м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 911/1041/14 11.06.14
За позовомДержавного підприємства
господарство»доПублічного
акціонерного товариства
«Аверс»простягнення 704,61 грн.Суддя
Представники сторін:
від позивача:Яременко З.І. від
відповідача:Попко В.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Державне підприємство «Іванківське
лісове господарство» (надалі -
«Підприємство») звернулося до
господарського суду Київської області
з позовом до Публічного акціонерного
товариства «Аверс» (надалі -
«Товариство») про стягнення 10 704,61 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем у повному обсязі поставлено
товар на виконання умов договору
поставки продукції №25/09 від 25.09.2012 р., а
відповідач належним чином зобов'язання
по оплаті поставленого товару не
виконав, у зв'язку з чим виникла
заборгованість у розмірі 10 000,00 грн.
Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 641,37 грн. та інфляційних у
розмірі 63,24 грн. за прострочення
виконання грошового зобов'язання.
Ухвалою господарського суду Київської
області від 31.03.2014 р. матеріали позовної
заяви Державного підприємства
«Іванківське лісове господарство»
передано за підсудністю до
господарського суду міста Києва.
Згідно автоматизованої системи
документообігу господарського суду
міста Києва позовну заяву передано на
розгляд судді Босому В.П.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 07.04.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
13.05.2014 р. представником позивача до
канцелярії суду подано заяву про
зменшення розміру позовних вимог, в
якій у зв'язку з оплатою відповідачем
суми основної заборгованості, позивач
просив суд стягнути з нього лише 3%
річних у розмірі 641,37 грн. та
інфляційних у розмірі 63,24 грн. Вказана
заява про зменшення розміру позовних
вимог приймається судом до розгляду.
В судовому засіданні 14.05.2014 р. судом
оголошувалась перерва до 11.06.2014 р.
В судове засідання представник
позивача з'явилася, вимоги ухвали суду
виконала, позовні вимоги з урахуванням
заяви про зменшення розміру позовних
Представник відповідача в судове
засідання з'явився, надав пояснення по
суті спору, проти задоволення позовних
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.09.2012 р. між Підприємством
(постачальник) та Товариством
(покупець) було укладено договір
поставки продукції №25/09 (надалі -
«Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору
постачальник зобов'язується поставити,
а покупець прийняти продукцію, а саме
дров'яну сировину для технологічних
потреб у кількості 1 000 кбм.

Згідно з п. 4.1 Договору покупець приймає
вказану деревину і перераховує кошти
протягом 14 діб від дня одержання
сировини згідно з товаротранспортною
та податковою накладними.

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що
термін його дії встановлюється з
моменту підписання по 31.12.2012 р.

На виконання умов Договору позивачем
поставлялася, а відповідачем
приймалася та частково оплачувалася
продукція, що підтверджується
товарно-транспортними накладними за
період з 01.10.2012 р. по 05.10.2012 р. та актом
звірки взаємних розрахунків.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним виконанням, на думку
позивача, відповідачем зобов'язання з
оплати поставленого товару Договором,
у зв'язку з чим позивач вказує на
обов'язок відповідача сплати 3% річних
та інфляційні за прострочення
виконання такого зобов'язання.

Договір є договором поставки, а відтак
між сторонами виникли правовідносини,
які підпадають під правове регулювання
Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Судом було встановлено, що на виконання
умов Договору позивачем було
поставлено відповідачу товар на
загальну суму 33 449,40 грн., що
підтверджується товарно-транспортними
накладними за період з 01.10.2012 р. по 05.10.2012
р.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з п. 4.1 Договору покупець приймає
вказану деревину і перераховує кошти
протягом 14 діб від дня одержання
сировини згідно з товаротранспортною
та податковою накладними.

Таким чином, з урахуванням приписів ч. 1
ст. 530 Цивільного кодексу України та
положень п. 4.1 Договору, зобов'язання
відповідача з оплати поставленого
товару мало бути виконане протягом 14
днів з моменту отримання товару за
товарно-транспортними накладними,
підписаними у період з 01.10.2012 р. по 05.10.2012
р.

Матеріалами справи підтверджується
факт здійснення відповідачем повної
оплати поставленого товару на суму 23
449,40 грн. до моменту звернення до суду із
даним позовом, а саме 05.12.2012 р. та 14.11.2013
р. відповідно.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

За таких обставин має місце
прострочення виконання відповідачем
зобов'язання з оплати поставленого
товару за Договором.

Позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 641,37 грн. та інфляційних у
розмірі 63,24 грн. за прострочення
виконання зобов'язання з поставки
товару за період з 01.10.2012 р. по 28.02.2014 р.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений строк свого обов'язку по
поставці товару не виконав, допустивши
прострочення виконання зобов'язання,
тому дії відповідача є порушенням
зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу
України), і він вважається таким, що
прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу
України), відповідно є підстави для
застосування встановленої законом
відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд перевірив наданий позивачем
розрахунок та вважає за можливе
задовольнити вимогу про стягнення з
відповідача 3% річних у розмірі 641,37 грн.
та інфляційних у розмірі 63,24 грн.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність повного
задоволення позовних вимог та
стягнення з Товариства на користь
Підприємства 3% річних у розмірі 641,37
грн. та інфляційних у розмірі 63,24 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного
підприємства «Іванківське лісове
господарство» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Аверс» (01013, м. Київ, вул.
Деревообробна, 5; ідентифікаційний код
00273991) на користь Державного
підприємства «Іванківське лісове
господарство» (07200, Київська обл.,
Іванківський р-н, с.м.т. Іванків, вул.
Поліська, 22; ідентифікаційний код 00992088)
3% річних у розмірі 641 (шістсот сорок
одна) грн. 37 коп., інфляційні у розмірі 63
(шістдесят три) грн. 24 коп. та судовий
збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 13.06.2014 р.

Суддя
В.П. Босий