ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2014 року Справа №
912/1666/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Антонік С.Г.
(доповідач)

суддів: Прокопенко А.Є., Чоха Л.В.

при секретарі судового засідання:
Ревкова Г.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Бережок С.І., представник,
дов. № 14-96 від 18.04.14

від відповідача: Бандуровська Д.О.,
представник, дов. № 42 від 26.08.13

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" на рішення
господарського суду Кіровоградської
області від 09.12.2013 року у справі №
912/1666/13

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Комунального
підприємства "Теплоенергетик",
м. Кіровоград

про стягнення 1 576 772,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням секретаря судової
палати від 11.06.2014р. апеляційна скарга
ПАТ «Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» передана на розгляд
колегії суддів у складі головуючого
судді Антонік С.Г., суддів Чоха Л.В.,
Прокопенко А.Є.

Ухвалою суду від 11.06.2014р. даною колегією
суддів апеляційну скаргу ПАТ
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» прийнято до свого
провадження.

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 09.12.2013 р.
(суддя Коротченко Л.С.) позовні вимоги
задоволено частково.

Стягнуто з комунального підприємства
"Теплоенергетик" на користь публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
заборгованість в сумі 849 241,64 грн., з
яких: 53 897,54 грн. інфляційні втрати, 67
812,97 грн. 3 % річних, 169 532, 44 грн. пеня, 557 998,
69 грн. штраф, а також витрати по сплаті
судового збору в сумі 31 535,46 грн.

Рішення суду мотивоване порушенням
відповідачем зобов'язання щодо
своєчасної сплати за отриманий газ,
обґрунтованістю застосування
штрафних і фінансових санкцій.
Зменшуючи розмір пені та штрафу,
господарський суд прийняв до уваги
майновий стан сторін, використання
відповідачем газу виключно для
вироблення теплової енергії для потреб
населення, бюджетних установ та
організацій, ступінь виконання
зобов'язання за договором.

Не погодившись з рішенням суду Позивач
звернувся до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що відповідно до ст.. 233 ГК України,
зменшення розміру неустойки
передбачено у випадку, якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, і
можливе за рішенням суду. При цьому суд,
як зазначає позивач, в оскаржуваному
рішенні не надав обґрунтування щодо
наявності збитків. Також зазначає, що
Вищим господарським судом України було
прийнято ряд постанов в яких колегії
суддів приходять до висновку, що
відсутність вини відповідача у
виникненні боргу, його важкий
фінансовий стан не є винятковим
випадком та підставою для зменшення
неустойки. При розгляді даної справи,
суд дослідив лише ступінь виконання
зобов'язання божником, не виконавши при
цьому вимоги закону щодо оцінки
майнового стану сторін, які беруть
участь у зобов'язанні, ті інших
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, що призвели до порушення ст..551 ЦК
України та ст..233 ГК України.
Відповідачем не надано жодних належних
доказів щодо винятковості таких
обстави. Вважає рішення суду від
09.12.2013р. таким, що підлягає скасуванню в
частині зменшення пені та штрафу.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи наведені в
апеляційній скарзі. Просив рішення
скасувати частково та задовольнити
позов у повному обсязі.

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу та його представник у судовому
засіданні зазначили, що господарський
суд, приймаючи рішення, врахував як
позицію відповідача так і позивача.
Судом в повній мірі було досліджено та
обговорено всі обставини справи, що
мають істотне значення та правомірно, у
відповідності до норм чинного
законодавства зменшено розмір пені і
штрафу Просить рішення суду залишити
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм чинного
законодавства при винесенні рішення
суду, встановила наступне.

31.07.12р. між ПАТ Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" та Комунальним підприємством
"Теплоенергетик" укладено договір №
17/2012-БО-18 про купівлю-продаж природного
газу .

Згідно п.п.1.1, 1.2 Договору продавець
зобов'язується передати у власність
Покупця у 2012 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ,
видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію статті 10 Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу",
а Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ на умовах
цього Договору; газ, що продається за
цим Договором, використовується
Покупцем виключно для виробництва
теплової енергії, яка споживається
бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами.

Згідно п. 2.1. Договору, Продавець
передає Покупцеві з 01.08.12 р. по 31.12.12 р.
газ в обсязі до 5512 тис. куб. м., у тому
числі по місяцях кварталів: в жовтні - 758
тис. куб. м., в листопаді - 2152 тис. куб. м.,
в грудні - 2602тис. куб. м.

Відповідно до п.п.3.3., 3.4. Договору,
приймання-передача газу, поставленого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці поставки, оформлюється актами
приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го
числа місяця наступного за місяцем
продажу газу, покупець зобов'язується
надати продавцю три примірники Акту
приймання-передачі газу, підписані та
скріплені печаткою покупця та
газотранспортного підприємства, в
якому зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Акти є підставою для
остаточних розрахунків.

Пунктом 5.5. Договору встановлено, що
загальна сума вартості природного газу
за цим договором складається із
вартості місячних поставок газу.

Оплата за газ здійснюється Покупцем
виключного грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки. Остаточний розрахунок за
фактично переданий газ здійснюється
до 14 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу ( п. 6.1 Договору).

Згідно пункту 11.1, Договір набирає
чинності з дати його укладання і діє в
частині реалізації газу з 01 серпня 12
року до 31 грудня 2012, а в частині
проведення розрахунків за газ - до
повного погашення заборгованості.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525,
ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог що у
певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

На виконання умов договору, позивачем
протягом жовтня - грудня 2012 року
передано відповідачу природного газу
на загальну суму 22 722 830,33 грн. Даний факт
підтверджується складеними та
підписаними сторонами актами
приймання-передачі природного газу
від 27.11.12р. на суму 3 001 976,18 грн., акту
приймання-передачі природного газу від
30.11.12р. на суму 8 560 536,95 грн. та акту
приймання-передачі природного газу від
31.12.12р. на суму 11 160 317,20 грн.

Відповідач свої зобов'язання щодо
оплати вартості поставленого газу
виконував несвоєчасно, чим порушив п. 6.1
договору.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача суми боргу в
наслідок інфляційних процесів у
розмірі 53 897,54 грн., 3% річних у розмірі 67
812,97 грн., пені у розмірі 339 064,87 грн. та 7
відсотків штрафу з простроченої суми у
розмірі 1 115 997,37 грн.

Згідно ст..625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Розрахунок 3% річних та інфляційних
втрат за період з 15.11.2012 по 11.03.2013р. на
суму відповідно 67 812,97 грн. та 53 897,54 грн.
позивачем здійснено правильно, а тому
суд обгрунтовано задовольнив позовні
вимоги в цій частині.

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за порушення у сфері
господарювання, шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Відповідно до ст..230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.2. Договору сторони
встановили, що у разі невиконання
Покупцем умов п. 6.1. цього Договору, він
у безспірному порядку зобов'язується
сплатити Продавцю, крім суми
заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу.

Пеня в сумі 339 064,87 грн. та штраф у сумі 1
115 997,37 грн. за період з15.11.2012р. по 11.03.2013р.
розрахована позивачем правильно.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського
кодексу України у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому, повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора, а також повинен
врахувати інші інтереси сторін.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру пені господарський суд прийняв
до уваги те, що відповідач виконав
зобов'язання за договором - борг
відсутній. Несвоєчасна оплата є
наслідком неврегульованості питання
щодо виділення субвенцій на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, а також несвоєчасної
оплати за спожиту теплову енергію
населенням (укладено договори
реструктуризації заборгованості),
підприємствами, установами,
організаціями, що фінансуються з
державного та місцевого бюджетів -
заборгованість за 2012 рік складає майже
5 млн. грн. Порушення відповідачем
зобов'язань за договором не потягло за
собою значні збитки для позивача.
Позивачем не надано належних доказів
того, що саме дії відповідача вплинули
на майновий стан підприємства
позивача. Пред'явлення та стягнення з
відповідача інфляційних та 3% річних
мають компенсувати всі негативні
наслідки затримки розрахунку з боку
відповідача.

Крім цього слід звернути увагу, що
прострочення зобов'язання за договором
має не значний строк, а погашення
здійснювалось одразу ж при надходженні
коштів на поточний рахунок КП
«Теплоенергетик». Відповідачем
проводиться робота щодо стягнення з
боржників заборгованості. У 2014 році до
виконавчої служби передано 382
виконавчих документа на загальну суму 1
100 662 грн., що підтверджується
довідками ДВС. Діючим законодавством
не надано право відповідачу
нараховувати та стягувати пеню за
спожиту теплову енергію з населення.
Фінансовий стан, в якому знаходить
позивач, виник не лише з дій
відповідача, а й інших суб'єктів, з
якими у позивача укладені договори.

З урахуванням усіх цих обставин
колегія суддів погоджується з рішенням
суду щодо зменшення розміру пені та
штрафу, які підлягають стягненню з
відповідача на 50% до 169 532,46 грн. та 557 998,69
грн. відповідно.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню у зв'язку з вищенаведеним.
Рішення суду слід залишити в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
101 - 103, 105 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
залишити без задоволення

Рішення господарського суду
Кіровоградської області від 09.12.2013 року
у справі № 912/1666/13 залишити без змін.

Повний текст постанови складено
16.06.2014р.

Головуючий: __________________ С.Г.
Антонік

Судді: __________________ Л.В.
Чоха

__________________
А.Є.Прокопенко