м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/7571/14 03.06.14

За позовом Товариства з додатковою
відповідальністю страхової компанії
"Альфа-Гарант" м. Києва

до Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Наста" м. Києва

про відшкодування шкоди, ціна позову
10933,56 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача Ліповуз Д.І.,

від відповідача не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

у квітні 2014 року Товариство з
додатковою відповідальністю страхова
компанія "Альфа-Гарант" звернулося в
суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що 28 травня 2013 р. на
Бессарабській площі у м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів “Джилі”, д.н. НОМЕР_1, під
керуванням його власника ОСОБА_2 та
"Тойота" д.н. НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_3

Унаслідок ДТП було пошкоджено
автомобіль “Джилі”, д.н. НОМЕР_1, та
його власнику заподіяно матеріальну
шкоду у розмірі 10457 грн.

Позивач як страховик виплатив власнику
пошкодженого автомобіля "Джилі"
відповідно до умов укладеного з ним
договору добровільного страхування
наземного транспортного засобу, що не є
предметом застави № 06-R/01-043-02048 від 5
липня 2012 р. страхове відшкодування в
розмірі 10457 грн.

З підстав ст. 27 Закону України "Про
страхування" та ст. 993 ЦК України
позивач просив задовольнити позов,
стягнувши з відповідача на свою
користь 10457 грн. шкоди, борг з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за час прострочення 369,13 грн.,
три проценти річних з простроченої
суми 107,43 грн., а також понесені ним по
справі господарські витрати.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач відзив на позовну заяву не
подав, його представник у судове
засідання не з'явився, про час і місце
його проведення повідомлений у
встановленому порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу
відповідно до вимог ст. 75 ГПК України у
відсутності представника відповідача
за наявними у ній матеріалами, що
містять достатньо відомостей про права
і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 28 травня 2013 р. на
Бессарабській площі у м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів “Джилі”, д.н. НОМЕР_1, під
керуванням його власника ОСОБА_2 та
"Тойота" д.н. НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_3

Це підтверджується довідкою відділу
Державної автомобільної інспекції
Шевченківського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві від
28 травня 2013 р. та постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 20 червня 2013 р. у справі №
761/14102/13-п.

Унаслідок зіткнення автомобілів було
пошкоджено автомобіль “Джилі”, д.н.
НОМЕР_1, та його власнику заподіяно
матеріальну 10457 грн., розмір якої
визначено на підставі рахунку-фактури
№ 130 від 19 червня 2013 р., складеного
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4

Позивач як страховик згідно платіжного
доручення № 1918 від 12 липня 2013 р.
виплатив власнику пошкодженого
автомобіля "Джилі" відповідно до умов
укладеного з ним договору
добровільного страхування наземного
транспортного засобу, що не є предметом
застави № 06-R/01-043-02048 від 5 липня 2012 р.
страхове відшкодування в розмірі 10457
грн., що обчислене виходячи з характеру
пошкоджень та стану транспортного
засобу.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про
страхування" та ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, котра
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
одній особі з вини іншої,
відшкодовується винною особою.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 червня 2013 р. у справі
№ 761/14102/13-п винним у вчиненні ДТП
визнано ОСОБА_3, якого притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КпАП України.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 як володільця автомобіля
"Тойота" д.н. НОМЕР_2, була застрахована
за договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АЕ/0040720 на підставі Закону
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі-Закону) відповідачем.

Таким чином, особами, відповідальними
за завдані гр. ОСОБА_2 збитки, в даному
випадку є відповідач, відповідно до
положень Закону, у межах, передбачених
договором обов'язкового страхування
цивільної відповідальності, та гр.
ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 1188 ЦК у
тій частині, що не підлягає
відшкодуванню відповідачем як
страховиком.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону передбачено, що
виплата страхового відшкодування
(регламентна виплата) здійснюється
безпосередньо потерпілому (іншій
особі, яка має право на отримання
відшкодування) або погодженим з ним
особам, які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна, сплатили страхове
відшкодування за договором майнового
страхування (крім регламентної
виплати, передбаченої підпунктом "а"
пункту 41.1 статті 41 цього Закону),
лікування потерпілих та інші послуги,
пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене до позивача як
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором
добровільного страхування наземного
транспортного засобу, що не є предметом
застави № 06-R/01-043-02048 від 5 липня 2012 р.
перейшло право вимоги, яке гр. ОСОБА_2
мав до відповідача як особи,
відповідальної за завдані збитки.

За таких обставин, враховуючи, що
відповідач прострочив виконання
зобов'язання по сплаті страхового
відшкодування, з нього на користь
позивача відповідно до вимог п.п. 36.1, 36.2
ст. 36 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", ст. 625 ЦК України
підлягає стягненню 10457 грн. шкоди, 369,13
грн. збитків внаслідок інфляції за час
прострочення, 107,43 грн. три проценти
річних з простроченої суми.

Оскільки позов задоволено, понесені по
справі господарські витрати стосовно
до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти
на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з додатковою
відповідальністю страхової компанії
"Альфа-Гарант" м. Києва задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Наста" (01103, м. Київ, Залізничне шосе, 6,
код 35893575) на користь Товариства з
додатковою відповідальністю страхової
компанії "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, б-р
Лесі Українки, 26, код 32382598) 10457 грн.
шкоди, 369,13 грн. збитків внаслідок
інфляції за час прострочення, 107,43 грн.
три проценти річних з простроченої
суми, 1827 грн. витрат по оплаті судового
збору.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва
П.І.Паламар