ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2014 р.
Справа № 914/1266/14

За позовом: Дочірньої компанії «Газ
України « Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мінерал 7»,
Львівська область, Яворівський район,
село Новий Яр

про стягнення 18151,14 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

За участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Гриценко С.І. -
представник (довіреність від 13.05.2014 р.).

Судом роз'яснено представнику
відповідача права та обов'язки,
передбачені ст.ст. 20, 22 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
-ГПК України).Відводів складу суду в
порядку ст. 20 ГПК України не
заявлялось.Заяв про технічну фіксацію
судового процесу від учасників
судового процесу не надходило.

Суть спору: Позов заявлено Дочірньою
компанією «Газ України «Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (м. Київ) про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мінерал 7»
(Львівська область, Яворівський район,
село Новий Яр» 18151,14 грн.
заборгованості. Позивач просить
відшкодувати за рахунок відповідача
понесені витрати по справі.

Провадження у справі порушено ухвалою
суду від 10.04.2014 року, судове засідання
по розгляду справи призначено на 14.05.2014
року. Вимоги до сторін по підготовці
справи до розгляду в судовому
засіданні висвітлені в ухвалі про
порушення провадження у справі. Явка
повноважного представника позивача в
судове засідання з оригіналами всіх
документів для огляду визнавалась
судом обов'язковою.

Ухвала отримана позивачем 17.04.2014 року, а
відповідачем - 24.04.2014р., що
підтверджують наявні у справі
повідомлення, відповідно, за № 79 8
та за №79 0 про вручення
рекомендованої поштової
кореспонденції.

12.05.2014р. за вх.№20237/14 в суді
зареєстровано телеграму позивача про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
із неможливістю забезпечити в судове
засідання явку повноважного
представника. Телеграма приєднана до
матеріалів справи.

14.05.2014 р. за вх.№20701/14 в суді
зареєстровано заяву відповідача про
відкладення розгляду справи з тих
мотивів, що відповідач не отримав від
позивача копії позовної заяви та
доданих до неї документів і має намір
ознайомитись із матеріалами справи та
зняти з них копії. Заява долучена до
матеріалів справи. До зазначеної заяви
відповідач долучив копію листа
відповідача на ім'я позивача від 25.04.2014
року з доказами відправлення цього
листа позивачу; копію Акту звіряння
між сторонами від 31.10.2012 року, копію
довіреності на представника
відповідача .

З підстав, зазначених в ухвалі суду від
14.05.2014 року (у т.ч. у зв'язку із
клопотанням позивача та невиконанням
ним вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі; клопотанням
відповідача про ознайомлення з
матеріалами справи та надання
можливості йому зняти копії з
документів у справі) розгляд справи
відкладався на 26.05.2014 року. Ухвала
відіслана позивачу 16.05.2014 року, що
підтверджується відомостями зі штампу
суду на звороті ухвали. Представнику
відповідача, який взяв участь у
судовому засіданні доведено до відома
про дату час і місце проведення
наступного судового засідання, у
зв'язку із відкладенням розгляду
справи, в письмовій формі.

21.05.2014 року представнику відповідача
було надано матеріали справи для
ознайомлення та для зняття копій.

26.05.2014 року за вх.№22546/14 зареєстровано в
суді відзив відповідача на позовну
заяву, з підстав наведених у якому
просить відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог. Відзив
долучено до матеріалів справи.

Позивач повторно в судове засідання
явку повноважного представника не
забезпечив, оригіналів документів, на
які посилається в обґрунтування
заявлених вимог суду не надав; із
заявами, клопотаннями до суду не
звертався.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав свою позицію щодо
заявлених позивачем вимог та просить
у позові відмовити повністю.

Ухвалою від 26.05.2014 року суд відклав
розгляд справи на 06.06.2014 року та втретє
зобов'язав позивача подати
витребовувані документи.

04.06.2014 р. за вх.№24371/14 в суді
зареєстровано поступлення від
позивача телеграми у якій висловлено
клопотання розглянути справу без
участі представника, за наявними в ній
матеріалами, у зв'язку із неможливістю
явки уповноваженого представника ДК
Газ України у судове засідання.
Телеграма долучена до матеріалів
справи.

06.06.2014 р. за вх.№24665/14 в суді
зареєстровано лист відповідача про
долучення до матеріалів справи заяви
позивача від 04.06.14 р. №31/26-3448 (на ім'я
відповідача) про зарахування
зустрічних однорідних вимог.

Лист з документом долучено до
матеріалів справи.

06.06.2014 р за вх.№24678/14 в суді
зареєстровано Додаток до відзиву на
позовну заяву, у якому відповідач
вказує на те, що позивач в позовній
заяві , як на підставу своїх вимог,
посилається на договір від 30.08.2010р.
№24/11-0262/17-0/ПДВ. Проте, до матеріалів
справи такого договору не надав.
Стверджує, що такий договір між
сторонами не укладався взагалі.
Насправді було укладено під таким же
номером договір від 30.08.2011 року.
Відповідач наголошує на тому, що
позивач не скористався своїм правом
змінити підстави позову, натомість
підписав 04.06.2014 року заяву про
зарахування зустрічних однорідних
вимог в якій припинив взаємні
зустрічні грошові зобов'язання на суму
15537,90 грн. по договорах від 30.02.2011р
№24/11-0262/17-0/ПДВ та від 07.12.2010 р. №24/11-0262/17,
які не входять в предмет дослідження за
даним позовом і не є підставою
заявлених позивачем вимог. Крім того,
позивач надіслав телеграму від 04.06.14 р.,
у якій через неможливість забезпечити
явку в судове засідання представника,
просить розглядати справу за наявними
в ній матеріалами. Зважаючи на
вищевикладене відповідач просить у
задоволенні позовних вимог відмовити
позивачу.

Додаток до відзиву долучено до
матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.69 Господарського
процесуального кодексу України спір
має бути вирішено господарським судом
у строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви.

Враховуючи клопотання позивача про
розгляд справи за наявними в ній
матеріалами, відсутність заяв позивача
в порядку ч.4 ст.22 ГПК, беручи до уваги,
що у відповідності до вимог ст.4-3 ГПК
України судом створено сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, а також враховуючи
закінчення строків (передбачених ч.1
ст.69 ГПК України) для вирішення спору у
даній конкретній справі, відсутність
заяв сторін в порядку ч.3 ст.69 названого
Кодексу, суд не вбачає за можливе
відкласти розгляд справи на іншу дату.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника відповідача,
судом встановлено.

Як вбачається з позовної заяви,
підставою заявлених позивачем вимог
про стягнення 18 151,14 грн. заборгованості
є Договір від 30 серпня 2010 року між ДК
«Газ України» НАК «Нафтогаз України»
(постачальник - позивач) та ТзОВ
«Мінерал-7» (Покупець-відповідач) за
№24/11-0262/17-0/ПДВ ( надалі -Договір).
Позивач стверджує,що згідно з цим
Договором, ДК «Газ України»
зобов'язувалась передати відповідачу
протягом серпня-вересня 2011 року
природний газ, а покупець повинен
прийняти та оплатити природний газ;
свої зобов'язання згідно даного
договору позивач виконав передавши
відповідачу протягом серпня-вересня 2011
року природний газ на загальну суму
23837,90 грн.,. що підтверджується актами
прийому-передачі природного газу, які
долучені до матеріалів справи, однак
відповідач за спожитий природний газ
розрахувався частково (в сумі 8300,00 грн.)
і станом на момент звернення з позовом
до суду сума основного боргу
відповідача перед позивачем становить
15537,90 грн.

Покликаючись на умови п.7.3.1 договору за
№24/11-0262/17-0/ПДВ від 30 серпня 2010 року,
позивач нарахував відповідачу пеню, а
відповідно до ст.625 ЦК України -
інфляційні нарахування та 3% річних.

Позивачем фактично долучено до
позовної заяви серед додатків копію
договору №24/11-0512/01-0/ПДВ від 30.08.11 року з
додатками.

Пунктом 4.1 договору №24/11-0512/01-0/ПДВ від
30.08.11 року передбачено, що остаточний
розрахунок за спожитий газ з
урахуванням вартості транспортування
територією України здійснюється на
підставі акту приймання-передачі газу
(за звітний місяць) до 5 числа та до 15-го
числа поточного місяця поставки.

Відповідно до п.4.3, у платіжних
дорученнях покупець повинен
обов'язково зазначити номер договору,
дату його підписання, призначення
платежу. За наявності заборгованості
за цим договором постачальник
зараховує кошти, що надійшли від
покупця, як погашення заборгованості
за спожитий газ, поставлений в минулі
періоди за цим договором, незалежно від
зазначеного в платіжному дорученні
призначення платежу.

Кошти , які надійшли від покупця будуть
зараховані як передоплата за умови
відсутності заборгованості за цим
договором (п.4.4).

Відповідно до п.10.1, цей договір набирає
чинності з моменту його підписання
повноважними представниками сторін та
скріплення печатками сторін, поширює
дію на відносини, які склалися між
сторонами з 6 серпня 2011 року і діє у
частині поставки газу до 30 вересня 2011
року включно, а у частині розрахунків
за газ - до їх повного здійснення.

Сторонами 30.08.2011 р. підписано Додаток №1
до Договору поставки природного газу
№24/11-0262/17-0/ПДВ від 30.08.2011 року у п.2.2
якого погодили, зокрема, що
приймання-передача газу, поставленого
постачальником покупцю у відповідному
місяці поставки, оформляється актом
приймання-передачі газу, в якому
зазначаються фактичні обсяги
спожитого газу, його ціна та вартість.
Акт приймання-передачі газу
складається на підставі технічних
актів приймання-передачі газу між
газотранспортним підприємством та
покупцем, з урахуванням планового
обсягу поставки, наданого
постачальником.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного
за місяцем поставки, покупець
зобов'язується надати постачальнику
для підпису два примірники акта
приймання-передачі газу , підписані та
скріплені печаткою покупця і погоджені
газотранспортним підприємством , копію
технічних актів приймання-передачі
газу.

Разом з актами приймання-передачі газу
покупець в обов'язковому порядку надає
копію документу щодо підтвердження
повноважень особи, яка підписує акт.
Така копія повинна бути завірена
підписом керівника або уповноваженої
ним особи та скріплена печаткою
підприємства з обов'язковим
зазначенням дати завіряння , яка має
бути не раніше дати складання
первинного документа.

Відповідно до п.2.3 Додатку, у разі
відмови покупця від надання та/або
підписання 3-стороннього акта
приймання - передачі газу, фактично
переданим вважається обсяг газу,
зазначений в наданому постачальнику
газотранспортним підприємством
реєстрі фактично про транспортованих
обсягів газу.

На виконання умов Договору поставки
природного газу від 30.08.2011 року
№24/11-0262/17-0/ПДВ позивач поставив , а
відповідач прийняв по Акту
прийому-передачі природного газу для
потреб промислових споживачі від 31
серпня 2011 року газ, вартістю 19 654,79 грн. (
з ПДВ) в обсязі 5.737 тис. куб. м., а по Акту
приймання-передачі від 30 вересня 2011
року - 1.221 тис. куб.м. газу загальною
вартістю 4183,11 грн. ( з ПДВ).

Відповідач перерахував позивачу 8300,00
грн., які останнім зараховані в
часткове погашення вартості газу,
поставленого за договором від 30.08.2011
року №24/11-0262/17-0/ПДВ, а відтак, за
мінусом 8300,00 грн. від 23 837,90 грн.
непогашеною залишався борг в сумі 15537,90
грн.

Як вбачається, у листі вих.№05/01-12 від
26.01.2012 року , адресованого позивачу,
відповідач просив останнього
повернути дебіторську заборгованість
за природний газ, яка виникла по
договору №24/11-0262/17 від 07.12.2010 року в
сумі 15541,30 грн. на вказані у листі
реквізити.

В свою чергу підприємство гарантувало
погасити (в день повернення
дебіторської заборгованості або на
наступний день) кредиторську
заборгованість за природній газ за
договором №24/11-0262/17-0/ПДВ від 30.08.2011 року
в сумі 15537,90 грн.

Актом звіряння розрахунків від 31.10.2012
року по договорах №24/11-0262/17 від 07.12.2010
року і №24/11-0262/17-0/ПДВ від 30.08.2011 року
сторони підтвердили сальдо (станом на
31.10.2012 року) на користь ТзОВ «Мінерал 7»
в сумі 3,40 грн.

У заяві про зарахування зустрічних
однорідних вимог від 04.-6.14 №31/26-3448 ,
підписаній заступником директора з
фінансово-економічних питань та
головним бухгалтером ДК «Газ України»
НАК «Нафтогаз України» та керівником і
головним бухгалтером ТзОВ «Мінерал 7»,
яка завірена гербовими печатками цих
юридичних осіб, сторонами погоджено,
що станом на 01.06.14 р. ТОВ «Мінерал 7» має
грошові зобов'язання перед ДК «Газ
України» , а саме за договором від 30.08.11
№24/11-0262/17-0/ПДВ в сумі 15 537,90 грн.

В свою чергу ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України має грошові
зобов'язання перед ТОВ «Мінерал 7» за
договором від 07.12.10 №24/11-0262/17 на вказану
суму.

Керуючись ст.601 ЦК України , ДК «Газ
України» зменшує зобов'язання ТОВ
«Мінерал 7» на суму 15 537,90 грн.
відповідно до договору від 30.08.11
№24/11-0262/17-0/ПДВ та відповідно відображає
в бухгалтерському обліку суму 15 537,90
грн. як зменшення зобов'язань ДК «Газ
України» перед ТОВ «Мінерал 7»
відповідно до договору від 07.12.10
№24/11-0262/17.

Як зазначено у заяві, на дату подання
цієї заяви грошові зобов'язання ТОВ
«Мінерал 7» в сумі 15 537,90 грн. та грошові
зобов'язання ДК «Газ України» з
повернення попередньої оплати в сумі 15
537,90 грн. припиняються шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог.

Правовідносини з регулювання договору
поставки визначені параграфом 3 глави 54
ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

Положеннями ст.526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Аналогічні за
змістом положення містяться у ст.193 ГК
України.

Відповідно до ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За змістом ст.ст.691,692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу, а також вчинити за
свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться , необхідні для здійснення
платежу. Покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару після його прийняття
або прийняття товаро - розпорядчих
документів на нього, якщо договором
або актами цивільного законодавства
не встановлений інший строк оплати
товару. У разі прострочення оплати
товару продавець має право вимагати
оплати товару та процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Якщо у
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання то воно підлягає
виконанню в цей строк.

Положеннями ст.610 ЦК України
встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а статтею 611 ЦК
України передбачені правові наслідки
порушення зобов'язання.

Відповідно до ст.601 ЦК України
зобов»язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред»явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може
здійснюватися за заявою однієї із
сторін.

Як вбачається, звертаючись до
Господарського суду Львівської
області із позовом про стягнення
спірної суми, позивач визначив як
підставу позову, укладений між
сторонами 30 серпня 2010 року договір
поставки природного газу
№24/11-0262/17-0/ПДВ, однак, ДК «Газ України»
НАК «Нафтогаз України» до позовної
заяви додано договір поставки
природного газу №24/11-0262/17-0/ПДВ від
30.08.2011 року. Факт укладення договору
поставки природного газу
№24/11-0262/17-0/ПДВ від 30.08.2011 року
відповідачем не оспорюється; натомість
ТОВ «Мінерал 7» заперечує існування
відносин між сторонами за договором
поставки природного газу від 30 серпня
2010 року №24/11-0262/17-0/ПДВ.

Окрім цього, наявні в матеріалах справи
документи: акти прийому-передачі
природного газу акт звіряння
розрахунків від 31.10.2012 року,
гарантійний лист відповідача
вих.№05/01-12 від 26.01.2012 р., заява сторін
від 04.06.14 р. №31/26-3448 про зарахування
зустрічних однорідних вимог як
підставу проведення господарських
операцій по поставці газу визначають
саме договір поставки №24/11-0262/17-0/ПДВ
від 30.08.2011 року, а не договір від 30
серпня 2010 року №24/11-0262/17-0/ПДВ.

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи
по суті позивач має право змінити
предмет або підставу позову шляхом
подання письмової заяви.

Позов - це вимога заінтересованої
особи, що випливає зі спірних
матеріальних правовідносин, про захист
свого або чужого права або законного
інтересу, що підлягає розгляду та
вирішенню у встановленому законом
порядку.

Елементи позову визначають його
внутрішні специфічні ознаки, містять
інформацію про суб'єктивне право, що
потребує, на думку позивача, судового
захисту, про фактичні обставини, на
яких ґрунтується подана вимога.

Позов як вимога про захист складається
з трьох елементів: предмета, підстави
та змісту.

Предмет позову - це матеріально-правова
вимога, заявлена позивачем в суд до
відповідача щодо усунення допущеного
відповідачем порушення суб'єктивного
права позивача.

Підстави позову - це обставини, що
вказуються позивачем, з якими позивач,
як з юридичними фактами, пов'язує свою
матеріально-правову вимогу або
правовідносини в цілому, що складають
предмет позову.

Зміст позову - це певна форма захисту,
про здійснення якої позивач просить
суд при зверненні із захистом
порушених або оскаржуваних прав.

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України до
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви. В
матеріалах справи зазначена заява
відсутня.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції органи державної (в тому
числі судової) влади , їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Частина четверта статті 22 ГПК
визначає зміну підстави або предмета
позову, збільшення чи зменшення
розміру позовних вимог виключно як
право, а не обов'язок позивача. Пунктом 2
статті 83 ГПК передбачено право
господарського суду щодо виходу за
межі позовних вимог (за наявності
передбачених цією нормою умов, і про це
є клопотання заінтересованої сторони),
але не зміни таких вимог на власний
розсуд чи спонукання до їх уточнення.

Відповідно до ст.32 ГПК доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Ці дані встановлюються, зокрема
письмовими доказами.

Кожна сторона ( ст.33 ГПК ) повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 ГПК господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи , які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору (ч.1 ст.36
ГПК).

Враховуючи вищенаведене, оскільки
позивачем не доведено ті обставини, на
яких ґрунтуються заявлені ним вимоги,
позовні вимоги позивача про стягнення
з відповідача боргу та штрафних
санкцій в сумі 18151,14 грн. за Договором
від 30 серпня 2010 року №24/11-0262/17-0/ПДВ
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст.1, 2, 4-3, 12, 21, 22, 32, 33, 34, 36, 43,
44, 49,75,82,84,85 Господарського
процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повний текст рішення підписано
10.06.2014 р.

Суддя
Кітаєва С.Б.