ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2014 р.
Справа № 911/1289/14

Розглянувши матеріали справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кушнер», м.Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Бровари

про стягнення 4083,72 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: Тараненко Я.Ю.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кушнер» (далі -
позивач) до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення
4083,72 грн.

Провадження у справі №911/1289/14 порушено
відповідно до ухвали суду від 14.04.2014
року та призначено справу до розгляду
на 06.05.2014 року.

Представник позивача у судовому
засіданні 06.05.2014 року позовні вимоги
підтримав. Представник відповідача в
судове засідання 06.05.2014 року не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, відзив на позов не надав.
Розгляд справи відкладався до 29.05.2014
року.

В судовому засіданні 29.05.2014 року
позивач позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
спору, в судове засідання 29.05.2014 року
повторно не з'явився, про причини
неявки суд не тповідомив, відзив на
позов не надав.

За таких обставин, суд розглядає справу
у відповідності до ст. 75 Господарського
процессуального кодексу України за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши надані
сторонами докази, судом встановлено
наступне.

28.05.2012 року між Закритим акціонерним
товариством «Оболонь» (Власник),
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кушнер» (позивач) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(відповідач) було укладено
Трьохсторонню угоду на подальшу оренду
майна (Договір суборенди майна) №
20042-10823 (далі - Договір).

Відповідно п.п. 7.1.; 7.2. Договір укладений
на 1 календарний рік з правом
пролонгації ще на один рік без
заперечень сторін. В п. 7.9.Договору
зазначено, що закінчення строку дії
Договору не звільняє Сторони від
відповідальності за його порушення.

На виконання умов Договору згідно Акту
приймання-передачі майна від 28.05.2012
року позивач передав в суборенду
відповідачу наступне майно:
Холодильник MEDIUM (ХШВ-600) «Оболонь»,
заводський номер: 44100, інвентарний
номер: 869887, вартістю в 3 403,10 грн. (без
ПДВ), який повинен знаходитись за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1.1 Договору Орендар
передає Суборендареві у строкове
платне користування (оперативну
суборенду), а Суборендар приймає Майно
та зобов'язується сплачувати Орендарю
орендну плату.

Згідно з п. 2.7. Договору представники
Орендаря та Власника мають право
здійснювали необмежений контроль за
використанням суборендарем Майна як
шляхом безпосередньої перевірки
порядку експлуатації Суборендарем
Майна і проведенням інвентаризації,
так і шляхом направлення Суборендарю
відповідних запитів з вимогою про
надання інформації і документів,
підтверджуючих поточний стан Майна та
порядок його використання. При
необхідності, контроль цільового
використання Майна можуть здійснювати
уповноважені Орендарем або Власником
посадові особи Торгово-промислової
палати України.

На підставі наказу № 9 від 09.01.2012 року
позивачем було створено комісію, яка
провела перевірку наявності та
цільового використання переданого
Суборендарю Майна.

Комісія встановила, що передане в
оренду Майно за місцем його
узгодженого розташування згідно
Договору відсутнє, про що складений
ревізійний акт. Таким чином,
відповідні обставини свідчать про
порушення відповідачем умов п. 5.1.1, п.
5.1.18 та п. 5.1.19 Договору.

Відповідно до п. 6.1. Договору
відповідальність перед Орендарем та
Власником за дії наступного Орендаря в
повному розмірі і в першу чергу несе
Суборендар по даному Договору. У
випадку не виконання умов даного
розділу Договору, Суборендар
відшкодовує Орендарю та Власнику
завдані збитки, в тому числі і втрачену
вигоду.

Згідно п. 6.2 Договору у випадку втрати
(повното знищення) Суборендарем Майна
(окрім випадків, що мають підтвердження
актами відповідних органів і які
виникли внаслідок дії обставин
непереборної сили) або не поверненні
Майна у відповідності з п. 2.3 даного
Договору, Суборендар зобов'язаний
відшкодувати Орендарю (або за
письмовою вимогою безпосередньо
Власнику) вартість Майна, вказану в п. 1.2
даного Договору із врахуванням ПДВ,
якщо інша сума відшкодування не буде
додатково узгоджена між Сторонами та
Власником.

Згідно пункту 1.2. Договору вартість
переданого в оренду майна складає 3 403,10
грн.

01.11.2013 року відповідачу було направлено
лист-претензію про розірвання Договору
та повернення Торгово-рекламного
обладнання з вимогою повернути
передане в оренду Майно чи у випадку
втрати такого майна, компенсувати його
вартість.

У встановлені строки відповідач жодним
чином не відреагував на вимогу
позивача про повернення майна, Майно не
повернув. Відповідні обставини
відповідачем не заперечені та не
спростовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Статтею 761 Цивільного кодексу України
передбачено, що право передання майна у
найм має власник речі або особа, якій
належать майнові права. Наймодавцем
може бути також особа, уповноважена на
укладення договору найму.

Статтею 765 Цивільного кодексу України
передбачено, що наймодавець
зобов'язаний передати наймачеві майно
у користування негайно або у строк,
встановлений договором найму.

Дослідивши наведену позовну вимогу,
судом враховується, що згідно зі ст. 773
Цивільного кодексу України, нНаймач
зобов'язаний користуватися річчю
відповідно до її призначення та умов
договору.

2. Якщо наймач користується річчю,
переданою йому у найм, не за її
призначенням або з порушенням умов
договору найму, наймодавець має право
вимагати розірвання договору та
відшкодування збитків.

Як передбачено ст. 783 Цивільного
кодексу України наймодавець має право
вимагати розірвання договору найму,
якщо:

1) наймач користується річчю всупереч
договору або призначенню речі;

2) наймач без дозволу наймодавця
передав річ у користування іншій особі;

3) наймач своєю недбалою поведінкою
створює загрозу пошкодження речі;

4) наймач не приступив до проведення
капітального ремонту речі, якщо
обов'язок проведення капітального
ремонту був покладений на наймача.

Крім того, згідно зі ст. 785, у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо
повернення речі, наймодавець має право
вимагати від наймача сплати неустойки
у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання згідно зі
ст. 611 Цивільного кодексу України
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки та відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Згідно з нормою ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливість виконання, що
випадково настала після прострочення.

Таким чином, за наслідками розгляду
спору судом встановлено, що відповідач
в порушення умов Договору змінив
погоджене сторонами місцезнаходження
майна, без узгодження з Власником та
наймодавцем, після розірвання Договору
майно не повернув і місцезнаходження
такого майна невідоме, що дає підстави
вважати майно втраченим наймачем.

У зв'язку з чим, у відповідності до п. 6.2
Договору відповідач зобов'язаний
відшкодувати позивачу вартість Майна,
вказану в п. 1.2 даного Договору із
врахуванням ПДВ, оскільки інша сума
відшкодування не була додатково
узгоджена між Сторонами та Власником.

Таким чином, враховуючи, що вартість
майна складає 3 403,10 грн., відшкодуванню
підлягає сума вартості майна з ПДВ, що
складає 4083,72 грн., як заявлено в позові.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми
чинного законодавства України, повно
та всебічно розглянувши матеріали
справи господарський суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору
згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача в повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Київської
області,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кушнер» (02192, м. Київ,
вул. Миропільська, 4, код 32559075) 4 083,72 грн.
боргу та 1827 грн. витрат по сплаті
судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
Кошик А.Ю.