
висновку, що повторна неявка
представника відповідача не
перешкоджає вирішенню спору, оскільки,
дослідивши наявні матеріали справи,
суд визнав їх достатніми для того, щоб
розглянути спір за цими матеріалами.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.06.2013р. між Фізичною особо-підприємцем
ОСОБА_1 (надалі - Позивач) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Моршинський санаторій «Пролісок» для
дітей з батьками» (надалі - Відповідач)
укладено Договір купівлі-продажу
№22/13/8-пр (надалі - Договір), відповідно
до положень Розділу І якого продавець
(позивач) зобов'язується передавати у
власність покупця (відповідача) товар
партіями згідно накладних у
відповідності до замовлень покупця, а
покупець зобов'язується проводити
оплату за товар та приймати його на
умовах даного договору.

На виконання зобов'язань за Договором,
позивачем в період з червня 2013р. по
грудень було поставлено, а
відповідачем прийнято товар загальною
вартістю 267758,23грн., що підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
видаткових накладних за вказаний
період.

Відповідно до положень Розділу 4, 5
Договору ціна товару погоджується
сторонами та зазначається в накладних,
які є невід'ємною частиною договору.
Ціна на товар може бути змінена після
попереднього повідомлення покупця.
Оплата за товар здійснюється покупцем
напротязі 14 календарних днів з моменту
отримання покупцем товару (днем
отримання товару вважати день
підписання відповідних накладних),
шляхом безготівкового перерахунку на
банківський рахунок продавця в
національній валюті України - гривні,
за умови отримання від продавця
належно оформлених у встановленому
чинним законодавством порядку
документів. Днем здійснення платежу, а
отже днем виконання свого платіжного
зобов'язання покупцем, вважається день,
в який сума, що підлягає оплаті
списується з банківського рахунку
покупця на користь продавця.

Згідно п. 8.2.4. Договору покупець
зобов'язаний оплатити товар в розмірах
і терміни, установлені даним Договором.

Проте, всупереч умовам Договору,
одержаний товар був оплачений
відповідачем лише частково, до сплати
залишилося 98955,43 грн.

Як вбачається з наявного в матеріалах
Акту звірки взаємних розрахунків за
період: з 01.11.2013р. по 03.12.2013р. між ФОП
ОСОБА_1 та ТОВ «Моршинський санаторій
«Пролісок» для дітей з батьками»,
заборгованість відповідача на користь
ФОП ОСОБА_1 складає 98955,43 грн.

З Довідки ФОП ОСОБА_1 про стан
заборгованості ТОВ «Моршинський
санаторій «Пролісок» для дітей з
батьками» вбачається, що
заборгованість відповідача перед
позивачем, станом на 19.05.2014р. складає
98955,43 грн.

В судовому засіданні позивач зазначив,
що після підписання сторонами 03.12.2013р.
акту звірки взаємних розрахунків,
жодних грошових коштів за придбаний
відповідачем товар, на рахунок
позивача не надходило, розмір
заборгованості, станом на день
слухання справи судом не змінився.

Таким чином, з матеріалів справи, в т.ч.
і з виписок з банківського рахунку,
судом встановлено, що переданий товар у
встановлений Договором строк,
відповідачем оплачений повністю не
був.

Станом на день розгляду справи судом,
докази сплати заборгованості
відповідачем в матеріалах справи
відсутні.

Встановивши наведені обставини справи,
суд вважає позовні вимоги про
стягнення боргу такими, що підлягають
до часткового задоволення, виходячи з
наступного.

Статтею 174 ГК України передбачено, що
однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання є
господарський договір та інші угоди,
передбачені законом, а також угоди не
передбачені законом, але такі, які йому
не суперечать.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК
України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконану роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання
обов'язку.

Положеннями ч. 1 ст. 655 ЦК України
встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Приписами ч. 1 ст. 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

В Розділі 5 Договору сторони погодили,
що оплата товару здійснюється
напротязі 14 календарних днів з моменту
отримання покупцем товару.

У відповідності із ст. 193 ГК України,
положення якої є аналогічні до
положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, нормами ст. 612 ЦК України визначено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання свого зобов'язання або не
виконав його у строк, встановлений
договором або законом.

Оскільки, відповідачем у встановлений
в Розділі 5 Договору строк, кошти за
одержаний товар сплачені не були,
відтак ці кошти підлягають до
стягнення з нього в судовому порядку в
розмірі 98955,43 грн.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Нормами статті 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно положень п.п. 9.1.-9.2. Договору за
порушення умов даного договору винна
сторона несе відповідальність згідно
чинного законодавства. За порушення
термінів розрахунків, передбачених п.
5.1. даного договору, покупець сплачує
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожен день
протермінування.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
крім суми основного боргу, просить суд
стягнути з відповідача 5460,18 грн. пені,
1203,73 грн. три відсотки річних та 2968,66
грн. інфляційних втрат.

Здійснивши перерахунок трьох
процентів річних та інфляційних втрат,
суд прийшов до висновку, що такі
підлягають стягненню з відповідача
повністю.

Щодо стягнення 5460,18 грн. пені, суд
відзначає наступне.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 1.12.
Постанови від 17.12.2013р. №14 «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» якщо з
поданого позивачем розрахунку
неможливо з'ясувати, як саме обчислено
заявлену до стягнення суму, суд може
зобов'язати позивача подати більш
повний та детальний розрахунок.

Ухвалою про порушення провадження у
справі від 07.05.2014р., суд з метою
перерахунку заявленого до стягнення
розміру пені, зобов'язував позивача
надати письмові пояснення з приводу
того, за якими видатковими накладними
відповідачем було оплачено товар, а за
якими товар залишається неоплаченим.

Однак, вказана інформація позивачем
надана не була, натомість в поданих
16.05.2014р. письмових поясненнях,
представник позивача зазначив, що
заборгованість погашалася
відповідачем довільними сумами без
прив'язки до видаткових накладних, тому
точно з'ясувати, які видаткові накладні
оплачені, а які ні - з'ясувати неможливо.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України,
господарський суд залишає позов без
розгляду, якщо позивач без поважних не
подав витребувані господарським судом
матеріали, необхідні для вирішення
спору.

Отже, суд прийшов до висновку, що позов
в частині стягнення з відповідача 5460,18
грн. пені слід залишити без розгляду,
оскільки неподання позивачем
детального, обґрунтованого розрахунку,
позбавляє суд визначити точний розмір
пені, яка підлягає до стягнення.

З приводу стягнення з відповідача 5500,00
грн. витрат на правову допомогу, суд
зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 44 ГПК України
встановлено, що судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» (ч. 3 ст. 48 ГПК України).

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 6.3.
Постанови від 21.02.2013р. №7 «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.
Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригінала ордеру адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

Факт понесення позивачем витрат на
правову допомогу в розмірі 5500,00 грн.
підтверджуються наявним в матеріалах
справи договором про надання правової
допомоги від 14.05.2014р. укладеним з
адвокатом ОСОБА_2, ордером на надання
правової допомоги, копією свідоцтва
про право на заняття адвокатською
діяльністю та квитанцією до
прибуткового касового ордера на суму
5500,00 грн.

Відповідно до положень п. 6.5. згаданої
Постанови вирішуючи питання про
розподіл інших судових витрат,
господарський суд має враховувати, що
розмір відшкодування судових витрат,
не пов'язаних зі сплатою судового
збору, не повинен бути неспіврозмірним,
тобто явно завищеним порівняно з ціною
позову. У зв'язку з цим суд з
урахуванням конкретних обставин,
зокрема ціни позову, може обмежити
даний розмір з огляду на розумну
необхідність судових витрат для даної
справи.

Так, у визначенні розумно необхідного
розміру сум, які підлягають сплаті за
послуги адвоката, можуть братися до
уваги, зокрема: встановлені
нормативно-правовими актами норми
видатків на службові відрядження (якщо
їх установлено); вартість економних
транспортних послуг; час, який міг би
витратити на підготовку матеріалів
кваліфікований фахівець; вартість
оплати відповідних послуг адвокатів,
яка склалася в країні або в регіоні;
наявні відомості органів статистики
або інших органів про ціни на ринку
юридичних послуг; тривалість розгляду
і складність справи тощо. Докази, які
підтверджують розумність витрат на
оплату послуг адвоката, повинна
подавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат.

Враховуючи такі фактори, як предмет
даного спору, невелику складність
спору, суд пришов до висновку, що
витрати на правову допомогу підлягають
стягненню з відповідача в розмірі 3000,00
грн.

З огляду на викладені обставини, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
є обґрунтовані та підтверджені
належними та допустимими доказами,
відповідачем не спростовані, а тому,
підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України судовий збір підлягає
стягненню з відповідача, пропорційно
задоволеним вимогам.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
стягненню з відповідача підлягає
судовий збір у розмірі 2062,74 грн. та
витрати на правову допомогу в розмірі
3000,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 81, 82-85, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Моршинський санаторій «Пролісок» для
дітей з батьками» (82482, Львівська обл., м.
Моршин, вул. Проліскова, 10; ) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 98955,43
грн. боргу, 1203,73 грн. три відсотки
річних, 2968,66 грн. інфляційних втрат.

3. Позов в частині стягнення з ТОВ
«Моршинський санаторій «Пролісок» для
дітей з батьками» на користь ФОП ОСОБА_1
5460,18 грн. пені - залишити без розгляду.

4. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Моршинський санаторій «Пролісок» для
дітей з батьками» (82482, Львівська обл., м.
Моршин, вул. Проліскова, 10; ) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 2171,76
грн. судового збору та 3000,00 грн. витрат
на правову допомогу.

5. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили відповідно до
ст. 116 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 ГПК України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93
ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано
10.06.2014 р.

Суддя
Крупник Р.В.