КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2014 р. Справа№ 910/7859/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно
з протоколом судового засідання від
04.06.2014 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу
господарського суду міста Києва від
28.04.2014 року

у справі №910/7859/14 (суддя Головіна К.І.)

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до публічного акціонерного товариства
«Київенерго»

про визнання недійсними рішень
комісії,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду
міста Києва знаходиться справа №910/5111/14
за позовом публічного акціонерного
товариства «Київенерго» до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
68 243,29 грн.

25.04.2014 року ФОП ОСОБА_2 звернулась до
господарського суду міста Києва із
зустрічною позовною заявою до ПАТ
«Київенерго» про визнання недійсними
рішень комісії.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.04.2014 року у справі №910/7859/14
зустрічну позовну заяву ФОП ОСОБА_2
повернуто без розгляду на підставі п.п.
1, 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою
суду першої інстанції, фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду міста Києва
від 28.04.2014 року у справі №910/7859/14 та
передати справу на розгляд до
господарського суду міста Києва.

В обґрунтування апеляційної скарги
заявник стверджує, що оскаржувану
ухвалу місцевим господарським судом
прийнято з порушенням норм
процесуального права, оскільки
відповідно до статті 63 ГПК України
передбачено, що суддя досліджує
позовну заяву за формальними ознаками,
не виявляючи питання по суті позовних
вимог та залишає її без розгляду тільки
з підстав зазначених у даній статті.
Також апеляційна скарга мотивована
тим, що суд першої інстанції
безпідставно відмовив в прийнятті
позовної заяви через відсутність
належним чином завіреної довіреності
представника позивача, оскільки суд
повинен витребувати докази на
підтвердження повноважень
представника у разі виникнення
сумнівів, щодо наявності таких
повноважень.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.05.2014 року у
справі №910/7859/14 апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
ухвалу господарського суду міста Києва
від 28.04.2014 року у справі №910/7859/14 було
прийнято до провадження та призначено
до розгляду за участю уповноважених
представників сторін.

Представник позивача приймав участь в
судовому засіданні, в якому надав свої
пояснення та підтримав доводи, які
викладені в апеляційній скарзі, просив
апеляційну скаргу задовольнити, а
ухвалу господарського суду міста Києва
від 28.04.2014 року скасувати, справу
№910/7859/14 передати на розгляд до
господарського суду міста Києва.

Відповідач повноважних представників
в судове засідання апеляційної
інстанції не направив, своїм
процесуальним правом, передбаченим
статтею 22 ГПК України, не скористався.
Враховуючи те, що в матеріалах справи
містяться докази належного
повідомлення всіх учасників судового
процесу про час та місце проведення
судового засідання про розгляд
апеляційної скарги, а також приймаючи
до уваги те, що ухвалою про призначення
справи до розгляду учасників судового
процесу було попереджено, що неявка
представників сторін без поважних
причин у судове засідання не є
перешкодою для розгляду апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представників відповідача у судовому
засіданні.

Відповідно до статті 106 ГПК України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду. Окремо від
рішення місцевого господарського суду
можуть бути оскаржені в апеляційному
порядку ухвали місцевого
господарського суду, зокрема, про
повернення позовної заяви.

Згідно з нормами статті 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі XII
Господарського процесуального кодексу
України.

Судова колегія Київського
апеляційного господарського суду,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши матеріали апеляційної
скарги, заслухавши пояснення і доводи
представника позивача, перевіривши
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
процесуального права встановила
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.04.2014 року у справі №910/7859/14
зустрічну позовну заяву фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 повернуто без
розгляду на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

При прийнятті оскаржуваної ухвали суду
місцевий господарський суд дійшов
висновку, що в матеріалах зустрічної
позовної заяви відсутні докази
повноважень особи, що підписала
вищевказану позовну заяву - ОСОБА_3,
позивачем не додано документів про
сплату державного мита у встановленому
порядку і розмірі за вимоги
немайнового характеру.

При цьому зазначено, що згідно ч. 3 ст. 63
ГПК України повернення зустрічної
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню з нею до
господарського суду в загальному
порядку, після усунення вказаних
недоліків.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
висновками місцевого господарського
суду, виходячи з наступного.

Подання позову провадиться за
загальними правилами подання позовів,
тобто за правилами встановленими
приписами статей 54 - 57 вказаного
Кодексу.

Відповідно до пункту 3 статті 57 ГПК
України до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують сплату
державного мита у встановленому
порядку та розмірі.

Недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК України (п. 3.5
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Порядок повернення судом позовної
заяви без розгляду регламентується
статтею 63 Господарського
процесуального кодексу України, яка
містить вичерпний перелік підстав, які
тягнуть за собою повернення позовної
заяви. Пунктами 1, 4 названої статті
передбачено, що суддя повертає позовну
заяву і додані до неї документи без
розгляду, якщо позовну заяву підписано
особою, яка не має права її підписувати,
або особою, посадове становище якої не
вказано та якщо не подано доказів
сплати державного мита у встановлених
порядку та розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 28 ГПК України керівники
підприємств та організацій, інші особи,
повноваження яких визначені
законодавством або установчими
документами, подають господарському
суду документи, що посвідчують їх
посадове становище.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 ГПК України
представниками юридичних осіб, крім
керівників, можуть бути також інші
особи, повноваження яких
підтверджуються довіреністю від імені
підприємства, організації.

В абзаці 3 пункту 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 року зазначено, що якщо
господарський суд має сумніви стосовно
наявності у особи, яка підписала
позовну заяву, відповідних
повноважень, він у процесі підготовки
справи до судового розгляду витребує у
позивача докази на підтвердження таких
повноважень. У разі їх неподання суд
виносить ухвалу про залишення позову
без розгляду. Якщо позовну заяву
підписано особою на підставі виданої
їй довіреності, до заяви має бути
додано оригінал або належно завірену
копію такої довіреності. У разі коли до
позовної заяви, підписаної
представником позивача, не додано
оригіналу або належно завіреної копії
довіреності, але в цій заяві вміщено
посилання на номер і дату довіреності,
то господарський суд, приймаючи заяву
до розгляду, витребує у позивача таку
довіреність, а в разі її неподання
виносить ухвалу про залишення позову
без розгляду на підставі пункту 5
частини першої статті 81 ГПК України.

Натомість, до матеріалів зустрічної
позовної заяви, підписаної
представником позивача - ОСОБА_3, не
додано оригіналу або належним чином
завірену копію довіреності, а в тексті
заяви не вміщено посилання на номер і
дату такої довіреності.

Твердження скаржника про наявність
довіреності представника позивача -
ОСОБА_3 в матеріалах іншої справи
№910/5111/14, яка була додана до заяви про
ознайомлення з матеріалами вказаної
справи, судова колегія не приймає до
уваги, оскільки дане апеляційне
провадження здійснюється в межах
справи №910/7859/14 за наявними в ній
документами та додатково поданими
доказами.

Крім того, з матеріалів позовної заяви
вбачається, що фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 заявлено дві
позовні вимоги, а саме: 1) рішення
комісії з розгляду актів порушень
правил користування електричною
енергією та умов договорів про
постачання електричною енергією і
нарахувань за ними оформлене
протоколом №1034 від 08.07.2013 року
засідання комісії по розгляду акта про
порушення №24082 від 25.06.2013 року; 2)
рішення комісії з розгляду актів
порушень правил користування
електричною енергією та умов договорів
про постачання електричною енергією і
нарахувань за ними оформлене
протоколом №1568 від 07.10.2013 року
засідання комісії по розгляду акта про
порушення №24354 від 06.09.2013 року.

Отже, позивачем заявлено дві позовні
вимоги немайнового характеру.

Судовий збір - збір, що справляється на
всій території України за подання заяв,
скарг до суду, а також за видачу судами
документів і включається до складу
судових витрат. (ст. 1 ЗУ «Про судовий
збір»). Платниками судового збору є
громадяни України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду (ст.
2 ЗУ «Про судовий збір»). Об'єктами
справляння судового збору є подання до
суду позовної заяви, апеляційної та
касаційної скарг на судові рішення,
заяви про перегляд судового
рішення,видачу судами документів, тощо.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1
частини другої статті 4 Закону України
«Про судовий збір» розмір ставки
судового збору за подання до суду
позовної заяви майнового характеру
становить 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.

Згідно з до ст. 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
мінімальна заробітна плата у місячному
розмірі з 01.01.2014 року становить 1 218,00
грн.

За умовами п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява подається до
суду, - у відсотковому співвідношенні
до ціни позову та у фіксованому
розмірі. Ставки судового збору
встановлюються у таких розмірах: за
подання до господарського суду
позовної заяви немайнового характеру -
один розмір мінімальної заробітної
плати, за подання позову майнового
характеру - два відсотки ціни позову,
але не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше
шестидесяти мінімальних заробітних
плат.

Пунктом 2.11 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
року №7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
встановлено, що, якщо в позовній заяві
об'єднано дві або більше вимог
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог.

Натомість, позивачем додана до
зустрічної позовної заяви квитанція
від 24.04.2014 року про сплату судового
збору в розмірі 1 218,00 грн.

З огляду на вищезазначене вбачається,
що позивач не виконав вимоги вказаних
норм, оскільки надана суду квитанція
від 24.04.2014 року на суму 1 218,00 грн. не є
належним доказом сплати судового
збору, так як заявник повинен був
сплатити судовий збір у розмірі 2 436,00
грн. (1 розмір мінімальної заробітної
плати * 2 немайнові вимоги) за немайнову
вимогу про визнання недійсними двох
різних рішень комісії.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та розмір.

З урахуванням того, що позивачем не
подано доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі,
судова колегія погоджується з
висновком місцевого господарського
суду, що викладені обставини є
підставою для повернення позовної
заяви згідно з п. 4 ст. 63 ГПК України.

Отже, з огляду на вищевикладене,
апеляційний господарський суд вважає,
що ухвалу господарського суду міста
Києва від 28.04.2014 року, прийнято після
повного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими, а також у зв'язку з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
є такою що відповідає нормам закону.

Таким чином, апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану ухвалу господарського
суду міста Києва від 28.04.2014 року слід
залишити без змін.

Керуючись статтями 43, 99, 101 - 106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу
господарського суду міста Києва на
ухвалу господарського суду міста Києва
від 28.04.2014 року у справі №910/7859/14
залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду
міста Києва від 28.04.2014 року у справі
№910/7859/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/7859/14
повернути до господарського суду міста
Києва.

Головуючий суддя
А.Г. Майданевич

Судді
О.І. Лобань

Р.В. Федорчук