ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2014 р.
Справа № 917/579/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя
Медуниця О.Є. , суддя Черленяк М.І.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю:

прокурора - Цьомик К.М., посвідчення №
009089 від 12 жовтня 2012 року.

представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Лубенського
міжрайонного прокурора Полтавської
області (вх. №1188П/1-6) на ухвалу
господарського суду Полтавської
області від 03 квітня 2014 року у справі №
917/579/14

за позовом Лубенського міжрайонного
прокурора Полтавської області, м. Лубни
Полтавської області в інтересах
держави в особі Управління
комунального майна та земельних
відносин виконавчого комітету
Лубенської міської ради Полтавської
області, м. Лубни

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м.
Лубни Полтавської області

про 1) дострокове розірвання договору
оренди № 23 від 16 травня 2012 року
нежитлової будівлі;

2) зобов'язання відповідача
повернути орендовану будівлю;

3) стягнення 354 748,13 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 03 квітня 2014
року у справі № 917/579/14 (суддя Погрібна
С.В.) позовну заяву Лубенського
міжрайонного прокурора Полтавської
області повернуто без розгляду на
підставі пункту 5 частини 1 статті 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Лубенський міжрайонний прокурор
Полтавської області з ухвалою
місцевого господарського суду не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення
господарським судом норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу господарського суду
Полтавської області від 03 квітня 2014
року у справі № 917/579/14 та передати
справу на розгляд господарському суду
Полтавської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про порушення
прокурором правил об'єднання в одній
позовній заяві кількох вимог та
сумісний їх розгляд перешкоджатиме
з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін, що також суттєво утруднить
вирішення спору.

В судове засідання 27 травня 2014 року
представники сторін не з'явились, про
день, час та місце судового засідання
повідомлені належним чином, про що
свідчать відповідні поштові
повідомлення про вручення поштового
відправлення, які містяться в
матеріалах справи.

26 травня 2014 року на адресу Харківського
апеляційного господарського суду від
позивача надійшов лист (вх. 4130), в якому
начальник Управління з питань
комунального майна та земельних
відносин просить апеляційну скаргу
прокурора задовольнити, ухвалу
місцевого господарського суду
скасувати та розглядати апеляційну
скаргу за відсутністю їх представника.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу
не надав.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши в судовому засіданні
прокурора, який підтримав апеляційну
скаргу, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм процесуального
права, розглянувши справу у
відповідності до вимог статті 101
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів дійшла
висновку, що ухвала суду першої
інстанції підлягає скасуванню,
виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, 31
березня 2014 року Лубенський міжрайонний
прокурор в інтересах держави в особі
Управління з питань комунального майна
та земельних відносин виконавчого
комітету Лубенської міської ради
Полтавської області звернувся до
господарського суду Полтавської
області з позовною заявою, в якій
просив:

- прийняти рішення про дострокове
розірвання договору оренди №23 від 16
травня 2012 року нежилої будівлі,
вартістю 317 250,00 грн., площею 245,4 кв.м. по
вул. Інститутська, 4, м. Лубни,
Полтавської області, укладеного між
Управлінням з питань комунального
майна та земельних відносин
виконавчого комітету Лубенської
міської ради Полтавської області та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1;

- зобов'язати відповідача - Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1, повернути
орендовану будівлю по АДРЕСА_1
Управлінню з питань комунального майна
та земельних відносин виконавчого
комітету Лубенської міської ради
Полтавської області;

- стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь Управління з питань
комунального майна та земельних
відносин виконавчого комітету
Лубенської міської ради Полтавської
області заборгованість по орендній
платі в сумі 36 779,02 грн., пеню в сумі 627,69
грн. та 3% річних в сумі 91,42 грн.

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 03 квітня 2014
року вказаний позов повернутий
Лубенському міжрайонному прокурору з
підстав, передбачених пунктом 3.6
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від 26
грудня 2011 року, статтею 58 та пунктом 5
частини 1 статті 63 Господарського
процесуального кодексу України, з
огляду на те, що сумісний розгляд
об'єднаних прокурором вимог
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін та суттєво
утруднить вирішення спору.

Однак, колегія суддів апеляційної
інстанції не погоджується з таким
висновком місцевого господарського
суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Розділом VIII Господарського
процесуального кодексу України
встановлений порядок подання позову.

Статтею 54 Господарського
процесуального кодексу України
передбачені вимоги щодо форми та
змісту позовної заяви.

Згідно частини 1 статті 58
Господарського процесуального кодексу
України в одній позовній заяві може
бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних
між собою підставою виникнення або
поданими доказами.

В пункті 3.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року №18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» зазначено, зокрема,
що позивач має право об'єднати в
одній позовній заяві кілька вимог,
пов'язаних між собою підставою
виникнення або поданими доказами.

Однорідними можуть вважатися позовні
заяви, які, пов'язані з однорідними
позовними вимогами і водночас подані
одним і тим же позивачем до одного й
того самого відповідача (чи
відповідачів) або хоча й різними
позивачами, але до одного й того ж
відповідача. Однорідними ж позовними
вимогами є такі, що виникають з одних і
тих самих або з аналогічних підстав і
водночас пов'язані між собою одним і
тим самим способом захисту прав і
законних інтересів.

Якщо позивач порушив правила
об'єднання вимог або об'єднання цих
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору, суддя має
право повернути позовну заяву (стаття 58
та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).

Пунктом 3.7 зазначеної вище постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року №18
передбачено, що повертаючи позовну
заяву згідно з частиною першою статті 63
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд повинен
зазначити у відповідній ухвалі всі
підстави такого повернення, які
наведені у цій частині і під які
підпадає заява, що повертається.

Колегія суддів зазначає, що
однорідними вимогами слід вважати
такі, що одночасно являють собою
однаковий спосіб захисту права; мають
ті самі чи однорідні підстави
виникнення; обставини, на яких вони
ґрунтуються, підтверджуються тими
самими доказами.

Предметом позову є матеріально-правова
вимога позивача до відповідача,
стосовно якої він просить ухвалити
судове рішення. Вона опосередковується
спірними правовідносинами -
суб'єктивним правом і обов'язком
позивача і відповідача. Предмет позову
повинен мати правовий характер і
випливати з певних
матеріально-правових відносин.

Підставою позову є обставини, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги і
докази, що підтверджують позов, зокрема
факти матеріально-правового характеру,
що визначаються нормами матеріального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, їх виникнення, зміну,
припинення.

Підстава виникнення - це фактичні
обставини, на яких ґрунтується вимога
позивача. Отже, вимоги повинні
випливати з тих фактичних обставин, на
яких ґрунтуються ці вимоги.

Предмет і підстава позову сприяють
з'ясуванню наявності і характеру
спірних правовідносин між сторонами,
застосуванню необхідного способу
захисту права, визначенню кола доказів,
необхідних для підтвердження
наявності конкретного цивільного
права і обов'язку.

Доказами в господарському судочинстві
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких обґрунтовуються
вимоги і заперечення сторін, а також
інші обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору.

Таким чином, діючим законодавством
передбачена можливість об'єднання
позовних вимог, якщо вони мають ті самі
чи однорідні підстави виникнення.

Як свідчать матеріали справи, прокурор
звертаючись з даним позовом, об'єднав
такі вимоги: про дострокове розірвання
договору оренди №23 від 16 травня 2012 року
нежилої будівлі, укладеного між
сторонами у справі; зобов'язання
відповідача повернути орендовану
нежилу будівлю позивачу та стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості по орендній платі в
сумі 36 779,02 грн., пеню в сумі 627,69 грн. та 3%
річних в сумі 91,42 грн.

Проаналізувавши правову природу
взаємовідносин сторін, колегія суддів
вважає помилковим висновок суду першої
інстанції про неможливість об'єднання
позовних вимог прокурора в одне
провадження, оскільки вимоги прокурора
мають однорідний характер, ті самі
підстави виникнення; правовідносини,
які склались між сторонами у справі
випливають з тих фактичних обставин, на
яких ґрунтуються вимоги прокурора.

Так, головною підставою виникнення
всіх трьох вимог прокурора є укладений
договір оренди № 23 від 16 травня 2012 року
нежилої будівлі по вулиці
Інститутській, 4 в м. Лубни Полтавської
області.

Вимога щодо повернення нерухомого
майна є похідною від вимоги про
розірвання спірного договору оренди.

У відповідності до статті 27 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» у разі розірвання
договору оренди, закінчення строку
його дії та відмови від його
продовження або банкрутства орендаря,
він зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі.

Тобто, у разі задоволення позову в
частині розірвання договору оренди
нежилої будівлі, підлягає задоволенню
вимога щодо повернення предмету
договору первісному власнику.

Однією із істотних умов договору
оренди є орендна плата.

Статтями 18,19 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
передбачено, зокрема, що орендар
зобов'язаний вносити орендну плату
своєчасно і у повному обсязі та
незалежно від наслідків господарської
діяльності.

Таким чином, вимога про стягнення
заборгованості по орендній платі за
спірним договором і об'єднання її з
іншими вимогами позовної заяви
прокурора, дає можливість досягти
процесуальної економії.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про задоволення
апеляційної скарги Лубенського
міжрайонного прокурора Полтавської
області про скасування ухвали суду
першої інстанції про повернення його
позовної заяви.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що при прийнятті оскаржуваної
ухвали місцевий господарський суд
неправильно застосував норми
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала господарського
суду Полтавської області від 03 квітня
2014 року по справі № 917/579/14 - скасуванню.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 2
статті 103, пунктом 4 частини 1 статті 104,
статтею 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Лубенського
міжрайонного прокурора Полтавської
області задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Полтавської області від 03 квітня 2014
року по справі № 917/579/14 скасувати.

Справу № 917/579/14 передати на розгляд до
Господарського суду Полтавської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцятиденного строку.

Повна постанова складена 02.06.2014 р.

Головуючий суддя
Камишева Л.М.

Суддя
Медуниця О.Є.

Суддя
Черленяк М.І.