ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"02" червня 2014 р.
Справа № 911/1546/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Київобленерго», м. Вишневе

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
смт. Макарів, Макарівський район

про стягнення 27 822, 23 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників:

позивач - Шемберко Т.М. - представник,
довіреність №313 від 24.12.2013р.;

відповідач - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічним акціонерним товариством
«Київобленерго» (надалі позивач)
заявлено позов до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі
відповідач) про стягнення 27 822, 23 грн., з
яких: 25 350,16 грн. основний борг, 1 205,46 грн.
пеня, 329,30 грн. 3% річних та 937,31 грн.
інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем неналежним чином
виконуються зобов'язання щодо оплати
спожитої електричної енергії за
договором № 312 про постачання
електричної енергії від 10.07.2007 р. за
період з вересня 2012 року по березень 2014
року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 30.04.2014р. було порушено
провадження у справі та її розгляд
призначено на 02.06.2014 р.

Відповідач, належним чином був
повідомлений про дату, час і місце
судового засідання, що підтверджується
поштовим повідомленням про вручення
поштового відправлення, явку
представника в судове засідання не
забезпечив, про причини неявки суд не
повідомив.

Згідно п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду від 26.12.2011 року №18
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи те, що неявка відповідача в
судове засідання не перешкоджає
розгляду спору по суті, суд вважає за
можливе здійснити розгляд справи за
наявними в ній матеріалами, відповідно
до статті 75 ГПК України, за відсутності
представника відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення
приймається господарським судом за
результатами оцінки доказів, поданих
сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України,
прийняте рішення оголошується
господарським судом у судовому
засіданні після закінчення розгляду
справи.

02.06.2014р. в судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності, суд,-

встановив:

Публічне акціонерне товариство
«Київобленерго» є суб'єктом
господарювання, що отримав ліцензію на
право здійснення підприємницької
діяльності з постачання електричної
енергії за регульованим тарифом та
ліцензію на право здійснення
підприємницької діяльності з передачі
електричної енергії місцевими
(локальними) електричними мережами на
території Київської області.

10.07.2007р. між Закритим акціонерним
товариством «А.Е.С. Київобленерго»
(правонаступник - Публічне акціонерне
товариство «Київобленерго»)
(Постачальник) та Фізичною особою
підприємцем ОСОБА_1 (Споживач) було
укладено Договір «Про постачання
електричної енергії» № 312.

Відповідно до п. 1.1. Договору,
Постачальник постачає електричну
енергію Споживачу для забезпечення
потреб електроустановок Споживача, а
Споживач оплачує Постачальнику
вартість використаної (купленої) ним
електричної енергії та здійснює інші
платежі за умовами договору.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що під
час виконання умов цього договору, а
також вирішення всіх питань, що не
обумовлені цим договором, сторони
зобов'язані керуватись чинним
законодавством України та Правилами
користування електричною енергією
(далі - ПКЕЕ), затверджених постановою
Національної комісії регулювання
електроенергетики України від 31.07.96 р.
№ 28 (із змінами та доповненнями).

Згідно із п.п. 2.3.3.-2.3.4. Договору,
Споживач взяв на себе зобов'язання
сплачувати вартість електричної
енергії згідно з умовами Додатку №4
«Порядок розрахунків за активну
електроенергію», Додатку №6 «Порядок
зняття показів розрахункових приладів
обліку електричної енергії та форма
звіту Споживача про покази приладів
обліку», здійснювати оплату за послуги
з компенсації перетікання реактивної
електричної енергії між
електромережею Постачальника та
електроустановками Споживача, згідно з
умовами Додатку №5 (5а) «Порядок
розрахунків за надання послуг з
компенсації перетікання реактивної
електроенергії».

Відповідно до п. 7.1. договору, облік
електроенергії, спожитої Споживачем та
(або) Субспоживачами, приєднаними до
електричних мереж Споживача,
здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та
ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог
нормативно-технічних документів щодо
встановлення та експлуатації засобів
обліку, їх покази не використовуються
при розрахунках за спожиту
електроенергію, а обсяги спожитої
електроенергії визначаються
постачальником розрахунково згідно з
вимогами Додатку №4 «Порядок
розрахунків за активну
електроенергію» та Додатку № 5 (5а)
«Порядок розрахунків за перетікання
реактивної електроенергії».

Згідно з п. 9.4. договору останній
набирає чинності з дня його підписання
і укладається на строк до 31.12.2007 р.
Договір вважається продовженим на
наступний календарний рік, якщо за
місяць до закінчення терміну дії
договору жодною із сторін не буде
заявлено про припинення його дії або
перегляду його умов.

Сторонами належних доказів припинення
дії договору до суду не подано,
відповідно, дію вказаного договору
продовжено до 31.12.2014 р.

Пунктом 1. Додатку №4 до Договору
встановлено, що розрахунковий період
встановлено Споживачу з 25 числа
календарного місяця і триває до 25 числа
наступного місяця.

Пунктом 2 передбачено, що порядок
оплати за активну електроенергію
здійснюється у формі авансової оплати
та планових платежів з остаточним
розрахунком по закінченні
розрахункового періоду.

Споживач зобов'язаний з моменту зняття
показів електролічильників довести їх
значення до Позивача за встановленою
формою Додаток №6 до Договору, надати
документи, що підтверджують оплату за
розрахунковий період, подати заявки на
обсяги споживання електроенергії у
поточному періоді (заявлені величини),
одержати рахунку на оплату.

У разі не подання Споживачем даних про
покази лічильників та у разі
відсутності показів лічильників,
знятих Постачальником, визначення
обсягу спожитої електроенергії
здійснюється у відповідності із ПКЕЕ.

У випадку коли Постачальник зняв
покази електролічильників, які
відрізняються від наданих Споживачем,
обсяги спожитої електроенергії
розраховуються за показами знятими
Постачальником.

Згідно із п.2.1 Додатку №4 до Договору
споживач, повинен здійснювати згідно
платіжних доручень: - авансовий платіж
на поточне споживання розрахункового
періоду повинен бути оплачений до дати
початку розрахункового періоду; -
остаточний розрахунок протягом п'яти
операційних днів з дати закінчення
розрахункового періоду.

З метою визначення обсягу електричної
енергії, яку споживатиме Відповідач,
був встановлений розрахунковий прилад
обліку (електролічильники) типу:

- трьохфазний електролічильник СА 4-5001
№ 4145649, місце установки приладу обліку
щит 0,4 кВ, з дозволеною приєднаною
потужністю 110 кВт, що підтверджується
Додатком 7.1. до Договору «Перелік
засобів обліку».

Згідно п 1.3 ПКЕЕ, , постачання
електричної енергії здійснюється на
підставі договору про постачання
електричної енергії, що укладається
між споживачем та постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом або договору про
купівлю-продаж електричної енергії, що
укладається між споживачем та
постачальником електричної енергії за
нерегульованим тарифом.

Відповідно до п. 5.1 ПКЕЕ, договір про
постачання електричної енергії є
основним документом, який регулює
відносини між постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, що здійснює свою діяльність на
закріпленій території, і споживачем та
визначає зміст правових відносин, прав
та обов'язків сторін. Споживання
електричної енергії без договору не
допускається.

Позивач виконував свої договірні
зобов'язання належним чином, претензії
з боку відповідача стосовно якості
електричної енергії були відсутні.
Однак, у порушення умов Договору
відповідач, вчасно не здійснював
оплату за спожиту електричну енергію. У
зв'язку із чим, відповідно до п.7.5 Правил
користування електричною енергією та
Договору, відповідачу було вручено
попередження про відключення від
25.10.2012р., і внаслідок несплати
заборгованості та планового платежу,
здійснено відключення 06.11.2012р.

У зв'язку із порушенням умов Договору,
позивачем на адресу Відповідача було
надіслано претензію № б/н від 11.02.2014р. з
вимогою сплатити заборгованість за
використану електричну енергію, проте
вона залишилась невиконаною.

Як вбачається з вищевикладеного,
відповідач виконував свої зобов'язання
неналежним чином і станом на березень
2014 року заборгував позивачу за
використану електроенергію 25 350 грн. 16
коп., що підтверджується
рахунком-фактурою за активну
електроенергію № за березень
2014р. від 25.03.2014р. ПАТ «Київобленерго», та
помісячним розрахунком
заборгованості, які наявні у
матеріалах справи.

Відповідно до приписів статті 509
Цивільного кодексу України,
зобов'язанням є таке правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно зі статтею 173 ГК України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За змістом положень частини першої та
частини сьомої статті 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою ст. 275 ГК
України, за договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Приписами частини першої статті 530 ЦК
України передбачено, що, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В ході розгляду справи позивачем
належними та допустимими доказами
доведено, що за відповідачем існує
заборгованість перед ПАТ
«Київобленерго» за договором «Про
постачання електричної енергії» № 312
від 10.07.2007р. у розмірі 25 350,16 грн., у свою
чергу, відповідачем доказів, які б
спростовували факт наявності вказаної
заборгованості до суду не подано.

З огляду на вищезазначені обставини,
судом встановлено факт неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором «Про
постачання електричної енергії» № 312
від 10.07.2007р. щодо сплати коштів за
використану електроенергію у розмірі 25
350,16 грн., а тому вимога позивача щодо
стягнення з відповідача 25 350,16 грн.
боргу підлягає задоволенню у повному
обсязі.

Окрім стягнення основного боргу,
позивач просить стягнути з відповідача
1 205,46 грн. пені, 329,30 грн. 3% річних та 937,31
грн. інфляційних втрат.

Відповідно до частини першої ст. 612
Цивільного кодексу України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Частиною першою ст. 549 Цивільного
кодексу України передбачено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Частиною третьою цієї ж статті
встановлено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно частини першої ст. 230
Господарського кодексу України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з п. 4.2.1. договору, за внесення
платежів, передбачених пунктами 2.3.3 -
2.3.4. цього договору, з порушенням
термінів, визначених у додатку № 4
«Порядку розрахунків за активну
електроенергію», споживач сплачує
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення платежу, враховуючи день
фактичної оплати.

Відповідно до частини шостої ст. 232
Господарського процесуального кодексу
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Судом здійснено перерахунок пені, за
кожний місяць заборгованості окремо і
встановлено, що розрахунок, наданий
позивачем, відповідає вимогам
законодавства та обставинам справи, а
тому вимога про стягнення пені в сумі 1
205,46 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої ст. 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд, здійснивши власний розрахунок
інфляційних втрат та 3% річних
встановив, що заявлена позивачем до
стягнення сума відповідає вимогам
законодавства та обставинам справи, а
тому вимога щодо стягнення інфляційних
в розмірі 937,31 грн. та 329,30 грн.3% річних
підлягає задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги щодо стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
заборгованості за договором № 312 про
постачання електричної енергії від
10.07.2007 р. підлягають задоволенню в
повному обсязі та з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню 25
350,16 грн. основного боргу, 1 205,46 грн. пені,
329,30 грн. 3% річних та 937,31 грн.
інфляційних втрат.

Судові витрати, відповідно до частини
четвертої статті 49 Господарського
процесуального кодексу України, судом
покладаються на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 49, 82-85, Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити в повному
обсязі.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код
НОМЕР_2) на користь Публічного
акціонерного товариства
«Київобленерго» (08132, Київська область,
Києво-Святошинський район, м.Вишневе,
вул. Київська, 2-Б; ) - 25 350
(двадцять п'ять тисяч триста пятдесят)
грн. 16 коп. заборгованості, 1 205 (одну
тисячу двісті п'ять) грн. 46 коп. пені, 329
(триста двадцять дев'ять) грн. 30 коп. 3%
річних, 937 (дев'ятсот тридцять сім) грн. 31
коп. інфляційних втрат та 1827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Дата складання повного тексту рішення:
13.06.2014р.

Суддя
Щоткін О.В.