КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2014 р. Справа№ 925/116/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко А.І.

представники сторін в судове засідання
не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Черкаси

на рішення Господарського суду
Черкаської області від 25.03.2014 року

у справі № 925/116/14 (суддя: Спаських Н.М.)

за позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси

до ПАТ "Державний ощадбанк України" в
особі філії - черкаського обласного
управління, територіально
відокремленого безбалансового
відділення № 10023/034 про стягнення 889,80
грн. та зобов'язання перерахувати кошти

ВСТАНОВИВ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Черкаси (далі - позивач) звернулося до
Господарського суду Черкаської
області позовом до ПАТ "Державний
ощадбанк України" в особі філії -
черкаського обласного управління,
територіально відокремленого
безбалансового відділення № 10023/034
(далі - відповідач) з вимогами про
стягнення 889,80 грн. коштів, які були
попередньо перераховані на користь
ОСОБА_2 та про зобов'язання
перерахувати їх на рахунок Фонду в УДК
Черкаської області.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 25.03.2014р. у справі
№925/116/14 у задоволені позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Черкаси звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить Київський
апеляційний господарський суд
скасувати рішення Господарського суду
Черкаської області від 25.03.2014р. у справі
№925/116/14 та прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
Господарський суд Черкаської області
неповно з'ясував обставини справи,
визнав обставини встановленими, які є
недоведеними і мають значення для
справи, неправильно застосував норми
матеріального та процесуального права.

Крім того, апелянт зазначає, що судом
першої інстанції не було з'ясовано
питання щодо знаходження спірних
коштів в банку. При цьому, скаржник
зазначає, що угода №44 між ВАТ
"Державний ощадний банк України" та
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України"
втратила свою чинність.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014р. у
справі №925/116/14, скарга прийнята до
розгляду та порушено апеляційне
провадження.

Представники сторін в засідання
Київського апеляційного
господарського суду 28.05.2014р. не
з'явилися, були належним чином
повідомлені про місце та час розгляду
апеляційної скарги, що підтверджується
поштовими повідомленнями №№05273505,
05273513.

Представники сторін в судове засідання
Київського апеляційного
господарського суду 28.05.2014р. не
з'явилися, були належним чином
повідомлені про місце та час розгляду
апеляційної скарги, що підтверджується
відміткою відділу діловодства на
зворотному боці ухвали Київського
апеляційного господарського суду від
14.04.2014р.

Крім того, враховуючи, що судом явка
уповноважених представників сторін в
судове засідання обов'язковою не
визнавалася, сторони не скористалися
належними їм процесуальними правами
приймати участь в судовому засіданні
28.05.2014р., Київський апеляційний
господарський суд дійшов висновку про
можливість розгляду справи у
відсутності представників сторін за
наявними в ній матеріалами на підставі
ст. 101 Господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
Київський апеляційний господарський
суд вважає, що рішення Господарського
суду Черкаської області від 25.03.2014р.
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Черкаси - без
задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, та підтверджується
матеріалами справи, 13.12.2000 р. між ВАТ
"Державний ощадний банк України" та
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України"
укладено угоду №44, згідно з якою
позивач (Клієнт, Фонд) доручає, а
відповідач (Банк) бере на себе
зобов'язання здійснювати зарахування
на поточні (вкладні) рахунки
застрахованих осіб (громадян), відкриті
в його установах, та виплату цих
страхових виплат застрахованим особам
на платній основі через установи
Банку.

Відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності " громадянці ОСОБА_2
було призначено перераховану страхову
виплату в розмірі 612,97 грн. на місяць
безстроково згідно постанови від 29.03.2013
року № 2301/10107/10107/369.

Кошти гр. ОСОБА_2 зараховувалися на
банківський рахунок за окремим
договором із відповідачем про
відкриття банківського рахунку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" одним із основних
завдань страхування від нещасного
випадку є відшкодування шкоди,
пов'язаної з втратою застрахованими
особами заробітної плати або
відповідної її частини під час
виконання трудових обов'язків, надання
їм соціальних послуг у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, а також у разі їх
смерті здійснення страхових виплат
непрацездатним членам їх сімей.

Згідно ст. 28 цього Закону страховими
виплатами є грошові суми, які згідно із
статтею 21 цього Закону Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків виплачує застрахованому чи
особам, які мають на це право, у разі
настання страхового випадку; за
статтею 40 вказаного Закону страхові
виплати провадяться щомісячно, а за
бажанням одержувачів ці суми можуть
перераховуватися на їх особові рахунки
в банку.

Пунктами 1.2, 1.8 та 1.9 Порядку
призначення, перерахування та
проведення страхових виплат,
затвердженого Постановою правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 27
квітня 2007 року N 24 передбачено, що у разі
настання страхового випадку
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України зобов'язані
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які мають
на це право, зокрема, виплачується
щомісячна страхова виплата в разі
часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого. Суми страхових
виплат отримуються застрахованими
особами шляхом їх перерахування на
особові рахунки в банку.

Так, позовні вимоги були мотивовані
тим, що було отримано інформацію про
смерть гр. ОСОБА_2 що настала
ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі чого
постановою від 13.09.2013 року № 230/10107/10107/199
цій особі було припинено щомісячні
страхові виплати. Проте, за період з
18.07.2013р., по 31.08.2013р., було перераховано
до Черкаського обласного управління
ПАТ «Державний ощадний банк України»
страхові кошти в розмірі 889 грн. 80 коп.

Відповідно до положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань
України здійснює державне соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та профзахворювання, в
тому числі відшкодування матеріальної
та моральної шкоди потерпілим та
членам їх сімей.

При цьому вказаним Порядком
призначення, перерахування та
проведення страхових виплат,
затвердженого Постановою правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 27
квітня 2007 року N 24 передбачено, що
страхові виплати на користь
постраждалих осіб є щомісячними.

Норми про те, що розмір щомісячної
виплати Фонд має право ділити на
кількість днів, які фактично прожила за
конкретний місяць застрахована особа,
Порядок та ЗУ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" не
передбачають.

Спірні кошти розраховані позивачем із
двох місячних платежів по 612,97 грн. за
липень та серпень 2013р., з яких
підлягаючими до повернення позивач
вважає серпневий платіж у повній сумі
та липневий платіж в частині за період
19-31 липня 2013 року, що в загальній сумі
складає 889,80 грн.

Київський апеляційний
господарський суд погоджується з
висновками суду першої інстанції що
страхова виплата позивача не може бути
прирівняна до заробітку, як зарплати
працівника, яку він отримує за фактично
відпрацьовані календарні дні у місяці
з огляду на наступне.

Так, померла ОСОБА_2 з фонду
отримувала страхову виплату в зв'язку
із частковою чи повною втратою нею
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку у фіксованому розмірі
щомісячно, то при цьому не може мати
значення, скільки днів вона прожила у
місяці, за який отримує страхову
виплату. На розмір страхової виплати
може впливати лише зміна розміру
заробітку по її робочому місцю, що
врегульовано розділами 4,5 Порядку від
27.04.2007 року.

Таким чином, право Фонду на повернення
частини місячного платежу саме
внаслідок смерті застрахованої особи
ОСОБА_2 у липні 2013 року, за який слід
виплачувати страховий платіж, Порядком
прямо не передбачено і це суперечить
природі страхової виплати як місячного
(а не щоденного) платежу.

17.12.2013 року позивач звернувся до
відповідача з листом про повернення
виплачених гр. ОСОБА_2 коштів за період
липня та серпня 2013 року в загальній
сумі 889,80 грн.

Умовами угоди між сторонами № 44 про
зарахування на особові рахунки та
виплату страхових виплат
застрахованим від 13.12.2000 року не
передбачено обов'язку банку проводити
повернення коштів, які Фонд
перерахував для зарахування на рахунки
одержувачів після їх смерті.

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу, зокрема, вказав, що кошти з
рахунків клієнтів банки списують лише
за дорученням власників цих рахунків
або на підставі платіжних вимог
стягувачів у разі примусового списання
коштів, а тому банк не має ніякого
відношення до коштів, які зарахувалися
на рахунок фізичної особи і спір слід
вирішувати між позивачем та
спадкоємцями померлої особи, а
банківська установа не може у такому
випадку бути належним відповідачем.

Відповідно до ст. 1071 Цивільного кодексу
України грошові кошти можуть бути
списані з рахунка клієнта без його
розпорядження на підставі рішення
суду, а також у випадках, встановлених
законом чи договором між банком і
клієнтом.

Крім того, ані суду першої інстанції,
ані суду апеляційної інстанції,
позивач не надав належних та
допустимих доказів, в розумінні ст.ст.
33, 34 Господарського процесуального
кодексу України, які б свідчили про
існування цивільного обов'язку
відповідача виконати вимогу позивача
по поверненню спірних коштів на
рахунки Фонду, а тому примусове їх
стягнення за рахунок коштів на
особовому рахунку НОМЕР_1 ТВБВ 10023/034
філії ЧОУ ПАТ "Державний ощадний банк
України" є неможливим.

Відповідно до ст. 317 ЦК України саме
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним; ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні;
особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України
право власності припиняється у разі
припинення юридичної особи чи смерті
власника.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1219 ЦК України не входять
до складу спадщини права та обов'язки,
що нерозривно пов'язані з особою
спадкодавця, зокрема, право на
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, права на аліменти, пенсію,
допомогу або інші виплати, встановлені
законом.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми
заробітної плати, пенсії, стипендії,
аліментів, допомог у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю,
відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, інших
соціальних виплат, які належали
спадкодавцеві, але не були ним одержані
за життя, передаються членам його сім'ї,
а у разі їх відсутності - входять до
складу спадщини.

При цьому, Київський апеляційний
господарський суд відзначає, питання з
приводу повернення спірних коштів
Фонду позивач повинен вирішувати із
особами, які отримають право
розпорядження коштами на рахунку, де в
даний час знаходяться ці кошти, після
отримання їх у спадщину та без участі
відповідача.

Примусове списання коштів у
відповідності до п. 1.39 ст. 1 ЗУ "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" відповідач як банк може
здійснити лише на підставі визначених
законом виконавчих документів.
Доказів про існування таких
документів, які б не виконав
відповідач, чим порушив би інтереси
позивача, з матеріалів справи не
вбачається.

За таких обставин, на підставі
викладеного та матеріалів справи,
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що позивач не
довів а в матеріалах справи не
міститься належних та допустимих
доказів, які б свідчили про існування
цивільного обов'язку відповідача
виконати вимогу позивача по поверненню
спірних коштів на рахунки Фонду, а тому
примусове їх стягнення за рахунок
коштів на особовому рахунку НОМЕР_1
ТВБВ 10023/034 філії ЧОУ ПАТ "Державний
ощадний банк України" є неможливим.

Приймаючи до уваги викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив в задоволені
позову повністю.

Доводи апелянта щодо неправильного
застосування норм процесуального
права не знайшли свого підтвердження.

На підставі наведеного, колегія суддів
дійшла висновку про те, що прийняте
господарським судом рішення
відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
вимогам щодо законності та
обґрунтованості, підстав для
скасування рішення, в тому числі, з
мотивів, наведених в апеляційній
скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення
Господарського суду Черкаської
області від 25.03.2014р. у справі №925/116/14
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси -
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Черкаської області від 25.03.2014р. у справі
№925/116/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №925/116/14 повернути
до Господарського суду Черкаської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
В.В. Сулім

Судді
К.В. Тарасенко

А.І. Тищенко