ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.06.14р. Справа № 904/2895/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД
ФЕРОСПЛАВІВ", м. Запоріжжя

до Відповідача-1: Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця", м. Дніпропетровськ

Відповідача-2: Приватного акціонерного
товариства "ГОРНОЗБАГАЧУВАЛЬНА
ФАБРИКА "КРАСНОЛУЦЬК", м. Красний

про стягнення 1 309,00 грн. збитків

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Бондик Є.В.

Представники:

Від позивача: Сиваш А.М., довіреність №
18-191 від 17.12.2013 р.

Від відповідача-1: Селяков О.В.,
довіреність від 01.01.2014 р.

Від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Запорізький завод феросплавів"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" та до
Приватного акціонерного товариства
"ГОРНОЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА
"КРАСНОЛУЦЬК" про стягнення збитків у
загальній сумі 1 309,00 грн., заподіяних
внаслідок незабезпечення збереження
вантажу - 69 000 кг вугілля під час його
перевезення у вагоні № 60497401 за
залізничною накладною № 51098267.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що в
межах договору № 151 від 18.03.2013 року,
укладеного між позивачем та
відповідачем -2, 28.11.2013 року на адресу
позивача була направлена партія
антрациту за залізничною накладною №
51098267, відповідно до якої
вантажовідправником є Приватне
акціонерне товариство
"ГОРНОЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА
"КРАСНОЛУЦЬК".

03.12.2013 року на станції Запоріжжя-Ліве
Придніпровської залізниці був
складений комерційний акт РА №001401/1376,
яким засвідчена недостача маси вугілля
- 3 080 кг у вагоні № 60497401, що надійшов зі
станції Красний Луч Донецької
залізниці за залізничною накладною №
51098267.

Позивач підтримав позовні вимоги,
викладені у позовній заві, у повному
обсязі.

Державне підприємство "Придніпровська
залізниця" у письмовому відзиві проти
позову заперечує та просить у його
задоволенні щодо нього відмовити.
Вважає, що відповідальність за нестачу
вантажу повинен нести відправник, який
не визначив придатність вагонів до
перевезення вантажу у комерційному
відношенні та у порушення статті 31
Статуту залізниць, пунктів 5, 6 Правил
перевезення вантажів у вагонах
відкритого типу не підготував вагони
до перевезення вантажів дрібної
фракції і не підготував вантаж до
навантаження відповідно до вимог, які
забезпечували б його збереження на
всьому шляху перевезення.

Відповідач -2 відзив на позов не надав,
явку повноважного представника в
судові засідання, призначені для
розгляду справи, не забезпечив, про
дату, час і місце проведення судових
засідань повідомлений належним чином
за його місцезнаходженням згідно
матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Цивільного
кодексу України місцезнаходження
юридичної особи визначається місцем її
державної реєстрації, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2
постанови).

Статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і
охоронюваних законом інтересів другої
сторони, вживати заходів до
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за наявними матеріалами
відповідно до ст. 75 ГПК України, за
відсутності представника
відповідача-2, оскільки про час та місце
розгляду справи останній повідомлений
належним чином, про що свідчить підпис
представника відповідача в
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення (а.с.
30).

Ухвалою суду від 20.05.2014р. розгляд
справи відкладався до 03.06.2014р.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
подавалось.

У судовому засіданні 03.06.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, вислухавши
пояснення представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством
«Запорізький завод феросплавів» (далі -
Покупець, Позивач) та Приватним
акціонерним товариством
«Горнозбагачувальна фабрика
«Краснолуцька» (далі - Постачальник,
Відповідач-2) було укладено договір № 151
від 18.03.2013 року на поставку вугільної
продукції (далі - Договір) відповідно до
якого постачальник зобов'язується
поставити продукцію власного
виробництва, далі товар, а покупець
прийняти та оплатити його на умовах
цього договору, в асортименті та за
цінами, зазначеними в специфікаціях і
додаткових угодах до договору, які є
невід'ємною його частиною.

Відповідно п. 6.1. Договору товар
поставляється покупцеві на умовах FCA
станція вантажовідправника (Інкотермс
2000). Поставка здійснюється залізничним
транспортом.

На виконання договору, 30.11.2013р. зі
станції Красний Луч Донецької
залізниці за залізничною накладною №
51098267 у вагоні № 60497401 було здійснено
відправлення Публічному акціонерному
товариству "Запорізький завод
феросплавів" (станція призначення -
Запоріжжя-Ліве Придніпровської
залізниці) вугілля антрацит у вологому
стані, вантажовідправником якого є
Приватне акціонерне товариство
"Горнозбагачувальна фабрика
"Краснолуцька".

Вантаж перевозився без охорони.

Завантаження вантажу здійснене
вантажовідправником.

01.12.2013р. вантаж прибув на станцію
Запоріжжя-Ліве Придніпровської
залізниці та 03.12.2013р. складений
комерційний акт РА № 001401/1376 (а.с. 20),
відповідно до якого була проведена
комісійна видача вантажу одержувачу
прибувшого відправкою вказаною на
лицевій стороні цього акта
прийомоздавальником залізної дороги
Камчатної Е.В., старшим
прийомоздавальником заводу Карамушка
С.В., у присутності в.о. заст. начальника
станції Трощинського Ю.Н., з
переважуванням вагону на справних
електронних вагонних вагах
вантажоодержувача ВВТ-200 перевірених -
05.09.2012 року. Відповідно основного
документу нетто 69 000 кг, тара 25 000 грн.
Фактично виявлено брутто 90 920 кг, тара
по документам 25 000 кг., нетто 65 920 кг.,
що менше ваги вказаної у докуменатах на
3 080 кг. В комерційному відношенні
завантаження на рівні бортів,
розрівняно, вантаж промаркований
вапняковим розчином білого кольору,
шляхом розбризкування. Порушено
маркування, є заглиблення над 2, 3 люками
справа довжиною 200 см, шириною 200 см,
глибиною 70 см (що підтверджується
актом загальної форми № 51765 від 01.12.2013р.
складеним Красноармійською Донецькою
залізницею (а.с. 34)). У технічному
відношенні вагон справний, про що
складений акт ф. ГУ-106 № 155 від 03.12.2013
року. Нещільне прилягання кришки 3-го
люка до армованого листа поперечної
балки. Зазор довжиною 30 см, шириною 3 см,
з зовнішньої сторони закладено
дрантям. Вагон без дверей, люки закриті,
протікання вантажу нема. На деталях
вагону є сліди від раніше просипаного
вантажу. При повторному переважуванні
вагону комісією у тому ж складі
результат не змінився.

Комерційний акт складений згідно з
Правилами складання актів,
затвердженими наказом Міністерства
транспорту України від 28.05.2002 року № 334
(зареєстр. в МЮ України 08.07.2002 р. за №
567/6855).

Зазначене в комерційному акті РА №
001401/1376 також підтверджується актом №
89/13 приймання продукції по кількості
від 02-06.12.2013р. (а.с. 21)

03.12.2013р. складено акт № 155 про технічний
стан вагону (а.с. 33), в якому зазначено,
що вагон технічно справний, проте
виявлено нещільне прилягання кришки
3-го люку до армувального листа
поперечної балки. Зазор 30х3 см. Зазор
зовні закладений дрантям. Втрата
вантажу можлива, відправник бачити міг,
але заходів не вжив, які б виключали
втрату вантажу на шляху прямування.

Позивач розрахував вартість нестачі
вантажу та просить стягнути її з
належного відповідача, що і стало
причиною виникнення спору.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
представників позивача та відповідача
-1, суд прийшов до висновку про
задоволення спору на підставі
наступного.

Відповідно до статті 307 Господарського
кодексу України, положення якої
кореспондуються із положеннями статті
909 Цивільного кодексу України, за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату.

Перевізник відповідає за збереження
вантажу, багажу, пошти з моменту
прийняття їх до перевезення та до
видачі одержувачеві, якщо не доведе, що
втрата, нестача, псування або
пошкодження вантажу, багажу, пошти
сталися внаслідок обставин, яким
перевізник не міг запобігти та
усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату,
нестачу, псування або пошкодження
прийнятих до перевезення вантажу,
багажу, пошти у розмірі фактичної
шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з
його вини (стаття 924 Цивільного кодексу
України).

Спірні відносини сторін виникли при
перевезенні вантажу залізницею, тому
мають регулюватися Статутом залізниць
України (далі - Статут), який
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.98 року № 457 та
визначає обов'язки, права і
відповідальність залізниці, а також
підприємств, організацій, установ, які
користуються залізничним транспортом.

Відповідно до статті 114 Статуту
залізниця відшкодовує фактичні збитки,
що виникли з її вини під час
перевезення вантажу за втрату чи
недостачу - у розмірі дійсної вартості
втраченого вантажу чи його недостачі.
Недостача маси вантажу, за яку
відшкодовуються збитки, в усіх
випадках обчислюється з урахуванням
граничного розходження визначення
маси вантажу і природної втрати
вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу визначається на
підставі загальної суми рахунка або
іншого документа відправника, який
підтверджує кількість і вартість
відправленого вантажу (стаття 115
Статуту).

Згідно зі статтею 129 Статуту обставини,
що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Відповідно до частини 3 статті 314
Господарського кодексу України за
шкоду, заподіяну при перевезенні
вантажу, а саме, у разі втрати або
недостачі вантажу, перевізник
відповідає в розмірі вартості вантажу,
який втрачено або якого не вистачає.

Згідно з рахунком-фактурою відправника
№ СФ-0001151 від 30.11.2013 року, вартість 1 тони
спірного вантажу складає 770,00грн. з ПДВ
(641,67 грн. без ПДВ) (а.с. 18).

Факт нестачі за спірним перевезенням у
вагоні № 60497401, підтверджується
матеріалами справи, зокрема
комерційним актом РА № 001401/1376 від 03.12.2013
року.

Як вбачається з комерційного акту, при
прийнятті вантажу була виявлена
нестача вантажу у кількості 3 080 кг.

Позивач розрахував вартість нестачі
вантажу до стягнення у сумі 1 309,00 грн. з
урахуванням природної втрати ваги 2% - 1
380 кг та вартості 1 тони вантажу у сумі
770,00 грн. (з ПДВ) (3 080 кг - 1380 кг = 1 700 кг
(відповідальна нестача); 1 700 кг х 770,00
грн. : 1000 кг = 1 309,00 грн.).

За статтею 31 Статуту залізниць України
залізниця зобов'язана подавати під
завантаження справні, придатні для
перевезення відповідного вантажу,
очищені від залишків вантажу, сміття,
реквізиту, а у необхідних випадках -
продезінфіковані вагони та контейнери.

Водночас частиною 5 статті 31 Статуту
залізниць України встановлено, що
придатність рухомого складу, зокрема
вагонів, для перевезення вантажу в
комерційному відношенні визначається
відправником, якщо завантаження
здійснюється його засобами.

Пунктом 5 Правил перевезень вантажу у
вагонах відкритого типу, затвержених
наказом Міністерства транспорту
України від 20.08.2001 року № 452 (зар. в МЮ
України 10.09.2001 р. за № 796/5987),
передбачено, що перед навантаженням
вантажів, які містять дрібні фракції,
відправник зобов'язаний
пересвідчитися, що перевезення у
наданому вагоні не призведе до втрати
вантажу. Якщо втрата можлива через
конструктивні зазори, відправник
зобов'язаний вжити додаткових заходів
щодо їх ущільнення, для чого йому
залізницею надається безоплатний час
користування вагонами до 30 хвилин на
всю одночасно подану групу вагонів.

У разі навантаження у вагони
відкритого типу вантажів, які містять
дрібні фракції, відправник повинен
вжити заходів щодо запобігання
видуванню або просипанню дрібних
часток вантажу під час перевезення,
особливо у випадках навантаження вище
рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі
заходи розробляються відправником
окремо для кожного виду вантажу.

Як вбачається із змісту залізничної
накладної № 51098267 та комерційного акту
від 03.12.2013 року РА № 001401/1376, визначення
маси вантажу у вагоні, а також
навантаження здійснювалося засобами
відправника, тобто Приватним
акціонерним товариством
"Горнозбагачувальна фабрика
"Краснолуцька". Вагони у технічному
стані були справними, про що зазначено
у вказаному комерційному акті, а також
у відповідному акті про технічний стан
вагону № 155 від 03.12.2013 року.

За обставинами справи втрата вантажу
можлива через нещільне прилягання
кришки люків до армувального листа
хребтової балки, наявності щілини. Крім
того, з комерційного акту вбачається
наявність воронкоподібного
поглиблення, просипання вантажу.

Зважаючи на викладене, суд вбачає у
рівних частинах вину як відповідача-1 -
залізниці, так і відповідача-2 -
відправника вантажу у нестачі вугілля -
антрациту та відхиляє доводи
відповідача-1, наведені в обґрунтування
заперечень на позовні вимоги.

За викладеного заявлена позивачем до
стягнення сума вартості нестачі
вантажу підлягає задоволенню у повному
обсязі у сумі 1 309,00 грн. у рівних
частинах із кожного з відповідачів: із
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" у сумі 654,50
грн. та з Приватного акціонерного
товариства "Горнозбагачувальна
фабрика "Краснолуцька" у сумі 654,50 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
підлягають покладенню на відповідачів
у загальній сумі 1 827,00 грн.,
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог та покладаються на
Державне підприємство "Придніпровська
залізниця" у сумі 913,50 грн. та на
Приватне акціонерне товариство
"Горнозбагачувальна фабрика
"Краснолуцька" у сумі 913,50 грн.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" (49000, м.
Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108,
ідентифікаційний код 01073828) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Запорізький завод феросплавів" (69035, м.
Запоріжжя, вул. Діагональна, 11,
ідентифікаційний код 00186542) вартість
недостачі вантажу у сумі 654,50 грн.
(шістсот п'ятдесят чотири грн. 50 коп.),
витрат по сплаті судового збору у сумі
913,50 грн. (дев'ятсот тринадцять грн. 50
коп.), про що видати наказ.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Горнозбагачувальна
фабрика "Краснолуцька" (94502, Луганська
обл.. м. Красний Луч, вул. Анрі Барбюса,
буд. 1, ідентифікаційний код 32163608) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Запорізький завод
феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул.
Діагональна, 11, ідентифікаційний код
00186542) вартість недостачі вантажу у сумі
654,50 грн. (шістсот п'ятдесят чотири грн. 50
коп.), витрат по сплаті судового збору у
сумі 913,50 грн. (дев'ятсот тринадцять грн.
50 коп.), про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя Н.Г. Назаренко

Дата підписання рішення, оформленого
відповідно до вимог ст. 84 ГПК України, -
06.06.2014р.