ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2014 року
Справа №912/1946/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М.-
доповідача,

суддів: Верхогляд Т.А., Тищик І.В.,

при секретарі судового засідання:
Малику С.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Горбач М.В., довіреність
№339 від 02.12.13;

представник відповідача в судове
засідання не з'явився.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу фермерського
господарства "Родючість" на рішення
господарського суду Кіровоградської
області від 10.02.2014 року у справі №912/1946/13

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Ерідон Тех", с.
Петропавлівська Борщагівка
Києво-Святошенського району Київської
області

до фермерського господарства
"Родючість", с. Розкішне
Голованівського району
Кіровоградської області

про стягнення 143 614,50 грн. за договором
купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 10.02.2014 року
у справі №912/1946/13 (суддя Коротченко Л.С.)
позовні вимоги задоволені частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача: 4 076,81 грн. основного боргу, 108
926,65 грн. - відсотків, 15 050,65 грн. - пені, 6
229,24 грн. - 5% річних. В іншій частині
позову відмовлено.

Господарський суд першої інстанції
встановив факт поставки позивачем
відповідачеві механічної сівалки для
висіву зернових CPH2000F сер. №GP-8624B GP-11207Z
(УКТ ЗЕД ) в кількості однієї штуки
вартістю 643 463,31 грн. з ПДВ, яка була
прийнята представником відповідача,
згідно видаткової накладної від 23.10.2013
року №20762 та акта приймання-передачі
від 23.10.2013 року. Оскільки фактично товар
був поставлений в серпні 2012 року, що не
заперечували сторони, та
підтверджується актом введення в
експлуатацію від 29.08.2012 року,
відповідач в порушення умов Договору (з
урахуванням додатку №2) здійснив
часткову оплату товару, внаслідок чого
утворилась заборгованість, із
урахуванням курсової різниці долара
США, в розмірі 4 076,81 грн., що
еквівалентно 498,03 дол. Судом зменшено
пред'явлені до стягнення суми пені та 5%
річних з урахуванням періоду
стягнення.

Не погодившись з рішенням
господарського суду, до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду звернувся
відповідач з апеляційною скаргою, в
якій посилається на те, що:

- у відповідності до умов укладеного
між сторонами Договору та з
урахуванням додаткової угоди №1,
позивач зобов'язаний був поставити
товар в строк до 15.08.2012 року, а
відповідач зобов'язаний сплатити
вартість товару в період з 01.08.2012 року
по 15.12.2012 року. Оскільки позивач
поставив товар 23.10.2013 року, чим порушив
умови Договору та положеннь ст. 625 ЦК
України, то відповідач частково
утримався від виконання грошового
зобов'язання, передбаченого п. 2.4
Договору, сплативши 191 815,95 грн. 03.12.2012
року;

- фактично позивач прострочив
виконання свого зобов'язання щодо
проставки товару на 14 місяців, чим
порушив вимоги ст. 526 ЦК України,
внаслідок чого господарським судом
помилково стягнуто з відповідача
відсотки в розмірі 108 926,65 грн.,
безпідставно нараховано пеню та 5%
річних.

В частині стягнення основного боргу в
розмірі 4 076,81 грн. рішення не
оскаржується.

Просить змінити рішення
господарського суду Дніпропетровської
області, в частині задоволення
позовних вимог щодо стягнення
процентів, пені та 5% річних відмовити. В
частині стягнення основного боргу -
залишити без змін.

11.06.2014 року від позивача надійшов
відзив на апеляційну скаргу, в якому
представник зазначає, що доводи
апеляційної скарги є безпідставними та
необґрунтованими, а рішення
господарського суду прийнято у
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у справі.

12.06.2014 року оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Представник позивача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення вимог апеляційної скарги
та просив оскаржуване рішення залишити
без змін.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату та час
судового засідання повідомлений
належним чином, що підтверджується
поштовим повідомленням із відміткою
про отримання поштового відправлення
від 31.05.2014 року (а.с.221).

Відповідно до п.3.9.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року №18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Оскільки розгляд справи може бути
відкладений виключно у зв'язку із
неможливістю розглянути справу у
даному судовому засіданні, а не у
зв'язку з неявкою сторін, суд вважає, що
наявних у справі матеріалів достатньо
для прийняття рішення по справі. Таким
чином, підстави для відкладення
розгляду справи відсутні. Суд вважає,
що вжив усі залежні від нього заходи
для повідомлення відповідача належним
чином про розгляд господарської справи
в апеляційній інстанції та реалізації
ним права судового захисту своїх
інтересів.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши доводи сторін і давши їм
правову оцінку, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
вимоги апеляційної скарги
фермерського господарства "Родючість"
не підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Спірним питанням в даній справі є
період, за який позивач здійснив
нарахування відсотків, пені та річних
відповідачу за прострочення сплати
грошового зобов'язання, оскільки
фактична поставка механічної сівалки
для висіву зернових CPH2000F сер. №GP-8624B
GP-11207Z (УКТ ЗЕД ) (далі-товар), на
підставі Договору купівлі-продажу
сільськогосподарської техніки №
160712/ПМ від 16.07.2012 року (далі - Договір,
а.с. 30-34) та додатку №2 від 16.07.2012 року до
нього, відбулась в серпні 2012 року
(а.с.174), а видаткова накладна на товар
№20762 підписана сторонами 23.10.2013 року
(а.с.60), чим позивач, на думку
відповідача, порушив умови додатку №1
від 16.07.2012 року до Договору, що
передбачає термін поставки товару в
строк до 15.08.2012 року.

На виконання умов Договору, з
урахуванням додатку №2 від 04.03.2013 року
позивач поставив, а відповідач прийняв
товар на загальну суму 643 463,31 грн.
(а.с.59-61) та частково розрахувався в сумі
639 386,50 грн. (а.с.47,48,112,113).

Відповідач визнає борг за поставлений
товар в сумі 4 076,81 грн. (а.с.160-161).

Як вбачається з умов додатку №2 від
04.03.2013 року до Договору сторони
погодили наступне (а.с.88):

- заборгованість із врахуванням п. 2.5.1
Договору (який передбачає право
позивача переглянути відсоткову
ставку, розмір якої складатиме 36%
річних від залишкової суми вартості
товару, в разі затримки оплати
відсотків по відстрочці платежу більше
ніж на 10 днів) становить 487 739,55 грн.;

- відповідач зобов'язаний оплатити 250
000 грн. в термін до 21.03.2013 року, після
чого позивач підготує та запустить в
роботу сівалку;

- позивач надав відтермінування
платежу в сумі заборгованості 237 739,55
грн. до 20.07.2013 року під 24% річних, що
становить 256 497,20 грн.;

- інші положення не вказані в даному
додатку діють згідно Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Таким чином, відповідач зобов'язаний
сплатити 250 000 грн. в строк до 21.03.2013
року та 256 497,20 грн. в строк до 20.07.2013
року, а також 108 926,65 грн. відсотків по
відстрочці платежу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі - продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається (ст.ст. 525, 526 ЦК України).

Відповідач помилково стверджує, що
позивач порушив умови договору не
поставивши товар в строк до 15.08.2012 року,
передбачений додатком №1 до Договору,
оскільки дата поставки товару,
оформлена видатковою накладною №20762
від 23.10.2013 року та актом
приймання-передачі від 23.10.2013 року, не
спростовує обов'язку відповідача по
сплаті вартості товару із врахуванням
умов відстрочки платежу, в строк та в
сумі, що зафіксовані в додатку №2 до
Договору, який був підписаний обома
сторонами без зауважень та заперечень,
і який є первинним обліковим
документом у розумінні Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" і який відповідає
вимогам, зокрема, статті 9 названого
Закону і Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар.

Строк виконання відповідного
грошового зобов'язання визначається за
правилами, встановленими частиною
першою статті 692 ЦК України, відповідно
до якої покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Договором купівлі-продажу може
бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідач не розрізняє фінансові
зобов'язання, зафіксовані в додатку №2
до Договору, з умовами, що викладені в
додатку №1 до Договору, оскільки
позивач виконав свої зобов'язання та
поставив товар в строк, в свою чергу
відповідач порушив строки сплати сум
на які, згідно додатку №2,йому
надавалась відстрочка.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом
(стаття 548 ЦК України). Виконання
зобов'язань може забезпечуватись
згідно договору неустойкою (штрафом,
пенею). Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (стаття 549 ЦК
України).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Умовами п. 8.3 Договору передбачено
зобов'язання відповідача у випадку
порушення умов оплати оговорених у п.
2.4. Договору, виплатити штрафні санкції
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ та 5% річних на суму несплаченого
боргу за прострочений період.
Відповідач зобов'язаний сплатити пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ за кожен прострочений день (п. 6.3);
згідно додатку №2 до Договору
відповідачу надавалась відстрочка
платежів в сумі 250 000 грн. до 21.03.2013 року
та 237 739,55 грн. до 20.07.2013 року.

Розрахунок позивача суми пені та п'яти
відсотків річних містить арифметичні
помилки, про що було також зазначено
судом першої інстанції (а.с.190).
Відповідно до п. 1.9 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", якщо у договорі
виконання грошового зобов'язання
визначається до настання певного
терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року
(частина друга статті 252 ЦК України), то
останнім днем виконання такого
зобов'язання вважається день, що
передує цьому терміну (в даному
прикладі - 31 липня 2014 року).

Стаття 526 ЦК України встановлює вимогу
щодо виконання зобов'язань належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно відлягає виконанню у
цей строк (ст. 530 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 199 ГК України виконання
господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Установлюючи презумпцію вини особи,
яка порушила зобов'язання, Цивільний
кодекс України покладає на неї
обов'язок довести відсутність своєї
вини. Особа звільняється від
відповідальності лише в тому разі, коли
доведе відсутність своєї вини в
порушенні зобов'язання (постанова
судових палат у цивільних та
господарських справах Верховного Суду
України від 13 лютого 2013 р. у справі N
6-170цс12).

Доводи апеляційної скарги не знайшли
свого підтвердження в ході розгляду
справи, в матеріалах якої відсутні
належні докази обґрунтування
висновків відповідача, викладених в
апеляційній скарзі, так як термін
проведення оплати товару і термін
фактичної поставки товару не пов'язані
поміж собою умовами Договору. Суд
першої інстанції повно і всебічно
з'ясував обставини у справі, прийняв
обґрунтоване та законне рішення, яке
відповідає вимог ст. 32, 34, 82, 84 ГПК
України.

Згідно постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
року №6 «Про судове рішення» - рішення з
господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального та
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фермерського
господарства "Родючість" на рішення
господарського суду Кіровоградської
області від 10.02.2014 року у справі №912/1946/13
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Кіровоградської області від 10.02.2014 року
у справі №912/1946/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст складений 17.06.2014 року.

Головуючий суддя
Л.М. Білецька

Суддя
Т.А. Верхогляд

Суддя
І.В. Тищик