м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/6572/14 03.06.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еріка»
до Приватного акціонерного
товариства «Ікс 5 Рітейл Груп Україна»
про стягнення 69 529, 16 грн.
Суддя Ломака В.С.
Представники сторін:
від позивача: Черевко А.С. за
дорученням б/н від 05.03.2014 р.;
від відповідача: Висторобець В.О.
за довіреністю б/н від 24.03.2014 р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Еріка» (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду міста Києва з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Ікс 5 Рітейл Груп Україна» (далі -
відповідач) про стягнення 72 717,34 грн.
Також позивач просив суд витрати по
сплаті судового збору покласти на
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував на те, що відповідно до
укладеного між сторонами договору він
поставив відповідачу товар, який
останнім в порушення взятих на себе
зобов'язань не був оплачений у повному
обсязі, внаслідок чого у нього виникла
заборгованість перед позивачем.
Враховуючи зазначене, позивач вирішив
звернутись до суду за захистом своїх
прав та законних інтересів.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.04.2014 р. порушено провадження
у справі № 910/6572/14, її розгляд
призначено на 20.05.2014 р.
Представник позивача в судовому
засіданні 20.05.2014 р. позов підтримав в
У судове засідання 20.05.2014 р. представник
відповідача не з'явився, 16.05.2014 р. через
відділ діловодства господарського
суду міста Києва подав клопотання про
направлення матеріалів справи №
910/6572/14 за підсудністю до
господарського суду Запорізької
Судом відмовлено у задоволенні
означеного клопотання, з огляду на те,
що станом на дату подачі позову до суду
та дату порушення провадження у справі
№ 910/6572/14 відповідач був зареєстрований
Так, відповідно до ч. 3 ст. 17 ГПК України
справа, прийнята господарським судом
до свого провадження з додержанням
правил підсудності, повинна бути ним
розглянута по суті і в тому випадку,
коли в процесі розгляду справи вона
стала підсудною іншому господарському
суду.
При цьому, в судовому засіданні 20.05.2014 р.
судом встановлено, що
місцезнаходженням відповідача є інша
адреса, ніж та, що зазначена в позовній
заяві. Вказане встановлено судом на
підставі даних Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців згідно з
Інформаційним ресурсом «Пошук даних у
ЄДР» (режим доступу -
відповідачем витягу з ЄДРЮОФОП, з якого
вбачається, що станом на 23.04.2014 р.
юридичною адресою Приватного
акціонерного товариства «Ікс 5 Рітейл
область, місто Запоріжжя, вулиця
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 20.05.2014 р. на підставі ст. 77 ГПК
України розгляд справи відкладено на
02.06.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшла заява про зменшення
розміру позовних вимог, відповідно до
якої він просить стягнути з
відповідача 69 529, 16 грн. основного боргу.
За змістом доданих до вказаної заяви
розрахунків вбачається, що зменшення
розміру позовних вимог обумовлене тим,
що позивач на момент подання позовної
заяви до суду не врахував окремих сум з
взаємозаліків між сторонами та
У судовому засіданні 03.06.2014 р. судом
прийнято до розгляду заяву позивача
про зменшення розміру позовних вимог, у
зв'язку з чим має місце нова ціна
позову, виходячи з якої вирішується
Представник відповідача в судовому
засіданні 03.06.2014 р. проти задоволення
позову заперечив, надав пояснення, що
поставлений позивачем товар дійсно
реалізований, проте, з огляду на те, що
сторонами не підписано Специфікації до
Договору, його ціна не може вважатись
узгодженою, а тому і договір є
У судовому засіданні 03.06.2014 р. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -
16.10.2007 р. між позивачем (продавець) та
відповідачем (покупець) було укладено
Договір на реалізацію продукції № 1408,
відповідно до п. 1.1. якого продавець
зобов'язався передати у власність
покупця, а покупець прийняти та
оплатити на умовах і у порядку,
визначених цим Договором, товар в
асортименті, кількості та за цінами,
вказаними у накладних, що засвідчують
передачу-приймання товару від продавця
покупцю (далі - накладні) та є
невід'ємними частинами цього Договору.
Згідно із п. 3.1. Договору, ціни на товар
вказуються у накладних продавця, що є
додатками до цього Договору. Оплата
здійснюється в національній валюті
У відповідності до п. 3.2. Договору,
покупець зобов'язаний оплачувати кожну
партію переданого продавцем товару по
мірі її реалізації не пізніше 20
банківських днів з дня її реалізації,
але у будь-якому випадку, не раніше
моменту надання продавцем усіх
необхідних документів, що засвідчують
момент передачі товару, підтверджують
його якість та відповідність
установленим стандартам, в тому числі,
податкових накладних та розрахунків
Згідно із п. 4.3. Договору, продавець має
право вимагати, а покупець повинен
повернути неоплачений товар протягом
десяти днів з моменту отримання
письмової вимоги продавця.
Відповідно до п. 5.2. Договору, у разі
неповернення товару продавцю згідно з
п. 4.3. Договору, покупець повинен
протягом двадцяти банківських днів з
моменту отримання письмової вимоги
продавця оплатити вартість
неповернутого товару.
Даний Договір набирає чинності з
моменту його підписання сторонами і
діє до 10.01.2008 р.; якщо жодна із сторін
письмово не заявить іншій стороні про
припинення дії Договору, він
вважається переукладеним на кожний
наступний календарний рік на тих самих
умовах (п. п. 7.1., 7.2.).
Відповідачем проти достовірності
представленого суду примірника
Договору заперечень не подано.
При цьому, суд враховує, що за змістом ч.
1 ст. 267 ГК України договір поставки може
бути укладений на один рік, на строк
більше одного року (довгостроковий
договір) або на інший строк, визначений
угодою сторін. Якщо в договорі строк
його дії не визначений, він вважається
укладеним на один рік.
Враховуючи відсутність доказів
припинення дії Договору та умову про
пролонгацію, суд вважає, що він на
момент здійснення спірних поставок є
Як зазначає позивач та не спростовано
відповідачем станом на 30.09.2013 р. за
останнім обліковувалась
заборгованість у розмірі 87 898,18 грн., про
що сторони в тому числі підписали Акт
звірки взаємних розрахунків від 03.09.2013
У свою чергу, за період з жовтня 2013 р. по
січень 2014 р. позивачем було поставлено
відповідачу товару на суму 64 236,48 грн.,
що підтверджується видатковими
накладними: № 1936 від 03.10.2013 р., № 1940
від 03.10.2013 р., № 1941 від 03.10.2013 р., № 2131 від
17.10.2013 р., № 2132 від 17.10.2013 р., № 2133 від
17.10.2013 р., № 2134 від 17.10.2013 р., № 2324 від
31.10.2013 р., № 2325 від 31.10.2013 р., № 2339 від
01.11.2013 р., № 2349 від 04.11.2013 р., № 2349 від
04.11.2013 р., № 2342 від 01.11.2013 р., № 2566 від
20.11.2013 р., № 2596 від 26.11.2013 р., № 2840 від
13.12.2013 р., № 2841 від 13.12.2013 р., № 2861 від
16.12.2013 р., № 2862 від 16.12.2013 р., № 2985 від
23.12.2013 р., № 3043 від 25.12.2013 р., № 55 від
За поставлений товар відповідач
розрахувався частково, у зв'язку з чим,
враховуючи також здійснені ним
повернення товару та проведення між
сторонами зарахування зустрічних
вимог, у нього утворився борг перед
позивачем в розмірі 69 529, 16 грн.
Позивач звернувся до відповідача в
порядку п. 4.3. Договору з вимогою вих. №
05-14 від 19.03.2014 р. щодо повернення
нереалізованого товару протягом 10 днів
з моменту її отримання, яку було
отримано директором юридичного
департаменту відповідача п.
Зважаючи на те, що відповідач так і не
повернув нереалізований товар, як і не
провів остаточний розрахунок з
позивачем, останній вирішив звернутись
за захистом своїх прав та законних
інтересів до суду.
Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.
Як зазначено в Інформаційному листі
Вищого господарського суду України
«Про практику застосування Вищим
господарським судом України у розгляді
справ окремих норм матеріального
права» № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 р., якщо інше
не встановлено укладеним сторонами
договором або актом цивільного
законодавства, перебіг строку
виконання грошового зобов'язання, яке
виникло на підставі договору
купівлі-продажу, починається з моменту
прийняття товару або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
і положення частини другої статті 530
названого Кодексу, в якій ідеться про
строк (термін) виконання боржником
обов'язку, що не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, до відповідних правовідносин
При цьому, в п. 1.7. Постанови Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
р. № 14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» зазначається, що
нормою ст. 530 ЦК України передбачено,
між іншим, можливість виникнення
обов'язку негайного виконання; такий
обов'язок випливає, наприклад, з
припису частини першої статті 692 ЦК
України, якою визначено, що покупець за
договором купівлі-продажу повинен
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього; відтак якщо
договором або актами цивільного
законодавства не встановлено інший
строк оплати товару, відповідна оплата
має бути здійснена боржником негайно
після такого прийняття, незалежно від
того, чи пред'явив йому кредитор
пов'язану з цим вимогу.
В той же час, при укладенні спірного
Договору його сторони визначили, що
продавець має право вимагати, а
покупець повинен повернути
неоплачений товар протягом десяти днів
з моменту отримання письмової вимоги
Відповідно до п. 5.2. Договору, у разі
неповернення товару продавцю згідно з
п. 4.3. Договору, покупець повинен
протягом двадцяти банківських днів з
моменту отримання письмової вимоги
продавця оплатити вартість
неповернутого товару.
Слід зазначити, що відповідач не надає
суду належних та допустимих доказів
того, що поставлений позивачем товар не
був ним реалізований та обліковується
на бухгалтерському обліку відповідача.
Ненадання доказів реалізації товару,
як і доказів його зберігання
суперечить принципу добросовісності
господарських зобов'язань та може бути
розцінено як зловживання
процесуальними правами з метою
ухилення від обов'язку з оплати
відповідного товару.
Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи
Враховуючи зазначене, суд приходить до
висновку, що строк з виконання
зобов'язання з оплати поставленого
позивачем товару настав.
Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних випадках ставляться.
Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
Не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка з
мотиву, що зобов'язання другої сторони
за іншим договором не було виконано
Так, відповідачем не надано суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження відсутності основного
боргу, у зв'язку з чим позовні вимоги
підлягають задоволенню в сумі
існуючого на момент розгляду справи
розміру заборгованості.
Щодо заперечень відповідача відносно
того, що спірний Договір є неукладеним,
суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 2.6. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 р. № 11 «Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними», визначення
договору як неукладеного може мати
місце на стадії укладення договору, а
не за наслідками виконання його
Пунктом 3.1. Договору сторони визначили,
що ціни на товар в тому числі
вказуються у накладних продавця.
Відповідні накладні були підписані
відповідачем без зауважень щодо
визначеної в них ціни, відповідач
здійснював їх часткову оплату, у
зв'язку з чим слід вважати, що сторони
дійшли згоди відносно ціни товару.
Таким чином, під час розгляду даної
справи, судом встановлено, що відносно
оспорюваного договору сторонами
узгоджено всі істотні умови, а
відповідно він є укладеним. Більше
того, сторони виконували взяті на себе
зобов'язання за цим договором.
Матеріалами справи підтверджується, що
сторонами було узгоджено предмет
договору поставки та визначено ціну,
асортимент та кількість товару, в тому
числі шляхом підписання видаткових
накладних, копії яких долучено до
матеріалів справи.
В зв'язку з вищевикладеним, суд не
погоджується з доводами відповідача.
При цьому, суд також враховує те, що
оскільки за змістом підписаних
видаткових накладних сторони
визначили, що поставка здійснюється
відповідно до умов спірного Договору і
відповідач вказаний товар прийняв без
будь-яких заперечень, вказане свідчить
про те, що складанням видаткових
накладних, а також своїми
конклюдентними діями сторони погодили,
що такий товар постачається саме
згідно з укладеним між сторонами
Договором та за визначеною в накладних
Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом
встановлено, що відповідач неналежним
чином виконував взяті на себе обов'язки
щодо оплати вартості поставленого йому
товару, позовні вимоги підлягають
задоволенню з урахуванням наведеного.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Ікс 5 Рітейл
груп Україна» (69500, місто Запоріжжя,
вулиця Східна, будинок 3, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еріка» (03148, місто
Київ, вулиця Жмеринська, будинок 32-А,
квартира 83, ) 69 529
(шістдесят дев'ять тисяч п'ятсот
двадцять дев'ять) грн. 16 коп. основного
боргу та 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.

3. Після вступу рішення в законну
силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 10.06.2014 р.

Суддя
В.С. Ломака