ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року Справа № 3/096-12 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Божок В.С. -
головуючого,

Костенко Т.Ф.,

Сибіги О.М.

розглянувши матеріали касаційної
скарги ТОВ "Компанія з управління
активами "Стиролінвест", що діє в
інтересах і за рахунок закритого
недиверсифікованого венчурного
пайового інвестиційного фонду
"Хімічна фінансово-інвестиційна
група"на постановуКиївського
апеляційного господарського суду від
24.02.2014у справіГосподарського суду
Київської області за позовом ТОВ
"Компанія з управління активами
"Стиролінвест", що діє в інтересах і за
рахунок закритого недиверсифікованого
венчурного пайового інвестиційного
фонду "Хімічна фінансово-інвестиційна
група"до Приватного підприємства
"Енергобуд-М"третя особа Товариство з
обмеженою відповідальністю "Централ
Бізнес Груп"простягнення 1 242 411,00 грн.в
судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача: Куренний С.В. (дов. від 03.06.14),

відповідача: Горецький О.В. (дов. від
20.11.13 № 20-12/13),

3-тої особи: не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 16.04.2013 господарського суду
Київської області позов задоволено,
звернуто стягнення на заставлене майно
ПП "Енергобуд-М" в рахунок погашення
заборгованості в сумі 1242411 грн.

Ухвалою від 20.12.2013 господарського суду
Київської області задоволено заяву ТОВ
"Компанія з управління активами
"Стиролінвест", що діє в інтересах і за
рахунок закритого недиверсифікованого
венчурного пайового інвестиційного
фонду "Хімічна фінансово-інвестиційна
група" та змінено спосіб виконання
рішення господарського суду Київської
області від 16.04.2013 у справі №3/096-12 про
звернення стягнення на заставлене
майно шляхом передачі цього майна у
власність позивача.

Постановою від 24.02.2014 р. Київського
апеляційного господарського суду
вказану вище ухвалу скасовано, в
задоволенні заяви позивача про заміну
способу виконання судового рішення
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
Київського апеляційного
господарського суду, ТОВ "Компанія з
управління активами "Стиролінвест", що
діє в інтересах і за рахунок закритого
недиверсифікованого венчурного
пайового інвестиційного фонду "Хімічна
фінансово-інвестиційна група"
звернулося до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою і
просить її скасувати як прийняту з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, ухвалу місцевого
господарського суду - залишити без
змін.

Відповідач подав до Вищого
господарського суду України відзив на
касаційну скаргу, в якому просить
залишити її без задоволення, а
постанову Київського апеляційного
господарського суду - без змін.

Колегія суддів, приймаючи до
уваги межі перегляду справи в
касаційній інстанції, проаналізувавши
на підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права при винесенні
оспорюваних судових актів знаходить
необхідним касаційну скаргу
задовольнити.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, які приймали рішення у даній
справі, на виконання рішення від 16.04.2013
господарського суду Київської області
у справі №3/096-12 позивачу видано наказ
від 16.05.2013 р.

Постановою від 26.07.2013 державного
виконавця районного відділу державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
відкрито виконавче провадження № 39139914
з примусового виконання зазначеного
вище наказу.

Крім цього, 26.07.2013 державним виконавцем
районного відділу державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
прийнято постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

Актами від 04.09.2013 та від 14.11.2013
державного виконавця накладено арешт
на майно боржника, на яке згідно
рішення суду звернуто стягнення.

Звертаючись із заявою про зміну
способу виконання рішення у даній
справі шляхом передачі у власність
позивача заставленого майна
відповідача, ТОВ "Компанія з управління
активами "Стиролінвест" послалось на
те, що існують обставини, які
унеможливлюють виконання судового
рішення у строки, передбачені ст. 30
Закону України "Про виконавче
провадження", саме у спосіб визначений
рішенням суду.

Згідно частин 1, 7 ст. 20 Закону України
"Про заставу" заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором. Реалізація
заставленого майна, на яке звернено
стягнення, провадиться державним
виконавцем на підставі виконавчого
листа суду або наказу господарського
суду, або виконавчого напису
нотаріусів у встановленому порядку,
якщо інше не передбачено цим Законом чи
договором.

Звернення стягнення на предмет застави
відповідно до статті 590 ЦК України
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Порядок вирішення судом питання про
зміну способу та порядку виконання
судового рішення встановлюється
статтею 121 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до якої суд може змінити
спосіб та порядок виконання судового
рішення лише при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим. При цьому суд
також повинен враховувати, щоб обраний
ним порядок та спосіб виконання
судового рішення не порушував прав
інших кредиторів.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України в даному випадку зважає на
ст. 6 Конвенції про захист прав людини
та основоположних свобод, згідно якої
кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
неупередженим судом. У рішенні
Європейського суду з прав людини від 20
липня 2004 року по справі "Шмалько проти
України" (заява N 60750/00) зазначено, що для
цілей статті 6 виконання рішення,
ухваленого будь-яким судом, має
розцінюватися як невід'ємна частина
"судового розгляду". У рішенні від 17
травня 2005 року по справі "Чіжов проти
України" (заява N 6962/02) Європейський суд
з прав людини зазначив, що позитивним
обов'язком держави є організація
системи виконання рішень таким чином,
щоб переконатися, що неналежне
зволікання відсутнє та що система
ефективна і законодавчо, і практично, а
нездатність державних органів ужити
необхідних заходів для виконання
рішення позбавляє гарантії параграф 1
статті 6 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод.

При цьому місцевим господарським судом
правомірно враховано приписи ст. 25
Закону України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень",
відповідно до якої у разі задоволення
судом позову про звернення стягнення
на предмет забезпечувального
обтяження в рішенні суду зазначається
спосіб реалізації предмета
забезпечувального обтяження шляхом
проведення публічних торгів або із
застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону, п.
1 якої передбачено такий спосіб
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження як
передача рухомого майна, що є предметом
забезпечувального обтяження, у
власність обтяжувача в рахунок
виконання забезпеченого обтяженням
зобов'язання.

З врахуванням зазначеного вище,
місцевий господарський суд, взявши до
уваги викладені в заяві позивача
обставини невиконання судового
рішення протягом декількох місяців,
встановивши факт неможливості іншим
способом виконати судове рішення, а
також те, що обраний заявником спосіб
не порушує прав інших кредиторів та
гарантує ефективне виконання судового
рішення, дійшов вмотивованого висновку
щодо можливості зміни способу
виконання останнього шляхом передачі
позивачу майна, на яке було звернуто
стягнення.

Враховуючи викладене, постанова
Київського апеляційного
господарського суду підлягає
скасуванню, а ухвала господарського
суду Київської області - залишенню в
силі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову від 24.02.2014 р. Київського
апеляційного господарського суду у
справі № 3/096-12 скасувати.

Ухвалу від 20.12.2013 р. господарського суду
Київської області залишити без змін.

Головуючий
Божок В.С.

Судді
Костенко Т.Ф.

Сибіга О.М.