ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.05.2014р.
Справа №905/185/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Шилової О.М.,

при секретарі судового засідання
Цакадзе М.А.

розглянув матеріали справи

за позовом Приватного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія КНЯЖА ВІЄННА
ІНШУРАНС ГРУП", м.Київ

до Приватного акціонерного
товариства "Українська акціонерна
страхова

компанія АСКА", м.Донецьк

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, на стороні

відповідача: ОСОБА_2, м.Львів

про стягнення 15100грн. шкоди в
порядку регресу

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи: не викликався.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

20.05.2014р. з 11-20год. до 11-25год.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
«Українська страхова компанія «КНЯЖА
ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», м.Київ
звернулось до господарського суду
Донецької області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецьк про стягнення
15100грн. шкоди в порядку регресу.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 13.01.2014р. до участі у справі
залучено третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - ОСОБА_2 (а.с.1).

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на: Комплексний Договір
добровільного страхування
транспортного засобу (КАСКО), водія та
пасажирів від нещасних випадків (НВ)
№06/02-200014421 від 25.06.2012р.; Довідку ДАІ;
заяву від 31.07.2012р. про подію, що сталася
із застрахованим засобом; постанову
Залізничного районного суду м.Львова
від 15.08.2012р. у справі №1309/6680/12; Висновок
експертного автотоварознавчого
дослідження №266 від 03.08.2012р.;
рахунок-фактуру №13/1 від 13.08.2012р.;
страховий акт №132747073-1 від 05.09.2012р. та
розрахунок до нього; платіжне
доручення №33475 від 11.09.2012р.; заяви
(претензії) на виплату страхового
відшкодування (в порядку регресу)
Вих.№12-2885 від 30.11.2012р. та від 24.12.2012р.
тощо.

Позивач протягом розгляду справи
надав:

1) з поясненнями №12-2885 від 18.02.2014р. -
зокрема, всі невід'ємні частини
Договору добровільного страхування
(НВ) №06/02-200014421 від 25.06.2012р. (а.с.117-139);

2) відзив на відзив Вих.№12-2885 від
16.04.2014р., в якому просив суд
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі та розгляд справи провести без
участі свого представника (а.с.173-175);

3) лист Вих.№12-2885 від 14.05.2014р., в якому
просить суд задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі та розгляд
справи провести без участі
представника позивача (а.с.180).

Відповідач протягом розгляду справи
надав:

1) з клопотанням №530/17 від 20.03.2014р. - копію
Полісу №АВ/5345882, яким забезпечено
транспортний засіб Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_1
(а.с.142-143);

2) відзив №604/17 від 31.03.2014р. з додатками, в
якому просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог (а.с.147-170).

10.02.2014р. на адресу суду від третьої
особи - ОСОБА_2 надійшли пояснення б/н
від 06.02.2014р. про обставини ДТП з
додатком (а.с.88-90).

19.02.2014р. на адресу господарського суду
від Залізничного районного суду
м.Львова з супровідним листом №2500 від
07.02.2014р. надійшли копії
адміністративної справи №1309/6680/12
відносно ОСОБА_2 (а.с.94-110).

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 20.02.2014р.
справу передано на розгляд судді
Соболєвої С.М. у зв'язку з перебуванням
судді Шилової О.М. у відпустці (а.с.112).

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 28.02.2014р.
справу передано на розгляд судді
Шилової О.М. у зв'язку з виходом
останньої з відпустки (а.с.140).

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 20.03.2014р.
справу передано на розгляд судді
Мирошниченку Я.С. у зв'язку з
перебуванням судді Шилової О.М. на
лікарняному (а.с.141).

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 06.05.2014р.
справу передано на розгляд судді
Зекунова Е.В. у зв'язку з перебуванням
судді Мирошниченка Я.С. у відпустці
(а.с.176).

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 14.05.2014р.
справу передано на розгляд судді
Шилової О.М. у зв'язку з її виходом з
лікарняного (а.с.179).

Розглянувши наявні у матеріалах справи
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі обставини справи, оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням докази, які
мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

25.06.2012р. між ПрАТ "Українська страхова
компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"
(Страховик, позивач) та ОСОБА_3
(Страхувальник) було укладено
Комплексний Договір добровільного
страхування транспортного засобу
(КАСКО), водія та пасажирів від нещасних
випадків (НВ) №06/02-200014421 (далі - Договір
страхування, а.с.8-10), згідно з п.5. якого
позивачем застрахований транспортний
засіб марки Toyota Corolla, державний номер
НОМЕР_2 (надалі - застрахований
автомобіль). За ризиком ДТП Договором
встановлена франшиза Страховика 0% (п.13).
Згідно з п.3 Договору страхування
вигодонабувачем визначено
Страхувальника. Згідно з п.14 Договору
він діє з 00.00год 26.06.2012р. до 24.00год.
25.06.2013р. включно.

28.07.2012р. на вул.Городська - Озаркевича у
м.Львові сталася дорожньо-транспортна
пригода (надалі - ДТП) за участю
застрахованого автомобіля під
керуванням ОСОБА_4 і автомобіля марки
Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_2, в результаті чого
застрахований автомобіль отримав
механічні пошкодження (а.с.18-19, 96-100).

Згідно з Висновком №266 експертного
автотоварознавчого дослідження по
визначенню вартості відновлювального
ремонту та ринкової вартості від
03.08.2012р. (а.с.28-33) вартість
відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля з
врахуванням коефіцієнта фізичного
зносу (який був прийнятий експертом
рівним 0,00) на момент дослідження
становила 15695,31грн. без ПДВ (а.с.31,
зворотній бік).

Повна дійсна вартість
відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля склала
15100грн., що підтверджується складеним
СПД ОСОБА_5 рахунком-фактурою №13/1 від
13.08.2012р. на суму 15100грн. без ПДВ (а.с.34-35).

На підставі Договору страхування і
заяви Страхувальника від 31.07.2012р. про
подію, що сталася із застрахованим
засобом (а.с.11-13) уповноваженим
представником позивача був складений
Акт огляду пошкодженого транспортного
засобу від 31.07.2012р. (а.с.21). На підставі
зазначеного Акту огляду та
виставленого Страхувальнику СПД
ОСОБА_5 рахунку-фактури №13/1 від 13.08.2012р.
на суму 15100грн. без ПДВ (а.с.34-35)
позивачем складений Страховий акт
№132747073-1 від 05.09.2012р. на суму 10991,50грн.
(а.с.40), з розрахунку страхового
відшкодування до якого (а.с.41)
вбачається, що з вартості
відновлювального ремонту (15100грн.)
позивачем було вирахувано суму
страхових платежів, строк сплати яких
на момент настання страхового випадку
не настав, у загальному розмірі 4108,50грн.
Платіжним дорученням №33475 від 11.09.2012р.
(а.с.42) позивач виплатив на користь СПД
ОСОБА_5 страхове відшкодування в сумі
10991,50грн.

Згідно з п.7.38 Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженої
спільним Наказом Міністерства юстиції
України та Фонду державного майна
України №142/5/2092 від 24.11.2003р. (далі -
Методика), знос не нараховується для
нових складників та для складників КТЗ,
строк експлуатації яких не перевищує: 5
років - для легкових КТЗ виробництва
країн СНД та 7 років - для інших легкових
КТЗ.

Згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3
застрахований позивачем автомобіль
було випущено у 2007 році (а.с.14).
Відповідачем не доведено суду факт
експлуатування застрахованого
позивачем автомобіля в інтенсивному
режимі, а також факт отримання
застрахованим автомобілем пошкоджень,
які свідчили б про необхідність
застосування до спірних правовідносин
приписів підп.«б» п.7.39 Методики.

Таким чином, суд виходить з того, що
знос під час здійснення позивачем
страхової виплати нарахуванню не
підлягав, оскільки на момент ДТП від
28.07.2012р. строк експлуатації
застрахованого автомобіля не
перевищив 7 років.

Аналіз приписів ч.ч.1, 2 ст.1166, ч.ч.2, 5
ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу
України дозволяє дійти висновку про те,
що у випадку заподіяння шкоди
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки питання про її
відшкодування вирішується за
принципом вини.

Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Стаття 993 Цивільного кодексу України
передбачає, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, яка отримала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за спричинені збитки.
Аналогічне положення встановлене ст.27
Закону України "Про страхування".

Наявність вини ОСОБА_2 у порушенні п.10.1
Правил дорожнього руху України під час
керування 28.07.2012р. транспортним засобом
Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_1, що спричинило
пошкодження транспортних засобів,
підтверджена постановою Залізничного
районного суду м.Львова від 15.08.2012р. у
справі №1309/6680/12 (а.с.95).

З наданої відповідачем копії Полісу
№АВ/5345882 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (надалі - Поліс №АВ/5345882, а.с.143)
вбачається, що на дату ДТП (28.07.2012р.) ПрАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА» забезпечило
цивільно-правову відповідальність у
зв'язку з керуванням транспортним
засобом Nissаn Note, д.н.з. НОМЕР_1, з лімітом
відшкодування за майнову шкоду 50000грн.
та франшизою 0,00грн. Період дії Полісу: з
00-00 год. 14.03.2012р. до 13.03.2013р. включно.

Таким чином, з урахуванням приписів
ст.993 Цивільного кодексу України, ч.3
ст.18, ст.27 Закону України „Про
страхування", ст.ст.22, 28, 29 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон) особою,
відповідальною за завдані позивачу
виплатою ним страхового відшкодування
збитки, є ПрАТ «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» (в межах Полісу
№АВ/5345882).

Заявлена позивачем до стягнення сума
страхового відшкодування не перевищує
ліміт відповідальності ПрАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», проте позовні вимоги
про стягнення 15100грн. шкоди в порядку
регресу підлягають задоволенню
частково з огляду на наступне.

Відповідно до п.11, п.12 Договору
страхування Страхувальник сплачує
страховий платіж на транспортний засіб
в сумі 5478грн. в розстрочку 4-ма
платежами зі строком сплати 25.06.2012р.,
25.09.2012р., 25.12.2012р., 25.03.2013р. (а.с.8).

Відповідно до підп.23.17 Договору
страхування якщо на момент здійснення
виплати страхового відшкодування
Страхувальник має не сплачені частини
страхового платежу (сплата частин
страхового платежу згідно графіка,
визначеного Договором), Страховик має
право вирахувати суму несплачених
страхових платежів з суми страхового
відшкодування, що підлягає сплаті (а.с.9,
зворотній бік).

З наданого суду розрахунку страхового
відшкодування до Страхового акту
№132747073-1 від 05.09.2012р. на суму 10991,50грн.
(а.с.41) вбачається, що Страховик
(позивач) скористався своїм правом,
передбаченим підп.23.17 Договору
страхування, та вирахував з вартості
відновлювального ремонту (15100грн.), що
підлягала відшкодуванню, суму трьох
страхових платежів, строк сплати яких
на момент настання страхового випадку
не настав, у загальному розмірі 4108,50грн.
(3 х 1369,50грн.).

В поясненнях вих.№12-2885 від 18.02.2014р.
(а.с.117) позивач зазначив, що за умовами
п.12, підп.23.17. Договору страхування
Страхувальник мав сплачувати
страховий платіж 4-ма рівними
платежами, починаючи з 25.06.2012р. Оскільки
ДТП із застрахованим автомобілем
сталася 28.07.2012р., і на цю дату згідно з
п.12 Договору був сплачений лише один
страховий платіж, Страховик вирахував
наступні три платежі (в сумі по 1369,50грн.
кожний) із суми страхового
відшкодування. Вказане
підтверджується Довідкою про
зарахування частини страхового
відшкодування у розмірі 4108,50грн. в
рахунок несплачених страхових
платежів (а.с.43).

Включення позивачем до суми позовних
вимог 4108,50грн., які не були фактично
виплачені ним ані Страхувальнику, ані
особі, яка здійснювала ремонтні роботи,
а згідно Довідки (а.с.43) були зараховані
в рахунок несплачених страхових
платежів, суд вважає необґрунтованим,
оскільки фактичні витрати позивача
згідно Страхового акту №132747073-1 від
05.09.2012р. та платіжного доручення №33475
від 11.09.2012р. зазначеної суми в собі не
містять, а отже, вказана сума не є
збитками позивача в розумінні ст.993 ЦК
України.

Сума, зарахована позивачем в якості
страхового платежу (4108,50грн.), має бути
відшкодована відповідачем
застрахованій позивачем особі
(потерпілому), а не позивачу, який
фактично вже отримав зазначену суму,
залишивши її у себе.

З огляду на викладене, враховуючи
наявні в матеріалах справи документи
на підтвердження здійснення позивачем
страхової виплати в сумі 10991,50грн. за
Комплексним Договором добровільного
страхування транспортного засобу
(КАСКО), водія та пасажирів від нещасних
випадків (НВ) №06/02-200014421 від 25.06.2012р. і
виникнення обов'язку відповідача
відшкодувати завдану цим шкоду в
порядку регресу згідно з Полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/5345882, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача про
стягнення 15100грн. шкоди в порядку
регресу є такими, що підлягають
задоволенню частково, в межах
фактичних витрат позивача - в сумі
10991,50грн.

Викладені у відзиві №604/17 від 31.03.2014р.
(а.с.147-149) заперечення відповідача про
те, що позивачем не надано доказів
чинності Договору страхування, суд не
приймає до уваги з огляду на наступне.

У страховому акті №132747073-1 від 05.09.2012р.
(а.с.40) позивачем зазначений період
страхування: з 26.06.2012р. до 25.06.2013р., що
свідчить про визнання позивачем факту
набуття Договором страхування
чинності. Крім того, позивачем було
зараховано в рахунок несплачених
страхових платежів лише три з чотирьох
платежів, що підлягали сплаті - отже,
перший страховий платіж був отриманий
Страховиком до настання страхового
випадку.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Відповідачем не доведено
належними та допустимими доказами факт
неукладеності або недійсності
Комплексного Договору добровільного
страхування транспортного засобу
(КАСКО), водія та пасажирів від нещасних
випадків (НВ) №06/02-200014421 від 25.06.2012р., а
отже, суд виходить з презумпції
правомірності вказаного правочину
(ст.204 ЦК України) та обов'язковості
зазначеного Договору для виконання
позивачем (ст.629 ЦК України, ч.1 ст.16
Закону України „Про страхування").

Щодо твердження відповідача про
необхідність обов'язкового погодження
позивачем отримання від відповідача
страхового відшкодування з потерпілою
в ДТП особою суд зазначає, що право
позивача вимагати відшкодування
збитків виникло не на підставі норм
Закону, а на підставі приписів ст.993 ЦК
України та ст.27 Закону України „Про
страхування", які є нормами прямої дії.
Отже, виплата відповідачем в порядку
регресу страхового відшкодування
позивачу жодного погодження не
потребує.

Решта викладених у відзиві №604/17 від
31.03.2014р. (а.с.147-149) доводів відповідача
спростовується наявними у матеріалах
справи документами, на які містяться
посилання у даному рішенні.

Судові витрати розподіляються на
підставі приписів абз.3 ч.1 ст.49
Господарського процесуального кодексу
України.

На підставі викладеного, згідно зі
ст.ст.22, 204, 629, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192
Цивільного кодексу України; ст.228
Господарського кодексу України; ст.ст.9,
16, 18, 20, 25, 27 Закону України „Про
страхування"; ст.ст.22, 28, 29 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" №1961-IV від 01.07.2004р.; п.7.38, п.7.39
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів,
затвердженої спільним Наказом
Міністерства юстиції України та Фонду
державного майна України №142/5/2092 від
24.11.2003р.; керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43,
44, 49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА
ІНШУРАНС ГРУП", м.Київ до Приватного
акціонерного товариства "Українська
акціонерна страхова компанія АСКА",
м.Донецьк про стягнення 15100грн. шкоди в
порядку регресу - задовольнити
частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» (83052, м.Донецьк,
пр.Ілліча, 100; ) на
користь Приватного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"
(04050, м.Київ, вул.Глибочицька, 44; п/р
№6896 в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», МФО
320627, ) 10991,50грн. шкоди в
порядку регресу, 1252,35грн. судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення може бути оскаржене до
Донецького апеляційного
господарського суду в порядку,
передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 20.05.2014р. оголошено
і підписано вступну та резолютивну
частини рішення.

Повне рішення складене та
підписане 26.05.2014р.

Суддя
О.М.
Шилова

надруковано 4 примірники:

1 - до справи, 2 - сторонам,

1 - третій особі