ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2014 р.
Справа № 914/1526/14

Суддя О.Запотічняк при секретарі
М.Драгус розглянула справу

За позовом: Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування", м. Київ

До відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс-Сервіс-1",
Львівська область, Пустомитівський
район, с. Ставчани

Про: стягнення 128 295,60 грн.

За участю представників:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Пендерецький В.І. -
представник;

Суть спору: Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "АХА
Страхування" звернулося з позовом до
відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс-Сервіс-1" про:
стягнення 128 295,60 грн

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що внаслідок дорожньо -
транспортної пригоди яка мала місце
20.03.2011р. близько 05 год. 36 хв. на 104 км. а/д
Київ - Знам'янка за участю автомобіля
марки «МАН», державний реєстраційний
номер «НОМЕР_1» під керуванням ОСОБА_2,
що належить ТзОВ «Транс - Сервіс-1» та
автомобіля марки «Мерседес - бенц»,
державний реєстраційний номер
«НОМЕР_3» у з'єднанні з напівпричепом
«РРВ КІР 40.3», державний реєстраційний
номер «НОМЕР_2» під керуванням ОСОБА_4,
транспортному засобу «РРВ КІР 40.3» було
завдано механічних ушкоджень, що
підтверджується Довідкою ВДАІ про
перелік пошкоджень та Протоколом
огляду транспортного засобу від 25.03.2011
р.

Згідно до Калькуляції від 05.05.2011 року
здійсненої ПП «Гроцький Транс
Експедиція», розмір матеріальних
збитків завданих власнику
транспортного засобу «РРВ КІР 40.3»,
державний реєстраційний номер
«НОМЕР_2» склав 256 245,60 грн.

У відповідності до умов договору
добровільного страхування наземного
транспорту №1467-а/10к-05 від 01.09.2010р.
позивачем було виплачено власнику
транспортного засобу «РРВ КІР 40.3»
страхове відшкодування в розмірі 253795,60
грн.

Оскільки на момент ДТП
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК
«Універсальна» згідно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №ВЕ4181776 та договору
добровільного страхування цивільної
відповідальності власників наземного
транспорту №6016/215/001269 від 18.08.2010р.,
остання виплатила позивачу
компенсацію шкоди завданої внаслідок
ДТП в сумі 125 500,00 грн.

Решта розміру шкоди в сумі 128 295,60 грн.
підлягає відшкодуванню з відповідача
ТзОВ «Транс-Сервіс-1», оскільки він
являється власником автомобіля марки
«МАН», державний реєстраційний номер
«НОМЕР_1», а водій ОСОБА_2 перебуває у
трудових відносинах з відповідачем.

Позивач звертався до останнього з
заявою про виплату страхового
відшкодування в порядку регресу, однак
заява була залишена без відповідного
реагування.

Обставини справи: Розглянувши
подані матеріали суд визнав їх
достатніми для прийняття заяви до
розгляду і ухвалою від 29.04.2014 року
порушив провадження у справі та
призначив судове засідання на
13.05.2014року.

В судовому засіданні 13.05.2014р. розгляд
справи відкладався до 27.05.2014р. у зв'язку
з неявкою представника позивача та
невиконання ним вимог ухвали суду від
29.04.2014р.

19.05.2014р. відповідач подав через
канцелярію суду відзив на позовну
заяву в якому просить суд відмовити у
задоволенні позовних вимог у зв'язку із
поданням позову після спливу строку
позовної давності. Зокрема відповідач
посилається на те, що у позивача як
страховика не виникло право вимоги в
порядку регресу, а до нього перейшло
вже існуюче у потерпілого право на
відшкодування збитків. Такий перехід
права вимоги від страхувальника до
страховика називається суброгацією та
регулюється ст. 993 ЦК України.
Відповідач стверджує, що при
суброгації перебіг строку позовної
давності починає обчислюватись з
моменту виникнення страхового випадку,
а відтак зважаючи, що
дорожньо-транспортна пригода
трапилась 20.03.2011р. перебіг строку
позовної давності розпочався 21.03.2011р. і
сплив 21.03.2014р.

Оскільки позовна заява надіслана до
суду 25.04.2014р., позивачем пропущено строк
позовної давності, що є підставою для
відмови у позові.

В судове засідання 27.05.2014р. з'явився
представник відповідача. Позивач не
забезпечив явки уповноваженого
представника в судове засідання, подав
клопотання про відкладення розгляду
справи. Також позивач подав письмові
пояснення по суті спору в яких
зазначив, що позовна заява подана в
порядку регресу а тому строк позовної
давності обчислюється з моменту
страхового відшкодування тобто з
24.05.2011р. та спливає 25.05.2014р. Оскільки
позовна заява подана 25.04.2014р., строк
позовної давності не пропущено.

Представник відповідача надав
пояснення в яких підтримав заперечення
викладені у відзиві на позов, вважає, що
позивачем пропущено строк позовної
давності, тому просить суд відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Розгляд справи було відкладено на
10.06.2014р.

В судове засідання 10.06.2014р. з'явився
представник відповідача, заперечення
проти позову підтримав, просив суд
відмовити в його задоволенні з підстав
наведених у відзиві на позовну заяву.

Позивач в черговий раз не забезпечив
явки уповноваженого представника,
причин неявки не повідомив, хоча
належним чином про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся.

Враховуючи, що позивач був належним
чином повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, а матеріалів
справи достатньо для її розгляду по
суті, у відповідності до ст. 75 ГПК
України суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суд заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи та оцінивши докази в їх
сукупності, встановив наступне:

Відповідно до ч.1 ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

01 вересня 2010 року між Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «АХА Страхування» (страховик)
та ВАТ «Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів» (далі
- Страхувальник) було укладено Договір
добровільного страхування наземного
транспорту № 1467-аУ10к-05 за умовами якого
було застраховано автомобіль марки
«Мерседес - бенц», державний
реєстраційний номер «НОМЕР_3» у
з'єднанні з напівпричепом «РРВ КІР 40.3»,
державний реєстраційний номер
«НОМЕР_2».

Як вбачається з довідки ВДАІ від
06.04.2011р. №8787414, 20 березня 2011 року
приблизно о 05 год. 36 хв. на 104 км. а/д Київ
- Знам'янка мала місце
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу, автомобіля марки
«МАН», державний реєстраційний номер
«НОМЕР_1» під керуванням ОСОБА_2, що
належить ТзОВ «Транс - Сервіс-1» та
автомобіля марки «Мерседес - бенц»,
державний реєстраційний номер
«НОМЕР_3» у з'єднанні з напівпричепом
«РРВ КІР 40.3», державний реєстраційний
номер «НОМЕР_2» під керуванням ОСОБА_4,
що належить ВАТ «Миронівський
хлібопродукт».

Постановою Городоцького районного
суду Львівської області від 21.04.2011р. з
врахуванням змін внесених постановою
суду від 17.04.2012р. винним у скоєнні ДТП
було визнано водія автомобіля марки
«МАН» ОСОБА_2

Внаслідок вказаної
дорожньо-транспортної пригоди
застрахованому транспорт -ному засобу
«РРВ КІР 40.3», державний реєстраційний
номер «НОМЕР_2» було завдано механічних
ушкоджень, що підтверджується Довідкою
ВДАІ про перелік пошкоджень та Актом
огляду транспортного засобу від 25.03.2011
р., внаслідок чого Страхувальник зазнав
матеріального збитку.

Відповідно до Калькуляції від 05.05.2011
року здійсненої ПП «Гроцький Транс
Експедиція», розмір матеріальних
збитків завданих власнику
транспортного засобу «РРВ КІР 40.3»,
державний реєстраційний номер
«НОМЕР_2» склав 256 245,60 грн.

На підставі розрахунку страхового
відшкодування від 05.05.2011р. та
Страхового акту від 20.05.2011р. позивачем
було виплачено страхувальнику -ВАТ
«Миронівський завод по виготовленню
круп і комбікормів» страхове
відшкодування в сумі 253 795,60 грн. Факт
виплати страхового відшкодування
підтверджується копією платіжного
доручення від 24.05.2011р. №2984 (а.с. 10).

Як встановлено судом, на момент ДТП
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК
«Універсальна» згідно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №ВЕ4181776 та договору
добровільного страхування цивільної
відповідальності власників наземного
транспорту №6016/215/001269 від 18.08.2010р.

Відповідно до ст. 22. Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну

внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну третьої
особи.

Відповідно до лімітів
відповідальності ПАТ «СК
«Універсальна» виплатила позивачу
компенсацію шкоди завданої внаслідок
ДТП в сумі 125 500,00 грн.

Решту страхового відшкодування в сумі
128295,60 грн. позивач просить суд стягнути
з відповідача ТзОВ «Транс-Сервіс-1»,
оскільки він являється власником
автомобіля марки «МАН», державний
реєстраційний номер «НОМЕР_1», а водій
ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах
з відповідачем.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується у повному
обсязі особою, яка її завдала, а
відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, у т.ч., шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Як встановлено судом, автомобіль марки
«МАН», державний реєстраційний номер
«НОМЕР_1», який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, належить
ТзОВ «Транс - Сервіс-1», а водій ОСОБА_2,
який керував даним транспортним
засобом, перебуває у трудових
відносинах з відповідачем.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Враховуючи, що водій ОСОБА_2 який є
винуватцем ДТП керував транспортним
засосом в силу виконання своїх
трудових обов'язків перед
відповідачем, то виходячи з системного
аналізу наведених вище положень
законодавства, саме відповідач, як
роботодавець несе відповідальність за
заподіяну водієм шкоду.

Відповідно до ст. 27 Закону України „Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Позивач посилаючись на положення ст.993
та ч.1 ст.1191 ЦК України вважає, що з
моменту виплати страхового
відшкодування в нього виникло право
стягнення з відповідача в порядку
регресу решту заподіяної внаслідок ДТП
шкоди в сумі 128 295,60 грн.

Відповідно до ст.993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідач заперечує позовні вимоги та
вважає, що у позивача як страховика не
виникло право вимоги в порядку регресу,
а до нього перейшло вже існуюче у
потерпілого право на відшкодування
збитків. Такий перехід права вимоги
від страхувальника до страховика
називається суброгацією та
регулюється ст. 993 ЦК України.
Відповідач стверджує, що при
суброгації перебіг строку позовної
давності починає обчислюватись з
моменту виникнення страхового випадку,
а відтак позивачем пропущено строк
позовної давності, що є підставою для
відмови у позові.

Верховний суд України узальнюючи
судову практика розгляду цивільних
справ, що виникають з договорів
страхування дав правову оцінку
понять регрес та суброгація.

Зокрема Верховний суд України
відзначає, що якщо дії третьої особи,
якими страхувальнику спричинені
збитки, є страховим випадком, то у
такого потерпілого (страхувальника за
договором страхування) є дві
можливості відшкодування шкоди: за
рахунок безпосереднього заподіювача
шкоди; за рахунок страховика шляхом
отримання страхового відшкодування.
Право вибору належить самому
потерпілому.

Перехід права вимоги від
страхувальника (вигодонабувача) до
страховика називається суброгацією.
При суброгації нового зобов'язання із
відшкодування збитків не виникає -
відбувається заміна кредитора:
потерпілий (а ним є страхувальник або
вигодонабувач) передає страховику своє
право вимоги до особи, відповідальної
за спричинення шкоди. Внаслідок цього
страховик виступає замість
потерпілого.

І регрес, і суброгація виникають на
підставі закону. Наприклад, право
регресної вимоги встановлено для
страховика за договорами обов'язкового
страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів до особи, яка
заподіяла шкоду, у разі, коли ця шкода
заподіяна життю та здоров'ю умисно, а
також внаслідок вчинення ДТП у стані
алкогольного або наркотичного
сп'яніння тощо. Суброгація також
виникає на підставі закону - ст. 993 ЦК та
ст. 27 Закону № 85/96-ВР.

За суброгації відбувається
лише зміна осіб у вже наявному
зобов'язанні (зміна активного суб'єкта)
зі збереженням самого зобов'язання. Це
означає, що одна особа набуває прав і
обов'язків іншої особи у конкретних
правовідносинах. У процесуальному
відношенні страхувальник передає свої
права страховику на підставі договору
і сприяє реалізації останнім прийнятих
суброгаційних прав. При регресі одне
зобов'язання замінює собою інше, але
переходу прав від одного кредитора до
іншого не відбувається.

Ці інститути мають різний режим
правового регулювання. Так, регрес
регулюється загальними нормами
цивільного права, а для суброгації
відповідно до ст. 993 ЦК встановлений
особливий правовий режим.

Регрес у страхуванні виникає стосовно
вузького кола осіб, тоді як суброгація
застосовуються щодо будь-якої особи,
відповідальної за настання страхового
випадку. При суброгації перебіг строку
позовної давності починається з
моменту виникнення страхового випадку.
При регресі - з моменту, коли страховик
виплатив страхове відшкодування, тобто
зазнав збитків.

Аналогічної позиції притримується і
Вищий спеціалізований суд України.
Зокрема у п. 27 Постанови пленуму від
01.03.2013р. №4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» зазначається, що випадку
суброгації відбувається лише заміна
осіб у вже наявному зобов'язанні
(заміна активного суб'єкта) зі
збереженням самого зобов'язання. У
такому разі страхувальник передає свої
права страховикові на підставі
договору і сприяє реалізації останнім
прийнятих суброгаційних прав. У
випадку регресу одне зобов'язання
замінює собою інше, але переходу прав
від одного кредитора до іншого не
відбувається.

При цьому регрес регулюється
загальними нормами цивільного права
(зокрема, статтею 1191 ЦК), а також
статтею 38 Закону № 1961-IV, а для
суброгації відповідно до статті 993 ЦК і
статті 27 Закону України "Про
страхування" встановлено особливий
правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної
давності починає обчислюватися з
моменту виникнення страхового випадку,
а при регресі - з того моменту, коли
страховик виплатив страхове
відшкодування. Розмір страхового
відшкодування визначається за
правилами, встановленими у договорі
страхування. Страховик не має права
вимагати від завдавача шкоди суму, яку
він виплатив страхувальнику у зв'язку з
порушенням умов договору страхування.

Оскільки при суброгації відбувається
заміна особи в зобов'язанні, тому з
урахуванням положення статті 515 ЦК
суброгація застосовується лише до
майнового страхування.

Відповідно до ст. 515 ЦК України
заміна кредитора не допускається у
зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з
особою кредитора, зокрема у
зобов'язаннях про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем була відшкодована шкода
заподіяна майну, а не життю чи здоров'ю.

Таким чином ПАТ СК «АХА Страхування»
виплативши страхувальнику ВАТ
«Миронівський завод по виготовленню
круп і комбікормів» страхове
відшкодування в сумі 253 795,60грн.,
отримало право вимоги про
відшкодування шкоди, яке належало
страхувальнику. Тобто, в даному випадку
відбулася лише заміна сторін у
зобов'язанні, що підпадає під ознаки
суброгації.

Відповідач заперечуючи позовні вимоги
просить суд відмовити в задоволенні
позову у зв'язку з тим, що позивачем
пропущено строк позовної давності.

Відповідно до 2.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів» за змістом частини першої
статті 261 ЦК України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, позивач отримав
право вимоги про відшкодування шкоди,
яке належало страхувальнику, що
підпадає під ознаки суброгації.
Незважаючи на вимогу позивача,
відповідач не відшкодував позивачу
збитки в сумі 128295,60 грн., а відтак право
позивача було порушено.

Однак відповідач просить суд відмовити
в позові у заявку з пропущенням
позивачем строку позовної давності для
звернення з позовом до суду.

При суброгації перебіг строку позовної
давності починає обчислюватися з
моменту виникнення страхового випадку.

Страховий випадок мав місце 20.03.2011р., а
відтак перебіг строку позовної
давності розпочався 21.03.2011р. і сплив
21.03.2014р.

Згідно декларації кур'єрської служби,
позовна заява надіслана до суду 25.04.2014р.
Таким чином позивачем пропущено строк
позовної давності, що є підставою для
відмови у позові.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладені обставини,
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що в задоволенні позовних вимог слід
відмовити у зв'язку з пропуском
позивачем строку позовної давності для
звернення до суду з вимогою про захист
свого цивільного права.

Керуючись ст.ст.515, 979, 993, 1166, 1172,
1187, 1191, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону
України „Про страхування", ст. 22. Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст. ст.28, 33 ,43, 44, 48, 49, 80, 82-85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "АХА Страхування" до
відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс-Сервіс-1",
Львівська область, Пустомитівський
район про: стягнення 128 295,60 грн. -
відмовити за безпідставністю.

2. Рішення суду може бути
оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повний текст рішення
складено 16.06.2014р.

Суддя
Запотічняк О.Д.