ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2014 р.
Справа № 911/718/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О.
Д.

за участю представників учасників
процесу:

від позивача: Смулянський О. В.
(довіреність № 01-01 від 09.04.2014 р.);

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Агенція спортивних
розваг", м. Київ

до Гвоздівської сільської ради, с.
Гвоздів, Васильківський район

за участю третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача, - ОСОБА_2, м.
Васильків

про визнання незаконним та скасування
рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ „Агенція спортивних розваг"
звернулось в господарський суд
Київської області із позовом до
Гвоздівської сільської ради про
визнання незаконним та скасування
рішення № 3-3 від 28.07.2012 р. „Про надання
дозволу на розробку проекту із
землеустрою гр. України ОСОБА_2"
Гвоздівської сільської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем
тим, що рішення № 3-3 від 28.07.2012 р. „Про
надання дозволу на розробку проекту із
землеустрою гр. України ОСОБА_2"
Гвоздівської сільської ради було
прийнято всупереч положенням
Цивільного кодексу України, Земельного
кодексу України, іншим
нормативно-правовим актам - із
порушенням підстав та процедури
надання третій особі дозволу на
розробку проекту із землеустрою.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 11.03.2014 р. порушено
провадження у справі № 911/718/14 за
позовом ТОВ „Агенція спортивних
розваг" до Гвоздівської сільської ради
про визнання незаконним та скасування
рішення і призначено її розгляд у
судовому засіданні за участю
представників учасників процесу на
26.03.2014 р. Також, даною ухвалою суду
залучено до участі у справі у якості
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача, - ОСОБА_2.

24.03.2014 р. до канцелярії суду від
відповідача надійшов відзив № 87 від
18.03.2014 р. на позов, у якому він просить
суд відмовити позивачу у задоволенні
позову повністю.

26.03.2014 р. перед судовим засіданням до
канцелярії суду від відповідача
надійшла заява № 103 від 26.03.2014 р., у якій
просить суд розглядати справу без
участі його представника.

26.03.2014 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 09.04.2014 р.

09.04.2014 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 23.04.2014 р.

23.04.2014 р. у судовому засіданні
представник позивача надав усні
пояснення щодо своїх позовних вимог,
позовні вимоги підтримав, вважає їх
обґрунтованими і правомірними та
такими, що підлягають задоволенню з
підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, хоча про судове
засідання був повідомлений належним
чином, про причини своєї неявки у
судове засідання суд не повідомив,
відзив на позовну заяву та інші
документи, витребувані судом, надав.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, хоча про судове
засідання був повідомлений належним
чином, про причини своєї неявки у
судове засідання суд не повідомив,
документи, витребувані судом, не надав.

За наслідками судового засідання судом
оголошено вступну і резолютивну
частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників
учасників процесу, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Київської області від 20.12.2005 р. у справі
№ 291/16-2005 зобов'язано Гвоздівську
сільську раду внести зміни до списку
осіб, які мають право на майновий пай
підприємства, анулювати попередні
свідоцтва та видати нове свідоцтво на
ім'я ТОВ „Агенція спортивних розваг" на
сумарну номінальну вартість
викуплених майнових паїв 139 120, 00 грн або
62, 009 % при загальній вартості майна
пайового фонду реорганізованого КСП
„Данко" на 01.01.2000 р. 224 355, 00 грн (вказана
постанова залишена без змін ухвалою
Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 03.04.2006 р. у
справі № 291/16-2005).

Гвоздівською сільською радою було
видано Товариству з обмеженою
відповідальністю „Агенція спортивних
розваг" наступні свідоцтва про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства (майнові сертифікати):

? Серія КИ-VII № 615181 на 62, 009 %
вартості майна пайового фонду;

? Серія КИ-VII № 615185 на 3, 576 % вартості
майна пайового фонду;

? Серія КИ-VII № 615187 на 12, 845 %
вартості майна пайового фонду;

? Серія КИ-VII № 615188 на 18, 961 %
вартості майна пайового фонду;

? Серія КИ-VII№ 615189 на 1, 414 % вартості
майна пайового фонду, що загалом
становить 98, 805 % вартості майна
пайового фонду КСП „Данко".

Відповідно до довідки від 07.10.2008 р. № 270,
виданої Гвоздівською сільською радою,
земельна ділянка, загальною площею 26, 168
га (кадастрові № 01 046 0013; № 01
039 0001) знаходиться в межах села Гвоздів,
Васильківського району Київської
області по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. На
зазначеній земельній ділянці
знаходяться об'єкти нерухомого майна,
що входить до складу майна, яке
належить співвласникам майнових паїв
КСП „Агрофірма „Данко".

Як вбачається з довідки Гвоздівської
сільської ради від 07.10.2008 р.,
співвласники майнових паїв КСП
„Агрофірма „Данко" входять до списку
осіб, які мають право на майновий пай
члена КСП „Агрофірма „Данко" при
загальній вартості майна пайового
фонду станом на 01.01.2000 р. 224 355, 00 грн.

Постановою слідчого в ОВС СУ ГУМВС
України в Київській області від 26.07.2006
порушено кримінальну справу щодо
ОСОБА_3

Постановою слідчого в ОВС СУ ГУМВС
України в Київській області від 15.05.2006
комплекс та земельну ділянку, що
розташовані в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 -
визнано речовими доказами та приєднано
до кримінальної справи.

Постановою слідчого в ОВС СУ ГУМВС
України в Київській області від 15.05.2006
накладено арешт на об'єкт злочинних дій
- земельну ділянку площею 26,168 га, яка
розташована в с. Гвоздів
Васильківського району Київської
області з забороною продажу,
перереєстрації, застави та будь-яких
інших дій, спрямованих на відчуження
вказаної земельної ділянки.

Постановою слідчого в ОВС СУ ГУМВ від
14.05.2007 накладено арешт на комплекс, що
розташований в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1
з забороною продажу, перереєстрації,
розукомплектування, знищення, вивозу,
застави та будь-яких інших дій,
спрямованих на відчуження вказаного
комплексу.

Рішенням господарського суду
Київської області від 10.12.2013 р. у справі
№ 911/4009/13 за позовом ТОВ
„Агенція спортивних розваг" до
Гвоздівської сільської ради за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Головного
управління Держземагенства у
Київській області та за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - ТОВ „Астеліт", ТОВ
„Гвоздів-Універсал", ТОВ
„Гвоздів-Агро" про визнання незаконним
та скасування рішення позов задоволено
повністю та вирішено визнати
незаконним та скасувати рішення
Гвоздівської сільської ради від 02.06.2012
р. № 4-9 „Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення в оренду земельної ділянки
ТОВ „Астеліт" для будівництва та
обслуговування телекомунікаційного
обладнання (базової станції
стільникового зв'язку)", і присуджено до
стягнення з Гвоздівської сільської
ради на користь ТОВ „Агенція
спортивних розваг" 1147, 00 грн судового
збору.

Згідно ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 цього ж кодексу
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
вищевказані обставини були
встановлені рішенням господарського
суду Київської області від 10.12.2013 р. у
справі № 911/4009/13 за позовом ТОВ
„Агенція спортивних розваг" до
Гвоздівської сільської ради за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Головного
управління Держземагенства у
Київській області та за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - ТОВ „Астеліт", ТОВ
„Гвоздів-Універсал", ТОВ
„Гвоздів-Агро" про визнання незаконним
та скасування рішення.

Отже, суд дійшов висновку, що
вищевказані обставини є доведеними і
не підлягають доказуванню на підставі
ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального
кодексу України.

Рішенням № 3-3 від 28.07.2012 р. „Про надання
дозволу на розробку проекту із
землеустрою гр. України ОСОБА_2"
Гвоздівської сільської ради вирішено,
у тому числі, надати дозвіл громадянину
України ОСОБА_2 на розробку проекту із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність площею 0, 15 га - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_3.

Як було зазначено вище, позивач у своїй
позовній заяві просить суд визнати
незаконним та скасувати рішення № 3-3
від 28.07.2012 р. „Про надання дозволу на
розробку проекту із землеустрою гр.
України ОСОБА_2" Гвоздівської сільської
ради.

З приводу вказаної позовної вимоги
позивача суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно з ст. 7 Закону України „Про
колективне сільськогосподарське
підприємство" об'єктами права
колективної власності підприємства є
земля, інші основні та оборотні засоби
виробництва, грошові та майнові внески
його членів, вироблена ними продукція,
одержані доходи, майно, придбане на
законних підставах. Об'єктами права
власності підприємства є також частки
у майні та прибутках міжгосподарських
підприємств та об'єднань, учасником
яких є підприємство. Майно у
підприємстві належить на праві
спільної часткової власності його
членам. Суб'єктом права власності у
підприємстві є підприємство як
юридична особа, а його члени - в частині
майна, яку вони одержують при виході з
підприємства.

Відповідно до ст. 9 цього ж закону до
пайового фонду майна членів
підприємства включається вартість
основних виробничих і оборотних
фондів, створених за рахунок
діяльності підприємства, цінні папери,
акції, гроші та відповідна частка від
участі в діяльності інших підприємств
і організацій. Уточнення складу і
вартості пайового фонду майна членів
підприємств, у тому числі
реорганізованих, проводиться за
методикою, що затверджується Кабінетом
Міністрів України. Право членів
підприємства на пайовий фонд майна
залежить від їх трудового внеску. Члену
підприємства щорічно нараховується
частина прибутку залежно від частки у
пайовому фонді, яку за його бажанням
може бути виплачено або зараховано у
збільшення частки в пайовому фонді. Ці
відносини регулюються статутом
підприємства. Пай є власністю члена
підприємства. Право розпоряджатися
своїм паєм за власним розсудом член
підприємства набуває після припинення
членства в підприємстві. Пай може
успадковуватися відповідно до
цивільного законодавства України та
статуту підприємства. У разі виходу з
підприємства його члени мають право на
пай натурою, грішми або цінними
паперами відповідно до розміру та
структури пайового фонду або в іншій,
за згодою сторін, формі. Спори, що
виникають при здійсненні цього права,
розглядаються судом.

Змістом відносин власників майнових
паїв щодо майна пайового фонду
реорганізованого КСП „Агрофірма
„Данко" є набуття та реалізація права
спільної часткової власності на
зазначене майно, при чому розмір частки
в праві на майно (а не розмір частки
майна в натурі) визначається вартістю
майнового паю (визначеної залежно від
трудової участі в діяльності
підприємства, а також участі у
збільшенні майна колективного
підприємства після його створення), на
який його власнику видається свідоцтво
про право власності на майновий пай.

Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу
України майном як особливим об'єктом
вважаються окрема річ, сукупність
речей, а також майнові права та
обов'язки. Майнові права є неспоживною
річчю. Майнові права визнаються
речовими правами.

Статтею 3 Закону України „Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні"
передбачено, що майновими правами
визнаються будь-які права, пов'язані з
майном, відмінні від права власності, у
тому числі права, які є складовими
частинами права власності (права
володіння, розпорядження,
користування), а також інші специфічні
права та права вимоги.

За таких обставин частка позивача в
праві на майно пайового фонду КСП
„Агрофірма „Данко" (а не право
власності на частку майна), є майновим
правом та підлягає захисту судом на
загальних підставах.

Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 116 Земельного кодексу
України (в редакції чинній на момент
виникнення спірних відносин) громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та
юридичними особами на земельні
ділянки, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,
відбувається в порядку, визначеному
частиною першою статті 128 цього
Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Надання у користування земельної
ділянки, що перебуває у власності або у
користуванні, провадиться лише після
вилучення (викупу) її в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 118 цього ж кодексу (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У разі якщо земельна
ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Частинами 6, 7 ст. 118 цього ж кодексу (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) передбачено, що
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Рада міністрів Автономної Республіки
Крим, районна, Київська чи
Севастопольська міська державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян особами, які
мають відповідні дозволи (ліцензії) на
виконання цих видів робіт, у строки, що
обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до ст. 140 цього ж кодексу (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) підставами
припинення права власності на земельну
ділянку є:

а) добровільна відмова власника від
права на земельну ділянку;

б) смерть власника земельної ділянки за
відсутності спадкоємця;

в) відчуження земельної ділянки за
рішенням власника;

г) звернення стягнення на земельну
ділянку на вимогу кредитора;

ґ) відчуження земельної ділянки з
мотивів суспільної необхідності та для
суспільних потреб;

д) конфіскація за рішенням суду;

е) невідчуження земельної ділянки
іноземними особами та особами без
громадянства у встановлений строк у
випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 141 цього ж кодексу (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) підставами
припинення права користування
земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного
податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

Згідно ст. 78
Кримінально-процесуального кодексу
України (в редакції чинній на момент
виникнення спірних відносин) речовими
доказами є предмети, які були знаряддям
вчинення злочину, зберегли на собі
сліди злочину або були об'єктом
злочинних дій, гроші, цінності та інші
речі, нажиті злочинним шляхом, і всі
інші предмети, які можуть бути засобами
для розкриття злочину і виявлення
винних або для спростування
обвинувачення чи пом'якшення
відповідальності.

Відповідно до ст. 126 цього ж кодексу (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) забезпечення
цивільного позову і можливої
конфіскації майна провадиться шляхом
накладення арешту на вклади, цінності
та інше майно обвинуваченого чи
підозрюваного або осіб, які несуть за
законом матеріальну відповідальність
за його дії, де б ці вклади, цінності та
інше майно не знаходилось, а також
шляхом вилучення майна, на яке
накладено арешт. Накладення арешту на
вклади зазначених осіб проводиться
виключно за рішенням суду.

Майно, на яке накладено арешт,
описується і може бути передане на
зберігання представникам підприємств,
установ, організацій або членам родини
обвинуваченого чи іншим особам. Особи,
яким передано майно, попереджаються
під розписку про кримінальну
відповідальність за його незбереження.

Не підлягають описові предмети першої
потреби, що використовуються особою, у
якої проводиться опис, і членами її
родини. Перелік цих предметів
визначено в Додатку до Кримінального
кодексу України.

Арешт майна і передача його на
зберігання оформляються протоколом,
який підписується особою, що проводила
опис, понятими і особою, яка прийняла
майно на зберігання. До протоколу
додається підписаний цими особами опис
переданого на зберігання майна.

Для встановлення вартості описаного
майна в необхідних випадках
запрошується спеціаліст, який також
підписує протокол і опис майна з його
оцінкою.

Накладення арешту на майно
скасовується постановою слідчого, коли
в застосуванні цього заходу відпаде
потреба.

Статтею 152 Земельного кодексу України
передбачено, що держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених
законом, способів.

Як вбачається із матеріалів справи,
спірна земельна ділянка для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд, площею 0, 15 га, яка знаходиться в
АДРЕСА_3, щодо якої Гвоздівською
сільською радою було прийнято
оспорюване рішення в інтересах третьої
особи - ОСОБА_2 на момент його прийняття
була і є частиною земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
(господарські будівлі і двори), площею
22, 5856 га, кадастровий номер №
:01:039:0001 за адресою: Київська
область, Васильківський район, с.
Гвоздів, АДРЕСА_2, на якій знаходяться
об'єкти нерухомого майна, що входить до
складу майна, яке належить
співвласникам майнових паїв КСП
„Агрофірма „Данко", власником 98, 805 %
яких є позивач - ТОВ „Агенція
спортивних розваг", що підтверджується
схемою розташування земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
(господарські будівлі і двори) площею 22,
5856 га, кадастровий номер № :01:039:0001
за адресою: Київська область,
Васильківський район, с. Гвоздів,
АДРЕСА_2, наявною у матеріалах справи.

Факт накладення арешту та чинності
останнього на момент прийняття
оскаржуваного рішення щодо спірної
земельної ділянки також
підтверджується Інформаційними
довідками з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
наявними у матеріалах справи.

У процесі розгляду справи судом
встановлено, що оспорюване рішення
було прийнято Гвоздівською сільською
радою в інтересах третьої особи -
ОСОБА_2 щодо земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд, площею 0, 15 га, яка знаходиться в
АДРЕСА_3, із порушенням положень
Земельного кодексу України, Закону
України „Про колективне
сільськогосподарське підприємство",
Кримінально-процесуального кодексу
України та інших нормативно-правових
актів України - без прийняття рішення
про зміну цільового призначення
спірної земельної ділянки, без зняття
обтяжень щодо такої земельної ділянки.

Отже, враховуючи вищевикладене та те,
що, як було встановлено судом у процесі
розгляду справи, рішення № 3-3 від 28.07.2012
р. „Про надання дозволу на розробку
проекту із землеустрою гр. України
ОСОБА_2" було прийнято Гвоздівською
сільською радою із порушенням положень
Земельного кодексу України, Закону
України „Про колективне
сільськогосподарське підприємство",
Кримінально-процесуального кодексу
України та інших нормативно-правових
актів України - без прийняття рішення
про зміну цільового призначення
спірної земельної ділянки, без зняття
обтяжень щодо такої земельної ділянки,
і таке рішення порушує права та законні
інтереси позивача, а тому позовна
вимога позивача до відповідача про
визнання його незаконним та
скасування, є законною і обґрунтованою,
та такою, що підлягає задоволенню у
повному обсязі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
обставини справи, позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати
рішення № 3-3 від 28.07.2012 р. „Про надання
дозволу на розробку проекту із
землеустрою гр. України ОСОБА_2"
Гвоздівської сільської ради
(ідентифікаційний код 04359212).

3. Стягнути з Гвоздівської
сільської ради (ідентифікаційний код
04359212) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю „Агенція спортивних
розваг" (ідентифікаційний код 33640533)
судові витрати 1 218 (одна тисяча двісті
вісімнадцять) грн 00 (нуль) коп. судового
збору.

Суддя
В. М. Бацуца

Повний текст рішення підписаний

23 травня 2014 р.