м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/5926/14 02.06.14За позовом
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Провідна"
До Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
Про стягнення 30 003,00 грн.
Суддя Картавцева Ю.В.
Представники сторін:
від позивача Тагінцев А.В. -
представник (дов. № 13/3120 від 26.12.2013 р.)
від відповідача не з'явився
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Провідна"
звернулось до Господарського суду м.
Києва з позовом до Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
про стягнення страхового
відшкодування, яке було сплачено
страхувальнику відповідно до договору
добровільного комплексного
автострахування: добровільного
страхування наземного транспорту,
водіїв і пасажирів від нещасних
випадків на транспорті та
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №06/0666803/1414/13 від
19.02.2013 р. в розмірі 30 003,00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказує на те, що ним за договором
добровільного комплексного
автострахування: добровільного
страхування наземного транспорту,
водіїв і пасажирів від нещасних
випадків на транспорті та
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №06/0666803/1414/13 від
19.02.2013 р., внаслідок настання страхової
події - дорожньо-транспортної пригоди,
було здійснено виплату страхового
відшкодування за письмовою заявою
страхувальника автомобіля «Nissan»,
державний номер НОМЕР_1 - ПП
«Агролеон-Захід» а тому позивачем
відповідно до положень статті 27 Закону
України "Про страхування" та статей 993,
1187, 1188 ЦК України отримано право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Оскільки транспортний засіб -
НОМЕР_5, за участю якого сталась
дорожньо-транспортна пригода, водій
якого ОСОБА_2 визнаний винним у її
скоєнні, застрахований у ВАТ НАСК
«Оранта» згідно з полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/9247530, позивач просить
стягнути з відповідача суму страхового
відшкодування в розмірі 30 003,00 грн.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 04.04.2014 р. порушено провадження у
справі №910/5926/14 та призначено справу до
розгляду на 22.04.2014 р.
17.04.2014 р. відділом діловодства суду
отримано від представника позивача
пояснення на виконання вимог ухвали
суду від 04.04.2014 р., згідно з якими
останній наполягає на задоволенні
позову в повному обсязі.
У судове засідання 22.04.2014 р.
представники сторін не з'явились, про
поважні причини неявки суд не
повідомили, вимоги ухвали суду не
виконали, про час та місце судового
засідання були повідомлені належним
За таких обставин, у зв'язку з
нез'явленням у судове засідання 22.04.2014
р. представників сторін, невиконанням
вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі, суд, відповідно
до ст. 77 ГПК України, відклав розгляд
справи на 19.05.2014 р., про що виніс
У судове засідання 19.05.2014 р. представник
відповідача повторно не з'явився, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, вимоги ухвали суду не
виконав, про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
За таких обставин, у зв'язку з
нез'явленням у судове засідання 19.05.2014
р. представника відповідача,
невиконанням вимог ухвали суду, суд,
відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав
розгляд справи на 02.06.2014 р., про що виніс
В судове засідання 02.06.2014 р. представник
відповідача втретє не з'явився, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, вимоги ухвали суду не
виконав, про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається сторонам за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про порушення
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Поштове відправлення з ухвалами
Господарського суду міста Києва №
910/5926/14 від 04.04.2014 р., від 22.04.2014 р., від
19.05.2014 р. були направлені відповідачу за
адресою, вказаною у позовній заяві (02081,
м. Київ, вул. Здолбунівська 7Д), яка
відповідає адресі місцезнаходження
відповідача згідно даних Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.

За наведених обставин та з урахуванням
приписів ст. 64 ГПК України, вважається,
що ухвала про порушення провадження у
справі, так само, як і інші наведені
вище ухвали, вручені відповідачу
належним чином.

Письмових заяв, повідомлень суду щодо
поважності причин відсутності
відповідача в судових засіданнях 22.04.2014
р., 19.05.2014 р. та 02.06.2014 р. від останнього до
суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
визначений перелік обставин, за яких
суд відкладає розгляд справи. Зокрема,
відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у
разі нез'явлення в засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу та, відповідно до п. 2
ч. 1 названої статті, у разі неподання
витребуваних доказів. Однак стаття 77
ГПК України встановлює не обов'язок
суду відкласти розгляд справи, а
визначає лише право суду при наявності
зазначених випадків.

За таких обставин суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в судовому засіданні 02.06.2014 р. та
за відсутності представника
відповідача, запобігаючи одночасно
безпідставному затягуванню розгляду
спору, та відповідно до вимог ст. 69 ГПК
України.

Справа розглядається за наявними в ній
матеріалами за змістом приписів ст. 75
ГПК України, оскільки відзив на позов
відповідачем не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в
судовому засіданні 02.06.2014 р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2013 р. між ПрАТ «СК «Провідна» та ПП
«Агролеон-Захід» було укладено договір
добровільного комплексного
автострахування: добровільного
страхування наземного транспорту,
водіїв і пасажирів від нещасних
випадків на транспорті та
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №06/0666803/1414/13 від
19.02.2013 р. (Договір), предметом
страхування за цим Договором
виступають майнові інтереси ПП
«Агролеон-Захід», пов'язані з
володінням, експлуатацією і
розпорядженням транспортним засобом
«Nissan», державний номер НОМЕР_1 від
страхових ризиків.

Згідно з довідкою ВДАІ Жовківського РВ
№ 9178141, 23.03.2013 р. о 18 год. 45 хв. на дорозі
М-09 Львів-Рава-Руська (на Люблін) 16 км. 850
м. сталась дорожньо-транспортна
пригода - зіткнення за участю
автомобілів «Nissan», державний номер
НОМЕР_1, що належить ПП
«Агролеон-Захід», яким керував ОСОБА_3,
та автомобіля «ВАЗ 21063» державний номер
НОМЕР_5, яким керував ОСОБА_2

ДТП сталася в результаті порушення
водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху
України, якого визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення
постановою Жовківського районного
суду Львівської області від 12.04.2013 р.

До ПрАТ «СК «Провідна» звернувся
страхувальник із заявою про виплату
страхового відшкодування в зв'язку з
пошкодженням застрахованого
транспортного засобу внаслідок ДТП, що
відповідно до умов договору
страхування є страховим випадком.

Згідно з розрахунком суми
матеріального збитку, завданого
власникові автомобіля «Nissan», державний
номер НОМЕР_1, сума збитку становить 30
003, 00 грн.

Згідно з рахунком № від 29.03.2013 р.
та № АР00005713 від 29.03.2013 р., загальна сума
до сплати за ремонт автомобіля «Nissan»,
державний номер НОМЕР_1 складає 30 513, 31
грн.

Згідно з умовами Договору позивач
виплатив страхувальнику, відповідно до
Страхового акту № від 19.11.2013 р.
страхове відшкодування в розмірі 30 003, 00
грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 0060413 від 21.11.2013 р.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

У ч. 2 зазначеної статті вказано, що
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є, зокрема,
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі.

Таким чином, між винною та потерпілою
особами виникло зобов'язання з
відшкодування заподіяної майнової
шкоди.

Частинами другою статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України
передбачає, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача як особи, що
виплатила страхувальнику розмір
страхового відшкодування за Договором,
перейшло право зворотної вимоги до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представника позивача, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджується, що
транспортний засіб - автомобіль «ВАЗ
21063» державний номер НОМЕР_5, яким
спричинено ДТП, що потягнуло нанесення
шкоди застрахованому у позивача
автомобілю «Nissan», державний номер
НОМЕР_1, знаходився під керуванням
ОСОБА_2

Цивільно-правова відповідальність в
частині заподіяння шкоди майну
внаслідок експлуатації автомобіля
«ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_5
будь-якою особою була застрахована у
ВАТ НАСК «Оранта» на підставі
укладеного договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (поліс № АВ/9247530).

Вина водія ОСОБА_2, який керував
автомобілем «ВАЗ 21063» державний номер
НОМЕР_5, підтверджується постановою
Жовківського районного суду
Львівської області від 12.04.2013 р.

Пунктом 36.4 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" передбачено
право страховика за договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власника
транспортного засобу в разі настання
страхового випадку здійснювати
виплату страхового відшкодування
безпосередньо потерпілим або
погодженим з ними підприємствам,
установам та організаціям, що надають
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Таким чином відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля «Nissan»,
державний номер НОМЕР_1 відповідно до
положень Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів" в
межах, передбачених договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності (поліс № АВ/9247530), а до
ПрАТ СК «Провідна» як страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
Договором, перейшло право вимоги, яке
потерпіла особа мала до ОСОБА_2 як
особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Відповідно до статті 12.1 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

За договором обов'язкового страхування
цивільної відповідальності (поліс №
АВ/9247530) передбачено, що ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну становить 50000, 00 грн., франшиза - 510,
00 грн.

З огляду на викладене відсутні законні
підстави для стягнення з відповідача
510, 00 грн., що становить розмір франшизи
за полісом АВ/9247530.

Враховуючи визначені полісом № АВ/9247530
розміри лімітів відповідальності та
франшизи, встановлену судом вартість
матеріального збитку, а також розмір
виплаченого позивачем страхового
відшкодування, відповідач зобов'язаний
відшкодувати позивачу витрати в
розмірі 29 493, 00 грн. (30 003, 00 грн. (сума
виплаченого страхового відшкодування)
- 510, 00 грн. (франшиза за полісом №
АВ/9247530) = 29 493, 00 грн.), а тому позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково, з урахуванням франшизи.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договорів, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
до висновку, що відповідачем було
порушено положення статей 525, 526
Цивільного кодексу України та статті 193
Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 614 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Таким чином, станом на день вирішення
спору, враховуючи п.12.1 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" та межі позовних вимог,
відповідач зобов'язаний відшкодувати
позивачу витрати в розмірі 29 493, 00 грн., а
тому позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

Судові витрати позивача по сплаті
судового збору відповідно до положень
статті 49 ГПК України покладаються на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
(02081, м. Київ, вул. Здолбунівська 7-Д,
ідентифікаційний код 00034186) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» (03049, м.
Київ, просп. Повітрофлотський 25,
ідентифікаційний код 23510137) шкоду в
розмірі 29 493 (двадцять дев'ять тисяч
чотириста дев'яносто три) грн. 00 коп.,
судовий збір в розмірі 1 795 (одна тисяча
сімсот дев'яносто п'ять) грн. 94 коп.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення

Складено 06.06.2014 р.

Суддя
Ю.В. Картавцева