ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.Справа № 916/967/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: : Величко Т.А.,

суддів Бойко Л.І., Поліщук Л.В.

при секретарі: Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

від позивача - Вдовіченко К.А.;

від відповідача - ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства Міністерства
оборони України "Одеський завод
будівельних матеріалів"

на рішення господарського суду
Одеської області від 14.05.2014р.

у справі № 916/967/14

за позовом: Державного підприємства
Міністерства оборони України "Одеський
завод будівельних матеріалів"

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 13 085,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Міністерства
оборони України "Одеський завод
будівельних матеріалів" звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовними вимогами до ФОП ОСОБА_3 про
стягнення 13085,67 грн. - заборгованості по
оплаті за період з січня 2013р. по
березень 2014р., пеню, штраф та 3% річних за
договором №37 від 05.06.2012р. про
резервування об'єктів нежитлового
майна.

Позовні вимоги обґрунтовані укладеним
05.06.2012р. договором №37 про резервування
об'єктів нежитлового майна, актом про
здавання - приймання зарезервованого
майна, зобов'язаннями відповідача
здійснювати помісячну оплату.

У відзиві на позовну заяву ФОП ОСОБА_3
позовні вимоги не визнав, посилаючись
на їх необґрунтованість.

Листом від 04.07.2012р. №220/4141 Міністерство
оборони України, як орган,
уповноважений управляти майном, що
обліковується на балансі ДП "Одеський
завод будівельних матеріалів", не надав
дозвіл на передачу в оренду нерухомого
майна.

31.10.2012р. між ДП МОУ "Одеський завод
будівельних матеріалів" та ФОП ОСОБА_3
була укладена додаткова угода про
припинення дії договору резервування
об'єктів нерухомого майна №37 від
05.06.2012р., підписано Акт
повернення-приймання зарезервованого
майна.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 14.05.2014р. (суддя Брагіна Ч.В.)
в задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що між
сторонами правовідносини припинилися
31.10.2012р., а тому нарахування боргу з
01.01.2013р. по березень 2014р., пені, штрафу та
річних за порушення строків оплати є
безпідставним.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з
висновками суду, ДП МОУ "Одеський
завод будівельних матеріалів" просить
рішення господарського суду скасувати,
позовні вимоги задовольнити.

Доводи скаржника ґрунтуються на
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи та з неправильним
застосуванням норм процесуального
права.

Так, позивачу невідомо про розірвання
договору і складення акту
прийому-передачі приміщення від
31.10.20113р. і він не міг подати документи,
які б спростовували б ці данні,
оскільки судове засідання не було
відкладено.

Перевіркою Державної фінінспекції в
Одеській області 03.06.2013р. встановлена
недоотримання доходів на загальну суму
3870,07грн., а державним бюджетом - 2277,62грн.
В даному акті вказано, що акт
прийому-передачі майна від ФОП ОСОБА_3
до ДП МОУ "Одеський завод будівельних
матеріалів" станом на 31.05.2013р. - не
підписано, договір не розірвано.

Відповідно до рішення Одеського
окружного адміністративного суду від
10.04.2014р. по справі №815/116/14, позивача
зобов'язано виставити рахунки на
оплату по договору резервування від
05.06.2012р. СПД ОСОБА_3, відобразити в
бухгалтерському обліку дебіторську
заборгованість СПД ОСОБА_3 перед
підприємством та стягнути 3870,06грн,
після отримання цих коштів відобразити
в бухгалтерському обліку підприємства
заборгованість ДП МОУ "Одеський завод
будівельних матеріалів" перед
бюджетом. Ці обставини і стали
підставою для звернення з позовними
вимогами про стягнення з відповідача
заборгованість по оплаті за
розрахунковий період з січня 2013р. по
березень 2014р. - 11479,77, пеню - 589,93грн.;
штраф - 803,58 грн.; 3% річних - 212,39грн.

Колегія суддів, перевіривши наявні
матеріали справи (фактичні обставини
справи) на предмет правильності їх
юридичної оцінки господарським судом
та заслухавши пояснення присутніх в
засіданні представників сторін, дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню - не підлягає, виходячи з
такого.

Як свідчать матеріали і це встановлено
встановлено господарським судом,
05.06.2012р. між ДП МОУ "Одеський завод
будівельних матеріалів" та СПД ОСОБА_3
укладено договір №37 про резервування
об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до п.1.1 договору в порядку та
на умовах, визначених ним, ДП МОУ
"Одеський завод будівельних
матеріалів" зобов'язався зарезервувати
з метою використання для збірки меблів
(іншого використання державного майна)
та утримувати в резерві виробниче
приміщення в будівлі механічного цеху
літ „Н" (інв. 285) пл.. 46,6 кв. м. яке
розташоване в АДРЕСА_1 з метою
подальшого оформлення договору оренди
згідно чинного законодавства України,
а підприємство (ФОП ОСОБА_3.)
зобов'язався оплатити вартість
резервування та інші послуги, надані ДП
МОУ "Одеський завод будівельних
матеріалів" на підставі окремих
договорів.

Пунктом 2.2.3 договору сторони
встановили, що ДП МОУ "Одеський завод
будівельних матеріалів" має право
отримувати за наданий резерв оплату в
розмирах і строки, передбачені цим
Договором, на підставі виставлених
рахунків.

Відповідач зобов'язався (п. 2.3.8)
впродовж 10 робочих днів з моменту
підписання цього договору надати
необхідний пакет документів в РВ ФДМУ в
Одеській області для оформлення
договору оренди.

Оплата послуг, розмір і порядок їх
приймання визначені положеннями п.3.1-3.4
договору оформлення резерву ДП МОУ
"Одеський завод будівельних
матеріалів" та приймання резерву
підприємством, а також його повернення
підтверджується актом
здавання-приймання, який підписується
повноважними представниками сторін
протягом 3 днів після фактичного
надання або повернення резерву.

Підписання акту здавання-приймання
послуг представником підприємства є
підтвердженням відсутності претензій
з його боку (п.3.7).

У разі не укладення договору оренди
нерухомого майна (об'єкта резервування)
згідно до вимог чинного законодавства
України, цей договір може бути
розірваний у порядку, визначеному
діючим законодавством (п. 4.5).

Сторони визначили, що договір набирає
чинності з моменту його підписання та
скріплення печатками сторін (п.6.1) строк
дії договору починає перебіг у момент,
визначений у п.6.1 договору та діє 2
місяці. Якщо в цей строк договір оренди
не буде укладений та жодна із сторін не
виявить бажання припинити договір,
повідомивши про це іншу сторону за три
дні до закінчення строку дії, цей
договір вважається продовженим на той
же строк та на тих же умовах (п.6.4).

05.06.2012р. між сторонами був підписаний
Акт здавання-приймання
зарезервованого майна.

Відповідно до відповіді РВ ФДМ України
по Одеській області від 19. 09.2012р.
№18.10.04996, на лист ФОП ОСОБА_3 від 09.02.2012р.
щодо укладення договору оренди
державного нерухомого майна:
виробничого приміщення в будівлі
механічного цеху літ. „Н" (інв. 285)
загальною площею 46,60кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1, Міністерство оборони України,
як орган, уповноважений управляти
майном листом від 04.07.2012р. №220/4145 (вх. РП
від 27.08.2012р.) не надало дозвіл на
передачу в оренду нерухомого майна, в
зв'язку з чим пакет документів
повернуто ФОП ОСОБА_3 (додаток на 56
листах).

31.10.2012р. між сторонами була підписана
додаткова угода про припинення дії
договору резервування об'єктів
нерухомого майна №37 від 05.06.2012р., якою
сторони дійшли згоди припинити дію
договору про резервування об'єктів
нерухомого майна №37 від 05.06.2012р. з
31.10.2012р.

Також сторони зазначили, що не мають
одна до одної ніяких претензій
матеріального чи нематеріального
характеру щодо невиконання умов
договору.

Також 31.10.2012р. між сторонами було
підписано Акт повернення-приймання
зарезервованого майна, за яким комісія
у складі 3-х чоловік з боку ДП МОУ
"Одеський завод будівельних
матеріалів" прийняла від ФОП ОСОБА_3 в
задовільному стані майно - виробниче
приміщення в будівлі механічного цеху
літ. „Н" (інв. 285) загальною площею
46,60кв.м. по АДРЕСА_1

Господарський суд, приймаючи рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог, не погодившись з доводами
позивача, на підставі вказаних вище
документів дійшов висновку, що з
31.10.2012р. між сторонами правовідносини
припинилися, а тому нарахування боргу
по оплаті за резервування за період з
01.01.2013р. по березень 2014р., пені, штрафу та
3% річних - є безпідставним.

З обґрунтованістю висновків суду
погодитися можна.

Відповідно до ст.. 33 ЦК України кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Підставою для стягнення
заборгованості позивач зазначає
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором №37 від 05.06.2012р.
за період з січня 2013р. по березень 2014р.
При цьому, позивачем не надано доказів,
які б підтверджували надання послуг у
зазначений період із врахуванням того,
що ще станом на 04.07.2012р. Міністерство
оборони України, як орган
уповноважений управляти спірним
майном, не надав дозвіл на передачу в
оренду нерухомого майна, а отже, це
слугувало підставою для припинення
правовідносин між сторонами за
договором резервування, що і було
вчинено в подальшому.

Надані відповідачем докази
підтверджують те, що станом на 31.10.2012р. -
правовідносини припинилися,
матеріальних претензій сторони не
мають одна до одної, об'єкт повернуто в
задовільному стані.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на Вимогу Державної фінансової
інспекції в Одеській області від
06.09.2013р. №15-05-23-14/8913 щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства, постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
10.04.2014р. по справі №815/116/14 - до уваги не
береться, оскільки вказані нові докази
не були надані в суд першої інстанції,
про наявність таких доказів не вказано
в позовній заяві, не додано в якості
доказових матеріалів до позовної
заяви.

Відповідно до ст.. 101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього.

Про акт - вимогу Державної фінансової
інспекції в Одеській області від
06.09.2013р. позивач знав на дату звернення
до господарського суду з даним позовом
- 17.03.2014р., як знав і про розгляд в
Одеському окружному адміністративному
суді справи №815/1619/14 за позовом
Державної фінансової інспекції в
Одеській області про зобов'язання
вчинити певні дії.

При цьому, за рішенням Одеського
окружного адміністративного суду
зобов'язано ДП МОУ "Одеський завод
будівельних матеріалів" виставити
рахунки на оплату по договору
резервування від 05.06.2012р. №37 СПД ОСОБА_3,
відобразити по бухгалтерському обліку
дебіторську заборгованість СПД ОСОБА_3
- перед підприємством та стягнути
3870,06грн. то що не співпадає з позовними
вимогами.

В силу ст. 101 ГПК України апеляційна
інстанція не вбачає підстав для
застосування в якості додаткових
доказів доданих до апеляційної скарги
документів.

Крім того, згідно до ст.. 15 ЗУ „Про
державну контрольно-ревізійну службу"
законні вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єкта, що
ревізуються. Довідка
контрольно-ревізійної служби чи акт
перевірки можуть бути підставою для
вчинення відповідних процесуальних
дій посадовими особами, однак, не
позбавляє відповідну особу
процесуального обов'язку доводити свої
вимоги належними та допустимими
доказами.

Як підставно зазначив господарський
суд, позивач не довів тих обставин, на
які він посилався в позові, крім того,
позовні вимоги спростовуються
наданими відповідачем доказами.

За вказаних обставин рішення
господарського суду є законними і
обґрунтованими, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

суд постановив:

Рішення господарського суду Одеської
області від 14.05.2014р. у справі №916/967/14 -
залишити без змін, апеляційну скаргу
без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105
Господарського Процесуального Кодексу
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може
бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст складено та підписано
19.06.2014 року.

Головуючий суддя
Т.А. Величко

Суддя
Л.І. Бойко

Суддя
Л.В. Поліщук