ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2014
Справа № 917/568/14

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (поштова адреса :
АДРЕСА_4)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,
АДРЕСА_2

про : (1) стягнення 155 008,88 грн.,

(2) розірвання договору найму (оренди)
нежитлових приміщень від 12.07.2011 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, реєстровий №
1864

Суддя Ківшик О.В.

Представники :

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися.

27.05.2014 р. у судовому засіданні
відповідно до ст. 85 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення, залучено її до
матеріалів справи та повідомлено про
термін виготовлення повного тексту
судового рішення.

Суть спору : розглядається позов
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 155 008,88 грн. заборгованості, що
виникла внаслідок неналежного
виконання останнім умов укладеного
12.07.2011 р. між сторонами договору найму
(оренди) нежитлових приміщень (основний
борг за період з липня 2013 року по лютий
2014 року включно), а також розірвання
цього договору відповідно до п. 8.1
останнього та приписів ст. 651
Цивільного кодексу України.

Позивач представництво у судове
засідання не забезпечив, про причини
цього суд не повідомив. Останній
відповідно до пп. 2.6.15 Інструкції з
діловодства в господарських судах
України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" був належним чином та
завчасно повідомлений про дату, час і
місце проведення судового засідання. У
минулому судовому засіданні
представник позивача наполягав на
позовних вимогах за мотивами позовної
заяви.

Відповідач представництво у судове
засідання вдруге не забезпечив, вимоги
суду не виконав, про причини цього суд
не повідомив. Останній відповідно до
пп. 2.6.15 Інструкції з діловодства в
господарських судах України та пп. 3.9.1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" був належним чином та
завчасно повідомлений про дату, час і
місце проведення судових засідань, а
також про покладені на нього обов'язки,
про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах
справи доказів для розгляду спору по
суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифікована Законом України від
17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на
розгляд його справи упродовж розумного
строку, закінчення встановленого ст. 69
ГПК України строку вирішення спору,
відсутність клопотання щодо
продовження строку вирішення спору,
суд не оцінює вказану обставину як
підставу для подальшого відкладення
розгляду справи. Спір розглядається за
наявними матеріалами відповідно до ст.
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача (у минулому судовому
засіданні), оцінивши надані докази, суд,

встановив:

20.07.2011 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі -
наймодавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі -
наймач) було укладено Договір найму
(оренди) нежитлових приміщень (далі -
договір), який має невід'ємний додаток
"Плата за користування майном та
порядок здійснення розрахунків".

При цьому сторони узгодили, зокрема,
наступне :

- наймодавець зобов'язується передати,
а наймач - прийняти у тимчасове платне
користування для використання у
господарській діяльності нежитлові
приміщення 2-го поверху №1-3, 3А, 4 в літ.
"А-2" загальною площею 362,7 кв. м., що
знаходяться за адресою : АДРЕСА_3 (п. 1.1
Договору);

- за користування об'єктом найму наймач
зобов'язується сплачувати наймодавцю
плату, яка підлягає нарахуванню і
сплаті з дня передачі позивачем об'єкта
найму до дня його повернення (п. 4.1
Договору);

- розмір орендної плати за один місяць
користування об'єктом найму на дату
укладення цього договору складає 18 135,00
грн. Орендна плата сплачується
наймачем щомісячно, не пізніше 10-го
числа місяця, наступного за місяцем, за
який проводиться оплата. Орендна плата
сплачується відповідачем в гривнях в
безготівковій формі шляхом
перерахування (внесення) на
банківський рахунок позивача. Орендна
плата, що підлягає сплаті за
відповідний період користування
об'єктом найму у гривнях, визначається
виходячи з встановленого в доларах США
еквіваленту розміру орендної плати за
офіційним курсом на день платежу (п. 4.2 -
4.5 Договору);

- даний договір діє з 01.10.2011 р. до 01.10.2018
р. (п. 2.1 Договору);

- цей договір може бути розірваний за
рішенням суду на вимогу наймодавця у
разі невнесення наймачем орендної
плати протягом 3-х місяців підряд (пп. "а"
п. 8.4 Договору).

Вищезазначений Договір посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
реєстровий № 1864.

Відповідно до акту від 20.07.2011 р.
приймання-передачі нежитлових
приміщень в оренду позивач передав, а
відповідач прийняв в строкове платне
користування нежитлові приміщення
(об'єкт оренди) 2-го поверху №1-3, 3А, 4 в
літ. "А-2" загальною площею 362,7 кв. м., що
знаходяться за адресою : АДРЕСА_3 (копія
наявна у матеріалах справи, а.с. 19).
Зазначений акт підписаний
представниками сторін та засвідчений
печатками.

В порушення прийнятих на себе
зобов'язань за Договором відповідач
систематично не проводив розрахунків
по орендній платі. На момент подання
позову за даними позивача
заборгованість відповідача складає 155
008,88 грн. за період з липня 2013 року по
лютий 2014 року включно.

З огляду на вищевикладене, позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 155 008,88 грн.
заборгованості, що виникла внаслідок
неналежного виконання останнім умов
укладеного 12.07.2011 р. між сторонами
договору найму (оренди) нежитлових
приміщень (основний борг за період з
липня 2013 року по лютий 2014 року включно),
а також розірвання цього договору
відповідно до п. 8.1 останнього та
приписів ст. 651 Цивільного кодексу
України.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Положеннями статей 627, 628
Цивільного кодексу України визначено,
що відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином та в установлений строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається. Статтею
193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Не
допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного
договору, кореспондуючи права та
обов'язки його сторін, суд дійшов
висновку, що оцінка правомірності
заявлених вимог має здійснюватись з
урахуванням приписів законодавства,
які регламентують правовідносини з
оренди.

У відповідності до ст. 283
Господарського кодексу України за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності, до відносин
оренди застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Статтею 759
Цивільного Кодексу України
встановлено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк. Відповідно до п. 3 ст. 285
Господарського кодексу України
орендар зобов'язаний своєчасно і в
повному обсязі сплачувати орендну
плату, одностороння відмова від
договору оренди в силу п. 1 ст. 291
Господарського кодексу України не
допускається. Зазначене також
кореспондується з п. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України визначено, де
встановлено, що за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України,
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України та ст. 202 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання припиняється, зокрема,
виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач свої зобов'язання за
Договором щодо сплати орендних
платежів систематично не виконував,
заборгованість останнього перед
позивачем на момент прийняття рішення
складає 155 008,88 грн..

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 155 008,88 грн. основного боргу
за період з липня 2013 року по лютий 2014
року включно підтверджені
документально та нормами
матеріального права, відповідачем не
спростовані, а тому підлягають
задоволенню.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 651 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Як вже зазначалось у описовій частині
даного рішення, у п. 2.1 Договору сторони
встановили строк дії договору до 01.10.2018
р., проте пп. "а" п. 8.4 Договору
передбачає можливість розірвання
договору за рішенням суду на вимогу
наймодавця у разі невнесення наймачем
орендної плати протягом 3-х місяців
підряд. Матеріалами справи
підтверджується факт невнесення
відповідачем орендної плати більше ніж
три місяці, а саме : з липня 2013 року по
лютий 2014 року.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині розірвання укладеного
між сторонами Договору найму (оренди)
нежитлових приміщень від 12.07.2011 р.
підтверджені документально та нормами
матеріального права, відповідачем не
спростовані, а тому підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Допустимих доказів в спростування
вищевикладеного чи будь-яких
обґрунтованих заперечень по суті спору
відповідач суду не надав.

За викладеного, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги
підтверджені документально та нормами
матеріального права, не спростовані
відповідачем, а тому підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
понесені позивачем при пред'явленні
даного позову судові витрати зі сплати
судового збору покладаються на
відповідача.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст. 43, ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82-85 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (поштова
адреса : АДРЕСА_4), ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) - 155 008,88 грн. основного
боргу та 4 318,16 грн. витрат по сплаті
судового збору.

Видати наказ з набранням чинності цим
рішенням.

3. Розірвати Договір найму (оренди)
нежитлових приміщень від 12.07.2011 р.,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, реєстровий №
1864.

Повне рішення складене 02.06.2013 р.

Суддя

О.В.Ківшик

Примітка : Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 цього Кодексу. Рішення може
бути оскаржено протягом десяти днів з
дня прийняття рішення, а у разі якщо у
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
- з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією.