ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року Справа № 905/104/14

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Селіваненко В.П. -
головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Палій
В.В. (доповідач)

розглянув касаційну скаргу державного
підприємства "Донецька залізниця", м.
Донецьк,

на постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 08.04.2014

у справі № 905/104/14

за позовом державного підприємства
"Донецька залізниця" (далі -
Підприємство), м. Донецьк,

до публічного акціонерного товариства
"Металургійний комбінат "Азовсталь"
(далі - Товариство), м. Маріуполь
Донецької області,

про стягнення 2 867, 88 грн.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Підприємство звернулося до
господарського суду Донецької області
з позовом про стягнення з Товариства
12,00 грн. плати за користування вагонами,
2618,64 грн. плати за маневрову роботу, 237,24
грн. збору за телеграфні повідомлення.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 11.02.2014 у справі №
905/104/14 (суддя Забарющий М.І.) позовні
вимоги задоволено частково: стягнуто з
Товариства на користь Підприємства 12,00
грн. плати за користування вагонами,
2618,64 грн. плати за маневрову роботу,
1675,86грн. витрат зі сплати судового
збору. У решті позовних вимог
відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду
з посиланням на приписи пункту 2.6
Правил розрахунків за перевезення
вантажів, частини третьої статті 119
Статуту залізниць України мотивовано
наявністю правових підстав для
стягнення з Товариства 12,00 грн. плати за
користування вагонами, 2618,64 грн. плати
за маневрову роботу та відсутністю
правових підстав для стягнення збору
за телеграфні повідомлення у зв'язку з
недотриманням при здійсненні
повідомлення приписів статті 21 Угоди
про міжнародне залізничне вантажне
сполучення.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 08.04.2014 (судді
Шевкова Т.А. - головуючий, Бойченко К.І.,
Чернота Л.Ф.) рішення місцевого
господарського суду у справі № 905/104/14
скасовано в частині задоволення
позовних вимог про стягнення 12,00 грн.
плати за користування вагонами, 2618,64
грн. плати за маневрову роботу з
відмовою у позові у зазначеній частині
позовних вимог. В іншій частині рішення
місцевого господарського суду
залишено без змін.

Постанову апеляційного господарського
суду з посиланням на приписи статті 119
Статуту залізниць України, пунктів 2, 3,
абзацу двадцятого пункту 4 Правил
користування вагонами та контейнерами
мотивовано недотриманням зазначених
приписів при нарахуванні плати за
користування вагонами та відсутністю
вини Товариства як вантажовідправника
у затримці вагонів.

У касаційній скарзі до Вищого
господарського суду України
Підприємство просить постанову
апеляційного господарського суду
скасувати, а рішення місцевого
господарського суду залишити в силі.
Скаргу мотивовано прийняттям
постанови апеляційним господарським
судом з порушенням норм матеріального
та процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились.

Сторони відповідно до статті 1114
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду скарги.

Перевіривши на підставі
встановлених попередніми судовими
інстанціями обставин справи
правильність застосування ними норм
процесуального та матеріального права,
Вищий господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення касаційної скарги з
урахуванням такого.

Місцевим та апеляційним
господарськими судами у справі,
зокрема, встановлено, що:

- 17.04.2013 станцією Сартана Донецької
залізниці за міжнародними
залізничними накладними СМГС №№ 50509801,
50508456 прийнято від Товариства як
вантажовідправника до перевезення на
станцію Валуйки Південно-Східної
залізниці Російської Федерації вагони
№№ 61443339, 61420352 з вантажем - прокат
плоский із заліза або нелегірованої
сталі, сталь листова, непоіменована у
алфавіті;

- 19.04.2013 станцією Сартана Донецької
залізниці за міжнародними
залізничними накладними СМГС №№ 50614205,
50615780, 50614585 прийнято від Товариства як
вантажовідправника до перевезення на
станцію Валуйки Південно-Східної
залізниці Російської Федерації вагони
№№ 55340889, 55343164, 52545233 з вантажем - прокат
плоский із заліза або нелегірованої
сталі, сталь листова, непоіменована у
алфавіті;

- при прибутті на прикордонну
передавальну станцію Куп'янськ -
Сортувальний вказані вагони були
затримані екологічною службою та
відставлені Підприємством зі складу
прибулих потягів на окремі колії для
забезпечення проведення
радіологічного контролю;

- після проведення радіологічного
контролю вказані вагони були
направлені за призначенням. Затримка
вагонів склала 4 вагоно-години: вагонів
№№ 61443339, 61420352 -з 16:00 до 19:40 19.04.2013,
вагонів №№ 55340889, 55343164, 52545233 -з 05:50 до 09:50
21.04.2013;

- 19.04.2013 та 21.04.2013 на адресу станції
Сартана Донецької залізниці
Підприємством були направлені
телеграми про затримку вагонів,
простій та подальший дозвіл на їх
випуск.

Причиною виникнення спору зі
справи є питання стосовно наявності чи
відсутності підстав для стягнення з
Товариства плати за користування
вагонами за час їх затримки, плати за
маневрову роботу на станції Куп'янськ -
Сортувальний, збору за телеграфні
повідомлення про затримку вагонів на
станції Куп'янськ - Сортувальний для
здійснення радіологічного контролю.

Відповідно до статті 908 Цивільного
кодексу України загальні умови
перевезення визначаються цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Стаття 307 Господарського кодексу
України передбачає, що умови
перевезень вантажів окремими видами
транспорту, а також відповідальність
суб'єктів господарювання за цими
перевезеннями визначаються
транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до §7 статті 21 Угоди про
міжнародне залізничне вантажне
сполучення (далі - "УМВС") якщо під час
перевезення або видачі вантажу з вини
вантажовідправника або
вантажоодержувача виникнуть перешкоди
до його перевезення або видачі, то
залізниці сплачуються всі витрати, що
понесені нею за затримку перевезення
або видачі. Якщо такі перешкоди
виникнуть на дорозі відправлення, то
платежі по таким витратам
розраховуються відповідно до
внутрішніх правил та тарифів, що
застосовуються залізницями для таких
перевезень. Всі платежі по
вищезазначеним витратам вписуються до
накладної та стягуються з відправника,
одержувача або платника
(експедиторської організації,
фрахтового агента тощо) в залежності
від того, хто з них здійснює оплату
провізних платежів.

За приписами частин першої, восьмої
статті 319 Митного кодексу України
товари, що переміщуються через митний
кордон України, крім митного контролю,
можуть підлягати державному
санітарно-епідеміологічному,
ветеринарно-санітарному,
фітосанітарному, екологічному та
радіологічному контролю. При вивезенні
товарів за межі митної території
України радіологічний контроль може
здійснюватися в органах доходів і
зборів відправлення при завершенні
митного оформлення або у пунктах
пропуску через державний кордон
України при завершенні митного
контролю товарів.

Згідно з пунктом 1 розділу першого
Правил користування вагонами і
контейнерами, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
25.02.1999 №113 (далі - "Правила
користування"), ці Правила користування
визначають порядок і умови
користування вагонами і контейнерами:

- парку залізниць України;

- парку залізниць інших держав;

- які належать підприємствам,
організаціям, портам, установам і
громадянам, а також орендовані ними (за
час затримки на коліях залізниць
загального користування).

Відповідно до пункту 2 розділу першого
Правил користування за користування
вагонами і контейнерами
вантажовідправники,
вантажоодержувачі, власники під'їзних
колій, порти, організації, установи,
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності (далі -
вантажовласники) вносять плату.

Як передбачено пунктами 12, 13 розділу
третього Правил користування
загальний час, за який вноситься
вантажовласником плата залізниці за
користування вагонами, включає час
затримки вагонів з його вини та час
перебування їх у безпосередньому
розпорядженні вантажовласника.

Плата за користування стягується з
вантажовласника також у разі затримки
вагонів (контейнерів) під час
перевезення в усіх випадках, крім тих,
які залежать від залізниці.

У відповідності до пункту 3 розділу
другого Правил користування облік часу
користування вагонами і контейнерами
та нарахування плати за користування
ними провадиться на станціях
відправлення та призначення за
Відомістю плати за користування
вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за
користування контейнерами форми ГУ-46к,
які складаються на підставі Пам'яток
про подавання/забирання вагонів форми
ГУ-45, Пам'яток про видачу/приймання
контейнерів форми ГУ-45к, Повідомлення
про закінчення вантажних операцій з
вагонами, Актів про затримку вагонів
форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

Як передбачено підпунктом 1.8 пункту 1
розділу третього Збірника тарифів на
перевезення вантажів залізничним
транспортом у межах України та
пов'язані з ними послуги, який
затверджений наказом Міністерства
транспорту та зв'язку від 26.03.2009 №317
(далі -Збірник тарифів), за маневрову
роботу, що виконується локомотивом
залізниці не одночасно з подачею або
забиранням вагонів на вимогу власника
під'їзної колії, вантажовласника або
порту, яка оформлена пам'яткою про
подавання/забирання вагонів (форми
ГУ-45), із зазначенням у ній часу,
протягом якого виконувалась маневрова
робота, нараховується збір у розмірі
292,6 грн за кожні півгодини роботи
локомотива, рахуючи неповні півгодини
за повні. До такої роботи належать:

переставляння вагонів з одного
вантажного фронту на інший,
переміщення вагонів на фронті;

подача вагонів на ваги і для дозування;

прибирання вагонів після зважування та
дозування;

у випадках, коли навантаження або
вивантаження виконується в
присутності локомотива залізниці
(подача стисненого повітря від
локомотива тощо);

інша маневрова робота з вагонами на
станціях, під'їзних коліях та інших
місцях незагального користування.

Відповідно до § 2 статті 21 "УМВС" за
відсутності іншого шляху слідування
або якщо перевезення неможливе за
інших причин, залізниця негайно по
телеграфу через станцію відправлення
повідомляє про це відправника та
запитує його вказівки. При цьому
станція повідомляє відправнику усі
необхідні відомості, якими вона
володіє.

Апеляційний господарський суд, на
відміну від місцевого господарського
суду: повно та всебічно дослідивши
обставини справи, перевіривши їх
поданими сторонами доказами, яким
надав необхідну оцінку, з дотриманням
наведених норм матеріального та
процесуального права, беручи до уваги
відсутність складених Підприємством
Відомостей плати за користування
вагонами, які є документами обліку часу
користування вагонами та містять
нарахування плати за користування
ними; встановивши відсутність вини
Товариства у затримці вагонів;
врахувавши, що: здійснення
радіологічного контролю можливе як при
відправленні вантажу, так і до
проходження митного контролю;
нарахування збору за маневрову роботу
на підставі підпункту 1.8 пункту 1
розділу третього Збірника тарифів
можливе лише при наявності вимоги
власника під'їзної колії (якої у даному
випадку не було), а також приймаючи до
уваги відсутність фактичних доказів на
підтвердження направлення телеграм на
станції Куп'янськ - Сортувальний,
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Доводи Підприємства не
спростовують висновків, викладених у
постанові апеляційного господарського
суду. При цьому в частині встановлення
фактичних обставин справи та
переоцінки наявних доказів касаційна
скарга не відповідає вимогам статті 1117
ГПК України стосовно меж перегляду
справи в касаційній інстанції.

Таким чином, постанова апеляційного
господарського суду зі справи
відповідає встановленим ним фактичним
обставинам, прийнята з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права та передбачені законом підстави
для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119-11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 08.04.2014 зі
справи № 905/104/14 залишити без змін, а
касаційну скаргу державного
підприємства "Донецька залізниця" - без
задоволення.

Суддя
В. Селіваненко

Суддя
І. Бенедисюк

Суддя
В. Палій