ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року Справа № 910/19085/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Божок В.С. -
головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Сибіги О.М.

розглянувши матеріали касаційної
скарги ПАТ "Полтаваобленерго"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 11.03.2014у
справіГосподарського суду міста
Києваза позовом ПАТ
"Полтаваобленерго"до НАК "Нафтогаз
України"провизнання договору
недійснимв судовому засіданні взяли
участь представники:

позивача: Токарь Є.А. (дов. від 03.04.14 №
01-11/4195),

відповідача: Безпалюк О.Л. (дов. від
18.04.14),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 05.11.2013р. господарського
суду міста Києва в задоволенні позову
про визнання недійсним договору
купівлі - продажу природного газу від
31.07.2012 р. № 2676 - БО відмовлено.

Постановою від 11.03.2014 р. Київського
апеляційного господарського суду
вказане вище рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими
рішеннями, ПАТ "Полтаваобленерго"
звернулося до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою і
просить їх як прийняті з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та прийняти нове рішення, яким
позов задовольнити.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права при винесенні
оспорюваних судових актів знаходить
необхідним касаційну скаргу залишити
без задоволення.

Як було встановлено судами
попередніх інстанцій, які приймали
рішення у даній справі, відповідно до
умов договору купівлі - продажу
природного газу від 31.07.2012 року 2676-БО,
укладеного між ПАТ "Полтаваобленерго
та НАК "Нафтогаз України" останнє взяло
на себе зобов'язання передати у
власність покупцю у 2012 року році
природний газ, ввезений на митну
територію України ПАТ "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та
природний газ, видобутий на території
України підприємствами, які не
підпадають під дію сатті 10 Закону
України "Про засади функціонування
ринку природного газу", а покупець -
прийняти та оплатити цей природний газ
(далі - газ), на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами
(пункт 1.2. договору).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що
продавець передає покупцеві з 01 серпня
2012 року по 31 грудня 2012 року газ обсягом
до 3473 тис.м3, у тому числі по місяцях
кварталів.

Згідно п. 3.3. договору приймання -
передача газу, переданого продавцем
покупцеві у відповідному місяці
продажу, оформлюється актом приймання -
передачі газу. Обсяг споживання газу
покупцем у відповідному місяці
поставки встановлюється шляхом
складання добових обсягів, визначених
на підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу покупця.

Пунктом 5.2. встановлено, що договірна
ціна за 1000 м3 газу становить 3509,00 грн. з
урахуванням збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу. До сплати за 1000 м3
природного газу - 3884,78 грн., крім того
ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 4661,74 грн.

Відповідно до пункту 6.1. договору
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у
разі невиконання покупцем умов пункту
6.1. цього договору продавець має право
не здійснювати поставку газу покупцю
або обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів при
умові їх оплати та наявності технічної
можливості. Уразі невиконання покупцем
пункту 6.1. умов цього договору він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити продавцю крім суми
заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Договір набуває чинності з дати
його підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками і діє в частині
поставки газу з 01.08.2012 р. до 31.12.2012 р., а в
частині розрахунків - до їх повного
виконання.

Звертаючись з позовом у даній справі,
ПАТ "Полтаваобленерго" послалось на те,
що з боку відповідача договір було
підписано неуповноваженою особою, а
також на той факт, що умови пункту 7.2
договору, суперечать статті 61
Конституції України та статті 3 ЦК
України

Судами попередніх інстанцій з'ясовано,
що від імені відповідача спірний
договір підписано гр. ОСОБА_6, який діяв
на підставі довіреності від 28.12.2011 року
№ 14-281, виданої Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" в особі голови правління
Бакуліна Є.М., який діяв на підставі
статуту Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України".

При цьому судами враховано, що
відповідно до ст. 89 статуту відповідача
голова правління має право без
довіреності вчиняти юридичні дії від
імені компанії відповідно до
законодавства.

Статтею 90 статуту відповідача
передбачено, що голова правління,
зокрема, укладає договори (контракти)
та вчиняє інші правочини від імені
компанії, видає довіреності на
вчинення юридичних дій від імені
компанії.

Судами проаналізовано зміст
довіреності, виданої гр. ОСОБА_6, та
встановлено, що останній
уповноважувався вести переговори з
представниками інших сторін, вчиняти
дії, пов'язані з підготовкою,
укладенням та виконанням
господарських договорів (контрактів) з
питань закупівлі та реалізації
природного газу, а також підписувати
будь-які угоди (договори, контракти) з
усіх питань, що стосуються предмета
діяльності відповідача, акти
приймання-передачі, акти виконаних
робіт, тощо.

З огляду на зазначене вище, приписи
ст.ст. 239, 241 ЦК України, встановлений
судами факт виконання сторонами умов
спірного договору, правомірним є
висновок судів щодо необґрунтованості
посилань позивача як на підставу
недійсності спірного договору на його
підписання з боку відповідача не
уповноваженою особою.

В частині посилання позивача на те, що
умови пункту 7.2 договору, суперечать
статті 61 Конституції України та статті
3 Цивільного кодексу України, судами
попередніх інстанцій правомірно
враховано те, що одночасне стягнення з
учасника господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
нормам діючого законодавства України,
оскільки згідно норм статті 549
Цивільного кодексу України пеня та
штраф є формами неустойки, а відповідно
до статті 230 Господарського кодексу
України - видами штрафних санкцій,
тобто не є окремими та самостійними
видами юридичної відповідальності. У
межах одного виду відповідальності
можуть застосовуватись різні види
санкцій.

З врахуванням зазначеного вище,
не доведення позивачем підстав з якими
закон, зокрема ст.ст. 203, 215 ЦК України
пов'язує недійсність правочинів,
вмотивованим є висновок судів про
відмову в позові.

Приймаючи до уваги зазначене вище,
судові рішення прийнято при
правильному застосуванні норм
матеріального та процесуального права
і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу залишити без
задоволення.

Постанову від 11.03.2014 р. Київського
апеляційного господарського суду у
справі № 910/19085/13 залишити без змін.

Головуючий
Божок В.С.

Судді
Костенко Т.Ф.

Сибіга О.М.