ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2014 р.Справа № 923/195/14 Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Журавльова О.О.,

суддів: Ярош А.І., Савицький Я.Ф.

(відповідно до розпорядження в.о.
голови суду від 16.04.2014р. №646 розгляд
апеляційної скарги здійснюється даною
судовою колегією)

при секретарі судового засідання
Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Ювченко Т.І., за
довіреністю №07/2600-14 від 27.12.2013р.

від відповідача: Чеботарь Ж.С., за
довіреністю №1 від 08.01.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Херсонобленерго"

на рішення господарського суду
Херсонської області від 25 березня 2014
року

у справі №923/195/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Енергопостачальна
компанія "Херсонобленерго"

до Іванівського міжрайонного
управління водного господарства

про стягнення 664614,73 грн.

В С Т А Н О
В И В:

ПАТ "ЕК "Херсонобленерго" звернулось до
господарського суду Херсонської
області з позовом до Іванівського
міжрайонного управління водного
господарства про стягнення 664614,73 грн.
заборгованості за понад договірне
споживання електричної енергії.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 25 березня 2014
року у справі №923/195/14 (суддя Клепай З.В.)
у задоволенні позовних вимог ПАТ "ЕК
"Херсонобленерго" відмовлено у повному
обсязі. Приймаючи рішення
господарський суд першої інстанції
прийшов до висновку, що пзивачем не
надані належні та допустимі докази в
обґрунтування своїх позовних вимог, а
відповідач здійснив всі необхідні дії
для виконання своїх договірних
зобов'язань в частині оплати отриманої
ним електроенергії. При цьому,
позивачем до матеріалів справи додані
акт прийому - передачі активної
електроенергії згідно договору від
21.04.03р. від 30.08.13р. та акт приймання -
передачі енергії між ПАТ "ЕК
"Херсонобленерго" та Іванівське
управління водного господарства за
серпень 2013р. (з 30.07.13р. по 30.08.13р.), у
вказаному акті у графі всього по актам
порушення ПКЕЕ вказано -0, тобто
позивачем не зафіксовано порушення
Правил ПКЕЕ у вигляді понаднормового
споживання відповідачем
електроенергії, як це передбачено п.6.15
Правил користування електричною
енергією, та фактично задоволено
клопотання відповідача про збільшення
ліміту використання електроенергії у
серпні місяці 2013р. Посилання позивача
на те, що у рахунку на оплату
електроенергії за серпень 2013р. вказано,
що в розрахунковому періоді
відповідачем допущено понаднормове
споживання електроенергії, за що
можливе нарахування відповідно до ст.26
Закону України "Про електроенергетику",
не є таким доказом, оскільки таким
доказом є належним чином оформлений
акт та відповідно до п.6.16, 6.17 Правил
обсяг перевищення договірних
величин споживання електричної
енергії та/або величини потужності
протягом розрахункового періоду
оплачується споживачами
постачальнику електричної енергії
за регульованим тарифом відповідно
до законодавства України та договору.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції, порзивач (ПАТ "ЕК
"Херсонобленерго") звернувся до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить його скасувати та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги ПАТ "ЕК
"Херсонобленерго" в повному обсязі, з
посиланням при цьому на не повне
з'ясування господарським судом першої
інстанції обставин справи та
неправильне застосування норм
матеріального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі.

Представник скаржника у судових
засіданнях підтримав вимоги, викладені
в апеляційній скарзі та наполягав на їх
задоволенні.

Представник відповідача у судовому
засіданні надав пояснення, відповідно
до яких відповідач просить залишити
апеляційну скаргу ПАТ "ЕК
"Херсонобленерго" без задоволення, а
оскаржуване судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
процесуального та матеріального права,
заслухавши представників сторін,
апеляційний господарський суд дійшов
до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що
21.04.2003р. між ПАТ "ЕК "Херсонобленерго"
(позивач, постачальник) та Іванівським
міжрайонним управлінням водного
господарства (відповідач, споживач)
було укладено договір про постачання
електричної енергії №606 (надалі -
договір, спірний договір), який на
сьогоднішній день діє в редакції
додаткової угоди від 02.10.2012 року.

На момент укладення договору сторони
погодились під час виконання умов
договору, а також при вирішенні всіх
питань, що не обумовлені цим договором,
керуватись чинним законодавством
України, зокрема Правилами
користування електричною енергією
(далі - ПКЕЕ).

Згідно з п.1 договору постачальник
продає електричну енергію споживачу
для забезпечення потреб
електроустановок споживача, а споживач
оплачує постачальнику вартість
використаної (купленої) електричної
енергії та здійснює інші платежі
згідно з умовами договору та додатків
до нього.

Пунктами 2.2.2, 2.3.2 договору встановлено,
що постачальник зобов'язався постачати
споживачу електроенергію як різновид
товару в обсягах відповідно до розділу
5 договору, в свою чергу. Споживач
зобов'язався дотримуватися режиму
споживання електричної енергії, що
погоджений сторонами.

Відповідно до п.3.2.1 договору споживач
має право на зміну (коригування)
договірних величин споживання
електричної енергії у порядку
визначеному умовами розділу 5 цього
договору.

За п.4.2.2 договору за перевищення
договірних величин споживання
електричної енергії та потужності,
визначених згідно із вимогами розділу 5
цього договору , споживач сплачує
постачальнику двократну вартість
різниці фактично спожитої та
договірної величин.

Згідно з п. 5.1. договору для визначення
договірних величин споживання
електричної енергії та потужності на
наступний рік споживач не пізніше 15
листопада поточного року надає
постачальнику відомості та розмір
очікуваного споживання електричної
енергії. У разі ненадання зазначених
відомостей у встановлений договором
термін розмір очікуваного споживання
електроенергії на наступний рік
установлюється постачальником
електроенергії за фактичними обсягами
споживання у відповідних періодах
поточного року.

Приписами п.5.5 договору встановлено, що
звернення споживача щодо коригування
протягом поточного розрахункового
періоду договірних величин
розглядаються постачальником
відповідно до передбаченої ПКЕЕ
процедури.

На виконання вимог ПКЕЕ сторони 25.10.2012
року підписали додаток № 1 до договору
про встановлення договірного обсягу
постачання електричної енергії на 2013
рік. За даним додатком запланований
відповідачем обсяг споживання
електричної енергії в серпні 2013р.
складає 4150 000 кВт. год.

Пунктом 4.1 ПКЕЕ передбачено, що
постачання електроенергії всім
споживачам здійснюється відповідно до
режимів, передбачених договорами.

Згідно п.4.4. ПКЕЕ споживач має право
протягом розрахункового періоду
звернутися до постачальника
електричної енергії за регульованим
тарифом із заявою щодо коригування
договірної величини споживання
електричної енергії. При цьому,
пропозиції споживача щодо коригування
договірних величин є пріоритетними за
умови попередньої оплати додатково
заявлених обсягів та отримання
постачальником за регульованим
тарифом заяви споживача не пізніше ніж
за п'ять робочих днів до закінчення
розрахункового періоду. Постачальник
електричної енергії за регульованим
тарифом має право відмовити споживачу
в коригуванні (збільшенні) договірних
величин у разі невиконання споживачем
своїх зобов'язань щодо оплати
електричної енергії за договором про
постачання електричної енергії.

Так, відповідач згідно з п. 1 додатку 2 до
договору "Порядок розрахунків та
графік зняття показань лічильників та
подання їх до електропостачальної
організації" 31 числа у місяці з 31 днем, 29
числа у місяці з 29 днями, 30 числа у
місяці з 30 днями та 28 числа у місяці з 28
днями знімає показники встановлених на
об'єктах відповідача
електролічильників (передбачених у
додатку № 5) та згідно абз. 1 п. 2 додатку
№ 2 оформлює акт про обсяги
використаної електроенергії за
розрахунковий період, який надає до
розрахункового відділу позивача
протягом 0,5 доби з моменту зняття цих
показників.

Пунктом 6.11 ПКЕЕ передбачено, що
остаточний розрахунок споживача за
електроенергію, спожиту протягом
розрахункового періоду, здійснюється
на підставі виставленого
постачальником електроенергії рахунка
відповідно до даних про фактичне
споживання електроенергії,
визначеного за показами розрахункових
засобів обліку, які фіксуються у
терміни, передбачені договором, який
споживач повинен сплатити у термін,
встановлений умовами договору, а саме:
протягом 10 операційних днів з моменту
отримання даного рахунку (передбачено
абз. 2 п. З додатку № 2 до договору).

Так, виконання умов договору про
постачання електричної енергії
позивач здійснював поставку
електроенергії, а відповідач,
здійснював її споживання та мав
сплачувати виставлені позивачем
рахунки за отриману і спожиту
електричну енергію.

21 серпня 2013 року Іванівське міжрайонне
управління водного господарства,
скориставшись своїм правом, наданим
п.4.4. ПКЕЕ звернулося до ПАТ "ЕК
"Херсонобленерго" з листом № 05-10/1011 про
коригування договірної величини
обсягів постачання електричної
енергії в серпні 2013 року зі збільшенням
на 1 850 000 кВт/год.

Позивач листом №1119 від 23.08.2013 відмовив
відповідачу в проведенні коригування в
зв'язку з наявною поточною
заборгованістю станом на 23.08.2013 року в
сумі 2 323 269,98 грн. та задля запобігання
нарахувань за підвищеним тарифом за
перевищення договірних рівнів
споживання електричної енергії
рекомендував обмежити споживання
електроенергії до рівня зазначеного в
додатку № 1 від 25.10.2012 року до договору,
а саме до 4 150 000 кВт/год.

Згідно акту про обсяги спожитої
електричної енергії та акту
прийому-передачі № 8а за серпень 2013
року відповідач отримав 4990646 кВт/годин
активної електричної енергії, замість
запланованих 4150000 кВт/год. Отже, різниця
між встановленим у додатку № 1 до
договору обсягом споживання
електричної енергії на серпень 2013 року
та фактично спожитим обсягом
відповідачем становить 840 646 кВт/год.

Виходячи з вищезазначеного та
скориставшись правом, закріпленим ст.26
Закону України "Про електроенергетику",
якою передбачено, що у випадку
споживання електроенергії понад
договірну величину за розрахунковий
період споживачі сплачують
енергопостачальнику двократну
вартість різниці фактично спожитої і
договірної величини. Позивач включив
нарахування двократної вартості
різниці спожитої і договірної величини
споживання електричної енергії
відповідачу, що склало суму 664 614,73 грн. в
рахунок за вересень № 606 від 30.09.2013 року.
Зазначений рахунок Іванівське
міжрайонне управління водного
господарства отримало 30.09.2013 року
особисто, про що свідчить відмітка
представника на рахунку про його
отримання.

Не погоджуючись з нарахуванням
двократної вартості різниці від
фактично спожитої і договірної
величини Іванівське міжрайонне
управління водного господарства
звернулось до господарського суду
першої інстанції з відповідним
позовом.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський суд дійшов
до наступних висновків.

Статтею 175 ГК України встановлено, що
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Статтями 202, 205 ЦК України встановлено,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 275 ГК України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Частиною 7 ст. 276 ГК України встановлено,
що оплата енергії, що відпускається,
здійснюється відповідно до умов
договору. Договір може передбачати
попередню оплату, планові платежі з
наступним перерахунком або оплату, що
проводиться за вартість прийнятих
ресурсів.

Як вже було зазначено вище, на
виконання умов договору про постачання
електричної енергії позивач
здійснював поставку електроенергії, а
відповідач, здійснював її споживання
та мав сплачувати виставлені позивачем
рахунки за отриману і спожиту
електричну енергію.

За вимогами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які
кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно зі ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріали справи свідчать, що
відповідачем не в повному обсязі було
сплачено вартість отриманої та
спожитої електричної енергії за період
з 30.06.2013р. по 21.08.2013р. (дату подання
позивачу листа № 05-10/1011 про коригування
договірної величини обсягів
постачання електричної енергії в
серпні 2013 року зі збільшенням на 1 850 000
кВт/год), що підтверджується залученими
до матеріалів справи копіями рахунку
№606 від 31.07.2013р., актами
прийому-передачі електричної енергії
між сторонами по справі за липень 2013р.,
банківськими виписками по рахунку
позивача.

Апеляційний господарський суд
зауважує, що відповідачем не надано
жодних доказів, в розумінні ст.ст. 32-33
ГПК України, на підтвердження
відсутності заборгованості за спірним
договором у розмірі 2 323 269,98 грн. за
період з 30.06.2013р. по 21.08.2013р., або на
підтвердження погашення відповідної
заборгованості.

Таким чином, апеляційний господарський
суд приходить до висновку, що станом на
дату подачі відповідачем листа
(21.08.2013р.) № 05-10/1011 про коригування
договірної величини обсягів
постачання електричної енергії в
серпні 2013 року зі збільшенням на 1 850 000
кВт/год, за відповідачем була наявна
поточна заборгованість за липень у
розмірі 2 323 269,98 грн.

Згідно з п.4.4. ПКЕЕ споживач має право
протягом розрахункового періоду
звернутися до постачальника
електричної енергії за регульованим
тарифом із заявою щодо коригування
договірної величини споживання
електричної енергії. При цьому,
пропозиції споживача щодо коригування
договірних величин є пріоритетними за
умови попередньої оплати додатково
заявлених обсягів та отримання
постачальником за регульованим
тарифом заяви споживача не пізніше ніж
за п'ять робочих днів до закінчення
розрахункового періоду. Постачальник
електричної енергії за регульованим
тарифом має право відмовити споживачу
в коригуванні (збільшенні) договірних
величин у разі невиконання споживачем
своїх зобов'язань щодо оплати
електричної енергії за договором про
постачання електричної енергії.

Пунктом 4.1 ПКЕЕ передбачено, що
споживач має право протягом
розрахункового періоду звернутися до
постачальника електричної енергії за
регульованим тарифом із заявою щодо
коригування договірної величини
споживання електричної енергії.
Споживач, який розраховується за
тарифами, диференційованими за
періодами часу, та/або споживач
постачальника за нерегульованим
тарифом, електроустановки якого
обладнані засобами диференційного
(погодинного) обліку електричної
енергії, має право протягом
розрахункового періоду звернутися до
постачальника електричної енергії за
регульованим тарифом із заявою щодо
коригування договірної граничної
величини споживання електричної
потужності. Пропозиції споживача щодо
коригування договірних величин є
пріоритетними за умови попередньої
оплати додатково заявлених обсягів та
отримання постачальником за
регульованим тарифом заяви споживача
не пізніше ніж за п'ять робочих днів до
закінчення розрахункового періоду.
Постачальник електричної енергії за
регульованим тарифом має право
відмовити споживачу в коригуванні
(збільшенні) договірних величин у разі
невиконання споживачем своїх
зобов'язань щодо оплати електричної
енергії за договором про постачання
електричної енергії.

Як вже було зазначено вище, позивач
листом №1119 від 23.08.2013 відмовив
відповідачу в проведенні коригування в
зв'язку з наявною поточною
заборгованістю станом на 23.08.2013р. в сумі
2323269,98 грн. та задля запобігання
нарахувань за підвищеним тарифом за
перевищення договірних рівнів
споживання електричної енергії
рекомендував обмежити споживання
електроенергії до рівня зазначеного в
додатку № 1 від 25.10.2012 року до договору,
а саме до 4 150 000 кВт/год.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги факт наявності за відповідачем
поточної заборгованості, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що позивач мав право та
правомірно відмовив відповідачу у
корегуванні договірних величин
обсягів постачання електричної
енергії в серпні 2013 року.

За п.4.2.2 договору за перевищення
договірних величин споживання
електричної енергії та потужності,
визначених згідно із вимогами розділу 5
цього договору , споживач сплачує
постачальнику двократну вартість
різниці фактично спожитої та
договірної величин.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем у серпні 2013 року було
перевищено договірний рівень
споживання електричної енергії.

Дослідивши наданий позивачем
розрахунок понад договірного
споживання відповідачем електричної
енергії за серпень 2013 року, апеляційний
господарський суд приймає вказаний
розрахунок як такий, що складено
відповідно до норм чинного
законодавства.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що позивачем правомірно
було нараховано відповідачу 664614,73 грн.
двократної вартості різниці фактично
спожитої електричної енергії та
договірної величин.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог у повному
обсязі у зв'язку з їх обґрунтованістю,
доведеністю та правомірністю.

За таких обставин оскаржуване рішення
місцевого господарського суду слід
скасвати, а апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Херсонобленерго" - задовольнити.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Херсонобленерго" задовольнити.

2.Рішення господарського суду
Херсонської області від 25 березня 2014
року у справі №923/195/14 скасувати,
виклавши резолютивну частину
вказаного рішення наступним чином:

„Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Херсонобленерго" задовольнити:

Стягнути з Іванівського міжрайонного
управління водного господарства (75400,
Херсонська область, смт. Іванівка, вул.
Крупської 5, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Херсонобленерго" (73003, м. Херсон, вул.
Пестеля 5, ) 664614 (шістсот
шістдесят чотири тисячі шістсот
чотирнадцять) грн. 73 коп.
заборгованості за понад договірне
споживання електричної енергії та 13292
(тринадцять тисяч двісті дев'яносто
дві) грн. 30 коп. судового збору.

3. Стягнути з Іванівського міжрайонного
управління водного господарства (75400,
Херсонська область, смт. Іванівка, вул.
Крупської 5, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Херсонобленерго" (73003, м. Херсон, вул.
Пестеля 5, ) 6646 (шість
тисяч шістсот сорок шість) грн. 15 коп.
судового збору за подання апеляційної
скарги.

4. Доручити господарському суду
Херсонської області видати відповідні
накази із зазначенням реквізитів
сторін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 12
червня 2014 року.

Головуючий суддя Судді О.О. Журавльов
Я.Ф. Савицький А.І. Ярош