ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2014 р.
Справа № 926/439/13 Львівський
апеляційний господарський суд, в
складі колегії:

Головуючого-судді:
Данко Л.С.,

Суддів:
Давид Л.Л.,

Якімець Г.Г.,

При секретарі судового засідання:
Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали за апеляційною
скаргою Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, б/н від 19.05.2014 р. (вх. № 01-05/2395/14
від 23.05.2014 р.),

на ухвалу господарського суду
Чернівецької області від 23 квітня 2014
року

про перегляд рішення за нововиявленими
обставинами

у справі № 926/439/13 (суддя Проскурняк О.Г.),

порушеній за позовом

Позивача: Чернівецької обласної ради,
м. Чернівці,

До відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи Приватного підприємця) ОСОБА_2, м.
Чернівці,

Про стягнення заборгованості в сумі
78732,29 грн. та судового збору.

За участю представників сторін:

від апелянта/відповідача: не прибув;

від позивача: не прибув.

Права та обов'язки сторін визначені ст.
ст. 20, 22, 28 ГПК України. Заяв та клопотань
про відвід суддів - не надходило.

Відповідно до протоколу розподілу
справ КП «Документообіг господарських
судів» від 23.05.2014 р., дану справу
розподілено до розгляду судді -
доповідачу Данко Л.С.

Розпорядженням Голови Львівського
апеляційного господарського суду від
26.05.2014 р. у склад колегії для розгляду
справи № 926/439/13 господарського суду
Чернівецької області введено суддів -
Л.Л.Давид та Г.Г.Якімець.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 26.05.2014 року
скаржнику відновлено строк для подання
апеляційної скарги та ухвалою від
26.05.2014 р. прийнято апеляційну скаргу
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, б/н
від 19.05.2014 р. (вх. № 01-05/2395/14 від 23.05.2014 р.)
до провадження та розгляд скарги
призначено на 11.06.2014 року, про що
сторони були належним чином
повідомлені рекомендованою поштою
(докази - оригінали повідомлень про
вручення знаходяться в матеріалах
справи).

В судове засідання, яке відбулось 11.06.2014
р., представник апелянта/відповідача не
прибув, про причини не прибуття суд не
повідомив, не зважаючи на те, що був,
належним чином, повідомлений про день,
час та місце розгляду справи, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення, яке отримане
скаржником - 05.06.2014 р. рекомендованою
кореспонденцією за № 469, та
представником апелянта (ОСОБА_3.) - 30.05.2014
р. рекомендованою кореспонденцією за №
485 (том ІІ, а. с. 71-72).

Як вбачається з апеляційної скарги,
апелянт просить ухвалу господарського
суду Чернівецької області від 23 квітня
2014 року, якою відмовлено у задоволенні
заяви про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами скасувати,
рішення господарського суду
Чернівецької області від 02 липня 2013
року по господарській справі № 926/439/13
переглянути та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, через канцелярію
суду подав клопотання № 01.11/11-588 від
06.06.2014 р. (вх. № 01-04/3189/14 від 10.06.2014 р.) про
відкладення розгляду справи.

З огляду на наведене колегія суддів
зазначає наступне:

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України,
про прийняття апеляційної скарги до
провадження господарський суд
виносить ухвалу, в якій повідомляється
про час і місце розгляду скарги.
Питання про прийняття апеляційної
скарги до провадження або відмову у
прийнятті до провадження апеляційний
господарський суд вирішує не пізніше
трьох днів з дня надходження
апеляційної скарги.

Частиною другою статті 102 ГПК України
визначено, що апеляційна скарга на
ухвалу місцевого господарського суду
розглядається протягом п'ятнадцяти
днів з дня постановлення ухвали про
прийняття апеляційної скарги до
провадження.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 26.05.2014 р. участь
повноважних представників
обов'язковою не визнавалась, крім того,
сторін було належним чином повідомлено
про день, час та місце розгляду справи,
про що свідчать повідомлення про
вручення поштового відправлення, яке
знаходиться в матеріалах справи (том
ІІ, а. с. 70-72).

Крім того, нормами чинного
законодавства України не обмежено коло
осіб, які можуть представляти особу в
судовому процесі. Тому неможливість
представника апелянта/відповідача та
представника позивача бути присутнім у
судовому засіданні не перешкоджає
реалізації права учасника можливості
скористатися правами ст. 28 ГПК України
та ст. 244 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до абз. 1 п. 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 передбачено, що у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Оскільки,
явка в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК
України, відкладення розгляду справи є
правом та прерогативою суду, основною
умовою для якого є не відсутність у
судовому засіданні представників
сторін, а неможливість вирішення спору
у відповідному судовому засіданні
(правова позиція викладена у постанові
Вищого господарського суду України від
15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Також судова колегія вважає за
необхідне зазначити, що розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце розгляду
особи, які беруть участь у справі, але
не з'явилися у засіданні.

Наказом Вищого господарського суду
України від 10.12.02 р. № 75 (із змінами та
доповненнями) затверджена Інструкція з
діловодства в господарських судах
України (далі за текстом - Інструкція).

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції,
перший, належним чином підписаний,
примірник процесуального документа
(ухвали, рішення, постанови)
залишається у справі; на звороті у
лівому нижньому куті цього примірника
проставляється відповідний штамп суду
з відміткою про відправку документа, що
містить: вихідний реєстраційний номер,
загальну кількість відправлених
примірників документа, дату відправки,
підпис працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено
відповідно до наведених вимог названої
Інструкції, є підтвердженням належного
надсилання копії процесуального
документа сторонам або іншим учасникам
судового процесу (Інформаційний лист
Вищого господарського суду України від
13.08.08р. № 01-8/482).

З матеріалів справи вбачається, що
судом апеляційної інстанції на адресу
сторін у справі було направлено ухвалу
про порушення провадження у справі №
926/439/13 від 26.05.2014 року, що
підтверджується штампом суду з
відміткою про відправку документа (том
ІІ, а. с. 69/зворот).

Щодо не належного виконання позивачем
вимог ухвали суду від 26.05.2014 р. у справі
№ 926/439/13, колегія суддів зазначає
наступне.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 26.05.2014 р.
зобов'язано позивача подати письмовий,
документально та нормативно
обґрунтований відзив (заперечення) на
апеляційну скаргу.

Статтею 75 ГПК України визначено, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Відтак, не виконання вимог ухвали суду
не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно статті 99 ГПК України,
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення (ухвали) в
апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої
інстанції.

З огляду на наведене колегія суддів не
вбачає підстав для відкладення
розгляду апеляційної скарги по справі
№ 926/439/13 та розгляду справи без участі
представника апелянта/відповідача та
представника позивача.

Відповідно до ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи та наявні в ній докази,
перевіривши правильність застосування
матеріального та процесуального
законодавства, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що ухвалу місцевого господарського
суду слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення,
виходячи з наступного.

Ухвалою господарського суду
Чернівецької області від 23.04.2014 року у
справі № 926/439/13 (суддя Проскурняк О.Г) у
задоволенні заяви про перегляд рішення
за нововиявленими обставинами
відмовлено (пункт перший резолютивної
частини ухвали). Пунктом другим
ухвалено: рішення господарського суду
Чернівецької області від 02.07.2013 р. по
справі № 926/439/13 залишити без змін (том
ІІ, а. с. 60-61).

Не погоджуючись з ухвалою місцевого
суду апелянт/відповідач (Фізична особа
- підприємець ОСОБА_2) звернувся до
Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, просить ухвалу господарського
суду Чернівецької області від 23 квітня
2014 року, якою відмовлено у задоволенні
заяви про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами скасувати,
рішення господарського суду
Чернівецької області від 02 липня 2013
року по господарській справі № 926/439/13
переглянути та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що
місцевим господарським судом порушено
норми процесуального права, оскільки,
висновки суду викладені в оскаржуваній
ухвалі не відповідають фактичним
обставинам справи. Вважає, що місцевий
господарський суд при прийнятті
рішення по справі № 926/439/13, не повідомив
належним чином апелянта/відповідача
про розгляд вищевказаної справи, а
відтак, апелянт не міг подати належні
та допустимі докази.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі
зазначає, що позивач при поданні
позовної заяви до суду зазначив, що
відповідачем не було подано документів
на виконання вимог п. п. 5.1.2. та 5.2.8.
Договору оренди нерухомого майна,
однак такі твердження апелянт
заперечує, так як під час розгляду
справи № 926/952/13 представником позивача
було визнано факт подання таких
документів.

Крім того, апелянт зазначає, що ним було
здійснено невід'ємні покращення
предмету оренди, які були погоджені з
позивачем та виконувались з його
дозволу, що підтверджують відповідні
листи (зареєстровані позивачем: 28.02.2008
р.; 29.05.2009 р.; 21.06.2011 р., 21.07.2011 р.; 25.11.2011 р.;
26.04.2012 р.; 09.07.2012 р.; листи звернення:
30.09.2013 р.; 03.10.2013 р.) які були надіслані на
адресу Чернівецької обласної ради.
Також апелянт вважає, що доказом такого
звернення є ще довідка тимчасової
комісії депутатів Чернівецької
обласної ради, яка діяла в межах своєї
компетенції та у відповідності до
положень чинного законодавства, від
22.12.2011 р. відносно розгляду звернення та
представлених апелянтом документів
(оригіналів) щодо затвердження та
зарахування невід'ємних покращень
предмету оренди. Відтак, апелянт
вважає, що позивач повинен був на
момент подання позову до суду
зарахувати в рахунок орендної плати
покращення, які були здійснені
скаржником на суму 796706,00 грн. чого ним в
порушення умов спірного договору не
було здійснено, в зв'язку з чим апелянт
звернувся до місцевого суду з заявою
про перегляд рішення за нововиявленими
обставинами, так як на його думку дані
покращення не були відомі місцевому
суду при винесенні рішення у справі №
926/439/13, та посилається на постанову
пленуму Вищого господарського суду
України № 17 від 26.12.2011 р.

Як встановлено місцевим господарським
судом, рішенням господарського суду
Чернівецької області від 02 липня 2013
року (суддя Гончарук О.В.) у справі №
926/439/13, задоволено позов Чернівецької
обласної ради до Приватного Підприємця
ОСОБА_2 та стягнуто з відповідача 74557,43
грн. заборгованості, 3479,05 грн. пені, 695,81
грн. 3% річних та 1720,50 грн. судового
збору (том І, а. с. 102-103).

Відповідно до вищенаведеного, місцевим
судом 15.07.2013 р. на виконання рішення
господарського суду Чернівецької
області від 02.07.2013 р. у справі № 926/439/13,
яке набрало законної сили було видано
відповідний наказ (том І, а. .с. 107).

З матеріалів справи вбачається, що
апелянт, неодноразово, звертався з
апеляційною скаргою до Львівського
апеляційного господарського суду про
перегляд рішення місцевого суду від
02.07.2013 р., однак ухвалою суду від 23.10.2013 р.
(том І, а. с. 116-117) апеляційну скаргу
повернуто апелянту без розгляду, а
ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 р.
скаржнику відмовлено у задоволенні
клопотання про поновлення
встановленого строку для подання
апеляційної скарги.

Ухвалою Вищого господарського суду від
28.01.2014 р. касаційну скаргу апелянта
повернуто без розгляду.

Статтею 124 Конституції України
встановлено, що судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до статті 4-5 ГПК України
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на всій
території України рішень, ухвал,
постанов.

Як вбачається з матеріалів справи,
апелянт в заяві про перегляд рішення
місцевого суду від 02.07.2013 р. по справі №
926/439/13 покликається на те, що постановою
Львівського апеляційного
господарського суду по справі № 926/952/13,
яка на думку апелянта є аналогічною зі
справою № 926/439/13, у задоволенні позову
Чернівецької обласної ради про
розірвання договору оренди, повернення
майна та стягнення заборгованості в
сумі 43525,76 грн. було відмовлено та
зазначено, що наявні у справі докази, а
саме: висновок голови постійної
комісії з питань приватизації та
управління об'єктами спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст області Чернівецької
обласної ради від 22 лютого 2006 року та
довідка тимчасової комісії депутатів
Чернівецької обласної ради,
спростовують факт відсутності
порушення відповідачем умов договору
оренди щодо сплати за користування
орендованим майном, відсутні також і
правові підстави для застосування до
нього штрафних санкцій у вигляді пені,
нарахування 3% річних та дострокового
розірвання договору оренди, що в свою
чергу, є самостійною правовою
підставою для звільнення займаних
орендованих приміщень.

На підставі вищенаведеного скаржником
до заяви про перегляд рішення
місцевого суду від 02.07.2013 р. по справі №
926/439/13 подано докази, які на думку
відповідача, на момент розгляду справи
№ 926/439/13 у суді першої інстанції не були
відомі сторонам, та просить суд
задовольнити заяву про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами.

Як встановлено місцевим судом, з чим
погоджується колегія суддів, з
постанови суду апеляційної інстанції
по справі № 926/952/13 вбачається, що дані
покращення відповідача не були
предметом оцінки при розгляді справи в
суді першої інстанції, на які
посилається заявник як на нововиявлені
обставини, а саме проект на виконання
невід'ємних покращень 2005 року, довідка
від 22 грудня 2011 року щодо розгляду
висновків комісії по здійснених
невід'ємних покращень, листи
відповідача щодо зарахування
невід'ємних покращень в рахунок
орендної плати.

Відповідно до статті 112 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.
Підставами для перегляду судових
рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є: 1)
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; 2) встановлені вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; 3) встановлення вироком суду,
що набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необґрунтоване
рішення; 4) скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановлення ухвали, що
підлягають перегляду; 5) встановлена
Конституційним Судом України
неконституційність закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

Перегляд рішення здійснюється у
зв'язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це факти, від
яких залежать виникнення, зміна або
припинення прав та обов'язків осіб, які
беруть участь у справі .

Нововиявлена обставина - це:

юридичний факт, який передбачений
нормами права і тягне виникнення, зміну
або припинення правовідносин;

юридичний факт, що має істотне значення
для правильного вирішення даної
конкретної справи. Якби нововиявлена
обставина була відома суду під час
винесення судового акта, то вона
обов'язково вплинула б на остаточні
висновки суду;

юридичний факт, який існував на момент
звернення заявника до суду з позовом і
під час розгляду справи судом;

юридичний факт, який не міг бути
відомий ані особі, яка заявила про це в
подальшому, ані суду, що розглядав
справу .

При перегляді судового акта за
нововиявленими обставинами суддя
фактично продовжує працювати з тією ж
позовною вимогою, що була зявлена в
суді першої інстанції. Поява
нововиявлених обставин свідчить про
те, що в момент розгляду (хоча і без вини
суду) предмет доказування був
визначений неправильно.

Коментована стаття не містить переліку
обставин, котрі слід уважати
нововиявленими, а також не визначає,
які обставини мають істотне значення
для справи. Тому у вирішенні цих питань
слід керуватися правилами ст. 43 ГПК
щодо оцінки доказів:

а) господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом;

б) ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили;

в) визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Не можуть бути визнані як нововиявлені
обставини, викладені в рішенні суду в
іншій справі, висновки суду щодо
обставин справи (оцінка доказів), а
також юридична оцінка цих обставин та
правові підстави рішення або його
мотиви, міркування суду щодо
застосування норм права.

У визначенні обставини нововиявленою
необхідно виходити з такого.

На підставі статті 112 ГПК судове
рішення може бути переглянуто за двох
умов: істотність нововиявлених
обставин для вирішення спору або
розгляду справи про банкрутство і
виявлення їх після прийняття судового
рішення зі справи. Виникнення нових або
зміна обставин після вирішення спору
або розгляду справи про банкрутство не
можуть бути підставою для зміни або
скасування судового рішення за
правилами розділу XIII ГПК.

Отже, нововиявлена обставина, це
юридичний факт, що має значення для
правильного вирішення даної
конкретної справи, який не міг бути
відомий, ані особі, яка заявила про це в
подальшому, ані суду що розглядав
справу.

Відтак, місцевим судом вірно зазначено,
що скаржник в заяві за нововиявленими
обставинами не посилається на юридичні
факти, а подає докази, що не були
попередньо подані у даній справі, для
встановлення чи відхилення обставин по
справі, тобто, не можуть вважатися
нововиявленими обставинами, що
встановлюються на підставі доказів,
які не були своєчасно подані сторонами.

Крім цього, не можуть бути визнані як
нововиявлені обставини, викладені
висновки в постанові Львівського
апеляційного господарського суду від 26
лютого 2014 року по справі № 926/952/13 щодо
обставин справи (оцінка доказів), а
також юридична оцінка цих обставин та
правові підстави рішення або його
мотиви, міркування суду щодо
застосування норм права.

За таких обстави, апелянт/відповідач
помилково вважає нововиявленими
обставинами посилання на
вищезазначені документи, у зв'язку з
чим, місцевим судом було відмовлено у
задоволенні заяви про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами, з чим погоджується
колегія суддів.

Інші твердження скаржника викладені в
апеляційній скарзі до уваги не
приймаються, оскільки вони не доведені
належними та допустимими доказами в
розумінні статей 33 та 34 ГПК України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, належними та
допустимими доказами (ст. 34 ГПК
України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи все вищенаведене в
сукупності, колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
прийшла до висновку, що апеляційну
скаргу апелянта/відповідача слід
залишити без задоволення, ухвалу
господарського суду Чернівецької
області від 23.04.2014 р. у справі № 926/439/13 -
без змін.

Судовий збір за перегляд ухвали
місцевого суду в апеляційному порядку
покласти на апелянта/відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 99, 101, 103,
106, 112 Господарського процесуального
кодексу України, Львівський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду
Чернівецької області від 23.04.2014 року у
справі № 926/439/13 - залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору
за перегляд ухвали місцевого суду в
апеляційному порядку покласти на
апелянта/відповідача.

3. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути
господарському суду Чернівецької
області.

Головуючий суддя

Данко Л.С.

Суддя
Давид
Л.Л.

Суддя
Якімець
Г.Г.

В судовому засіданні 11.06.2014 р.
оголошено резолютивну частину
постанови. Повний текст постанови
складено та підписано 16.06.2014 р.