РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2014 р.
Справа № 10/4/2011/5003

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Бригинець Л.М.

суддів
Демидюк О.О.

суддів
Миханюк М.В.

при секретарі судового засідання
Полюхович О.В.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Перший Український Міжнародний банк "
на ухвалу господарського суду
Вінницької області від 20.03.2014 р. у
справі № 10/4/2011/5003 (суддя Даценко М.В. )

за заявою Вінницької міжрайонної
державної податкової інстекції

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про визнання банкрутом

за участю представників:

скаржника - ПАТ "Перший Український
Міжнародний банк" - Сорокін В.В.
(довіреність від 12.03.2013 р.)

боржника - не з'явився

кредиторів - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Вінницького області від 20.03.2014р. у
справі № 10/4/2011/5003 продовжено строк
ліквідаційної процедури ФОП ОСОБА_1
Заяву ПАТ "Перший Український
міжнародний банк" про визнання
кредитором ФОП ОСОБА_1 з сумою
1557598,91грн. залишено без задоволення .

Не погоджуючись з даною ухвалою суду,
Публічне акціонерне товариство "Перший
Український Міжнародний банк ",
звернулось до Рівненського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
Вінницької області від 20.03.2014року у
справі №10/4/2011/5003 в частині залишення
без задоволення заяви Публічного
акціонерного товариства "Перший
Український Міжнародний банк". Визнати
вимоги Публічного акціонерного
товариства "Перший Український
Міжнародний банк " до ФОП ОСОБА_1 за
кредитним договором №5878720 від 14.12.2007р. у
сумі 1579073,87 грн.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги скаржник зазначає про порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Арбітражний керуючий, кредитори та
боржник відзив на апеляційну скаргу не
подали, правом на участь у судовому
засіданні не скористались, хоча всі
учасники провадження у даній справі
про час та місце розгляду апеляційної
скарги повідомлені належним чином.

Оскільки явка представників сторін в
судове засідання обов'язковою не
визнавалась та додаткові докази судом
не витребовувались, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду апеляційної скарги без участі
решти представників сторін за наявними
у справі матеріалами.

Згідно статті 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі.
Відповідно до ч. 5 ст. 106 ГПК України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Відповідно до статті 4-1 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, що обгрунтовується таким.

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 28.01.2011р. за
заявою Вінницької МДПІ порушено
провадження у справі №10/4/2011/5003 про
банкрутство фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 відповідно до ст. 52 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Постановою суду від 15.02.2011р. фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 визнано
банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру.

Згідно ч. 5 ст. 52 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
ліквідатор письмово повідомляє про
визнання господарським судом
відсутнього боржника банкрутом усіх
відомих йому кредиторів відсутнього
боржника, які в місячний строк з дня
одержання повідомлення можуть
направити ліквідатору заяви з вимогами
до банкрута.

У вересні 2012р. до господарського суду
надійшла заява №КІЕ-61/239 від 23.08.2012р.
Публічного акціонерного товариства
"Перший Український міжнародний банк" (
далі - ПАТ "ПУМБ" ) про визнання
кредитором банкрута фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

Заявою № КІЕ 6/261 від 19.09.2012р. ПАТ "ПУМБ"
уточнив свої вимоги і просив суд
визнати кредитором на суму 1557598,91 грн. (в
т.ч. 884365,95 грн. - основний борг, 465568,70 грн.
- відсотки, 142245,40 грн. - штраф, 65418,86 грн. -
пеня) та задовольнити вимоги в першу
чергу , як вимоги , що забезпечені
заставою майна банкрута.

В обгрунтування вимог заявник
посилається на кредитний договір №5878720
від 14.12.2007р., укладений ЗАТ "Перший
Український Міжнародний банк" та
громадянкою ОСОБА_1, згідно умов якого
громадянкою ОСОБА_1 отримано кредит на
суму 909000 грн. на наступні цілі:

- 274764,79 грн. для погашення особистого
кредиту отриманого в ВАТ КБ "Хрещатик" у
відповідності до кредитного договору
№ 419/07/фо.

- 509778,51 грн. для погашення кредиту
отриманого гр. ОСОБА_3 в ВАТ КБ
"Хрещатик" у відповідності до
кредитного договору № 418/07/фо .

- 124456,70 грн. для використання на власний
розсуд.

Кінцевий термін погашення кредиту -
14.12.2022р.

В забезпечення кредитного договору
№5878720 від 14.12.2007р. між ПАТ "ПУМБ" та гр.
ОСОБА_3, яка виступила майновим
поручителем по забов"язаннях ОСОБА_1,
укладено договір іпотеки № 5879156 від
14.12.2007р., згідно якому гр. ОСОБА_3
передала в іпотеку ПАТ "ПУМБ" житловий
будинок з господарськими спорудами,
загальною площею 249,6 кв.м., житловою
площею 79,9 кв.м., який знаходиться в
АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1193
га.

Суд першої інстанції залишивши без
задоволення заяву ПАТ "ПУМБ" покликався
на ст. 47 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
та зазначив, що заявлена Банком
заборгованість виникла з підстав, що
не пов'язані із здійсненням
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1

Колегія суддів вважає такий висновок
суду першої інстанції помилковим, з
огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
провадження у справі про банкрутство
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
порушено ухвалою від 28.01.2011р. за заявою
Вінницької МДПІ відповідно до ст. 52
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у зв"язку із
неподанням боржником протягом року
податкової звітності) . Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 визнано
банкрутом постановою суду від 15.02.2011р.

При порушенні провадження у даній
справі положення ст.ст. 47, 48 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (особливості
банкрутства суб"єкта підприємницької
діяльності - громадянина) судом першої
інстанції не застосовувались.

Законом України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг" від
22.09.2011р. були внесені зміни до Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (зокрема в
ст.ст. 1, 47,48).

Так, згідно ст.ст. 1, ст. 47 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" (
в ред. від від 22.09.2011р.) суб'єктами
банкрутства не можуть бути, зокрема,
фізичні особи - підприємці за грошовими
зобов'язаннями, що виникли
безпосередньо у фізичної особи на
підставах, не пов'язаних із здійсненням
такою особою підприємницької
діяльності. До складу грошових
зобов'язань боржника не зараховуються
в т.ч. , зобов'язання боржника - фізичної
особи - підприємця, що виникли
безпосередньо у фізичної особи на
підставах, не пов'язаних із здійсненням
таким боржником підприємницької
діяльності. У разі визнання
громадянина-підприємця банкрутом до
складу ліквідаційної маси не
включається майно
громадянина-підприємця, на яке згідно з
чинним законодавством України не може
бути звернено стягнення, та майно, яке
перебуває у заставі за підставами, не
пов'язаними із здійсненням такою
особою підприємницької діяльності.

У пункті 3 інформаційного листа Вищого
господарського суду від 26.10.2011р. №
01-06/1481/11 "Про Закон України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо врегулювання відносин між
кредиторами та споживачами фінансових
послуг"") зазначено, що у розгляді справ
про банкрутство фізичних осіб -
підприємців стосовно зобов'язань
боржника - фізичної особи - підприємця,
що виникли безпосередньо у фізичної
особи на підставах, не пов'язаних із
здійсненням таким боржником
підприємницької діяльності, а також
майна, що перебуває у заставі з підстав,
не пов'язаних із здійсненням такою
особою підприємницької діяльності,
господарським судам необхідно
враховувати, що відповідно до пункту 2
Розділу VII "Прикінцеві положення"
Закону дія останнього не поширюється
на кредитні договори, укладені до
набрання ним чинності.

У даному випадку кредитний договір був
укладений Банком та фізичною особою
ОСОБА_1 у 2007р. Закон України "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо врегулювання
відносин між кредиторами та
споживачами фінансових послуг", згідно
якому було внесено зміни і до Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" набрав
чинності 16.10.2011р. (після винесення
постанови про визнання банкрутом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1.)

Отже, дія Закону України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо врегулювання відносин між
кредиторами та споживачами фінансових
послуг" не поширюється на кредитний
договір №5878720 від 14.12.2007р., укладений
ЗАТ "Перший Український Міжнародний
банк" та громадянкою ОСОБА_1 Відповідно
при розгляді справи про банкрутство
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не
підлягають застосуванню положення
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в ред. від
22.09.2011р.) щодо банкрутства фізичної
особи-підприємця.

Щодо вимог ПАТ "ПУМБ" слід зазначити.

Згідно ст. 26 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
усі види майнових активів (майно та
майнові права) банкрута, які належать
йому на праві власності або повного
господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури, включаються до складу
ліквідаційної маси, за винятком
об'єктів житлового фонду, в тому числі
гуртожитків, дитячих дошкільних
закладів та об'єктів комунальної
інфраструктури, які в разі банкрутства
підприємства передаються в порядку,
встановленому законодавством, до
комунальної власності відповідних
територіальних громад без додаткових
умов і фінансуються в установленому
порядку.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
кошти, одержані від продажу майна
банкрута, спрямовуються на задоволення
вимог кредиторів, у порядку,
встановленому цією статтею.

В п. 50 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18.12.2009р. № 15 "Про
судову практику в справах про
банкрутство" зазначено, що оскільки на
передбачені статтями 536 та 625 ЦК
проценти та індекс інфляції за весь час
прострочення грошового зобов'язання не
поширюється заборона на їх нарахування
в період провадження справи про
банкрутство, то кредитор не
позбавлений права подавати додаткові
вимоги щодо стягнення процентів та
інфляційних втрат відповідно до
порядку, встановленого Законом. Те саме
стосується процентів за позику та
кредит (статті 1048, 1054 та 1057 ЦК).

Згідно з вимогами ст. 128 ГК України, ст. 52
ЦК України громадянин - підприємець
відповідає за своїми зобов'язаннями
усім своїм майном, на яке відповідно до
закону може бути звернено стягнення.

Із наданого розрахунку вбачається, що
на час звернення із заявою про визнання
кредитором заборгованість боржника -
ОСОБА_1 перед ПАТ "ПУМБ" становить: 884365,95
грн. - непогашена сума кредиту, 465568,70
грн. - відсотки, 142245,40 грн. - штраф, 65418,86
грн. - пеня. (Штраф та пеня нараховані
банком до винесення судом постанови
про визнання боржника банкрутом за
період в межах строку позовної
давності).

Вимоги ПАТ "ПУМБ" не підлягають
включенню до першої черги задоволення
вимог чи включенню до реєстру вимог
окремо, оскільки нерухоме майно, яке є
предметом іпотеки, належить
поручителю, а не боржнику.

Отже, вимоги ПАТ "ПУМБ" в сумі 1557598,91 грн.
підтверджені документально, не є
забезпеченими майном боржника, а тому
підлягають включенню до реєстру вимог
в порядку черговості визначеної ст. 31
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", а саме 884365,95
грн. основного боргу та 465568,70 грн.
відсотків - четверта черга
задоволення, 142245,40 грн. - штрафу та 65418,86
грн. пені - шоста черга задоволення.

В іншій частині ухвала господарського
суду Вінницької області від 20.03.2014 р. у
справі № 10/4/2011/5003 а апеляційному
порядку скаржником не оскаржується та
в апеляційному порядку не
переглядалась.

Згідно ст.ст. 32-34 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на встановлені Рівненським
апеляційним господарським судом
обставини в сукупності, доводи
скаржника зазначені в апеляційній
скарзі визнаються колегією суддів
такими, що відповідно до п.п. 1, 4 ст.104
Господарського процесуального кодексу
України є підставою для скасування
ухвали господарського суду Вінницької
області від 20.03.2014р. в оскаржуваній
частині, оскільки місцевий
господарський суд при винесенні
вказаної ухвали в оскаржуваній частині
неправильно застосував норми
матеріального права та припустився
неповного з"ясування обставин, що мають
значення для справи.

Керуючись ст.ст. 99,101,103-105,106 ГПК
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Перший
Український міжнародний банк"
задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду
Вінницької області від 20.03.2014 р. у
справі № 10/4/2011/5003 скасувати в частині
відмови у визнанні вимог Публічного
акціонерного товариства "Перший
Український міжнародний банк".
Прийняти в цій частині нове рішення:

"Визнати грошові вимоги Публічного
акціонерного товариства "Перший
Український міжнародний банк" до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на
суму 1557598,91 грн. в т.ч. 884365,95 грн. -
основний борг, 465568,70 грн. - відсотки -
четверта черга задоволення, 142245,40 грн. -
штраф, 65418,86 грн. - пеня - шоста черга
задоволення.

Зобов"язати ліквідатора включити
вимоги Публічного акціонерного
товариства "Перший Український
міжнародний банк" до реєстру вимог
кредиторів у справі № 10/4/2011/5003".

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Бригинець Л.М.

Суддя
Демидюк О.О.

Суддя
Миханюк М.В.