ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03 червня 2014 р. Справа №
903/368/14

за позовом Публічне акціонерне
товариство «Миронівський
хлібопродукт»

до відповідача Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4

про стягнення 625 183,98 грн.

Суддя
Костюк С. В.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Начичко В.О., дов.№52/Д від
30.05.2014 року

від відповідача: н/з

Права та обов'язки учаснику
судового процесу роз'яснені відповідно
до ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового
процесу технічними засобами не
поступало.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть: Позивач- ПАТ "Миронівський
хлібопродукт" звернувся з позовом про
стягнення з відповідача- ФОП ОСОБА_4 625
183,98 грн., з них 474 920,27 грн. основного
боргу, 34 147,04 грн. пені, 116 116,67 грн.
тридцять відсотків річних, а також 12
503,68 грн. витрат по сплаті судового
збору.

Обґрунтовуючи заявлену вимогу вказує,
що 01 лютого 2013 року між ФОП ОСОБА_4 та
Публічним акціонерним товариством
«Миронівський хлібопродукт» було
укладено договір поставки №ПТ4П/ЧФЛ,
на виконання умов якого Публічне
акціонерне товариство «Миронівський
хлібопродукт» поставило, а фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 отримав товар
на підставі актів прийому-передачі
продукції та товарно-транспортних
накладних..

Пунктом 1 та 5 Додатку №1 від 01.02.2013 року
сторони узгодили, що оплата за товар
проводиться по всіх позиціям товару -
протягом 15 банківських днів з моменту
поставки.

Однак, відповідачем умови договору не
були виконані , вартість отриманого
товару у зазначений строк не оплачена.

Пунктом 8.3 Договору сторони для
забезпечення належного виконання
зобов'язань, за порушення строків
оплати товару узгодили пеню у розмірі
0,3% від суми заборгованості, за кожний
день прострочення, а також не се
відповідальність встановлену в ст.625 ЦК
України в розмірі 30% річних з
простроченої суми за весь час
прострочення.

Відповідач в судове засідання не
зявився, пояснень по суті заявлених
позивачем вимог не представив, хоча
належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням №558.

Оскільки обставини щодо відкладення
розгляду справи відсутні, спір
розглядається за наявними в справі
матеріалами відповідно до ст.75 ГПК
України.

З матеріалів справи вбачається, що
01.02.2013 року між ПАТ «Миронівський
хлібопродукт» (Постачальник по
договору) та ФОП ОСОБА_4 (Покупець по
договору) було укладено договір
поставки продукції за №ПТ4П/ЧФЛ
(а.с.26-30).

На виконання умов договору в
травні-червні 2013 року відповідачу було
відпущено продукції на загальну суму 479
920,27 грн., що підтверджується
товаро-транспортними накладними та
актами прийому-передачі продукції
(а.с.32-110).

За загальними нормами ст.193 ГК України,
ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Пунктом 2.3 зазначено, що строки та
порядок оплати товару визначається за
кожним асортиментом товару й
зазначаються в додатку №1 до договору,
який є його невідємною частиною.

В п.1 та 5 додатку №1 від 01.02.2013 року
сторони визначили, що розрахунки за
кожну поставлену партію товару
здійснюються в безготівковій формі або
шляхом внесення вартості отриманого
від Постачальника товару в касу
Постачальника в національній грошовій
одиниці України протягом 15 банківських
днів з моменту поставки. По п.4.3
договору датою постачання вважається
дата підписання накладної
(товарно-транспортної або товарної)
обома сторонами, що засвідчує
прийняття Товару Покупцем від
Постачальника. Сторони погодилися, що
особи, які підписали накладні
(товарно-транспортну або товарну) з
прикладанням печатки (або штампу),
являються уповноваженими особами на
підписання даних документів та їхні
підписи свідчать про
приймання-передачу товару.

Водночас, як слідує з матеріалів справи
відповідачем 31.03.2014 року сплачено лише
5000 грн., заборгованість становить 474
920,27 грн., яка підтверджена актом звірки
взаєморозрахунків (а.с.111).

Згідно ст.712 ЦК України за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

За ст.655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Частиною 1 ст.692 ЦК України, передбачено,
що Покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до положень ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Оскільки матеріалами справи
підтверджена заборгованість в сумі 474
920,27 грн. вимога позивача про її
стягнення підлягає задоволенню.

Пунктом 8.3 договору сторони визначили,
що за прострочення оплати товару
Покупець сплачує на користь
Постачальника пеню в розмірі 0,3% від
суми заборгованості а кожен день
прострочення, а також несе
відповідальність встановлену в ст.625 ЦК
України в розмірі 30% річних з
простроченої суми за весь час
прострочення.

Згідно ст.1 ЗУ "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22 листопада 1996 року
№543/96-ВР платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін. Розмір пені, передбачений цією
статтею, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Частина 2 ст.625 ЦК України передбачає, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. В договорі
поставки сторони визначили 30% річних з
простроченої суми (п.8.3).

Відповідно до розрахунку позивача сума
пені складає 34 147,04 грн., сума 30% річних
116 116,67 грн., які підлягають стягненню з
відповідача.(а.с.9-12)

Оскільки спір до розгляду суду
доведений з вини відповідача,
сплачений позивачем судовий збір в
сумі 12 509,41 грн., згідно ст.ст.44,49 ГПК
України підлягає відшкодуванню з
відповідача.

Керуючись ст.193 Господарського кодексу
України, ст.ст.526,625,655,692,712 Цивільного
кодексу України, Законом України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» ст.ст.
44, 49,82-84 Господарського процесуального
кодексу України,господарський суд,-

В И Р
І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, Ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) в користь Публічного
акціонерного товариства «Миронівський
хлібопродукт» (08800, Київська обл..,
м.Миронівка, вул.Елеваторна,1,
р/р2200 в АБ «ІНГ БАНК Україна», МФО
300539, ) 625 183,98 грн., з них 474
920,27 грн. основного боргу, 34 147,04 грн.
пені, 116 116,67 грн. тридцять відсотків
річних., а також 12 503,68 грн. витрат по
сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено

05.06.14

Суддя
С. В. Костюк