ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2014 р.
Справа № 914/1402/14

Господарський суд Львівської області
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи:

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» від
імені юридичної особи Львівської
обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк
Аваль» (м. Львів);

до відповідача: Закритого акціонерного
товариства «Завод комунального
транспорту» (м. Львів);

про: визнання дійсним Договору про
припинення Договору оренди від 01.11.2013
року.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Пшеничній В.С.

Представники:

від позивача: Феденишин О.В. -
довіреність №1680/13 від 28.11.2013 року.

від відповідача: Не з'явився.

Суть спору: На розгляд Господарського
суду Львівської області подано позов
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» від імені
юридичної особи Львівської обласної
дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» (м.
Львів) до Закритого акціонерного
товариства «Завод комунального
транспорту» (м. Львів) про визнання
дійсним Договору про припинення
Договору оренди від 01.11.2013 року.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 18.04.2014 року
порушено провадження у справі і
призначено до розгляду на 25.04.2014 року.
Ухвалою суду від 25.04.2014 року розгляд
справи відкладено до 05.05.2014 року, у
зв'язку з відсутністю представників
сторін. Ухвалою суду від 05.05.2014 року
розгляд справи відкладено до 21.05.2014
року, у зв'язку з відсутністю
представника відповідача. Ухвалою суду
від 21.05.2014 року розгляд справи
відкладено до 03.06.2014 року, для надання
доказів. Ухвалою суду від 03.06.2014 року
розгляд справи відкладено до 10.06.2014
року, в зв'язку з відсутністю
представника відповідача.

Позивач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
18.04.2014 року, про відкладення від 25.04.2014
року, від 05.05.2014 року, від 21.05.2014 року, від
03.06.2014 року не виконав, явку
повноважного представника в судове
засідання забезпечив.

29.05.2014 року за вх.№23284/14 позивач подав
пояснення по справі.

06.06.2014 року за вх.№24782/14 позивач подав
пояснення по справі.

10.06.2014 року за вх.№25077/14 позивач подав
заяву про уточнення (зменшення)
позовних вимог, в якій просить суд
судові витрати покласти на сторони
порівну у сумі 609,00 грн.

Відповідач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
18.04.2014 року, про відкладення від 25.04.2014
року, від 05.05.2014 року, від 21.05.2014 року, від
03.06.2014 року не виконав, явку
повноважного представника в судове
засідання не забезпечив, хоча і був
своєчасно, належним чином, відповідно
до ст.64 ГПК України, повідомлений про
час, місце і дату розгляду справи, про
що свідчить Реєстр №653 на відправлення
рекомендованої кореспонденції за
04.06.2014 року, а явка відповідача була
визнана судом та визначена в ухвалах
суду обов'язковою.

21.05.2014 року за вх.№22142/14 відповідач
подав відзив на позовну заяву, в якому
не визнає лише частину позовних вимог,
а саме: стягнення 1218,00 грн. судових
витрат з відповідача, запропонував
покласти їх на сторони порівну.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну
та резолютивну частини рішення
виготовлено, підписано та оголошено
10.06.2014 року.

Розглянувши матеріали і документи,
подані сторонами, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, сукупно
оцінивши докази, які мають значення для
справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, 08 грудня
2004 року між Закритим акціонернім
товариством «Львівський автомобільний
завод» (правонаступником якого с
Закрите акціонерне товариство «Завод
комунального транспорту» (надалі -
відповідач, Орендодавець) та
Акціонерним поштово-пенсійним банком
«Аваль» (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» (надалі -
позивач, Орендар) було укладено Договір
оренди №211-ЗТ (надалі -Договір)
нежитлового приміщення (частини) за
адресою: м.Львів, вул. Стрийська, буд, 45,
нотаріально посвідчено ОСОБА_3,
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу.

Позивач зазначає, що, згідно пункту 7.1
Договору, даний договір вступає в силу
з моменту його підписання і діє до
08.12.2009 року включно.

Положеннями статті 763 ЦК України
встановлено, що договір найму
укладається на строк, встановлений
договором. Стаття 764 ЦК України
передбачає, що, якщо наймач продовжує
користуватися майном після закінчення
строку договору найму, то, за
відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця, договір
вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.

Відповідно до статті 284 ГК України,
строк договору оренди визначається за
погодженням сторін. У разі відсутності
заяви однієї із сторін про припинення
або зміну умов договору оренди
протягом одного місяця після
закінчення строку дії договору, він
вважається продовженим на такий самий
строк і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Позивач наголошує, що Орендар - АТ
«Райффайзен Банк Аваль» продовжував
користуватись приміщенням після
закінчення строку Договору оренди,
заперечення з боку Орендодавця були
відсутні, жодних заяв про припинення
або зміну умов Договору оренди
протягом місяця після його закінчення
Сторони одна одній не направляли.

Враховуючи вищевикладене, на думку
позивача, Договір оренди вважається
поновленим на строк, який був
встановлений договором, тобто до 08.12.2014
року.

Згідно статті 651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 291 ГК України передбачає, що
договір оренди може бути розірваний за
згодою сторін.

Позивач зазначає, що, відповідно до
пункту 7.3. Договору, даний договір може
бути розірвано достроково за
погодженням Сторін.

Позивач звертає увагу на те, що 01
листопада 2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено Договір про
припинення Договору оренди №21-ЗТ від 08
грудня 2004 року та підписано Сторонами
Акт приймапня-передачі нежитлового
приміщення за адресою: м.Львів, вул.
Стрийська,45.

Згідно статті 203 ЦК України, правочин
має вчинятися у формі, встановленій
законом. Відповідно до вимог статті 207
ЦК України, правочин вважається таким,
що вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Правочин, який вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному
посвідченню лише у випадках,
встановлених законом або домовленістю
сторін (стаття 209 ЦК України).

Статтею 793 ЦК України встановлено, що
договір найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) строком на три роки і більше
підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до положень статті 654 ЦК
України, зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Позивач зазначає, що, у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору,
такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається
(стаття 220 ЦК України).

Позивач звертає увагу на те, що сторони
вищевказані вимоги законодавства
виконали: домовилися щодо істотних
умов Договору про припинення Договору
оренди, що підтверджується підписаним
Сторонами Договором про припинення
Договору оренди від 01.11.2013 р., відбулося
повне виконання даного Договору, що
підтверджується підписаним Сторонами
Актом приймання-передачі нежитлового
приміщення за адресою: м. Львів, вул.
Стрийська,45 від 01.11.2013 р.

Позивач зазначає, що 14 березня 2014 року
Позивачем АТ «Райффайзен Банк Аваль»
на адресу відповідача ЗАТ «Завод
комунального транспорту» направлено
лист №142-2-3-00/04-896 з пропозицією
з'явитись до приватного нотаріуса
ОСОБА_3 для нотаріального посвідчення
Договору про припинення Договору
оренди №21-ЗТ від 08 грудня 2004 р.
Відповідач на пропозицію АТ
«Райффайзен Банк Аваль» відповіді не
надав, від нотаріального посвідчення
Договору про припинення Договору
оренди №21-ЗТ під 08 грудня 2004 р.
ухиляється.

Згідно ст.188 ГК України сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягай згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Позивач звертає увагу на те, що
ухилення відповідача від
нотаріального посвідчення Договору
про припинення Договору оренди №21-ЗТ
від 08 грудня 2004р. тягне за собою ризик
визнання такого правочину недійсним у
зв'язку з недодержанням сторонами
вимоги закону про його нотаріальне
посвідчення, внаслідок чого АТ
«Райффайзен Банк Аваль» може понести
значні втрати, зокрема, у вигляді
стягнення відповідачем орендних
платежів, відшкодування шкоди,
завданої майну, т.д. Відповідач, на
думку позивача, жодних ризиків, у
зв'язку з недодержанням вимоги закону
про нотаріальне посвідчення правочину
не несе.

10.06.2014 року за вх.№25077/14 позивач подав
заяву про уточнення (зменшення)
позовних вимог, в якій просить суд
судові витрати покласти на сторони
порівну у сумі 609,00 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач
зазначає, що «Завод комунального
транспорту» не погоджується в частині
позовних вимог, а саме щодо покладення
на відповідача витрат по сплаті
судового збору в розмірі 1218, 00 грн.,
оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 49
ГПК України судовий збір покладається:
у спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін.

Відповідач зазначає, що аналогічно
встановлено в абз. 2. п. 4.1. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 7 від 21.02.2013 року, де
зазначено, що судовий збір у справах зі
спорів, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів,
покладається на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
обґрунтованих пропозицій другої
сторони. Якщо розбіжності між
сторонами вирішено частково на користь
однієї із сторін і частково на користь
другої сторони, то витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору, розподіляються
між обома сторонами з урахуванням
кількості та змісту прийнятих
господарським судом пропозицій кожної
із сторін (зокрема, у залежності від
кількості пунктів спірного договору,
прийнятих судом у редакції позивача і
відповідача).

Відповідач звертає увагу на те, що він
не ухилявся безпідставно від
розірвання договору. Договір про
припинення Договору оренди від 01.11.2013
року був підписаний відповідачем, лише
без дотримання форми укладення
договорів, встановленою
законодавством. Договір про припинення
Договору оренди від 01.11.2013 року
підлягав нотаріальному посвідченню, в
зв'язку з чим позивач направив
повідомлення з запрошенням до
нотаріуса. Дану вимогу відповідач не
виконав у зв'язку з тим, що повідомлення
було отримано із запізненням, що в свою
чергу не є безпідставним ухиленням від
розірвання договору.

Відповідач зазначає, що позивач не
здійснював будь-яких інших заходів
нотаріального оформлення розірвання
договору.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
Господарським кодексом України, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана сторона,
в тому числі боржник) зобов'язаний
вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, в тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України,
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Положеннями статті 763 ЦК України
встановлено, що договір найму
укладається на строк, встановлений
договором. Стаття 764 ЦК України
передбачає - якщо наймач продовжує
користуватися майном після закінчення
строку договору найму, то, за
відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця, договір
вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.

Згідно статті 651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 291 ГК України передбачає, що
договір оренди може бути розірваний за
згодою сторін.

Згідно статті 203 ЦК України правочин
має вчинятися у формі, встановленій
законом. Відповідно до вимог статті 207
ЦК України правочин вважається таким,
що вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Правочин, який вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному
посвідченню лише у випадках,
встановлених законом або домовленістю
сторін (стаття 209 ЦК України).

Статтею 793 ЦК України встановлено, що
договір найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) строком на три роки і більше
підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до положень статті 654 ЦК
України зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.188 ГК України сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи, 08 грудня 2004 року між
Закритим акціонернім товариством
«Львівський автомобільний завод»
(правонаступником якого є Закрите
акціонерне товариство «Завод
комунального транспорту» (надалі -
відповідач, Орендодавець) та
Акціонерним поштово-пенсійним банком
«Аваль» (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» (надалі -
позивач, Орендар) було укладено Договір
оренди №211-ЗТ (надалі -Договір)
нежитлового приміщення (частини) за
адресою: м.Львів, вул. Стрийська, буд, 45,
який нотаріально посвідчено ОСОБА_3,
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу.

Згідно пункту 7.1 Договору, даний
договір вступає в силу з моменту його
підписання і діє до 08.12.2009 року включно.

Відповідно до статті 284 ГК України,
строк договору оренди визначається за
погодженням сторін. У разі відсутності
заяви однієї із сторін про припинення
або зміну умов договору оренди
протягом одного місяця після
закінчення строку дії договору він
вважається продовженим на такий самий
строк і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

АТ «Райффайзен Банк Аваль» продовжував
користуватись приміщенням після
закінчення строку Договору оренди,
заперечення з боку Орендодавця були
відсутні, жодних заяв про припинення
або зміну умов Договору оренди
протягом місяця після його закінчення
Сторони одна одній не направляли.

Враховуючи вищевикладене, Договір
оренди вважається поновленим на строк,
який був встановлений договором, тобто
до 08.12.2014 року.

Відповідно до пункту 7.3. Договору, даний
договір може бути розірвано достроково
за погодженням Сторін.

01 листопада 2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено Договір про
припинення Договору оренди №21-ЗТ від 08
грудня 2004 року та підписано Сторонами
Акт приймапня-передачі нежитлового
приміщення за адресою: м.Львів, вул.
Стрийська, 45.

Згідно ст. 220 ЦК України, у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним. Якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що сторони домовилися
щодо істотних умов Договору про
припинення Договору оренди, що
підтверджується підписаним Сторонами
Договором про припинення Договору
оренди від 01.11.2013 р., а також відбулося
повне виконання даного Договору, що
підтверджується підписаним Сторонами
Актом приймання-передачі нежитлового
приміщення за адресою: м. Львів, вул.
Стрийська, 45 від 01.11.2013 р.

Разом з тим, 14 березня 2014 року позивачем
- АТ «Райффайзен Банк Аваль» на адресу
відповідача ЗАТ «Завод комунального
транспорту» направлено лист
№142-2-3-00/04-896 з пропозицією з'явитись до
приватного нотаріуса ОСОБА_3 для
нотаріального посвідчення Договору
про припинення Договору оренди №21-ЗТ
від 08 грудня 2004 р. Відповідач на
пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль»
відповіді не надав, від нотаріального
посвідчення Договору про припинення
Договору оренди №21-ЗТ під 08 грудня 2004 р.
ухиляється. Твердження відповідача про
те, що лист Банку №142-2-3-00/04-896 від 14
березня 2014р. з пропозицією з'явитись до
нотаріуса для нотаріального
посвідчення Договору про припинення
Договору оренди №21-ЗТ від 08 грудня 2004 р.
було отримано із запізненням - є
безпідставним, оскільки відповідачем
не надано жодного доказу, який би
підтверджував обставини, на які
посилається відповідач у відзиві на
позовну заяву, а згідно листа
Львівського обласного вузла
спеціального зв'язку №01-21/309 від 26.05.2014
р. «Щодо вручення відправлення», лист
Банку №142-2-3-00/04-896 від 14 березня 2014р.
було отримано відповідачем 17.03.2014 р.

Таким чином, судом встановлено, що,
незважаючи на те, що сторонами було
досягнуто домовленості щодо істотних
умов Договору про припинення Договору
оренди, які фактично були виконанні, що
підтверджується належними доказами, що
долучені до справи, відповідач на час
розгляду справи продовжує ухилятися
від нотаріального посвідчення цього
Договору. Ці обставини не
заперечуються і у поданому суду
відзиві відповідача, який заперечив
покладення на нього судових витрат та
запропонував покласти їх на сторони
порівну, що було також погоджено у
відповідному клопотанні позивача.

Згідно ч.4 ст. 22 ГПК України, позивач
вправі до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог за
умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

10.06.2014 року за вх.№25077/14 позивач подав
заяву про уточнення (зменшення)
позовних вимог, в якій просить суд
судові витрати покласти на сторони
порівну у сумі 609,00 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

На час розгляду справи, відповідач
позовні вимоги не заперечив, явку
повноважного представника в судове
засідання не забезпечив.

Враховуючи, що позивачем представлено
достатньо об'єктивних та переконливих
доказів в підтвердження позовних
вимог, а відповідач позовні вимоги не
спростував, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» від імені юридичної особи
Львівської обласної дирекції АТ
«Райффайзен Банк Аваль» (м. Львів) до
Закритого акціонерного товариства
«Завод комунального транспорту» (м.
Львів) про визнання дійсним Договору
про припинення Договору оренди від
01.11.2013 року є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється: за подання до суду
позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством; за подання до суду
апеляційної і касаційної скарг на
судові рішення, заяви про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами, заяви про
скасування рішення третейського суду,
заяви про видачу виконавчого документа
на примусове виконання рішення
третейського суду та заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України; за видачу судами
документів.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», ставки судового збору
встановлюються у таких розмірах: за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру - 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач
подав платіжне доручення №289269 від
10.04.2014 року на суму 1218,00 грн. про сплату
судового збору.

Однак, 10.06.2014 року за вх.№25077/14 позивач
подав заяву про уточнення (зменшення)
позовних вимог, в якій просить суд
судові витрати покласти на сторони
порівну у сумі 609,00 грн.

Господарські витрати, відповідно до ст.
49 ГПК України, слід покласти на сторони
порівну в сумі 609,00 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
43, 33, 43, 49, 75, 80, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов - задоволити.

2. Визнати дійсним Договір про
припинення Договору оренди від 01.11.2013
року.

3. Стягнути з Закритого акціонерного
товариства «Завод комунального
транспорту» (79026, м. Львів, вул.
Стрийська, 45, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» від
імені юридичної особи Львівської
обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк
Аваль» (79000, м. Львів, вул. Матейка, 8, , р/р №28091406 у Львівській
обласній дирекції ПАТ «Райффайзен банк
Аваль», м. Львів, МФО 325570) 609 (шістсот
дев'ять) грн. 00 коп. судового збору.

4. Наказ видати, в порядку ст. 116 ГПК
України, після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлення та
підписано 11.06.2014 року