КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2014 р. Справа№ 911/349/13-г

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Агрикової О.В.

при секретарі: Гуськовій К.В.

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Прем'єр плюс»

на ухвалу господарського суду
Київської області

від 03.04.2014 року

у справі №911/349/13-г (суддя - Кошик А.Ю.)

за скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «Прем'єр плюс» на дії
Жовтневого Відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції у
Донецькій області,

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Прем'єр плюс», м.
Харків,

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Гарт-С», м. Обухів,

про стягнення 205 159,35 грн,

за участю представників:

від ТОВ «Прем'єр плюс»: Григор’єв М.Г. -
представник (дов.б/н від 31.03.2014);

від ТОВ «Гарт-С»: не з'явився;

від Жовтневого ВДВС Маріупольського
МУЮ: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Прем'єр плюс»
(надалі - ТОВ «Прем'єр плюс», позивач,
стягувач у виконавчому провадженні)
звернулось до господарського суду
Київської області зі скаргою на
неправомірні дії Жовтневого Відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції у Донецькій області (надалі -
Жовтневий ВДВС Маріупольського МУЮ,
орган виконавчої служби) щодо
безпідставного винесення постанови
про закінчення виконавчого
провадження №39046594 з виконання наказу
Господарського суду Київської області
№913/349/13-г, виданого 15.04.2013 про стягнення
з ТОВ «»Гарт-С» на користь ТОВ «Прем'єр
плюс» 191 909,74 грн основного боргу, 11 041,34
грн пені, 2 208,27 грн - 3% річних та 4 105,00 грн
судового збору.

В обґрунтування скарги позивач
зазначав, що оскаржувана постанова
була прийнята органом виконавчої
служби протиправно, без дотримання
вимог ч.5 ст. 52, ч.1 ст. 55, ч.3 ст. 65 Закону
України «Про виконавче провадження»,
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№512/5, оскільки державним виконавцем не
було вжито всіх передбачених
вищенаведеним Законом заходів для
належного виконання наказу суду, а тому
просив визнати дії Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ щодо винесення
06.02.2014 постанови про закінчення
виконавчого провадження №39046594 з
підстави, передбаченої п.10 ч.1 ст.49
Закону України "Про виконавче
провадження" неправомірними,
оскаржувану постанову визнати
недійсною та зобов'язати названий
орган виконавчої служби поновити
виконавче провадження №39046594.

Ухвалою Господарського суду Київської
області №911-349/13-г від 03.04.2014 скаргу ТОВ
«Прем'єр плюс» на дії Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ залишено без
задоволення.

Не погоджуючись із таким рішенням суду,
ТОВ «Прем'єр плюс» подало до Київського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне з'ясування судом усіх
обставин справи, що мають значення для
правильного її вирішення, просив
поновити строк на подання апеляційної
скарги, скасувати оскаржувану ухвалу
та постановити нове рішення про
задоволення скарги.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.05.2014
товариству з обмеженою
відповідальністю «Прем'єр плюс»
поновлено строк на подання апеляційної
скарги, прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено розгляд
справи в судове засідання на 10.06.2014.

В судовому засіданні представник
скаржника доводи апеляційної скарги
підтримав повністю, просив скаргу
задовольнити, ухвалу господарського
суду Київської області від 03.04.2014 у
справі №911-349/13-г скасувати та
постановити нове рішення, яким визнати
дії органу виконавчої служби по
винесенню оскаржуваної постанови
неправомірними, постанову - недійсною,
а Жовтневий ВДВС Маріупольського МУЮ
зобов'язати поновити виконавче
провадження №39046594.

Представники відповідача та органу
виконавчої служби в судове засідання
не з'явились. З рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення з штрихкодовим
ідентифікатором № 900 вбачається,
що Жовтневий ВДВС Маріупольського МУЮ
був належним чином повідомлений про
день, місце та час розгляду справи
№911/349/13-г, а поштове відправлення,
адресоване ТОВ «Гарт-С» (штрихкодовий
ідентифікатор №896) перебуває на
поштовому відділенні зв'язку з 03.06.2014 і
станом на 10.06.2014 відповідачем не
отримане.

Вислухавши думку представника
скаржника щодо можливості розгляду
справи у відсутність представника
відповідача та представника органу
державної виконавчої служби,
враховуючи вимоги частини 2 статті 102
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої апеляційна
скарга на ухвалу місцевого
господарського суду розглядається
протягом п'ятнадцяти днів з дня
постановлення ухвали про прийняття
апеляційної скарги до провадження,
колегія суддів, порадившись, ухвалила
здійснити розгляд справи за наявними у
справі матеріалами.

10.06.2014 в судовому засіданні колегією
суддів було оголошено вступну та
резолютивну частини постанови
господарського суду апеляційної
інстанції.

Відповідно до статті 106 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Згідно зі статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі XII
Господарського процесуального кодексу
України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про обґрунтованість
апеляційної скарги та наявність
підстав для її задоволення з огляду на
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Господарського суду
Київської області від 19.03.2013 у справі
№911/346/13-г позовні вимоги ТОВ «Прем'єр
плюс» задоволено повністю, а на
виконання цього рішення Господарським
судом Київської області 15.04.2013 було
видано відповідний наказ.

Як встановлено місцевим господарським
судом, 30.10.2013 за заявою позивача, на
підставі наказу Господарського суду
Київської області №911/346/13-г від 19.03.2013,
виданого 15.04.2013 про стягнення з ТОВ
«»Гарт-С» на користь ТОВ «Прем'єр плюс»
191 909,74 грн основного боргу, 11 041,34 грн
пені, 2 208,27 грн - 3% річних та 4 105,00 грн
судового збору державним виконавцем
Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ
Новиковою Л.О. було винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
ВП №39046594 за, а божникові - ТОВ «Гарт-С»
запропоновано виконати наказ
самостійно у строк до 05.11.2013 шляхом
перерахування суми боргу на рахунок
стягувача або на депозитний рахунок
органу державної виконавчої служби (т.2
а.с.13).

Судом також встановлено, що на
виконання вищевказаного наказу
державним виконавцем Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ були вчинені
наступні дії:

- 10.10.2013 направлено запит до Відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Маріупольського МУЮ, на який, згідно
Інформаційної довідки з Реєстру прав
власності на нерухоме майно (станом на
дату формування витягу - 05.11.2013) у ТОВ
«Гарт-С» відсутнє нерухоме майно, яке б
належало йому на праві власності, а
згідно Інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно відомості щодо суб'єкта
ТОВ «Гарт-С» () відсутні
(т.2 а.с.55-57);

- 20.11.2013 направлено запити до Управління
статистики та Управління
Держземагенства у м. Маріуполі, Центру
надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів з обслуговування м. Маріуполя
№1 стосовно надання відомостей про
фінансово-господарську діяльність ТОВ
«Гарт-С», на які, зокрема, Управлінням
статистики у м. Маріуполі надано
інформацію про те, що у Єдиному
державному реєстрі підприємств і
організацій України станом на 28.11.2013
ТОВ «Гарт-С» по місту Маріуполь не
значиться, а інформація відносно
фактичної адреси розташування
підприємств у ЄДРПОУ відсутня (т.2 а.с.61);
Управлінням Держземагентства у м.
Маріуполі Донецької області надано
відповідь про те, що станом на 26.11.2013
відомостей про наявність
правовстановлюючих документів на
земельні ділянки, державну реєстрацію
земельних ділянок ТОВ «Гарт-С» () в управлінні немає (т.2
а.с.62).

Разом з тим, у зв'язку з наданням
Державною податковою службою України
інформації про відкриті боржником
рахунки у банківських установах, 13.01.2014
державним виконавцем Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ в межах
виконавчого провадження №39046594 було
винесено постанову про накладення
арешту на кошти ТОВ «Гарт-С» в межах
суми 209 264,35 грн, що знаходяться на всіх
рахунках у філії ПУАТ «Фідобанк» МФО
380009, АБ «Кліринговий дім» МФО 300647, ПАТ
«Промінвестбанк» МФО 300012, ПАТ ПУМБ МФО
334851, ПАТ «Укрсоцбанк» МФО 300023,
Маріупольській філії ПАТ КБ
«Приватбанк» МФО 335429, Філії Банк
«Південний» у м. Києві МФО 320917,
Донецькій філії ПАТ «Укрсоцбанк» МФО
334011, а також кошти на рахунках, які
будуть відкриті після винесення
постанови про арешт коштів (т.2 а.с.64).

Крім того, органом виконавчої служби, в
заперечення скарги позивача та на
підтвердження правомірності і повноти
вжитих ним заходів щодо виявлення
коштів та майна боржника, суду першої
інстанції були надані копії актів
державного виконавця від 21.01.2014, якими
засвідчено відсутність ТОВ «Гарт-С» за
адресами: м.Маріуполь, бул. Лепсе,25, вул.
Металургів, 64, бул. Шевченка, 315, вул.
Урицького, 65-а, вул. Казанцева,26, про які
вказував стягувач (а.с.69-73)

Матеріали справи свідчать, що 22.01.2014
державним виконавцем було здійснено
запит до Центру надання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів з
обслуговування м. Маріуполя №2, на який
06.02.2014 до органу виконавчої служби
надійшла інформація про те, що за
юридичною адресою боржника (м. Київ,
вул. Спортивна, 3) за останнім
зареєстровані автомобілі КАМАЗ у
кількості двох одиниць (т.2 а.с.74).

Як встановлено судом, 06.02.2014 державний
виконавець Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ, виходячи з того,
що боржник за адресою: м. Маріуполь,
площа Лепсе, 25, бул. Шевченка, 315, пр-т
Металургів, 64, вул. Урицького, 63-А, вул.
Казанцева,26 фактично не знаходиться і
за даними ЄДРПОУ по місту Маріуполь не
значиться, а об'єкти нерухомості у
вказаному місті за останнім не
зареєстровано, при цьому за юридичною
адресою боржника (м. Київ, вул.
Спортивна, 3) зареєстровано два
транспортних засоби, виніс постанову
про закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 10 ч. 1 статті
49 Закону України «Про виконавче
провадження», через необхідність
подальшого виконання виконавчого
документу за належністю відділом ДВС
Печерського РУЮ у м. Києві (т.2 а.с.75).

Господарський суд Київської області,
відмовляючи у задоволенні скарги
позивача, дійшов висновку про
правомірність дій державного
виконавця по закінченню виконавчого
провадження, погодившись з тим, що
виконавчої дії мають здійснюватись за
юридичною адресою боржника, за
місцезнаходженням виявленого майна, а
тому визнав скаргу позивача
безпідставною.

Разом з тим, місцевий суд вказав на
несумлінне використання позивачем
своїх прав у виконавчому провадженні,
зазначивши в ухвалі, що останньому було
відомо про ухвалення Господарським
судом м. Києва 28.10.2013 постанови про
визнання ТОВ «Гарт-С» банкрутом у
справі №911/3634/13, однак стягувач не
повідомив державного виконавця про
дані обставини, внаслідок чого
підстава закінчення виконавчого
провадження державним виконавцем у
спірній постанові була вказана
невірно, а відтак, суд першої інстанції
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення скарги ТОВ
«Прем'єр плюс», скасування постанови
органу виконавчої служби від 06.02.2014 про
закінчення виконавчого провадження на
підставі п.10 ч.1 статті 49 Закону України
«Про виконавче провадження» у зв'язку з
необхідністю його закінчення на
підставі п.7 ч.1 статті 49 цього Закону.

Проаналізувавши норми законодавства,
які регулюють спірні правовідносини,
оцінивши докази в їх сукупності,
колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Так, за приписами статей 6, 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб; вживати передбачених
цим Законом заходів примусового
виконання рішень неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі, у спосіб
та в порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом; роз'яснювати
особам, які беруть участь у виконавчому
провадженні або залучаються до
проведення виконавчих дій, їхні права
згідно з вимогами цього Закону.

У процесі здійснення виконавчого
провадження державний виконавець має
право, зокрема, проводити перевірку
виконання боржниками рішень, що
підлягають виконанню відповідно до
цього Закону; з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну; накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку
(частина 3 статті 11 Закону).

Окремі питання організації виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
Закону України «Про виконавче
провадження» підлягають примусовому
виконанню визначаються Інструкцією з
організації примусового виконання
рішень, затвердженою наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№512/5.

У відповідності до частини 1 та 2 статті
52 Закону України «Про виконавче
провадження» звернення стягнення на
майно боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитних
установах.

Розглядаючи скаргу, суд першої
інстанції не надав належної оцінки
діям органу виконавчої служби на
предмет відповідності таких наведеній
нормі Закону.

Як свідчать матеріали справи, на
виконання постанови Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ від 13.01.2014 про
накладення арешту на кошти ТОВ
«Гарт-С», ПАТ «ПУМБ» МФО 334851 надано
21.01.2014 відомості про прийняття такої до
виконання в межах суми 209 264,35 грн (т.2
а.с.65). Аналогічну інформацію 23.01.2014 про
прийняття постанови органу виконавчої
служби до виконання надали
Маріупольська філія ПАТ КБ
«Приватбанк», Маріупольська філія ПАТ
«Унікредітбанк» та філія ПУАТ
«Фідобанк» (а.с.65-68).

На переконання судової колегії,
державний виконавець, дотримуючись
черговості стягнення за виконавчим
документом у відповідності з вимогами
статті 52 Закону України «Про виконавче
провадження», після отримання таких
відомостей, мав здійснити запити до
вищеназваних банківських установ з
метою з'ясування питання про розмір
залишків коштів на рахунках боржника,
номери таких рахунків і в залежності
від встановленого, вчинити дії по
зверненню стягнення на грошові кошти
шляхом пред'явлення до банківських
установ платіжних вимог та віднесення
цих коштів на депозитний рахунок
органу виконавчої служби, проте
вказаних дій не вчинив.

Згідно частини 1 статті 20 названого
Закону виконавчі дії провадяться
державним виконавцем за місцем
проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. У разі якщо боржник є юридичною
особою, то виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

За приписами частини 4 вказаної статті
у разі необхідності перевірки
інформації щодо наявності боржника чи
його майна або його місця роботи на
території, на яку не поширюється
компетенція державного виконавця,
державний виконавець може своєю
мотивованою постановою, затвердженою
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований,
доручити проведення перевірки
вказаної інформації відповідному
відділу державної виконавчої служби.
Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби, якому
доручено проведення перевірки
зазначеної інформації, у разі
виявлення майна боржника повинен
здійснити його опис та арешт. Виконавчі
дії за дорученням проводяться у строк
не пізніше десяти робочих днів з
моменту надходження до відділу
державної виконавчої служби
відповідної постанови державного
виконавця в межах виконавчого
провадження, у якому винесено цю
постанову. За результатами проведених
дій складається акт, що направляється
державному виконавцю, який виніс
постанову.

Аналізуючи положення наведених норм,
судова колегія вважає, що державний
виконавець, отримавши інформацію про
наявність у володінні ТОВ «Гарт-С»
транспортних засобів, зареєстрованих
за юридичною адресою боржника, мав
змогу доручити проведення перевірки
необхідної інформації Печерському
ВДВС у м. Києві, за місцем реєстрації
виявлених транспортних засобів та
вчинення останнім дій по опису та
арешту виявленого майна.

Отже, органом виконавчої служби не було
враховано положення ч.5 статті 52 Закону
України «Про виконавче провадження»,
згідно приписів якої звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.

У відповідності з пунктом 4.1.1.
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№512/5 у разі виконання рішень про
стягнення коштів з юридичних осіб
державний виконавець перевіряє також
наявність майна боржника за даними
балансу. Копію балансу державний
виконавець може отримати
безпосередньо у боржника або у
відповідних державних органів.

Варто зазначити, що орган виконавчої
служби ні в ході розгляду справи судом
першої інстанції, ні під час розгляду
скарги судом апеляційної інстанції не
надав належних доказів, які б свідчили
про виконання останнім заходу,
передбаченого наведеним пунктом
Інструкції.

З огляду на викладене вище, судова
колегія апеляційного господарського
суду погоджується з доводами
апеляційної скарги про те, що дії
органу виконавчої служби по винесенню
постанови про закінчення виконавчого
провадження №39046594 від 06.02.2014 є такими,
що не відповідають вимогам статті 52, ч.3
статті 65 Закону України «Про виконавче
провадження», а висновки місцевого
суду передчасними та такими, що не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Так, суд першої інстанції дійшов
поспішного та помилкового висновку про
необхідність зміни підстави
закінчення виконавчого провадження
№39046594 з п.10 ч.1 статті 49 Закону України
«Про виконавче провадження» на п.7 ч.1
цієї ж статті Закону, оскільки ухвалою
Вищого господарського суду України від
05.02.2014 у справі №911/3664/13 ухвалу
господарського суду Київської області
від 24.09.2013 у цій же справі скасовано, а
11.02.2014 постановою Київського
апеляційного господарського суду
постанову господарського суду
Київської області від 28.10.2013 у справі
№911/3664/13, якою ТОВ «Гарт-С» визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру, скасовано.

Згідно статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вище наведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції, приймаючи ухвалу про
відмову стягувачу у виконавчому
провадженні в задоволенні його скарги,
дійшов висновків, які не відповідають
фактичним обставинам справи, і як
наслідок прийняв спірну ухвалу від
03.04.2014 у справі №911/349/13-г, яка підлягає
скасуванню, у зв'язку з чим апеляційна
скарга ТОВ «Прем'єр плюс» на ухвалу
Господарського суду Київської області
від 03.04.2014 у справі №911/349/13-г підлягає
задоволенню як обґрунтована.

Оскільки апеляційна скарга підлягає
задоволенню, судові витрати за її
розгляд у відповідності до статті 49 ГПК
України мають бути покладені на орган
виконавчої служби.

Керуючись ст.ст. 4-3, 32, 33, 43, 49, 80, 99, 101 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Прем'єр
плюс» на ухвалу Господарського суду
Київської області від 03.04.2014 у справі
№911/349/13-г задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської
області від 03.04.2014 у справі №911/349/13-г
скасувати.

3. Визнати неправомірними дії
Жовтневого Відділу Державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції у
Донецькій області по винесенню
постанови від 06.02.2014 про закінчення
виконавчого провадження № 39046594 на
підставі п.10 частини 1 статті 49 Закону
України «Про виконавче провадження».

4. Визнати недійсною постанову
державного виконавця Жовтневого
Відділу Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції у Донецькій області Новикової
Л.О. по винесенню постанови від 06.02.2014
про закінчення виконавчого
провадження № 39046594 на підставі п.10
частини 1 статті 49 Закону України «Про
виконавче провадження».

5. Зобов'язати Жовтневий Відділ
Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції у Донецькій області поновити
виконавче провадження № 39046594 з
виконання наказу Господарського суду
Київської області № 911/349/13-г від 19.03.2013,
виданого 15.04.2013.

6. Стягнути з Жовтневого Відділу
Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції у Донецькій області (87515,
Донецька область, м. Маріуполь, вул.
Грецька,19, ) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Прем'єр плюс» (61001,
м.Харків, вул. Юр'ївська, б. 17, ) за розгляд апеляційної скарги
судовий збір у розмірі 609,00 (Шістсот
дев'ять) гривень 00 коп.

7. Доручити видачу наказу на виконання
даної постанови Господарському суду
Київської області.

8. Матеріали справи № 911/349/13-г повернути
до Господарського суду Київської
області.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
А.О. Мальченко

Судді
Г.А. Жук

О.В. Агрикова