ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.06.14р. Справа № 904/2996/14

За позовом прокурора Інгулецького
району м. Кривого Рога
Дніпропетровської області, м. Кривий
Ріг, Дніпропетровська область в
інтересах держави Криворізька міська
рада, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська
область в особі позивача комунального
підприємства "Кривбасводоканал", м.
Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 8459 грн. 88 коп.

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від прокурора - Пономаренко А. Є.,
посвідчення №023761 від 20.12.13р.

від позивача: Лутцев Є. В. довіреність
від 10. 01. 14р. №8, представник

від відповідача: представник не
з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Інгулецького району м.
Кривого Рога Дніпропетровської
області в інтересах держави
Криворізька міська рада в особі
позивача комунального підприємства
"Кривбасводоканал" звернувся до
господарського суду з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення 8459 грн. 88 коп.

Позовні вимоги мотивовані порушенням
зі сторони відповідача умов договору
про надання послуг з централізованого
постачання холодної води та
водовідведення № 302 від 10.09.2010 року.

Ухвалою господарського суду від
07.05.2014р., розгляд справи призначено на
05.06.2014р.

05.06.2014р. прокурор в судовому засіданні
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі. Просив суд позов задовольнити.

Представник позивача до судового
засідання надав клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи.

Відповідач в призначене судове
засідання не з'явився, про час та місце
проведення судового засідання
повідомлений належним чином, до суду
повернувся поштовий конверт з
відміткою поштової установи про
закінчення терміну зберігання
поштового відправлення.

Ухвалою господарського суду від
05.06.2014р., у зв'язку з неявкою
представника відповідача в судове
засідання розгляд справи відкладено на
17.06.2014р.

17.06.2014р. прокурор в судовому засіданні
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні надав клопотання, яким
просив долучити до матеріалів справи
докази надсилання на адресу
відповідача акту звірки взаємних
розрахунків.

Відповідач в призначене судове
засідання не з'явився, про час та місце
проведення судового засідання
повідомлений належним чином, оскільки
ухвали суду були направлені на адресу
відповідача, яка зазначена у витязі з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, а
саме: (50036, АДРЕСА_1).

Відповідно до п.19 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
13.08.2008р. № 01-8/482 "Про деякі питання
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у першому
півріччі 2008 року" відповідно до пункту
3.5.11 Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Вищого
господарського суду України від
10.12.2002р. № 75 (з подальшими змінами),
перший, належним чином підписаний,
примірник процесуального документа
(ухвали, рішення, постанови)
залишається у справі; на звороті у
лівому нижньому куті цього примірника
проставляється відповідний штамп суду
з відміткою про відправку документа, що
містить: вихідний реєстраційний номер,
загальну кількість відправлених
примірників документа, дату відправки,
підпис працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка є підтвердженням
належного надсилання копій
процесуального документа сторонам та
іншим учасникам судового процесу.

Водночас до повноважень господарських
судів не віднесено з'ясування
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Тому відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.
Примірники повідомлення про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками "адресат вибув", "адресат
відсутній", зокрема, "за зазначеною
адресою не проживає" і т. п., з
урахуванням конкретних обставин
справи можуть вважатися належними
доказами виконання господарським
судом обов'язку щодо повідомлення
учасників процесу про вчинення судом
певних процесуальних дій.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Суд вважає, що відповідач не
скористався своїм правом на участь у
судовому засіданні та вважає можливим
розглянути справу за відсутності
представника відповідача, оскільки
останній повідомлений про час та місце
судового засідання належним чином, а
матеріали справи містять достатньо
документів необхідних для вирішення
спору по суті та прийняття
обґрунтованого рішення.

Відзиву на позов до суду не надано, тому
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

17.06.2014р. в порядку ст. 85 ГПК України, у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши
пояснення прокурора та представника
позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Пунктом 2 ст. 121 Конституції України
передбачено, що на прокуратуру України
покладається представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом.

Згідно з абзацом 3 ч. 1 та ч. 3 ст. 2 ГПК
України, господарський суд порушує
справи за позовними заявами:
прокурорів та їх заступників, які
звертаються до господарського суду в
інтересах держави. Прокурор, який
звертається до господарського суду в
інтересах держави, в позовній заяві
самостійно визначає, в чому полягає
порушення інтересів держави, та
обґрунтовує необхідність їх захисту, а
також вказує орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах.

Відповідно до абзацу 2, 3 п. 5 рішення
Конституційного суду України від 08.04.1999
року № 3-рп/99, "орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах" означає
орган, на який державою покладено
обов'язок щодо здійснення конкретної
діяльності у відповідних
правовідносинах, спрямованої на захист
інтересів держави. Таким органом,
відповідно до ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції
України, може виступати орган
державної влади чи орган місцевого
самоврядування, якому законом надано
повноваження органу виконавчої влади.
Орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах, фактично є
позивачем у справах, порушених за
позовною заявою прокурора.

З матеріалів справи вбачається, що між
комунальним підприємством
"Кривбасводоканал" (позивач) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(споживач-відповідач) укладено договір
про надання послуг з централізованого
постачання холодної води і
водовідведення № 302 від 10.09.2010 року,
відповідно до умов якого
"Кривбасводоканал" зобов'язується
забезпечити споживача питною водою
виробником якої є ДПП
"Кривбасводопостачання" з якістю, що
відповідає Держстандарту 2874-82 "Вода
питна" та прийняти від нього стічні
води, а споживач зобов'язується
прийняти та оплатити питну воду за
встановленими тарифами згідно наданої
заявки орієнтовано в обсязі 1907 м3/рік.
(а.с.12-15)

Відповідно до п.2.1 договору, тарифи на
момент укладання договору, затверджені
рішенням виконавчого комітету
Криворізької міської Ради № 821 від
26.11.08р., можуть бути змінені відповідно
до діючого законодавства України та на
момент укладання договору становлять
(за 1 м3 з ПДВ)- вода питна - 4.48 грн., стоки -
4,95 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач належним чином виконав свої
зобов'язання за договором, а саме
здійснював водопостачання та
водовідведення на користь відповідача
протягом періоду з лютого 2012 по
березень 2014р., що підтверджується
наявними в матеріалах справи
двосторонніми актами забору
води.(а.с.16-20)

За надані відповідачу послуги з
водопостачання та водовідведення
позивач виставив відповідачу на оплату
рахунки на загальну суму 7421 грн. 40 коп.

Згідно реєстру документів наданих
позивачем відповідачу (а.с.25-31) рахунки,
виставлені позивачем, отримані
відповідачем вчасно, про що свідчать
підписи відповідача та відбиток
печатки фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на зазначених реєстрах.

Відповідно до умов п.3.1. договору,
розрахунки за надані послуги
здійснюються споживачем у грошовій
формі протягом трьох банківських днів
після пред'явлення платіжної вимоги,
рахунку або квитанції. Можливі інші
форми оплати отриманих послуг, які не
суперечать діючому законодавству
України.

Однак, відповідач взяті на себе
зобов'язання в частині повної та
своєчасної оплати вартості наданих
позивачем послуг виконав частково на
суму 95 грн. 10 коп., у зв'язку із чим у
останнього утворилась заборгованість
перед позивачем в розмірі 7326 грн. 30 коп.

На підставі п. 5.1 договору, яким
передбачено, що за порушення строків
виконання зобов'язання, передбаченого
п. 3.1. договору, споживач сплачує пеню у
розмірі облікової ставки НБУ за весь
строк прострочення, а за прострочення
понад тридцять днів додатково сплачує
штраф у розмірі 7% вартості, позивач
нарахував відповідачу пеню у розмірі
147грн. 40 коп. та штраф у розмірі 502 грн. 79
коп.

На підставі ст. 625 ЦК України, позивач
нарахував відповідачу 3% річних у
розмірі 239 грн.91 коп. та збитки від
інфляції 243 грн. 48 коп.

На час розгляду спору відповідач не
надав господарському суду доказів
повної сплати спірної суми
заборгованості.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши прокурора та
представника позивача, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню, з
наступних підстав:

Сторони є суб'єктами господарювання,
тому відповідно до положень ст.ст. 4,
173-175 і 193 ГК України до прав і обов'язків
сторін, що виникли на підставі
зазначеного договору і є
господарськими зобов'язаннями, мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Судом встановлено, що позивач свої
зобов'язання згідно умов договору,
виконав належним чином.

З огляду на умови договору, щодо строку
оплати послуг з водопостачання та
водовідведення, строк оплати є таким,
що настав.

Відповідач зобов'язання, щодо повної та
своєчасної оплати за надані позивачем
послуги з водопостачання та
водовідведення за договором № 302 від
10.09.2010 року, належним чином не виконав.

Отже, факт неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за договором,
щодо своєчасної оплати за надані
позивачем послуги з водопостачання та
водовідведення встановлено судом та
доведено матеріалами справи.

Судом встановлено, що вищевказаний
договір про надання послуг з
централізованого постачання холодної
води і водовідведення за своїм змістом
є договором про надання послуг.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК України
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до положень ст. 19 Закону
України "Про питну воду та питне
водопостачання", встановлено, що
послуги з питного водопостачання
надаються споживачам підприємством
питного водопостачання на підставі
договору з підприємствами, установами,
організаціями, що безпосередньо
користуються централізованим питним
водопостачанням;

Статтею 22 Закону України "Про питну
воду та питне водопостачання"
встановлено, що споживачі питної води
зобов'язані, зокрема, своєчасно вносити
плату за використану питну воду
відповідно до встановлених тарифів на
послуги централізованою
водопостачання і водовідведення.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином і у
встановлений договором строк, а
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк. (ст. 530 ЦК України
)

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

На підставі наведеного, позовні вимоги
прокурора про стягнення з відповідача
7326грн. 30 коп. - є обґрунтованими,
підтвердженими матеріалами справи і
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Щодо позовних вимог прокурора про
стягнення з відповідача пені у розмірі
147 грн. 40 коп. та штрафу у розмірі 502 грн.
79 коп., суд зазначає наступне:

Відповідно до частини першої статті 216
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу
України передбачено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст.548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею),
відповідно до статті 549 цього Кодексу,
розуміється грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно до положень ч. 2 ст.551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" (надалі-Закон) встановлено,
що його норми регулюють договірні
правовідносини між платниками та
одержувачами грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань.

Відповідно до ст. 1 Закону платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3 Закону).

На підставі п. 5.1 договору, яким
передбачено, що за порушення строків
виконання зобов'язання, передбаченого
п. 3.1. договору, споживач сплачує пеню у
розмірі облікової ставки НБУ за весь
строк прострочення, а за прострочення
понад тридцять днів додатково сплачує
штраф у розмірі 7% вартості, позивач
нарахував відповідачу пеню у розмірі
147грн. 40 коп. та штраф у розмірі 502 грн. 79
коп.

Суд перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені, доходить до висновку
про часткове задоволення позовних
вимог позивача, оскільки наданий
позивачем розрахунок пені було
розраховано без дотримання вимог ч. 6
ст. 232 ГК України, тому пеня нарахована
за збігом шести місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано, а саме
на рахунки у червні, липні, та вересні
2013р. позивачем нарахована пеня за 184 дні
прострочення зобов'язання, у зв'язку з
чим суд доходить до висновку, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача пені підлягають
частковому задоволенню на суму 146 грн.
72 коп.

Крім того, судом перевірено наданий
позивачем розрахунок штрафу, у зв'язку
з чим, суд вважає, що штраф у розмірі 502
грн. 79 коп. - є обґрунтованим та підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача збитків від
інфляції у розмірі 243 грн. 48 коп. та 3%
річних у розмірі 239 грн. 91 коп., судом
встановлено наступне:

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Індекс інфляції - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Суд, перевіривши наданий позивачем
розрахунок інфляційних збитків за весь
період прострочення зобов'язання,
доходить до обґрунтованого висновку,
що позовні вимоги позивача про
стягнення з відповідача суми 243 грн. 48
коп. інфляційних збитків підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Виходячи з того, що факт надання
позивачем та прийняття відповідачем
послуг є доведеним матеріалами справи,
а оплата вказаних послуг відповідачем
проведена не була, перевіривши наданий
позивачем розрахунок 3% річних за
неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань, вважає, що позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача суми 3% річних у розмірі 239
грн. 91 коп., підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Отже, факт неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за договором,
щодо своєчасної оплати за послуги з
централізованого постачання холодної
води і водовідведення встановлено
судом та доведено матеріалами справи.

Згідно зі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на обидві
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь комунального
підприємства "Кривбасводоканал" (50027,
Дніпропетровська область, м. Кривий
Ріг, вул. Єсеніна, 6а, )
основну заборгованість у розмірі 7326
грн.30 коп., збитки від інфляції у
розмірі 243 грн. 48 коп., 3% річних у розмірі
239 грн. 91 коп., пеню у розмірі 146 грн. 72
коп. та штраф у розмірі 502 грн. 79 коп.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) в доход Державного
бюджету України (49027, м.
Дніпропетровськ, пл. Шевченка, 7, , Відділення банку ГУ ДКСУ у
Дніпропетровській області, п/р 3005,
МФО 805012, ЄДРПОУ банку 37988155) суму
сплаченого судового збору 1826 грн. 85 коп.

Видати накази після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскаржене протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Л.П. Кармазіна

Повне рішення складено 18.06.2014р.