м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/8966/14 03.06.14

За позовомУправління Державної служби
охорони при ГУ МВС України в місті
Києвідо Приватного акціонерного
товариства
«Швидко-Україна»простягнення 4 594,55
грн.Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Одинець Л.П. - представник
від відповідача не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в місті Києві
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Приватного
акціонерного товариства
«Швидко-Україна» про стягнення 4 594,55
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору № 0/128 від 01.10.2005 про
надання послуг охорони майна,
внаслідок чого у відповідача
утворилась заборгованість за період з
серпня по грудень 2013 року у розмірі 4
068,27 грн. Крім основного боргу, за
прострочення виконання грошового
зобов'язання позивач просить стягнути
з відповідача пеню у розмірі 526,28 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.05.2014 за вказаним позовом
порушено провадження у справі № 910/8966/14
та призначено розгляд справи на 03.06.2014.

У позовній заяві позивач, серед іншого,
просив суд з метою забезпечення позову
накласти арешт на майно відповідача та
належні йому грошові суми в межах суми
заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що позивачем належними
та допустимими доказами не доведено, а
судом не встановлено, існування
обставин, які в розумінні ст. 66
Господарського процесуального кодексу
України можуть бути підставою для
вжиття заходів забезпечення позову,
заява позивача про вжиття заходів
забезпечення позову задоволенню не
підлягає.

В судове засідання, призначене на
03.06.2014, представник позивача з'явився,
позовні вимоги підтримав та надав
пояснення по суті справи.

Відповідач повноважних представників
в судове засідання не направив, відзив
на позов не надав.

Місцезнаходження відповідача за
адресою: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик,
20-22-П/П-С-1, на яку було відправлено
ухвалу суду, підтверджується наявними
в матеріалах справи документами, в тому
числі витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, наданим Головним
управлінням статистики у м. Києві та
вказано у позові.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2005 між Державним закритим
акціонерним товариством
«Охорона-Комплекс» (як виконавцем) та
Закритим акціонерним товариством
«Швидко-Україна» (правонаступником
якого є Приватне акціонерне товариство
«Швидко-Україна»; замовник) укладено
договір № 0/128 про надання послуг
охорони майна (надалі - «Договір»).

В подальшому, 29.03.2007 між ЗАТ
«Швидко-Україна», ЗАТ
«Охорона-комплекс» та Управління
Державної служби охорони при ГУ МВС
України у м. Києві було укладено угоду
№ 0/128-2005/02310-б/2007, за змістом якої
починаючи з 01.04.2007 права і обов'язки за
Договором від 01.10.2005 № 0/128 переходять
від ЗАТ «Охорона-комплекс» до
Управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в місті Києві.

Відповідно до п. 2.1 Договору замовник
доручає, а виконавець зобов'язується
здійснювати охорону майна замовника на
об'єкті (згідно п. 1 Договору об'єкт -
належне замовнику на праві власності
або володіння та користування
відокремлене приміщення, обладнане
охоронною сигналізацією, вказане у
Дислокації (додаток 1 до Договору) та
позначене на плані) та обслуговування
сигналізації на цьому об'єкті.

В додатку № 1 до Договору визначено, що
об'єктом є приміщення
«Швидко-Видубичі», розташоване за
адресою: м. Київ, вул.
Набережно-Печерська, 10.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є Договором про
надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно з п. 3.1 Договору розрахунок
вартості послуг виконавця за цим
Договором здійснюється на підставі
цін, визначених сторонами у Протоколі
погодження договірної ціни (додаток 4
до Договору). Вартість послуг
визначається у Розрахунку (додаток 2 до
Договору).

В Протоколі погодження договірної ціни
(додаток 4 до Договору) сторони
погодили, що вартість однієї години
охорони майна на одному об'єкті
замовника становить 0,667 грн. та ПДВ 20% -
0,133 грн. Всього - 0,80 грн. Вартість
обслуговування 1 умовної установки
сигналізації в місяць становить 10,00
грн., та ПДВ 20% - 2,00 грн. Всього - 12,00 грн.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що
оплата за цим Договором здійснюється
замовником щомісячно до 20-го числа
місяця, в якому надаються послуги,
шляхом перерахування замовником
грошових коштів в сумі місячної
вартості послуг, визначеної в
Розрахунку, на рахунок виконавця.

Згідно з положеннями ст. 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як свідчать матеріали справи,
позивачем на виконання умов Договору в
періоді з серпня по грудень 2013 року
надано відповідачу послуги охорони на
загальну суму 4 068,27 грн.

Пунктом 5.2.2 Договору встановлено, що
замовник зобов'язаний своєчасно і в
повному обсязі здійснювати оплату за
цим Договором.

Однак, свого зобов'язання з оплати
наданих послуг відповідач належним
чином не виконав, внаслідок чого в
останнього перед позивачем утворилась
заборгованість у розмірі 4 068,27 грн.

Відповідачем належними та допустимими
доказами існування заявленої до
стягнення суми заборгованості у
розмірі 4 068,27 грн. не спростовано,
доказів погашення відповідної
заборгованості не надано.

Також судом враховується, що матеріали
справи не містять доказів звернення
відповідача до позивача із
запереченням щодо обсягу наданих за
вказаний період послуг.

З огляду на викладене, вимоги позивача
про стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 4 068,27 грн. є
обґрунтованими, документально
підтвердженими та такими, що
підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення
виконання грошового зобов'язання
позивач просить стягнути з відповідача
пеню у розмірі 526,28 грн.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання, тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Пунктом 6.2.1 Договору передбачено, що за
кожний день прострочення оплати за цим
Договором замовник сплачує виконавцю
пеню у розмірі 0,5 % від суми
простроченого платежу.

Положеннями Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлено, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Оскільки судом встановлено факт
прострочення виконання відповідачем
виконання зобов'язання з оплати
наданих послуг охорони, вимоги
позивача про стягнення з відповідача
пені є обґрунтованими.

Однак, суд здійснює перерахунок
заявленої до стягнення суми пені,
оскільки при здійсненні розрахунку
позивачем не враховано положень ч. 6 ст.
232 Господарського кодексу України,
відповідно до якої нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

За здійсненим судом перерахунком з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума пені у розмірі
247,33 грн.

За таких обставин, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору покладаються на сторін
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Швидко-Україна» (01001, м.
Київ, вул. Хрещатик, 20-22-П/П-С-1,
ідентифікаційний код 30178041) на користь
Управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в місті Києві (04050, м.
Київ, вул. Студентська, 9,
ідентифікаційний код 08596920)
заборгованість у розмірі 4 068 (чотири
тисячі шістдесят вісім) грн. 27 коп., пеню
у розмірі 247 (двісті сорок сім) грн. 33
коп. та судовий збір у розмірі 1 716 (одна
тисяча сімсот шістнадцять) грн. 10 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 10.06.2014.

Суддя
Ю.М.
Смирнова