ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 р. Справа № 914/1634/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Грици Ю.І.,

секретар судового засідання Ковальчук
Р.О.

за участю:

представника позивача - Цимбала І.З.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовом:
товариства з обмеженою
відповідальністю "Будкомплект ПРО"
(вул. Пасічна, 135, м.Львів, 79035, ) до відповідача: товариства з
обмеженою відповідальністю "Еталон"
(вул. Вербова, будинок 9, корпус 3, м.
Тисмениця, Тисменицький район,
Івано-Франківська область, 77400, ) про стягнення 143 738,66 грн.
заборгованості та 2847,77 грн. судового
збору.

встановив, що товариство з обмеженою
відповідальністю "Будкомплект ПРО"
звернулось до господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Еталон" про
стягнення 117 940,70 грн. основного боргу, 8
172,75 грн. - 3% річних, 15 974,06 грн. - пені, 1 651,15
грн. - інфляційних втрат та 2 874,77 грн.
судового збору.

В судовому засіданні 03.06.2014 представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі з підстав викладених у
позовній заяві. В обґрунтуванні
посилаючись на те, що відповідач в
порушення умов договору № 110124 від
24.01.2011 не виконав взяті на себе
зобов'язання щодо своєчасного і
повного розрахунку за товар в сумі 117
940,70 грн. що підтверджується
видатковими накладними від 20.12.2011 по
29.07.2013, які знаходяться в матеріалах
справи ( а.с.27-60). Внаслідок неналежного
виконання умов договору позивачем
нараховано відповідачу 8 172,75 грн. - 3%
річних, 15 974,06 грн. - пені, 1 651,15 грн. -
інфляційних втрат.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, вимоги ухвали суду від 16.05.2014
не виконав, відзиву на позов не подав.

Таким чином, ухвала суду надіслана за
вказаною адресою вважається врученою
відповідачеві належним чином, а тому
підстави для відкладення розгляду
справи відсутні.

За таких обставин, згідно статті 75
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає за можливе
розглянути справу без участі
представника відповідача, відзиву на
позовну заяву та за наявними в ній
матеріалами, запобігаючи, одночасно,
безпідставному затягуванню розгляду
спору та сприяючи своєчасному
поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі обставини, на яких ґрунтуються
вимоги, давши оцінку доказам, які мають
значення для справи, суд вважає, що
позов слід задоволити частково
виходячи з наступного:

24.01.2011 між товариством з обмеженою
відповідальністю "Будкомплект ПРО"
(позивач) та товариством з обмеженою
відповідальністю "Еталон" (відповідач)
було укладено договір купівля-продажу
товару № 110124 (далі - договір). Згідно з
умова якого позивач зобов'язався
передати у власність відповідача товар
згідно супровідної документації, а
відповідач зобов'язався прийняти товар
та провести оплату за кожну партію
товару, яка оставляється на умовах
відтермінування не пізніше 14
(чотирнадцять) календарних днів з
моменту фактичного прийняття товару
відповідачем, в сумі вказаній в кожній
конкретній накладній. Фактом отримання
товару є факт виписування накладної
(дата складання накладної) (п. 2.1.
договору). Якщо останній день сплати
припадає на вихідний чи неробочий день,
то останнім днем строку сплати буде
вважатися наступний за ним робочий
день.

Загальна вартість товару становить
500000,00 грн., в тому числі - ПДВ 20% (п. 1.3
договору).

Відповідно до п. 3.1. та 3.2. договору,
передача товару здійснюється
Позивачем Відповідачу на підставі
відповідних довіреностей Відповідача
на отримання товару та/або інших
документів, які посвідчують право
Відповідача на отримання товару та
посвідчуються відповідними
бухгалтерськими документами
(видаткові накладні, акти
прийому-передачі, тощо), які
підписуються повноважними
представниками сторін.

Так, на виконання умов вищевказаного
договору Позивач у період з 20.12.2011 по
29.07.2013 здійснив поставку товару на
загальну суму 119 226,80 грн., що
підтверджується видатковими
накладними № 3431 від 20.12.2011; № 3438 від
22.12.2011; № 3446 від 22.12.2011; № 3456 від 26.12.2011; №
3457 від 26.12.2011; № 3479 від 27.12.2011; № 13 від
10.01.2012; № 23 від 11.01.2012; № 33 від 13.01.2012; № 65
від 24.01.2012; № 92 від 25.01.2012; № 95 від 26.01.2012;
№ 99 від 27.01.2012; № 131 від 07.02.2012; № 137 від
08.02.2012; № 157 від 14.02.2012; № 273 від 07.03.2012; №345
від 19.03.2012; № 529 від 02.04.2012; № 839 від 04.05.2012;
№ 908 від 09.05.2012; № 1079 від 23.05.2012; №1145 від
29.05.2012; № 1180 від 30.05.2012; № 1219 від 05.06.2012; №
1220 від 05.06.2012; № 1241 від 06.06.2012; № 1256 від
07.06.2012; № 1607 від 04.07.2012; № 1886 від 24.07.2012; №
1913 від 25.07.2012; № 2412 від 03.09.2012; № 3213 від
17.10.2012; № 3687 від 19.11.2012; №3737 від 22.11.2012;
№3747 від 22.11.2012; № 1831 від 12.06.2013; № 2504 від
17.07.2013; № 2638 від 22.07.2013; № 2784 від 29.07.2013,
які скріплені підписами та печатками
сторін та знаходяться в матеріалах
справи (а.с.27-60). Однак, враховуючи, що
відповідач здійснив часткову оплату
товару на суму 2 444,07 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 47 від 24.07.2013, яке знаходиться в
матеріалах справи (а.с.61). Кошти в сумі 1
286,14 грн. зараховано до погашення
вищевказаної заборгованості, а кошти в
сумі 1 157,93 грн. зараховано на погашення
заборгованості за минулі періоди.

Станом на день подання позову основна
сума заборгованості відповідача перед
позивачем склала 117 940,70 грн.

Відповідно до ст.629 ЦК України Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу
України (надалі - ЦК України) цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Враховуючи, що сума основного боргу
відповідача за поставлений товар
підтверджена матеріалами справи,
позовна вимога про стягнення 117 940,70 грн.
є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Внаслідок неналежного виконання умов
договору позивачем нараховано
відповідачу 8 172,75 грн. - 3% річних, 15 974,06
грн. - пені, 1 651,15 грн. - інфляційних
втрат.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

У відповідності до ст.ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема неустойкою
(штрафом, пенею), якою, з огляду на
положення ст.549 цього ж кодексу, є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності. Частиною 6 ст.232 ГК України,
встановлено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

п. 5.2 договору сторони передбачили, що у
разі прострочення сплати за товар
Відповідач сплачує Позивачу пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
заборгованості за кожен день такого
прострочення.

Судом перевірено правильність
нарахування інфляційних збитків та 3%
річних. За таких обставин, вимога
позивача щодо стягнення 8 172,75 грн. - 3%
річних та 1 651,15 грн. - інфляційних
збитків є обґрунтованою та підлягає
стягненню в повному обсязі.

Перевіривши поданий позивачем
розрахунок пені суд встановив, що
позивач розрахував пеню понад строк,
встановлений ч. 6 ст. 232 ГК України, а
відтак суд, здійснивши перерахунок,
дійшов висновку про можливість
стягнення з відповідача пені у розмірі
8181,53 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування (ст. 34 ГПК
України).

Судові витрати слід покласти на
відповідача пропорційно до
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст.11, 509, 525,526, 546, 629, 655, 692 Цивільного
кодексу України, 174, 193, 230, 232
Господарського кодексу України,
ст.33,34,49, 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Еталон" (вул. Вербова,
будинок 9, корпус 3, м. Тисмениця,
Тисменицький район, Івано-Франківська
область, 77400, ) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Будкомплект ПРО"
(вул. Пасічна, 135, м.Львів, 79035, ) 117 940,70 грн. заборгованості, 8 172,75
грн. - 3% річних, 8181,53 грн. - пені, 1 651,15 грн.
- інфляційних втрат та 2 718,67 грн.
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 06.06.14

Суддя
Грица Ю. І.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Дуб'юк Т.Ю. 06.06.14