м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/5884/14 17.06.14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
Акціонерний Банк"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Офіс лайн"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Класик Ход"

про стягнення грошових коштів

Суддя Полякова К.В.

Представники:

від позивача: Лисенко Г.О. (дов.№б/н від
13.05.2013)

від відповідача: Євсєєв М.В. (дов.№б/н
від 23.09.2013)

від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
звернулось до Господарського суду
міста Києва із позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Офіс лайн"
про стягнення збитків у сумі 12 919 500,00
грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.04.2014 порушено провадження у
справі №910/5884/14 та призначено її до
розгляду на 24.04.2014 року.

24.04.14 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва від позивача надійшов
лист-підтвердження про відсутність у
провадженні господарського суду або
іншого органу відповідної компетенції
рішення або справи між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Відповідач 24.04.2014 через відділ
діловодства та документообігу
Господарського суду міста Києва
надійшло клопотання про припинення
провадження у справі.

За наслідками судового засідання
24.04.2014, судом винесено ухвалу, якою
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Товариство з
обмеженою відповідальністю "Класик
Ход" та відкладено розгляд справи на
22.05.2014 року

Через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду м.
Києва 22.05.2014 від позивача та третьої
особи надійшли клопотання про
відкладення розгляду справи, та
додаткові документи від позивача.

22.05.2014 у зв'язку із неявкою сторін до
судового засідання, суд відклав
розгляд справи на 29.05.2014, про що виніс
відповідну ухвалу.

29.05.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва від позивача надійшли
розгорнутий розрахунок розміру
збитків, заперечення на клопотання про
припинення провадження у справі, заява
про зміну підстав позову, заява про
витребування доказів та заява про
зобов'язання вчинити дії.

До судового засідання 29.05.2014 відповідач
та третя особа не направили своїх
представників, натомість подали до
суду через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва клопотання про відкладення
розгляду справи.

Представник позивача у судовому
засіданні надав пояснення по суті
спору та подав клопотання про
продовження строку розгляду справи на
15 днів.

За наслідками судового засідання судом
постановлено ухвалу від 29.05.2014, якою
продовжено строк розгляду спору на 15
днів та відкладено розгляд справи на
17.06.2014 року.

Під час судового засідання 17.06.2014 судом
розглянуто заяву позивача про
витребування доказів та заяву про
зобов'язання надати для перевірки
стану заставного майна прибудови,
механізованого складу штампів (Літер
В') площею 861,30 кв.м. заслухано думку
сторін та відхилено вказані заяви з
огляду на таке.

Нормами частини 1, 2, 3 статті 38
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що сторона або
прокурор у разі неможливості
самостійно надати докази вправі подати
клопотання про витребування
господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, що перешкоджають його
наданню;

3) підстави, з яких випливає, що цей
доказ має підприємство чи організація;

4) обставини, які може підтвердити цей
доказ.

Положеннями статті 38 Господарського
процесуального кодексу передбачено, що
витребування доказу є правом, а не
обов'язком суду.

Так, суд дослідивши клопотання
відповідача, зазначає, що останнє не
відповідає вимогам статті 38 ГПК
України, що зобов'язує суд відхилити
дане клопотання.

Звертаючись до суду із заявою про
зобов'язання надати для перевірки
стану заставного майна - прибудови,
механізованого складу штампів (Літер
В') площею 861,30 кв.м., позивач посилається
на положення статті 22 Господарського
процесуального кодексу України.

Суд, всебічно та повно дослідивши
подану заяву, визнав її
необґрунтованою та відмовив у її
задоволенні з огляду на те, що
приписами статті 22 ГПК України
передбачено чіткий перелік прав та
обов'язків сторін, який не містить
такого права позивача, як то клопотати
про зобов'язання відповідача здійснити
дії щодо передачі майна на перевірку.

Разом з тим, до суду позивачем 29.05.2014
подано заяву про зміну підстав позову.

Право позивача на зміну предмета або
підстави позову може бути реалізоване
лише до початку розгляду господарським
судом справи по суті та лише у суді
першої інстанції шляхом подання до
суду відповідної письмової заяви, яка
за формою і змістом має узгоджуватися
із статтею 54 Господарського
процесуального кодексу України з
доданням до неї документів, зазначених
у статті 57 названого Кодексу.
Невідповідність згаданої заяви
вимогам цих норм процесуального права
є підставою для її повернення з
підстав, передбачених частиною першою
статті 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Початок розгляду справи по суті має
місце з того моменту, коли
господарський суд після відкриття
судового засідання, роз'яснення (за
необхідності) сторонам та іншим
учасникам судового процесу їх прав та
обов'язків і розгляду інших клопотань і
заяв (про відкладення розгляду справи,
залучення до участі в ній інших осіб,
витребування додаткових доказів тощо)
переходить безпосередньо до розгляду
позовних вимог, про що зазначається в
протоколі судового засідання. При
цьому неявка у судове засідання однієї
з сторін, належним чином повідомленої
про час і місце цього засідання, не
перешкоджає такому переходові до
розгляду позовних вимог, якщо у
господарського суду відсутні підстави
для відкладення розгляду справи,
передбачені частиною першою статті 77
Господарського процесуального кодексу
України.

Під предметом позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.
Підставу позову становлять обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
щодо захисту права та охоронюваного
законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає
зміну вимоги, з якою позивач звернувся
до відповідача, а зміна підстав позову -
це зміна обставин, на яких ґрунтується
вимога позивача. Одночасна зміна і
предмета, і підстав позову не
допускається.

У разі подання позивачем заяви,
направленої на одночасну зміну
предмета і підстав позову,
господарський суд повинен відмовити в
задоволенні такої заяви і, приєднавши
її до матеріалів справи та зазначивши
про цю відмову в описовій частині
рішення (або в ухвалі, якою
закінчується розгляд справи),
розглянути по суті раніше заявлені
позовні вимоги, якщо позивач не
відмовляється від позову. Позивач при
цьому не позбавлений права звернутися
з новим позовом у загальному порядку.

При цьому не вважається зміною підстав
позову доповнення його новими
обставинами при збереженні в ньому
первісних обставин, зміна посилання на
норми права, посилання суду в рішенні
на інші, ніж зазначено позивачем, норми
права. Водночас і посилання суду в
рішенні на інші норми права, ніж
зазначені у позовній заяві, не може
розумітися як вихід суду за межі
позовних вимог.

Дослідивши зміст позовних вимог та
зміст вимог викладених у заяві про
зміну підстав позову, суд дійшов
висновку, що позивачем фактично
доповнено та роз'яснено підстави
позову, що не перешкоджає прийняттю
судом до розгляду вказаної заяви,
додатково судом роз'яснено сторонам, що
подальший розгляд даного спору буде
здійснено із врахуванням вказаної
заяви.

Під час судового засідання представник
позивача надав пояснення по суті спору
та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у свою чергу,
заперечуючи проти позову, з підстав,
викладених у відзиві на позовну заяву
просив припинити провадження у справі
на підставі п. 2 ч. 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Третя особа до судового засідання
17.06.2014 не направила свого представника,
про дату, час та місце проведення
судового засідання повідомлена
належним чином, причини неявки суду не
повідомила.

Приписи статті 22, 27 Господарського
процесуального кодексу України (далі
ГПК України) зобов'язують сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.

Нормами ст. 77 ГПК України передбачено,
що господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених ст. 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихсь
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Згідно із п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

За таких обставин, незважаючи на те, що
тертя особа не з'явилась на виклик суду,
за висновками суду, наявні у матеріалах
справи документи достатні для розгляду
вказаного спору.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Господарський
суд міста Києва, дійшов висновку про
необхідність припинення провадження у
справі № 910/5884/14 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, з наступних підстав.

Звертаючись із позовом до
Господарського суду міста Києва ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» в
межах справи № 910/5884/14 просить стягнути
збитки розміром 12 919 500,00 грн. з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Офіс лайн", тим самим
реалізовуючи своє право, як
Іпотекодержателя, за іпотечним
договором від 23.08.2007, укладеного між
банком та ТОВ «Офіс Лайн», у
забезпечення кредитних зобов'язань
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Класик Ход» перед
ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк»
за кредитним договором №5/К- 2006 від
23.05.2006, вимагати відшкодування збитків,
у разі порушення умов іпотечного
договору з боку Іпотекодавця (ТОВ «Офіс
Лайн») щодо належного збереження
предмета іпотеки.

ТОВ «Офіс Лайн» зазначає, що ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»
звертався до суду із позовом про
відшкодування збитків у розмірі 12 919
500,00 грн., спричинених йому ТОВ «Офіс
Лайн» внаслідок знищення частини
предмету іпотеки за договором іпотеки
від 23.08.2007 у межах справи № 5011-37/16128-2012.
За наслідками розгляду вказаної справи
Господарським судом винесено рішення,
яким відмовлено у задоволені вимог
банку, вказане рішення залишено без
змін Київським апеляційним
господарським судом та Вищим
господарським судом України. З огляду
вищевказані обставини відповідач
просив припинити провадження оскільки
є рішення господарського суду, який
вирішив господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

У свою чергу, ПАТ «Всеукраїнський
Акціонерний Банк», заперечуючи проти
припинення провадження у справі,
стверджує, що підставами позову у межах
справи № 5011-37/16128-2012 були висновки суду
у рішеннях по справі № 4/491-33/136-35/453, які
встановили, що на момент слухання
справи частина предмету іпотеки, а саме
прибудова (механізований склад
штампів) (літ. «В'») - 861.3 кв.м., не існує,
тобто фактично була знищена та акт
перевірки заставного майна від 26.01.2012, у
результаті якого було виявлено
відсутність забудови.

Натомість, у межах справи № 910/5884/14
позивачем зазначені інші підстави, а
саме обов'язок власника майна (в даному
випадку Відповідача) утримувати майно,
що йому належить, вживати всіх заходів
для його збереження, встановлений
положеннями ст.ст. 319, 322, 232 ЦК України та
ст. 9 Закону України «Про іпотеку», а
також право Банку, встановлене п. 5.3.4
Договору іпотеки, щодо перевірки як
документально, так і в натурі
наявності, стану, умов збереження та
користування предметом іпотеки та
обов'язок Іпотекодавця, за приписами п.
5.1.8 Іпотечного договору та частини 2
статті 587 ЦК України, у разі втрати,
псування, пошкодження або знищення
заставленого майна з його вини
зобов'язаний замінити або відновити це
майно, якщо інше не встановлено
договором. Крім того, позивач вважає
підставою позову у справі № 910/5884/14, що є
відмінною від підстав позову у межах
справи №5011-37/16128-2012, розрахунок розміру
завданих збитків.

Із матеріалів справи вбачається, що
ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.11.2012 порушено провадження у
справі № 5011-37/16128-2012 за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Офіс лайн" про
відшкодування збитків у розмірі 12919500
грн., понесених внаслідок знищення
частини предмету іпотеки за договором
іпотеки від 23.08.2007 та призначено її
розгляд на 28.11.12, залучено до участі у
справі третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Класик-Ход».

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 20.03.2013 у справі №5011-37/16128-2012
(колегія суддів у складі головуючого
судді Гавриловської І.О., суддів
Картавцевої Ю.В., Нечай О.В.), залишеним
без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
09.07.2013 (колегія суддів у складі
головуючого судді Іоннікової І.А.,
суддів Кропивної Л.В., Коротун О.М.), у
позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України у справі № 5011-37/16128-2012 від 01.10.2013
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський акціонерний Банк"
залишено без задоволення, постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 09.07.2013 у справі
№5011-37/16128-2012 - без змін.

Судом встановлено, що предметом
розгляду у справі № 5011-37/16128-2012 є
відшкодування збитків у розмірі 12 919
500,00 грн., понесених внаслідок знищення
частини предмету іпотеки за договором
іпотеки № б/н від 23.08.2007 посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
та зареєстрованого в реєстрі за № 1369.

Так, підставами виникнення збитків у
розмірі 12 919 500,00 грн. ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»
зазначає знищення частини предмету
іпотеки, у підтвердження чого надав акт
перевірки від 26.01.2012 та посилався на
висновки суду у рішеннях по справі №
4/491-33/136-35/453, які встановили, що на момент
слухання справи частина предмету
іпотеки, а саме прибудова
(механізований склад штампів) (літ. «В'»)
- 861.3 кв.м., не існує, тобто фактично була
знищена.

З системного аналізу вищевикладеного,
враховуючи пояснення представників
сторін, суд вважає твердження позивача
- ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний
Банк» щодо відмінних підстав хибними
та зазначає таке.

Підстава позову - це частина позову, що
відображає обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і докази, що
підтверджують позов. Підстави позову,
які підтверджують, що спірне право
належить позивачу, а на відповідача
покладені певні обов'язки, становлять
активну підставу. До їхнього складу
входять також факти, які обґрунтовують
належність доказів до справи, те що
позивач і відповідач є суб'єктами прав
та обов'язків спірних правовідносин.
Пасивну підставу позову становлять
факти, з яких убачається, що відповідач
учинив дії, спрямовані на заперечення
права позивача або утвердження за
собою права, яке йому не належить. Ці
факти обґрунтовують необхідність
подання позову та захисту прав чи
інтересів позивача. Вони свідчать, що
право позивача порушено, оспорено чи не
визнано, є загроза його порушення чи
необхідність у зміні існуючих між
сторонами правовідносин.

Підстави позову не можна змішувати з
нормами права, на які посилається
позивач. Під підставами позову, слід
розуміти обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги, а не
самі по собі посилання позивача на
певну норму закону, яку суд може
замінити, якщо її дія не поширюється на
ці правовідносини.

При цьому цими обставинами можуть бути
лише юридичні факти
матеріально-правового характеру, тобто
такі факти, які тягнуть певні правові
наслідки: виникнення, зміну чи
припинення правовідносин. Юридичні
факти матеріально-правового характеру,
які визначені як підстави позову,
свідчать про те, що між сторонами
існують правовідносини і що внаслідок
певних дій відповідача ці відносини
стали спірними.

З огляду на вищенаведене, суд
відзначає, що підстави позову у межах
справи № 910/5884/14 та справи № 5011-37/16128-2012 є
однаковими, а саме знищення частини
предмету іпотеки внаслідок чого, як
стверджує позивач, йому спричинено
збитки у розмірі 12 919 500,00 грн.

Наразі, звертаючись із позовом про
стягнення збитків у розмірі 12 919 500,00
грн. у межах справи № 910/5884/14, ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»,
надає до суду акт перевірки нерухомого
майна від 13.03.2014 та під час судового
розгляду зазначає, що вказаний акт є
новою підставою позову.

Суд, не погоджуючись із такою позицією
позивача, оскільки акт перевірки
нерухомого майна від 13.03.2014 є новим
доказом у справі у підтвердження тих
самих фактичних обставин, що були
підставами його позову у межах справи
№ 5011-37/16128-2012.

Так, за приписами статті 32
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

У п. 14 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 1990 р. N 9 "Про
практику застосування судами
процесуального законодавства при
розгляді цивільних справ по першій
інстанції" зазначається, що при
судовому розгляді предметом
доказування є факти, які становлять
основу заявлених вимог і заперечень
проти них або мають інше значення для
правильного розгляду справи (причини
пропуску строку позовної давності та
ін.) і підлягають встановленню для
прийняття судового рішення.

До обставин, на яких сторони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, відносять обставини, які
становлять предмет доказування у
справі. Предмет доказування - це
сукупність обставин, що їх необхідно
встановити для правильного вирішення
справи. У предмет доказування
включаються факти
матеріально-правового характеру, що є
підставою вимог позивача і заперечень
відповідача.

У предмет доказування включається
також факт приводу для позову, який
являє собою обставини, що
підтверджують право на звернення до
суду, тобто факти порушення
суб'єктивного права позивача.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає
на помилкове ототожнення позивачем
таких юридичних понять як «підстави
позову» та «докази у справі».

Таким чином, встановивши ідентичність
підстав та предмету позову ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний Банк» у
справах №910/5884/14 та № 5011-37/16128-2012 та
наявність рішення у справі № 5011-37/16128-2012
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Офіс лайн"
про відшкодування збитків у розмірі
12919500 грн., яке залишено без змін
апеляційною, касаційною інстанцією та
набрало законної сили, суд дійшов
висновку, щодо наявності рішення суду,
який вирішив господарський спір між
тими ж сторонами, про той же предмет і з
тих же підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

За приписами п. 4.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», припинення
провадження у справі - це форма
закінчення розгляду господарської
справи без прийняття судового рішення
у зв'язку з виявленням після порушення
провадження у справі обставин, з якими
закон пов'язує неможливість судового
розгляду справи.

Припинення провадження у справі на
підставі пункту 2 частини 2 статті 80 ГПК
можливе за умов, якщо рішення
господарського суду або іншого органу,
який вирішив господарський спір між
тими ж сторонами, про той же предмет і з
тих же підстав, набрало законної сили,
не змінено і не скасовано у відповідній
частині в передбаченому законом
порядку. За відсутності таких умов
заінтересована особа вправі
звернутися з позовом до господарського
суду на загальних підставах (п. 4.5.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд вважає слушною позицію відповідача
та вважає за необхідне припинити
провадження у справі № 910/5884/14 на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Як передбачено ч. 3 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України, про
припинення провадження у справі
виноситься ухвала, в якій мають бути
вирішені питання про розподіл між
сторонами господарських витрат, про
повернення державного мита з бюджету, а
також можуть бути розв'язані питання
про стягнення штрафів, передбачених у
пунктах 4 і 5 частини другої статті 83
цього Кодексу.

Згідно із п. 5.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України", статтею 7 Закону України "Про
судовий збір" передбачено підстави
повернення судового збору, перелік
яких є вичерпним.

У їх числі не зазначено такої підстави,
як припинення провадження у справі
(стаття 80 ГПК України). Водночас
закриття провадження у справі, про яке
йдеться у пункті 5 частини першої цієї
статті Закону, є поняттям цивільного і
адміністративного судочинства,
передбаченим відповідно статтею 205
Цивільного процесуального кодексу
України і статтею 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які господарським судам у
здійсненні судочинства не
застосовуються.

Керуючись ст.ст. 49, 80, 86 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 910/5884/13 за
позовом за позовом Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Офіс лайн" за участі
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Класик-Ход» про стягнення збитків у
сумі 12 919 500,00 грн. - припинити.

Ухвала підлягає оскарженню у порядку
передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Суддя
К.В. Полякова