ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.06.2014 Справа № 920/745/14За позовом:
Приватного підприємства «Алма-Веко»,
м.Київ

До відповідача : Товариства з
обмеженою відповідальністю «Алова»,
м.Охтирка, Сумська область

про стягнення: 4191,95 грн.

СУДДЯ
Моїсеєнко В.М.

За участю представників сторін:

від позивача Затилок О.П.

від відповідача Коваленко О.І.

За участю секретаря судового засідання
Сороки Л.М.

Суть спору: позивач, згідно вимог
позовної заяви № 41/04 від 22.04.2014 р.
просить суд стягнути з відповідача на
свою користь 4191,95грн. заборгованості, з
яких: 3485,00 грн. основного боргу по
оплаті поставленого товару згідно
укладеного сторонами 13.10.2011р. договору
№ 068-2011 , 339,14 грн. пені, 237,44 грн. 3% річних,
130,37 грн. інфляційних втрат, а також
стягнути судові витрати, пов'язані з
розглядом справи.

Відповідач відзив на позов не подав,
проте подав клопотання від 11.06.2014р., в
якому просить суд відкласти розгляд
справи для надання можливості подати
копію платіжного доручення від 07.11.2013р.
про сплату 1000 грн.

Крім того, відповідач подав заяву від
11.06.2014р. про застосування наслідків
спливу позовної давності до вимог
позивача про стягнення пені.

Представник позивача в судовому
засіданні заявив, що станом на 11.06.2014р.
відповідачем борг не сплачено. Проти
відкладення розгляду справи позивач
заперечував.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши повноважних представників
позивача та відповідача, дослідивши та
оцінивши надані докази, суд встановив:

Клопотання представника відповідача
про відкладення розгляду справи суд
вважає безпідставним, оскільки як
вбачається з матеріалів справи, за
клопотанням відповідача, в засіданні
суду розгляд справи було відкладено на
11.06.2014 року. Відповідач документів в
обґрунтування своєї позиції по справі
не подав , хоча мав достатньо часу для
підготовки та подачі додаткових
документів з правовим обґрунтуванням
своєї позиції у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
клопотання представника відповідача
про відкладення розгляду справи
необґрунтованим та спрямованим на
затягування вирішення спору у справі,
тому у задоволенні зазначеного
клопотання суд відмовляє, а справу, з
огляду на достатність доказів для
прийняття рішення, вважає за можливе
розглянути за наявними у ній
матеріалами.

13.10.2011р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір № 068-2011.
Відповідно до п.1.1. зазначеного
договору, позивач (продавець)
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених в договорі , передати у
власність відповідача ( покупця), а
відповідач (покупець) зобов'язувався в
порядку та на умовах, визначених в
договорі, прийняти та оплатити покупцю
товар, що перерахований в накладних,
які являються невід'ємною частиною
договору.

Згідно з умовами зазначеного договору,
позивач поставив відповідачу товарів
на загальну суму 204883,30 грн. Факт
поставки товарів позивачем
відповідачу підтверджується наявними
в матеріалах справи видатковими
накладними ( а.с. 13-63).

Відповідно до п.4.2. зазначеного
договору , покупець сплачує продавцеві
суми грошових коштів за фактично
прийняту ним кількість товару згідно з
видатковою накладною продавця в
розмірі 40% - шляхом попередньої оплати,
60% протягом 4 календарних днів з дати
відвантаження відповідної партії
товару.

Як свідчать матеріали справи, та
пояснення представника позивача в
судовому засіданні, взяті на себе
зобов'язання за договором , відповідач
не виконав.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено
, що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тому, оскільки відповідач у термін
вказаний в договорі розрахунки з
позивачем повністю не провів, позивач
був вимушений звернутися до суду з
вимогою про стягнення заборгованості.

На час подання позовної заяви
відповідач мав заборгованість за
вищевказаним договором на суму 3485,00
грн.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
на лежним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутно сті конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і
відповідно до умов договору. Не
виконуючи належним чином свої
зобов'язання, відповідач порушив
вимоги ст. 526 ЦК України - допустив
прострочення грошового зобов'язання.

Отже відповідач доказів сплати
основного боргу в сумі 3485,00 грн. не
подав, тому з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню 3485,00 грн.
боргу за поставлені товари.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання , на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь період прострочення ,
а також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Отже вимоги позивача про стягнення
237,44 грн. - 3% річних та 130,37 грн.
інфляційних втрат підлягають
задоволенню.

Також позивачем заявлені вимоги по
стягненню пені в розмірі 339,14 грн. за
прострочення оплати за поставлений
товар відповідно п. 10.2 зазначеного
договору.

Суд не погоджується з наданим
позивачем розрахунком пені, оскільки
відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Крім цього, частиною 1 ст. 223 ГК України
передбачено, що при реалізації в
судовому порядку відповідальності за
правопорушення у сфері господарювання
застосовуються загальний та
скорочений строки позовної давності,
передбачені Цивільним кодексом
України, якщо інші строки не
встановлено цим Кодексом. Статтею 258 ЦК
України встановлено позовну давність
для стягнення неустойки (штрафу, пені) в
один рік. Позивач нарахував пеню з
05.06.2012 р. по 05.12.2012р. , а позовна заява
подана до суду 29.04.2014р. (вх. № 1153), тобто з
порушенням встановленого законом
строку позовної давності, що є
підставою для відмови у задоволенні
вимог позивача в цій частині.

Згідно Закону України «Про судовий
збір», ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
позивачу пропорційно задоволеним
позовним вимогам за рахунок
відповідача відшкодовується 1679,25 грн.
-витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Алова» (42700, Сумська
область, м.Охтирка, вул.Ярославського,17,
кв.95, код 37061844) на користь Приватного
підприємства «Алма-Веко, Фуд» ( 03151,
м.Київ, вул.Молодогвардійська,32, код
33601824) 3485,00 грн. боргу, 237,44 грн. 3% річних,
130,37 грн. інфляційних втрат, 1679,25 грн.
витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні вимог про стягнення 339,41
грн. пені - відмовити.

4.Видати наказ після вступу рішення в
законну силу.

Повне рішення складено 11.06.2014р.

Суддя
В.М. Моїсеєнко