КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2014 р.
Справа№ 911/866/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

позивача : Гуменюк І.П.

відповідача : Прудько Л.В.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Державного підприємства
"Тетерівське лісове господарство" на
рішення Господарського суду Київської
області від 08.04.2014 року (суддя Черногуз
А.Ф.)

за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця", в особі
Відокремленого підрозділу "Рівненська
дирекція залізничних перевезень"

до Державного підприємства
"Тетерівське лісове господарство"

про стягнення штрафу

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Київської області від 08.04.2014 року по
справі №911/866/14 позовні вимоги
задоволено в повному обсязі. Стягнуто з
Державного підприємства "Тетерівське
лісове господарство" на користь
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця", в
особі Відокремленого підрозділу
"Рівненська дирекція залізничних
перевезень" 22280,00 грн. - штрафу та 1827,00
грн. - судового збору.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням, відповідач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищезазначене рішення та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги апелянт зазначив, що при
ухваленні оскаржуваного рішення судом
першої інстанції порушено та
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.04.2014 року
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
12.05.2014 року.

В судовому засіданні 12.05.2014 року
оголошено перерву до 26.05.2014 року.

12 травня 2014 року через відділ
документального забезпечення суду, від
представника позивача надійшов відзив
на апеляційну скаргу.

21 травня 2014 року через відділ
документального забезпечення суду, від
представника позивача надійшло
клопотання про долучення додаткових
документів.

В судовому засіданні 26.05.2014 року
оголошено перерву до 10.06.2014 року.

04 червня 2014 року через відділ
документального забезпечення суду, від
представника позивача надійшли
додаткові пояснення до апеляційної
скарги.

В судове засідання 10.06.2014 року з'явились
представники позивача та відповідача.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі, та просив
скасувати оскаржуване рішення
Господарського суду Київської області
від 08.04.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечив проти доводів,
викладених в апеляційній скарзі, та
просив залишити без змін оскаржуване
рішення Господарського суду Київської
області від 08.4.2014 року.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд, за наявними у справі
та додатково поданими доказами,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, перевіривши
матеріали справи та проаналізувавши,
на підставі встановлених фактичних
обставин справи, правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, апеляційний
господарський суд встановив наступне.

08 червня 2012 року між позивачем
(залізниця) та відповідачем
(вантажовласник) укладено договір про
організацію перевезень вантажів та
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги № 7302276
(далі - Договір).

Відповідно до умов Договору предметом
останнього є надання залізницею
вантажовласнику послуг, пов'язаних з
перевезенням вантажів та проведенням
розрахунків за ці послуги.

Статут залізниць України визначає
обов'язки, права і відповідальність
залізниць, а також підприємств,
організацій, установ і громадян, які
користуються залізничним транспортом
(ст. 2 Статуту). На підставі цього
Статуту Мінтранс затверджує Правила
перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

29 жовтня 2013 року зі станції Тетерів на
станцію Клевань Львівської залізниці
відправлено вагон №67705319 (далі - Вагон) з
лісоматеріалами фанерними (кряж
фанерний, далі - вантаж).

Відповідно до ст. 37 Статуту, під час
здавання вантажів для перевезення,
відправником має бути зазначена у
накладній їх маса. Маса вантажів
визначається відправником, з
відображенням способу визначення у
накладній.

Як вбачається з матеріалів справи,
Вагон завантажено та відправлено
відповідачем, умовно визначивши масу
вантажу 48000,00 кг.

Статтею 24 Статуту залізниць України
передбачено, що залізниця має право
перевірити правильність відомостей
про вантаж, зазначений відправником у
накладній на станції відправлення, під
час перевезення та на станції
призначення.

31 жовтня 2013 на проміжній станції
Здолбунів Львівської залізниці
проведено комісійне зважування вагону
на 150-тонних вагах, під час якого
встановлено, що маса вантажу у вагоні
не відповідає масі вказаній
відправником у накладній №33848441, про що
складено комерційний акт АА№ 076889/125 від
01.11.2013 року та акт загальної форми №962.

З комерційного акту АА№ 076889/125 від
01.11.2013 року вбачається, що фактично маса
вантажу у вагоні складає 57100,00 кг, тобто
на 9100,00 кг. більше ніж вказано у
накладній, проте не перевищує
вантажопідйомності вагону (69 т).

Статтею 24 Статуту також встановлено, що
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній.

Місцевим господарським судом
встановлено, що в зв'язку з виявленим
порушенням, позивач на підставі ст.ст.
118, 122 Статуту залізниць України,
нарахував відповідачу штраф в розмірі
22280,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий
господарський суд виходив з того, що
саме зважування є більш точним
способом визначення маси вантажу, а сам
лише факт відсутності на станції
відправника ваг для визначення маси
вантажу не позбавляє
вантажовідправника можливості
замовити зважування вантажу у
перевізника чи третьої особи для
встановлення дійсної його ваги та
уникнення можливих штрафних санкцій з
боку перевізника, а відтак не звільняє
вантажовідправника від
відповідальності, передбаченої ст. 24
Статуту залізниць України.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком місцевого господарського
суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу
України перевезення вантажу
здійснюється за договором перевезення;
загальні умови визначаються цим
Кодексом, іншими законами,
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу
окремими видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу
України укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складанням транспортної накладної.

Умови перевезення вантажів окремими
видами транспорту, а також
відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
встановлюються транспортними
кодексами, транспортними статутами та
іншими нормативно-правовими актами (ст.
307 Господарського кодексу України).

Статтею 23 Статуту залізниць України
встановлено, що відправники повинні
надати станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів).

Відповідно до п.п.2.1-2.2 розділу 2 Правил
оформлення перевізних документів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21 листопада 2000
року №644 визначено, що
вантажовідправником заповнюються,
зокрема, такі графи комплекту
перевізних документів, як то „Маса
вантажу визначена відправником" -
заповнюється, якщо маса вантажу
визначена відправником. Зазначаються
маса у кілограмах брутто вантажу,
загальна маса відправки (прописом), а
також „Спосіб визначення маси". При
цьому, правильність внесених у
накладну відомостей, як це передбачено
п. 2.3 „Правила оформлення перевізних
документів", своїм підписом
підтверджує представник відправника.

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць
України тарні і штучні вантажі
перевозяться із зазначенням у
накладній маси і кількості вантажних
місць. Маса цих вантажів визначається
до здавання їх для перевезення і
зазначається на вантажних місцях.
Вантажі, що перевозяться насипом і
наливом, а також інші вантажі,
зважування яких на вантажних вагах
неможливе, зважуються на вагонних
вагах. Перелік вантажів, що можуть
перевозитися насипом і наливом,
установлюється Правилами. Загальна
маса вантажу визначається шляхом
зважування на вагах або підрахуванням
маси на вантажних місцях за трафаретом
чи стандартом. Маса окремих вантажів
може визначатися розрахунковим
методом, за обміром або умовно
(нафтопродукти в цистернах, тварини,
лісоматеріали тощо). Маса вантажів
визначається відправником.

Відповідно до п. 9 Правил видачі
вантажів приймання вантажів до
перевезення, затверджених Наказом
Міністерства транспорту України 21
листопада 2000 року №644 Лісоматеріали й
дрова повинні пред'являтися до
перевезення із зазначенням у накладній
таких даних:

в разі перевезення в спеціальних
контейнерах або в пакетах - кількості
контейнерів або пакетів;

в разі перевезення з використанням
верхньої звуженої частини обрису
навантаження ("шапки") - кількості
основних штабелів, їх висоти і
кількості штабелів, укладених у "шапці";

в разі перевезення лісоматеріалів і
дров у критих вагонах - кількості
штабелів;

в інших випадках - кількості штабелів і
їх висоти.

Маса лісоматеріалів і дров
визначається відправником умовно.

Згідно з п.5.5 розділу 5 "Правил
оформлення перевізних документів",
якщо під час перевезення вантажу або на
станції його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
відомостей про адресу одержувача, його
код, назву вантажу, його кількість, то з
відправника стягується штраф
відповідно до ст.122 Статуту залізниць
України.

Пунктом 3.18 роз'яснення Президії Вищого
господарського суду України від 29.09.2008
року №04-5/225 "Про внесення змін та
доповнень до роз'яснення президії
Вищого господарського суду України від
29.05.2002 року N 04-5/601 "Про деякі питання
практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею" встановлено, що в разі
виявлення недостачі в окремому вагоні,
норму природної втрати та граничне
розходження визначення маси нетто слід
застосовувати саме щодо цього вагона, а
не до загальної маси всього маршруту
або групи вагонів. Якщо у пункті
відвантаження масу вантажу визначено
шляхом зважування, а у пункті одержання
- за обміром або навпаки, то у вирішенні
спорів, пов'язаних з недостачею
вантажу, слід виходити з того, що
зважування є більш точним способом
визначення маси вантажу.

Оскільки накладна є письмовою формою
договору перевезення вантажу, що
укладається вантажовідправником із
залізницею, згідно зі статтею 24
Статуту, а вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ними
у накладній, то й відповідачем за
позовами про стягнення штрафу за
неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача має
бути відправник вантажу.

В той же час, колегія суддів зазначає,
що чинне законодавство не забороняє
вантажовідправнику визначати масу
лісоматеріалів та дров - умовно.

Відповідно до довідки, виданої
станцією «Тетерів», відповідача
повідомлено, що в зв'язку з відсутністю
в останнього вагів для визначення маси
вантажу, маса вантажу визначається
умовно.

Як вбачається з накладної № 33848441 Вагон
завантажено та відправлено
відповідачем. При цьому, вага
лісоматеріалів визначена
відповідачем, згідно з таблицею "Вес и
объем древесины разних пород" (ГОСТ
3243-46), умовно, 48000,00 кг.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів
передбачено, що перевірка маси вантажу
на станції призначення провадиться, як
правило, таким самим способом, яким цю
масу було визначено на станції
відправлення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що спосіб
зважування вантажу проведений
відповідачем "умовно", як зазначено в
накладній №33848441, відповідає вимогам
чинного законодавства, в зв'язку з чим,
вимоги позивача є необґрунтованими.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Статтею 49 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що стороні, на користь
якої відбулося судове рішення,
господарський суд відшкодовує мито за
рахунок другої сторони і в тому разі,
коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору.

Враховуючи викладене вище, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що місцевим господарським
суд не повно та об'єктивно з'ясовано
обставини справи, що мають значення для
справи, в зв'язку з чим апеляційна
скарга Державного підприємства
"Тетерівське лісове господарство"
підлягає задоволенню, а рішення
Господарського суду Київської області
від 08.04.2014 року - скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Тетерівське лісове
господарство" задовольнити.

2.Скасувати рішення Господарського
суду Київської області від 08.04.2014 року
по справі №911/866/14.

3.В задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

4.Стягнути з Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" в особі
Відокремленого підрозділу "Рівненська
дирекція залізничних перевезень" () на користь Державного
підприємства "Тетерівське лісове
господарство" () 913,50
(дев'ятсот тринадцять грн. 50 коп.) грн. -
судового збору за подання апеляційної
скарги.

5.Видачу наказів, на виконання
постанови, доручити Господарському
суду Київської області.

6.Справу №911/866/14 направити до
Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя
Л.Г. Сітайло

Судді
С.А. Пашкіна

Н.Ф. Калатай

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 12.06.2014 року