ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
Коцюбинського, 2-а тел.: 61-72-21
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" червня 2014 р.
Справа № 907/159/14

За заявою товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія „БВ", с.
Ільниця Іршавського району

ДО товариства з обмеженою
відповідальністю „Лігніт", с. Ільниця
Іршавського району ()

ПРО визнання банкрутом

Суддя Ремецькі О.Ф.

Представники:

від заявника - Черепаня М.В. представник
за довіреністю б/н від 17.07.2013р.

від боржника - Клюца С.О. - представник
за довіреністю №6 від 17.02.2014р., Рекуц Е.Ю.
- директор

від кредитора - Міхал М.А. - представник
за довіреністю від 26.07.2013р.

від кредитора - Попович М.В. - головний
державний податковий інспектор з
питань юридичної роботи, представник
за довіреністю №1157 від 01.08.2013р.

Розпорядник майна - арбітражний
керуючий Руденко О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заявник звернувся до Господарського
суду Закарпатської області з заявою
про порушення провадження у справі
про банкрутство боржника - товариства з
обмеженою відповідальністю „Лігніт",
с. Ільниця Іршавського району (), оскільки останнє має
кредиторську заборгованість у сумі
1445400грн. і неспроможне її погасити.

Ухвалою Господарського суду
Закарпатської області від 06.03.2014 р.
№907/159/14 заяву товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія „БВ", с.
Ільниця Іршавського району було
прийнято до розгляду, підготовче
засідання призначено на 19.03.2014р.,
визначеного автоматизованою системою
арбітражного керуючого Руденко О.В.
зобов'язано подати заяву про участь у
справі.

Ухвалою Господарського суду
Закарпатської області від 19.03.2014
порушено провадження у справі про
банкрутство товариства з обмеженою
відповідальністю „Лігніт", с. Ільниця
Іршавського району ().
Визнано грошові вимоги ініціюючого
кредитора - товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія „БВ" на
суму 1445400грн. Введено процедуру
розпорядження майном товариства з
обмеженою відповідальністю „Лігніт",
с. Ільниця Іршавського району (). Призначено розпорядником
майна товариства з обмеженою
відповідальністю „Лігніт"
арбітражного керуючого Руденко Ольгу
Василівну (свідоцтво на право
здійснення діяльності арбітражного
керуючого НОМЕР_2 від 17.07.2013р.).
Визначено дату проведення
попереднього судового засідання на
06.05.2014р. Оприлюднено на офіційному
веб-сайті Вищого господарського суду
України оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Лігніт" (90130,
Закарпатська область, Іршавський
район, с. Ільниця, вул. Радянська,
будинок 75; ).

У зв'язку з поданими клопотаннями в
засіданні суду 06.05.2014р., попереднє
засідання було відкладено до 16.05.2014р.

Ухвалою суду від 16.05.2014р. попереднє
судове засідання було відкладено на
04.06.2014р. з мотивів, викладених в ній.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" у
попередньому засіданні господарський
суд розглядає всі вимоги кредиторів, у
тому числі щодо яких були заперечення
боржника і які не були внесені
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів, а також ті, що визнані
боржником та внесені розпорядником
майна до реєстру вимог кредиторів, і
вирішує питання про його затвердження.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
конкурсні кредитори за вимогами, які
виникли до дня порушення провадження у
справі про банкрутство, зобов'язані
подати до господарського суду письмові
заяви з вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують,
протягом тридцяти днів від дня
офіційного оприлюднення оголошення
про порушення провадження у справі про
банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових
вимог кредиторів до боржника
починається з дня офіційного
оприлюднення оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство.

Зазначений строк є граничним і
поновленню не підлягає.

Оголошення про порушення справи про
банкрутство товариства з обмеженою
відповідальністю „Лігніт", с. Ільниця
Іршавського району ()
було опубліковано на офіційному
веб-сайті Вищого господарського суду
України 19.03.2014 номер публікації 1726.

17.04.2014р. на адресу Господарського суду
Закарпатської області надійшла заява
фізичної особи ОСОБА_8, Словацька
республіка, м. Свіднік б/д б/н про
визнання кредитором на загальну суму
743844,57грн.

Розпорядником майна боржника та
боржником подано господарському суду
письмове пояснення по суті поданої до
суду заяви, згідно з яким вимоги
фізичної особи ОСОБА_8, Словацька
республіка, м. Свіднік про визнання
кредиторських вимог визнаються за
рішенням розпорядника майна частково
на суму 509441грн. та за рішенням боржника
відхиляються повністю.

Судовим розглядом вимог кредитора
встановлено наступне:

Між громадянином Словацької
республіки ОСОБА_8 (кредитор) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Лінгніт» (боржник)
27.09.2012р. було укладено Договір про
надання поворотної фінансової
допомоги.

Відповідно до п. 1.1 даного договору, на
умовах та в порядку, встановлених цим
договором, позикодавець (кредитор)
надає позичальнику (боржнику)
поворотну фінансову допомогу у
визначений цим договором сумі грошових
коштів, а Позичальник зобов'язується
повернути надані грошові кошти у строк
передбачений цим договором.

Відповідно до п. 2.1. Договору, поворотна
фінансова допомога надається в

національній валюті України в сумі 500
000грн., що за офіційним курсом гривні по

відношенню до долару США, який
становить на момент підписання цього
Договору 7,993 складає - 62 554,74 доларів США.

Згідно п. 3.1 Договору - поворотна
допомога підлягає поверненню у строк
до

28.10.2012 року.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що
повернення грошових коштів
проводиться шляхом перерахування
Позичальником грошових коштів на
вказаний Позикодавцем рахунок у гривні
у розмірі еквівалентному 62 554,74 долари
СПІД, розрахованому за офіційним
курсом гривні по відношенні до долару
США на момент здійснення відповідного
платежу з компенсацією витрат на
розрахунково-касове обслуговування.

Умови даного договору Позивачем
виконано, допомогу в сумі 500 000грн.
Відповідачу надано 28.09.2012р., що
підтверджується квитанцією № 51 від
28.09.2012р. Крім того, позивачем понесені
витрати на розрахунково-касове
обслуговування на суму 6000грн.
(квитанція від 28.09.2012 р.), у зв'язку з
перерахуванням суми позики, що згідно
п. 3.3 також підлягає поверненню
Позивачу.

Заочним рішенням Іршавського
районного суду від 02.09.2013 р. № 301/1904/13-ц
позов ОСОБА_8 до ТОВ «Лігніт»
задоволено та стягнуто на його користь
506 000грн. заборгованості та 3441,00 грн. у
відшкодування судових витрат. Вказане
рішення залишено без змін Ухвалою
Апеляційного суду Закарпатської
області від 17.01.2014 р.

На примусове виконання рішення
Іршавського районного суду від 02.09.2013р.
№ 301/1904/13-ц. що набрало законної сили
17.01.2014 р. Іршавським районним судом
видано виконавчий лист від 05.02.2014р.,
який кредитором пред'явлено до
виконання. Постановою від 12.02.2014 р. ВП
№42029042 відкрито виконавче провадження.

Таким чином, вимоги кредитора щодо
оплати на його користь 506 000грн.
заборгованості та 3441грн. у
відшкодування судових витрат
підтверджені рішенням

суду, що відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПК
України має преюдиціальне значення у
даній справ.

Кредитор просить визнати громадянина
Словацької Республіки ОСОБА_8
(закордонний паспорт серії НОМЕР_3,
виданий Прешов 15.06.2011р., особистий номер
НОМЕР_4 Адреса: 7028, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
кредитором Товариства з обмеженою
відповідальністю „ЛІГНІТ" (90130,
Закарпатська обл.., Іршавський район,
село Ільниця, вул. Радянська, будинок 75,
код ЄДРПУО 00176265) на суму 743844,57грн., з
яких 718873,82грн. основної заборгованості.
485,70грн. - збитки від інфляції та
21044,05грн. - 3% річних, 3441грн. - судові
витрати по справі №301/1904/13-ц, а також
1218грн. - судовий збір за звернення
кредитора з даною заявою

В обгрунтування своїх доводів вказує
на те, що пунктом 3.3 Договору
передбачено, що повернення грошових
коштів проводиться шляхом
перерахування Позичальником грошових
коштів на вказаний Позикодавцем
рахунок у гривні у розмірі
еквівалентному 62 554,74 долари США,
розрахованому за офіційним курсом
гривні по відношенні до долару США на
момент здійснення відповідного
платежу з компенсацією витрат на
розрахунково-касове обслуговування.

Станом на день звернення з вимогою до
боржника (17.04.2014 р.) офіційний курс
долара США, що встановлений НБУ,
становить 11,396 грн. за 1 долар США, а отже,
заборгованість Боржника станом 17.04.2014
р. враховуючи вимоги п. З Договору
позики становлять 712 873,82 грн. (що
еквівалентно 62 554.74 США). Крім того,
заборгованість за розрахунково-касове
обслуговування становить

6000грн. Таким чином сума основного боргу
становить 718 873,82 грн.

Крім того, враховуючи що зобов'язання
Боржником не виконується протягом

тривалого часу, Кредитор нарахував
Боржнику, відповідно до ст. 625 ЦК
України

3% річних на суму 21 044.05 грн. та 485,70 грн. -
збитки від інфляції.

Також зазначає, що у відшкодування
кредитору підлягають також витрати по
судовій справі № 301/1904/13-ц на суму 3441грн.

Боржник заперечує доводи кредитора з
огляду на висновки, викладені у
поданому суду письмовому поясненні та
вказує на те, що відповідні грошові
кошти передавались кредитором за
право чином, укладеним з метою їх
привласнення колишнім директором
боржника та доведення його до
банкрутства в рамках єдиного
злочинного умислу.

Розпорядник майна у поданому суду
рішенні погоджується з вимогами
кредитора виключно в межах суми боргу,
визначених рішенням Іршавського
районного суду від 02.09.2013 р. № 301/1904/13-ц,
однак, нормативного обґрунтування
своїх заперечень по решті вимог
кредитора суду не подав.

Аналізуючи доводи кредитора, пояснення
розпорядника майна та заперечення
боржника, суд констатує наступне.

В силу ст.ст.626, 628, 627 ЦК України, зміст
правочину становить визначену на
розсуд сторін правочину і погоджену
ними домовленість, спрямовану на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків; сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента, визначенні умов договору
з урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Статтею 6 ЦК України передбачено право
сторін укласти договір, який не
передбачено актами цивільного
законодавства, але відповідає
загальним засадам цивільного
законодавства; сторони мають право
відступити в договорі від положень
актів цивільного законодавства та
врегулювати свої відносини на власний
розсуд; сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
суті правовідносин сторін.

Таким чином, суперечність правочину
актам законодавства як підстава його
недійсності, повинна ґрунтуватися на
повно та достовірно встановлених
судами обставинах справи про порушення
певним правочином (чи його частиною)
імперативного припису законодавства
чи укладення певного правочину
всупереч змісту чи суті правовідносин
сторін; саме по собі відступлення
сторонами від положення законодавства,
регулювання їх іншим чином, не свідчить
про суперечність змісту правочину
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (частина 1
статті 628 Цивільного кодексу України).

Стаття 524 Цивільного кодексу України
визначає, що зобов'язання має бути
виражене у грошовій одиниці України -
гривні. Сторони можуть визначити
грошовий еквівалент зобов'язання в
іноземній валюті.

Згідно зі статтею 533 Цивільного кодексу
України грошове зобов'язання має бути
виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства
хоч і визначають національну валюту
України як єдиний законний платіжний
засіб на території України, однак не
містять заборони на вираження у
договорі грошових зобов'язань в
іноземній валюті, визначення грошового
еквівалента зобов'язання в іноземній
валюті, а також на здійснення
перерахунку грошового зобов'язання у
випадку зміни Національним банком
України курсу національної валюти
України по відношенню до іноземної
валюти.

Сторонам при визначенні грошового
зобов'язання не забороняється
використовувати як грошовий
еквівалент іноземну валюту, при цьому
порядок визначення сум, що підлягають
сплаті у гривнях, сторони можуть
визначити у договорі.

Окрім того, частиною 2 статті 632 ЦК
України допускається можливість зміни
ціни після укладення договору у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом, тобто, сторони
мають право узгодити в договорі як
розмір ціни (плати, винагороди тощо),
так і спосіб її визначення чи подальшої
зміни.

В силу положень статей 525, 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Вказані норми кореспондуються з
положеннями статті 193 Господарського
кодексу України.

Договір, згідно статті 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до статей 610, 612 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Рішенням Іршавського районного суду
від 02.09.2013 р. № 301/1904/13-ц встановлено, що
відповідач (боржник) в порушення умов
договору від 27.09.2012р. не здійснив
повернення грошових коштів з
урахуванням їх коригування до
офіційного курсу іноземної валюти на
день платежу.

При цьому місцевим та апеляційним
судом було враховано, що предметом
розгляду було стягнення з ТОВ „Лігніт"
на користь громадянина Словацької
Республіки ОСОБА_8 заборгованості з
повернення грошових коштів за
договором від 27.09.2012р. без врахування
курсової різниці, а також стягнення
нарахованих на цю суму заборгованості
інфляційних втрат та трьох процентів
річних.

За таких обставин, враховуючи
порушення боржником зобов'язання за
договором від 27.09.2012р. в частині
повернення скоригованої суми
відповідно до офіційного курсу
іноземної валюти на день платежу,
позивач отримав право вимоги до
відповідача стосовно стягнення
курсової різниці в судовому порядку
(постанова Вищого господарського суду
України від 12 серпня 2013 року справа №
12/109-12).

Твердження боржника стосовно того, що
коригування суми грошових коштів
шляхом збільшення їх на розмір
курсової різниці між національною
валютою (гривня) та іноземною валютою
(долар США) суперечить правовій природі
договору позики і, зокрема, ст.ст. 1046, 1047
та 1048 Цивільного кодексу України, судом
відхиляються, оскільки в даному
випадку в договорі сторони визначили
грошовий еквівалент зобов'язання в
іноземній валюті і положення чинного
законодавства (ст.ст. 524, 533, 627, 628, 1046 ЦК
України) не містять заборони на
вираження у договорі грошових
зобов'язань в іноземній валюті,
визначення грошового еквівалента в
іноземній валюті, а також на здійснення
перерахунку грошового зобов'язання у
разі зміни НБУ курсу національної
валюти України щодо іноземної валюти
(постанова Вищого господарського суду
України від 20 березня 2013 р. справа №
5006/41/56/2012).

Разом з тим, з вимогою кредитора про
стягнення з відповідача 485,70грн.
інфляційних втрат суд не може
погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 533 Цивільного
кодексу України грошове зобов'язання
має бути виконане у гривнях. Якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

Аналіз ст. 625 Цивільного кодексу
України свідчить про те, що внаслідок
знецінення лише грошова одиниця
України - гривня - підлягає індексації,
а іноземна валюта не підлягає.

Індекс інфляції - це показник, який
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари і послуги, що купує
населення для невиробничих цілей. Ціни
в Україні встановлюються у
національній валюті.

Тому, вимоги ст. 625 Цивільного кодексу
України щодо інфляційних нарахувань
можуть бути застосовані лише у випадку
прострочення грошового зобов'язання у
гривні і не можуть бути застосовані до
ціни у гривні, визначеної з урахуванням
курсу іноземної валюти на час
укладення угоди та на день повернення
коштів (постанова Вищого
господарського суду України від 19
лютого 2014 року справа № 911/2682/13).

Разом з тим, доводи кредитора про
визнання його вимог щодо боржника на
суму 21044,05грн. трьох відсотків річних
підлягають задоволенню з огляду на
положення вимог ст. 625 ЦК України.

Приймаючи до уваги те, що вказані
вимоги кредитора згідно з п. 1 ст.23
Закону України „Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", які виникли
до порушення провадження у справі про
банкрутство, є конкурсними, знайшли
своє підтвердження матеріалами справи,
отже підлягають включенню до реєстру
вимог кредиторів розпорядником майна у
наступному складі та розмірах з
достатніх підстав.

Керуючись ст. ст. 23, 45 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст.ст.5, 86 Господарського
процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Визнати громадянина Словацької
Республіки ОСОБА_8 (закордонний паспорт
серії НОМЕР_3, виданий Прешов 15.06.2011р.,
особистий номер НОМЕР_4 Адреса: 7028,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) кредитором Товариства з
обмеженою відповідальністю „ЛІГНІТ"
(90130, Закарпатська обл.., Іршавський
район, село Ільниця, вул. Радянська,
будинок 75, код ЄДРПУО 00176265) з грошовими
вимогами на суму 739917,87грн. (четверта
черга), з яких 718873,82грн. основної
заборгованості. та 21044,05грн. - 3% річних, а
також на суму 4659грн. (перша черга), з
яких 3441грн. - судові витрати по справі
№301/1904/13-ц, а також 1218грн. - судовий збір
за звернення кредитора з даною заявою.

2. У задоволенні вимог громадянина
Словацької Республіки ОСОБА_8
(закордонний паспорт серії НОМЕР_3,
виданий Прешов 15.06.2011р., особистий номер
НОМЕР_4 Адреса: 7028, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про
визнання кредитором Товариства з
обмеженою відповідальністю „ЛІГНІТ"
(90130, Закарпатська обл.., Іршавський
район, село Ільниця, вул. Радянська,
будинок 75, код ЄДРПУО 00176265) з грошовими
вимогами на суму 485,70грн. збитків від
інфляції відмовити.

Суддя
О.Ф. Ремецькі