ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2014 р.
Справа № 914/1175/14

За позовом: Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», м.Київ

до відповідача: Львівського міського
комунального підприємства
«Львітеплоенерго», м.Львів

про стягнення 3 % річних в сумі 244645,89грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Горбань М.Ю.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Негря Г.Ю. -
представник за довіреністю

Суть спору: позов заявлено Дочірньою
компанією «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», м.Київ до Львівського
міського комунального підприємства
«Львівтеплоенерго», м.Львів про
стягнення 3 % річних в сумі 244645,89грн.

Ухвалою суду від 09.04.2014р. порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду в судовому засіданні на 30.04.2014
року. Ухвалою суду від 30.04.2014р. розгляд
справи відкладено на 02.06.2014р. у зв'язку з
неявкою позивача та враховуючи подане
ним клопотання.

Представнику відповідача роз'яснено
права, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК
України.

Позивач явки повноважного
представника в судове засідання
02.06.2014р. не забезпечив, витребуваних
судом документів не подав, на адресу
господарського суду Львівської
області надійшло клопотання (телеграма
вх.№23684/14 від 30.05.2014р.) про розгляд
справи без участі повноважного
представника за наявними матеріалами,
позовні вимоги підтримано повністю.

Представник відповідача в судове
засідання 02.06.2014р. з'явився, проти
позову усно не заперечив, подав
клопотання (вх.№23451/14 від 29.05.2014р.) про
розстрочку виконання рішення суду на 6
місяців із сплатою заборгованості
рівними частинами.

Відповідно до ст.75 ГПК України, суд
вважає за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами, в яких
достатньо доказів для прийняття
рішення по суті спору, у відповідності
до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом
створювались сторонам необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, у зв'язку із чим
передбачені у ст.77 ГПК України підстави
для відкладення розгляду справи не
вбачаються.

Розглянувши матеріали справи та
оцінивши подані докази в їх сукупності,
заслухавши пояснення представника
відповідача, судом встановлено
наступне.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 18.09.2012р. у справі
№5015/2950/12 встановлено, що
заборгованість Львівського міського
комунального підприємства
«Львівтеплоенерго» (відповідач по
справі) перед Дочірнім підприємством
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (позивач по справі) внаслідок
неналежного виконання зобов'язань щодо
оплати поставленого за договором
№06/10-2575 ТЕ-21 від 20.12.2010р. природного газу
становила 21772632,51грн. Відтак, зазначеним
рішенням суду присуджено до стягнення
з відповідача на користь позивача
21772632,51грн. основного боргу, 1151567,60грн.
пені, 163344,31грн. інфляційних та 703871,38грн.
3% річних та 64380,00грн. судового збору.

Як зазначено у позовній заяві та не
заперечується відповідачем, боржником
03.102012р. фактично сплачено 2000000,00грн., а
07.12.2012р. - 19772632,51грн., відтак,
заборгованість ЛМКП
«Львівтеплоенерго» перед ДК «Газ
України» погашено повністю.

Зважаючи на те, що відповідач
несвоєчасно виконав зобов'язання по
оплаті вартості поставлено природного
газу, ДК «Газ України» звернулось із
позовом до ЛМКП «Львівтеплоенерго» про
стягнення 244645,89грн. 3% річних,
нарахованих у відповідності до ст.625
ГПК України за період з 17.07.2012р. по
07.12.2012р.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є
зокрема договори та інші правочини.

Порушенням зобов'язання, відповідно до
ст. 610 ЦК України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Правова норма ч.1 ст.612 ЦК України
визначає, що боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив
до виконання зобов'язання або не
виконав його у строк, встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Однак, ч.3 ст.35
ГПК України, передбачено, що обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Пленумом Вищого господарського суду
України у п.4.1 Постанови №14 від 17.12.2013р.
роз'яснено, що сплата трьох процентів
річних від простроченої суми (якщо
інший їх розмір не встановлений
договором або законом), так само як й
інфляційні нарахування, не мають
характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові. Окрім цього, а в п.5.1
вказаної Постанови зазначено, що
кредитор вправі вимагати, в тому числі
в судовому порядку, сплати боржником
сум інфляційних нарахувань та
процентів річних як разом зі сплатою
суми основного боргу, так і окремо від
неї.

Враховуючи правову природу 3% річних,
стягнення яких передбачено ч.2 ст.625 ГПК
України, зважаючи на те, що
заборгованість за поставлений
природній газ за договором №06/10-2575 ТЕ-21
фактично погашено 07.12.2012р., а за
рішенням господарського суду
Львівської області від 18.09.2012р. у справі
№5015/2950/12 присуджено до стягнення з
відповідача 3% річних, нарахованих за
період з 21.03.2011р. по 16.07.2012р., суд,
проаналізувавши поданий позивачем
розрахунок 3% річних, приходить до
висновку, що позовна вимога про
стягнення 244645,89грн. 3% річних за період з
17.07.2012р. по 07.12.2012р. за несвоєчасне
виконання відповідачем взятих на себе
за договором №06/10-2575 ТЕ-21 зобов'язань із
оплати за поставлений природній газ,
обґрунтована матеріалами справи,
відповідачем не спростована та
підлягає до задоволення.

Що стосується поданого ЛМКП
«Львівтеплоенерго» клопотання
(вх.№23451/14 від 9.05.2014р.) про розстрочення
виконання рішення суду на 6 місяців із
сплатою заборгованості рівними
частинами, суд зазначає, що відповідно
до п.6 ч.1 ст.83 ГПК України, господарський
суд, приймаючи рішення, має право
відстрочити або розстрочити виконання
рішення.

Постановою Пленуму Вищого
господарського суду України №9 від
17.10.2012р., а саме п.7.2, роз'яснено, що
підставою для розстрочки виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк. Проте, вирішуючи
питання про розстрочку виконання
рішення, господарський суд повинен
враховувати матеріальні інтереси
сторін, їх фінансовий стан, ступінь
вини відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Проаналізувавши клопотання ЛМКП
«Львівтеплоенерго», суд приходить до
висновку, що важкий фінансовий стан
відповідача не може вважатись
обставиною, що ускладнює виконання
рішення або робить його неможливим у
визначений строк, а відтак, відмовляє у
задоволенні вказаного клопотання, що
не позбавляє відповідача можливості в
подальшому звернутись до суду із
заявою про розстрочку виконання
рішення в порядку ст.121 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України,
судовий збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог,
відтак, витрати зі сплати судового
збору слід покласти на відповідача в
повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 116 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Львівського міського
комунального підприємства
«Львівтеплоенерго» (м.Львів, вул.Данила
Апостола, буд.1, ) на
користь Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» (м.Київ,
вул.Шолуденка, буд.1, )
244645,89грн. 3% річних та 4893,00грн. судового
збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. Строк і порядок оскарження рішення
суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 10.06.2014р.

Суддя
Щигельська О.І.