ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13.06.14 № 910/11447/14. Суддя Гумега О.В.,
розглянувши

позовну заяву Заступника прокурора
Центрального регіону України з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
в інтересах держави, уповноваженим
органом управління якої є Міністерство
оборони України, в особі: Київського
квартирно-експлуатаційне управління
Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-дослідна
установа "КВАНТ М"

про стягнення 320 214,95 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Центрального
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах держави, уповноваженим
органом управління якої є Міністерство
оборони України, в особі: Київського
квартирно-експлуатаційне управління
Міністерства оборони України,
звернувся до Господарського суду міста
Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-дослідна установа "КВАНТ М" про
стягнення з останнього заборгованості
з орндної плати в сумі 320214,95 грн. на
користь Київського
квартирно-експлуатаційне управління.

Позовна заява № 05/2-275 вих.-14 від 16.05.2014 р.
не може бути прийнята до розгляду та
підлягає поверненню з огляду на
наступне:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо позовну заяву підписано особою,
яка не має права її підписувати, або
особою, посадове становище якої не
вказано.

У відповідності до ч. 1 ст. 54
Господарського процесуального кодексу
України, позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором,
громадянином-суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 Конституції
України на прокуратуру України
покладається представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом.

Згідно ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Відповідно до пункту 2 резолютивної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 08.04.99 N 3-рп/99 зі справи за
конституційним поданням Вищого
арбітражного суду України та
Генеральної прокуратури України щодо
офіційного тлумачення положень статті
2 Арбітражного процесуального кодексу
України (далі - Рішення Конституційного
Суду України) під поняттям "орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах", зазначеним у частині
другій статті 2 Арбітражного
процесуального кодексу України,
потрібно розуміти орган державної
влади чи орган місцевого
самоврядування, якому законом надано
повноваження органу виконавчої влади.

Отже, за змістом пункту 2 статті 121
Конституції України та статті 2
Господарського процесуального кодексу
України, обсягу наданих прокурору
статтею 29 Господарського
процесуального кодексу України прав,
представництво прокуратурою інтересів
держави у господарському суді є одним
із видів представництва в суді, яке за
своєю правовою природою є
правовідносинами, в яких одна особа
(представник) на підставі певних
повноважень виступає від імені іншої
особи (довірителя) і виконує
процесуальні дії в суді в її інтересах,
набуваючи (змінюючи, припиняючи) для
неї права та обов'язки.

В абз. 8 п. 1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
року № 7 "Про деякі питання участі
прокурора у розгляді справ,
підвідомчих господарським судам"
зазначено, що згідно з частиною другою
статті 29 ГПК у разі прийняття
господарським судом позовної заяви,
поданої прокурором в інтересах держави
в особі органу, уповноваженого
здійснювати функції держави у спірних
правовідносинах, або в інтересах
громадянина зазначений орган чи
громадянин набуває статусу позивача.

Відповідно до абз. 1-3 п. 3 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012 року № 7 "Про деякі
питання участі прокурора у розгляді
справ, підвідомчих господарським
судам" господарський суд повинен
оцінювати правильність визначення
прокурором органу, на який державою
покладено обов'язок щодо здійснення
конкретних функцій у правовідносинах,
пов'язаних із захистом інтересів
держави. Інтереси держави мають чітко
формулюватися й умотивовуватися
прокурором. У випадках неправильного
визначення прокурором позивача, тобто
органу, уповноваженого державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах,
господарський суд на підставі пункту 1
частини першої статті 63 ГПК повертає
таку позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду.

В позовній заяві № 05/2-275 вих.-14 від 16.05.2014
р. в якості позивача зазначено Київське
квартирно-експлуатаційне управління, а
тому останній повинен підпадати під
поняття "орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах" і порушення
інтересів останнього має (може)
визначатись прокуратурою як порушення
інтересів держави. Однак у заголовку
позову вказано на порушення інтересів
держави, упововаженим органом
управління якої є Міністерства оборони
України, хоча останнє не визначається в
якості позивача про зобов'язання
звільнити нерухоме військове майно і
вимог на користь Міністерства оборони
України немає (!).

З огляду на викладене, необхідно
привести позов у відповідність до
вимог ст. 121 Конституції України, ст. ст.
5, 20 Закону України "Про прокуратуру", ст.
2 ГПК України, п. 2 резолютивної частини
рішення Конституційного Суду України
від 08.04.1999 р. № 3-рп/99 та абз. 8 п. 1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
року № 7 "Про деякі питання участі
прокурора у розгляді справ,
підвідомчих господарським судам".

Крім того, суд звертає увагу, що позовну
заяву № 05/2-275 вих.-14 від 16.05.2014 р.
підписано ОСОБА_1, посадове становище
якого зазначено як Заступник прокурора
Центрального регіону України з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
старший радник юстиції.

В той же час, жодних доказів того, що
ОСОБА_1 обіймає вказану посаду до
позовної заяви не додано, відтак,
відсутні належні докази на
підтвердження повноважень особи, що
підписала позовну заяву.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо у
позовній заяві не вказано обставин, на
яких ґрунтується позовна вимога,
доказів, що підтверджують викладені в
заяві обставини, обґрунтований
розрахунок стягуваної суми.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України
передбачено, що позовна заява повинна
містити, зокрема, виклад обставин, на
яких ґрунтуються позовні вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
позов; обґрунтований розрахунок сум, що
стягуються чи оспорюються;
законодавство, на підставі якого
подається позов.

В абз. 8 стор. 6 позовної заяви зазначено,
що "... Позивачем на адресу Відповідача
надіслано претензію № 303/25-1040 від 20.03.2013
р. з вимогою сплатити суму
заборгованостсті ...", однак не вказано
на докази, які мають такі зазначення
підтверджувати.

Згідно абз. 5 п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму
ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" підставою для
повернення позовної заяви є, зокрема,
незазначення доказів, що підтверджують
викладені в заяві обставини.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позивач, прокурор
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

В п. 2 ч. 2 ст. 54 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що позовна заява повинна
містити, зокрема, місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання
(для фізичних осіб).

Згідно абз. 6 п.п. 3.1 п. 3 постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадках, передбачених статтею 56 ГПК
України, місцезнаходження (місце
проживання) відповідача визначається
за даними його державної реєстрації як
суб'єкта господарювання.

Як визначено ст. 93 ЦК України,
місцезнаходженням юридичної особи є
адреса органу або особи, які відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її
імені.

Відомості про місцезнаходження
юридичної особи включаються до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (ст. 17
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців").

У позовній заяві зазначено дві адреси
позивача (Київського
квартирно-експлуатаційного
управління), а саме: "03186, м. Київ, а/с, вул.
Ав. Антонова, буд. 2/32, корп. 97".

В той же час, заявником позову не
вказано на жодне з джерел (відповідні
довідки з ЄДРПОУ, виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців тощо), з яких
він отримав дані про належність
позивачу саме вказаних у позовній
заяві адрес, а рівно заявником позову
не підтверджено підставність
зазначення вищенаведених адрес у
позовній заяві в якості
місцезнаходження позивача.

Разом з тим, з п. 1 Положення про
Київське квартирно-експлуатаційне
управління, копія якого додана до
позовної заяви, вбачається, що
юридичною адресою (місцезнаходженням)
позивача є інша адреса: 01015, м. Київ, вул.
Івана Мазепи, 38.

Як встановлено судом, в якості доказів
направлення копії позовної заяви з
доданими до неї документами на адресу
позивача (Київського
квартирно-експлуатаційного
управління) заявником позову додано
фіскальний чек № 5147 від 06.06.2014 р. та опис
вкладення у цінний лист № 03839073 від
06.06.2014 р. лише за адресами, вказаними у
позовній заяві - 03186, м. Київ, а/с, вул. Ав.
Антонова, буд. 2/32, корп. 97. При цьому
докази направлення копії позовної
заяви з доданими до неї документами на
адресу місцезнаходження позивача, яке
підтверджується п. 1 Положення про
Київське квартирно-експлуатаційне
управління, фактично до позовної заяви
не додані.

З огляду на вищезазначене, у суду
відсутні підстави вважати фіскальний
чек № 5147 від 06.06.2014 р. та опис вкладення
у цінний лист № 03839073 від 06.06.2014 р. в
якості належних доказів виконання
вимог ч. 1 ст. 56 ГПК України, що, в свою
чергу, тягне за собою наслідки,
передбачені п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Наведене узгоджується з правовою
позицією Вищого господарського суду
України, викладену в абз. п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

Таким чином, позовна заява № 05/2-275
вих.-14 від 16.05.2014 р. і додані до неї
документи підлягають поверненню
заявникові без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку, після усунення допущеного
порушення.

Керуючись п.п. 1, 3, 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути
Заступнику прокурора Центрального
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
без розгляду.

Суддя
О.В.Гумега