ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р.
Справа № 915/378/14

Господарський суд Рівненської
області у складі головуючого судді
Політики Н.А., при секретарі судового
засідання Щербині С.О.,

за участю в режимі відеоконференції
представника ТзОВ "ВКФ-Простір" - Черних
О.В., проведення якої забезпечив
Господарський суд Миколаївської
області судовий розпорядник
Кошевенка-Писарева Р.О.,

розглянувши матеріали справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Збаражський
цукровий завод"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВКФ - Простір"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача ОСОБА_3

про стягнення коштів у сумі 137 060 грн. 00
коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Питель В.І.,
довіреність б/н від 05 травня 2014 року;

від відповідача - Черних О.В.,
довіреність б/н від 14 січня 2013 року;

від третьої особи - не з'явився

В судовому засіданні 12 червня 2014
року, відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24 березня 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Збаражський цукровий завод" (далі - ТОВ
"Збаражський цукровий завод", позивач)
звернулося до господарського суду
Миколаївської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВКФ - Простір" (далі -
ТОВ "ВКФ - Простір", відповідач) про
стягнення коштів у сумі 137 060 грн. 00 коп.

Позивач позовні вимоги
обґрунтовує наступним: 03 вересня 2012
року між ТОВ "Збаражський цукровий
завод" та ТОВ "ВКФ-Простір" укладено
Договір-Заявку №000002057 (далі - Договір)
про перевезення цукру в мішках. На
підтвердження укладення договору
перевезення між сторонами позивач
зазначає, що 04 вересня 2012 року складено
Товарно-транспортну накладну №Р1253.
Згідно умов Договору ТОВ "ВКФ-Простір"
зобов'язувалося доставити Вантаж вагою
22 т за маршрутом Збараж-Миколаїв, а ТОВ
"Збаражський цукровий завод"
зобов'язувалось оплатити за
перевезення Вантажу плату, встановлену
в Договорі. Сторони визначили, що
завантаження буде здійснюватись 04
вересня 2012 року о 09:00 год. за адресою:
Тернопільська обл., м. Збараж, майдан
Кармелюка, 1. Позивач стверджує, що
відвантаження повинно було
здійснюватись 05 вересня 2012 року у м.
Миколаєві, вантажоодержувач - ТОВ
"Сандора". Перевезення повинно було
здійснюватись транспортним засобом
Рено державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, причіп - НОМЕР_2. Позивач
стверджує, що 04 вересня 2012 року
Замовник передав Перевізнику цукор в
мішках вагою 22 т вартістю в сумі 137 060,00
грн. разом з ПДВ для здійснення
перевезення за маршрутом
Збараж-Миколаїв. В підтвердження чого
позивач посилається на Видаткову
накладну №1253 від 04 вересня 2012 року та
Товарно-транспортну накладну №Р1253 від
04 вересня 2012 року. Проте, на думку
позивача Перевізник не виконав умов
Договору, не доставив Вантаж у м.
Миколаїв вантажоодержувачу ТОВ
"Сандора" та не повернув отриманий для
перевезення цукор Замовнику. На думку
позивача, в наслідок вказаних дій
відповідача були порушені права
Замовника.

Ухвалою суду від 25 березня 2014 року
позовну заяву №20/03/2014 від 20 березня 2014
року прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі №915/378/14, розгляд
якої було призначено на 10 квітня 2014
року.

09 квітня 2014 року від відповідача
до господарського суду Миколаївської
області надійшло клопотання про
припинення провадження у даній справі.

Крім того, 09 квітня 2014 року
відповідачем подано клопотання про
передачу справи за територіальною
підсудністю до господарського суду
Рівненської області та відзив на
позовну заяву з додатками.

ТОВ "ВКФ - Простір" у відзиві на
позов заперечує проти позовних вимог з
огляду на наступне: ТОВ "ВКФ-Простір"
надавало позивачу виключно послуги з
організації перевезення вантажів, і
перевізником ніколи не виступало. Між
ТОВ "ВКФ-Простір" та ТОВ "Збаражський
цукровий завод" відсутні договори про
надання послуг з організації
перевезення вантажів, за якими ТОВ
"ВКФ-Простір" не виконало би взяті на
себе зобов'язання. Навпаки, це ТОВ
"Збаражський цукровий завод" не вважало
за необхідне вчасно розраховуватись за
отримані послуги, що змусило ТОВ "ВКФ-
Простір" звернутися до господарського
суду Тернопільської області з позовом
до ТОВ "Збаражський цукровий завод" про
стягнення 173650 грн. заборгованості з
оплати послуг з організації
перевезення вантажів (справа №
7/79/5022-1058/2012). Рішенням господарського
суду Тернопільської області від 08.02.2013
у справі № 7/79/5022-1058/2012 стягнуто з ТОВ
"Збаражський цукровий завод" на користь
ТОВ "ВКФ-Простір" 173650 грн. вартості
наданих послуг з організації
перевезення вантажів автомобільним
транспортом. Це рішення не було
оскаржено, а тому набрало законної
сили. У вказаній справі № 7/79/5022-1058/2012
суд досліджував всі господарські
відносини між ТОВ "ВКФ-Простір" та ТОВ
"Збаражський цукровий завод" за період
з 09.07.2012 (дата виписки першої ТТН) по
12.09.2012 (дата виписки останнього рахунку)
включно, і у цей період укладеного
договору-заявки № 000002057 від 03.09.2012, на
реквізити якої позивач посилається у
позові, не існувало, і жодних послуг за
таким документом товариством з
обмеженою відповідальністю
"ВКФ-Простір" товариству з обмеженою
відповідальністю "Збаражський
цукровий завод" не надавалося, оскільки
у протилежному випадку ТОВ
"Збаражський цукровий завод" або
здійснило би оплату послуг за таким
договором (чого не було, і ТОВ
"Збаражський цукровий завод" цей факт
не заперечує), або ТОВ "Збаражський
цукровий завод" мало би заборгованість
з оплати послуг за такою заявкою (що
було би відображено у рішенні суду від
08.02.2013 у справі № 7/79/5022-1058/2012). У рішенні
господарського суду Тернопільської
області у справі №7/79/5022- 1058/2012
зафіксовано наступне: "В процесі
розгляду справи, на вимогу суду,
сторони провели звірку розрахунків
щодо наданих послуг по перевезенню
вантажів згідно актів наданих послуг
за період з 16.07.2012р. по 12.09.2012р., який
підписаний представниками сторін,
підписи яких засвідчені печатками
товариств без заперечень, згідно якого
підтвердили заборгованість у сумі 173650
грн.". Тож ТОВ "Збаражський цукровий
завод" або надало недостовірну
інформацію щодо розміру своєї
заборгованості перед ТОВ "ВКФ-Простір"
господарському суду Тернопільської
області, або все ж таки намагається
наразі стягнути кошти за те, чого не
було. Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що між позивачем і
відповідачем нібито було укладено
договір про перевезення 22 т цукру, за
яким відповідач нібито виступав
перевізником, хоча насправді існує
лише надана позивачем незасвідчена
належним чином копія договору-заявки,
за яким планувалося, що відповідач
надаватиме позивачеві послуги
експедитора, але врешті жодних послуг
за цим договором-заявкою відповідачем
позивачеві не надавалося, в
підтвердження чого існує ціла купа
доказів, про що вже зазначалося вище.
Далі позивач зазначає, що він нібито
передав відповідачу 22 т цукру, на
підтвердження чого позивачем
надаються лише незасвідчені належним
чином копії видаткової накладної та
товарно-транспортної накладної, у яких
немає жодного підпису та жодної
печатки відповідача, як і немає жодного
підпису жодного повноважного
представника відповідача. У копії
видаткової накладної в графі, де має
бути зазначено номер та дату
довіреності, за якою отримується товар,
не вказано ані номеру, ані дати
довіреності, оскільки відповідач не
видавав пані чи пану ОСОБА_6, що
вказана/вказаний у видатковій
накладній, жодних довіреностей, не
уповноважував на вчинення якихось дій
від імені ТОВ "ВКФ- Простір". Крім того,
відповідачу невідомо, чи є підпис
особи, яка вказана у копії видаткової
накладної (ОСОБА_6), підписом тієї особи
(ОСОБА_3), що була попередньо зазначена у
договорі-заявці. При цьому відповідач
зазначає, що у видатковій накладній
немає жодних даних стосовно ТОВ "ВКФ-
Простір", а зазначається лише
постачальник - ТОВ "Збаражський
цукровий завод" та покупець - ТОВ
"Сандора", тобто зі змісту наданої
відповідачем копії видаткової
накладної слідує, що ОСОБА_6, яка/який
нібито отримав/отримала від позивача 22
т цукру, є, можливо, уповноваженою
особою товариства з обмеженою
відповідальністю "Сандора", але аж ніяк
не відповідача. Без почеркознавчих
експертиз та неозброєним оком видно, що
підписи нібито однієї і тієї самої
особи (ОСОБА_6), що містяться у копіях
видаткової накладної та
товарно-транспортної накладної, є
різними, що свідчить про можливу
підробку відповідних підписів. Окремої
уваги заслуговує той факт, що за
твердженням самого позивача за сталою
практикою взаємовідносин між ТОВ
"ВКФ-Простір" та ТОВ "Збаражський
цукровий завод" всі чотири екземпляри
ТТН завжди передавались водію, і вже
після підписання таких ТТН
вантажоодержувачем один екземпляр
повертався позивачу. Так, у рішенні від
06.02.2013 у справі № 5016/1882/2012(4/53)
господарський суд Миколаївської
області зазначив: "Ухвалами
господарського суду Миколаївської
області від 20.09.2012, від 10.10.12, 23.10.12 суд
зобов 'язував позивача надати належним
чином засвідчені копії
товарно-транспортної накладної та
шляхового листа, але позивач
витребувані документи не надав суду, в
поясненнях від 09.11.12 послався на сталу
практику між сторонами, згідно якої всі
чотири екземпляри ТТН передавались
водію, після підписання яких
вантажоодержувачем 1 екземпляр
повертався позивачу.". Разом з цим, до
даного позову позивач додав
незасвідчену належним чином копію ТТН.
Постає питання - яким чином ця ТТН
залишилася у позивача, якщо за сталою
практикою всі чотири екземпляри завжди
передавались водію?! Зазначаючи, що
"Проте, Перевізник не виконав умов
Договору, не доставив Вантаж у м.
Миколаїв вантажоодержувачу ТОВ
"Сандора" та не повернув отриманий для
перевезення цукор Замовнику.", позивач
не вказує, яким чином та з огляду на яку
норму матеріального права невиконання
своїх обов'язків перевізником (ОСОБА_6)
породжує правові наслідки у вигляді
відшкодування товариством з обмеженою
відповідальністю "ВКФ-Простір" шкоди за
втрату прийнятого до перевезення паном
чи панною ОСОБА_6 до перевезення
вантажу. Жодна особа з прізвищем та
ініціалами ОСОБА_6 ніколи не була та не
є працівником ТОВ "ВКФ-Простір", і
доказів протилежного позивач не навів
та не надав. Відповідач стверджує, що
договір-заявка, в якому сторони
попередньо погоджували бажані умови
надання відповідачем послуг з
організації перевезення вантажу,
можливо мав місце, але жодних послуг за
таким договором відповідачем
позивачеві не надавалося. Відповідач
стверджує, що ТОВ "ВКФ-Простір" не
виступало перевізником зазначеного
позивачем у позові вантажу, договір
перевезення вантажу не укладався, ТОВ
"ВКФ-Простір" не приймало до
перевезення вантаж, з вимогою про
відшкодування збитків за втрату якого
позивач звернувся до суду. ОСОБА_6,
яка/який, за твердженням позивача,
прийняла/прийняв у нього до
перевезення товар, не є уповноваженою
установчими документами, довіреністю,
законом або іншими актами цивільного
законодавства особою, що має право
діяти та вчиняти правочини від імені
ТОВ "ВКФ-Простір". Тому передання
позивачем товару невідомо якій особі,
без перевірки наявності у такої особи
повноважень на вчинення відповідних
дій не має правовим наслідком обов'язку
відповідача відшкодувати позивачеві
вартість товару, прийнятого не
відповідачем, а третьою особою (якщо
факт такого прийняття взагалі мав
місце). Жоден водій ТОВ "ВКФ-Простір" не
приймав до перевезення товар позивача,
про який йдеться у позові, тим більш в
порядку, визначеному Правилами
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, і не підписував
товарно-транспортну накладну, а тому
позовні вимоги, на нашу думку, не
підлягають задоволенню. Тобто,
прийняття до перевезення вантажу,
згідно приписів чинного законодавства,
підтверджується не видатковою
накладною, а товарно-транспортною
накладною, підписаною, зокрема, водієм
(експедитором) перевізника.

09 квітня 2014 року від позивача
надійшла заява №04/04/14 від 04 квітня 2014
року про направлення справи за
територіальною підсудністю до
господарського суду Рівненської
області.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 10 квітня 2014
року справу №915/378/14 передано за
підсудністю до господарського суду
Рівненської області.

За результатами проведеного
автоматичного розподілу дана справа
передана на розгляд судді Політиці Н.А..

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 17 квітня 2014
року справу №915/378/14 прийнято до
розгляду та призначено до слухання на 06
травня 2014 року.

28 квітня 2014 року через відділ
канцелярії та документального
забезпечення від відповідача ТОВ
"ВКФ-Простір" надійшло клопотання про
участь у судовому засіданні в режимі
відеоконференції, зокрема просить суд
провести судове засідання у справі у
режимі відеоконференції та доручити
проведення відеоконференції
господарському суду Миколаївської
області, що знаходиться за адресою: 54001,
м. Миколаїв, вул.Адміральська, 22.

Ухвалою суду від 29 квітня 2014 року
клопотання Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВКФ-Простір" -
задоволено. Доручено господарському
суду Миколаївської області,
забезпечити проведення судового
засідання в режимі відеоконференції по
справі №915/378/14 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Збаражський цукровий завод" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВКФ - Простір" про
стягнення в сумі 137 060 грн. 00 коп.

06 травня 2014 року від позивача
через відділ канцелярії та
документального забезпечення надійшло
клопотання про залучення третьої
особи.

Ухвалою суду від 06 травня 2014 року
до участі у справі залучено у якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача ОСОБА_3, та відкладено
розгляд справи на 19 травня 2014 року.

12 травня 2014 року від відповідача
надійшло клопотання з додатками про
долучення доказів (а.с.87-125).

16 травня 2014 року від відповідача
надійшло клопотання про долучення до
матеріалів справи копії штатного
розпису (а.с.127-129).

19 травня 2014 року від позивача
надійшли додаткові докази (а.с.130-136).

Ухвалою суду від 19 травня 2014 року
розгляд справи відкладено на 12 червня
2014 року. При цьому 19 травня 2014 року
судом направлено до центру надання
послуг з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування м.Луцьк запит, щодо
надання інформації згідно
комп'ютерного обліку центру надання
послуг, стосовно транспортних засобів
"Renault" з державним номерним знаком
НОМЕР_1 та причіпу з державним номерним
знаком НОМЕР_2, а саме кому належать
вказані транспортні засоби та їх
вантажопідємність.

30 травня 2014 року до суду від
центру надання послуг пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів надійшов лист №606 від 28 травня
2014 року з додатком.

11 червня 2014 року від позивача
через відділ канцелярії та
документального забезпечення надійшли
додаткові пояснення №06/06/14 від 06 червня
2014 року.

12 червня 2014 року представником
позивача подано клопотання про
долучення до матеріалів справи запиту
№07/10/13-1 від 07 жовтня 2013 року на
отримання публічної інформації.

Представник позивача у судовому
засіданні 12 червня 2014 року позовні
вимоги підтримав у повному обсязі з
підстав зазначених у позовній заяві та
наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у
судовому засіданні проти позову
заперечив з підстав зазначених у
відзиві.

ОСОБА_3 у судове засідання не
з'явився. Ухвали про залучення третьої
особи від 06 травня 2014 року та про
відкладення розгляду справи від 19
травня 2014 року, направлені ОСОБА_3 за
адреосю:45400, АДРЕСА_1 повернулись до
суду з відміткою відділення поштового
зв"язку на конверті "за закінченням
терміну зберігання".

Відповідно до статті 64
Господарського процесуального кодексу
України (далі -ГПК України) ухвала про
порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала про відкриття провадження у
справі надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Пунктом 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що за
змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду про залучення третьої
особи та відкладення розгляду справи
були надіслані ОСОБА_7 за адресою,
вказаною у заяві про залучення третьої
особи та у наявній у матеріалах справи,
нотаріально посвідченій заяві, а саме:
45400, АДРЕСА_1 (а.с. 71, 136).

Отже, за змістом вищезазначеної
норми третя особа завчасно та належним
чином повідомлена про місце, дату та
час судових засідань.

За таких обставин, суд не вбачає
підстав для відкладення розгляду даної
справи та відповідно до статті 75 ГПК
України здійснює її розгляд за
наявними матеріалами без участі
третьої особи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог
позивачем, як доказ передачі вантажу
відповідачу, надано Договір-Заявку
№000002057 на перевезення цукру в мішках
від 03 вересня 2012 року, копії: видаткової
накладної №1253 від 04 вересня 2012 року,
Товарно-транспортної накладної від 04
вересня 2012 року, довідку від 14 травня 2014
року щодо відвантаження перевізнику
ТОВ "ВКФ Простір" цукру, лист ТОВ
"Сандора" від 12 травня 2014 року щодо
непоставки цукру, переписку з ТОВ "ВКФ
Простір" щодо укладення договору на
перевезення та нотаріально засвідчену
заяву ОСОБА_7 від 13 травня 2014 року (а.с.
8-10, 130-136).

За умовами Договору-заявки №000002057
від 03 вересня 2012 року відповідач
зобов'язувався здійснити перевезення
вантажу з вагою 22 тони брутто, 82 м.куб.
транспортним засобом Рено
НОМЕР_1/НОМЕР_2 за маршрутом
Збараж-Миколаїв, адреса, дата та час
подачі транспорту під завантаження -
Тернопільська область, м. Збараж, площа
Кармелюка, 1. 04 вересня 2012 року 09 год. 00
хв.; адреса, дата та час подачі
транспорту від вивантаження - згідно
ТТН (м.Миколаїв).

При цьому сторони передбачили, що
на ТТН обов'язкова наявність підпису
водія, паспорт громадянина України та
посвідчення водія.

Згідно ст.909 ЦК України за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі.

Укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складенням
транспортної накладної (коносамента
або іншого документа, встановленого
транспортними кодексами (статутами).

Правилами перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 14 жовтня 1997 р. №
363, зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 20 лютого 1998 р. за № 128/2568
в редакції станом на 22.05.2006 (далі -
Правила ), визначено поняття:
"товарно-транспортна накладна - це
єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Відповідно до пунктів 11.1, 11.3 - 11.7.
Правил, основними документами на
перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.
Дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається.

Оформлення перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.

Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Замовник
(вантажовідправник) засвідчує всі
екземпляри товарно-транспортної
накладної підписом і при необхідності
печаткою (штампом). Після прийняття
вантажу згідно з товарно-транспортною
накладною водій (експедитор) підписує
всі її екземпляри. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Згідно п.п.16.1, 16.2 Правил, перед
поданням вантажовідправником або
вантажоодержувачем позову на
Перевізника обов'язково треба
пред'явити йому претензію.

При перевезеннях вантажів
автомобільним транспортом право на
пред'явлення Перевізнику претензій
мають: а) вантажовідправник або
вантажоодержувач - у випадку втрати
вантажу і за умови подання
товарно-транспортної накладної з
підписом водія (експедитора
Перевізника) про прийняття ним вантажу
для перевезення.

За таких обставин, Договір-заявка
№000002057 від 03 вересня 2012 року не може
вважатись укладеним між сторонами в
розумінні ст.909 ЦК України.

Частиною 2 статті 207 ЦК України
передбачено, що правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документа довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Видаткова накладна №1253 від 04
вересня 2012 року не містить підпису та
печатки відповідача або документу, що
уповноважує особу, що отримала вантаж
виступати від імені відповідача.

Підпис особи, що засвідчила
отримання цукру в кількості 22 т на суму
137 060 грн. не засвідчено документами, які
визначені в договорі, а саме: паспортом
та посвідченням водія.

Поданим 16 травня 2014 року суду
клопотанням від 13 травня 2014 року
відповідач стверджує, що відповідно до
штатного розпису ОСОБА_3 не перебуває у
трудових відносинах з ТОВ "ВКФ-Простір".

Згідно наявної в матеріалах
справи відповіді Центру надання послуг
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів №606 від 28
травня 2014 року, транспортні засоби
"Renault" з державним номерним знаком
НОМЕР_1 є власністю ОСОБА_7, а причіп з
державним номерним знаком НОМЕР_2 є
власністю ОСОБА_8.

У наданій позивачем копії
видаткової накладної та
товарно-транспортної накладної,
відсутні підписи та печатки
відповідача, крім того відсутні
підписи повноважних представників
відповідача.

В копія видаткової накладної в
графі зазначення номеру та дати
довіреності, за якою отримується товар,
відсутні номер та дата відповідної
довіреності.

В матеріалах справи відсутні
докази надання відповідачем ОСОБА_6,
довіреності та уповноваження на
вчинення будь яких дій від імені ТОВ
"ВКФ- Простір".

Крім того, видаткова накладна не
містить жодних даних стосовно ТОВ "ВКФ-
Простір", при цьому містить лише
інформацію про постачальника - ТОВ
"Збаражський цукровий завод" та покупця
- ТОВ "Сандора".

Також, суд критично ставиться до
наявної в матеріалах справи заяви
ОСОБА_7 з огляду на наступне (а.с.136).

Вказаною заявою ОСОБА_7 стверджую,
що 04 вересня 2012 року на території
Товариства обмеженою відповідальністю
«Збаражський цукровий завод», що
розташоване за адресою: Тернопільська
область Збаразький район, м. Збараж,
вул. Кармелюка 1, було завантажено його
транспортний засіб Renault д.н.з НОМЕР_1
(належний йому на праві приватної
власності) та причіп д.н.з. НОМЕР_2
(перебував у користуванні по
довіреності), цукром білим
кристалічним в мішкотарі в кількості
згідно виданої ТОВ «Збаражський
цукровий завод» видаткової накладної
№ 1253 від 04.09.2012 року, для перевезення на
ТОВ «Сандора» в м. Миколаїв. ОСОБА_7
вказаною заявою стверджує, що дане
перевезення здійснювало Товариство з
обмеженою відповідальністю «ВКФ
Простір», а він, в свою чергу, являвся
особою, яка безпосередньо виконувала
функцію водія в даній господарській
операції (перевезенні). При цьому
вказаною заявою ОСОБА_7 повідомляє, що
підпис, який міститься у видатковій
накладній №1253 від 04 вересня 2012 року
проставлений ним особисто і належить
йому.

Проте з вказаної заяви не
вбачається, куди саме вантаж
доставлено і кому передано.

Згідно ст. 924 ЦК України,
перевізник відповідає за збереження
вантажу, багажу, пошти з моменту
прийняття їх до перевезення та до
видачі одержувачеві, якщо не доведе, що
втрата, нестача, псування або
пошкодження вантажу, багажу, пошти
сталися внаслідок обставин, яким
перевізник не міг запобігти та
усунення яких від нього не залежало.
Перевізник відповідає за втрату,
нестачу, псування або пошкодження
прийнятих до перевезення вантажу,
багажу, пошти у розмірі фактичної
шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з
його вини.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як підставу своїх вимог або заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, а також те,
що позивач не довів належними та
допустимими доказами, що відповідач
був перевізником 22 т цукру вартістю 137
060 грн., договір перевезення вантажу між
сторонами не було укладено відповідно
до вимог чинного законодавства та не
доведено правовідносини між
відповідачем та третьою особою.

Крім того, представник
відповідача у відзиві на позовну заяву
(а.с.22-29) просить відмовити у позові з
огляду на сплив позовної давності,
згідно ч.3 ст.925 ЦК України.

Як вбачається з підпункту 2.2.
пункту 2 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України №10 від 29
травня 2013 року "Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів" за змістом частини першої
статті 261 ЦК України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Отже, перш ніж застосувати
позовну давність, господарський суд
повинен з'ясувати та зазначити в
судовому рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі права чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості.

З огляду на викладене, позовні
вимоги ТОВ "Збаражський цукровий завод"
до ТОВ "ВКФ-Простір" про стягнення
коштів в сумі 137 060 грн. за втрату
прийнятого до перевезення вантажу
задоволенню не підлягають.

Оскільки у позові відмовлено,
понесені у справі судові витрати
відповідно до статті 49 ГПК України слід
покладати на позивача.

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 44,
49, 75, 81-1, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Політика Н.А.

Віддруковано 5 примірників:

1- до справи;

2- позивачу рекомендованим (47302,
Тернопільська обл., Збаразький р-н, м.
Збараж, м-н Кармелюка, 1);

3- відповідачу рекомендованим (34550,
Рівненська обл., Сарненський р-н,
с.Клесів, вул. Центральна, буд. 23;

54046, м.Миколаїв, вул.Архітектора
Старова, 8-А);

4- третій особі рекомендованим (45400,
АДРЕСА_1);