ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2014 р.
Справа № 914/1470/14

За позовом: Заступника Львівського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Західного
регіону України в інтересах держави -
Міністерства оборони України в особі,
уповноваженого здійснювати функції у
спірних відносинах Яворівської
квартирно - експлуатаційної частини
району, м.Яворів Львівської області

до відповідача: Комунального
підприємства Яворівської міської ради
"Житлокомунсервіс", м.Яворів Львівської
області

про: стягнення 12 425,84 грн.

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

прокуратури: Пандяк М.І. (посвідчення
№019174 від 31.07.13р.)

від позивача: Конанець А.Р. -
представник (довіреність №1126 від
06.05.14р.);

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 05.06.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть спору:

позов заявлено заступником
Львівського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
Західного регіону України в інтересах
держави - Міністерства оборони України
в особі, уповноваженого здійснювати
функції у спірних відносинах
Яворівської квартирно -
експлуатаційної частини району
(м.Яворів, Львівська область) до
Комунального підприємства Яворівської
міської ради "Житлокомунсервіс"
(м.Яворів Львівська область) про
стягнення 12 425,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач своїх обов'язків за
договором про відшкодування
електричної енергії № 1 від 26.01.2011 року
належно не виконав, зокрема, не провів
оплати за спожиту електроенергію.

Ухвалою суду від 25.04.2014 року порушено
провадження у справі. Розгляд судової
справи призначено на 21.05.2014 року.

Прокурор та позивач участь повноважних
представників в судове засідання
забезпечили, вимоги ухвали суду
виконали частково.

Відповідач участь повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, причини неявки суду не
повідомив, витребуваних судом
документів не подав, з клопотаннями та
заявами до суду не звертався.

Розгляд справи відкладено на 05.06.2014
року.

В судове засідання 05.06.2014 року
представник прокурора через
канцелярію господарського суду подав
заяву про зменшення позовних вимог (вх.
№ 2886/14 від 05.06.2014 року) з огляду на
часткову оплату боргу.

Позивач підтримав позовні вимоги в
розмірі 10314,20 грн.

Відповідач в судове засідання не
прибув. Повідомлення про дату, час та
місце розгляду справи надсилалися на
адресу, вказану в позовній заяві та за
місцезнаходженням відповідача,
внесеному в Єдиний державний реєстр
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. Факт надсилання
відповідачеві ухвали про порушення
провадження у справі підтверджується
корінцем повідомлення про вручення та
поштовим конвертом, які були повернуті
суду по закінченні терміну зберігання
на відділенні поштового зв'язку.
Оскільки суд не наділений обов'язком
встановлювати фактичну адресу
місцезнаходження учасників судового
процесу, а поданий позивачем Витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
підтверджує правильність юридичної
адреси відповідача, за якою суд
направляв ухвали відповідачеві,
відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України суд
вважає, що справу може бути розглянуто
за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
прокурора та позивача, повно та
об'єктивно дослідивши докази в їх
сукупності, суд встановив наступне:

26.01.2011 року між Яворівською
квартирно-експлуатаційною частиною
району (постачальником згідно
договору) та Комунальним підприємством
Яворівської міської ради
"Житлокомунсервіс" (споживачем згідно
договору) було укладено договір про
відшкодування електричної енергії № 1.

Предметом даного договору є умови й
порядок постачання електроенергії
постачальником та оплата споживачем
для освітлення території військового
містечка № 53 (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору,
постачальник зобов'язався постачати
електроенергію споживачу за тарифами,
які розраховуються в порядку,
установленому ПКРЕ.

На виконання договірних зобов'язань
позивачем з листопада 2013 року по
березень 2014 року відповідачу надано
послуги з електропостачання на
загальну суму 12425,84 грн., що
підтверджується рахунками від 25.11.2013
року № 320, від 23.12.2013 року № 351 грн., від
24.01.2014 року № 4, від 24.02.2014 року № 36 та від
24.03.2014 року № 67.

Як зазначено у п. 5.3 договору,
розрахунки на оплату платежів
виписуються постачальником та
надаються споживачу.

Розрахунковим вважається період з 20
числа попереднього місяця до 19 числа
поточного місяця (включно) та
порівнюються до календарного.
Розрахунки за електричну енергію
проводяться споживачем виключно
грошовими коштами на зазначений у
договорі поточний рахунок
постачальника (п.5.2 договору).

В квітні 2014 року відповідачем
здійснено проплату в розмірі 2111,74 грн.
внаслідок чого прокурорм подано заяву
про зменшення позовних вимог,
відповідно до якої сума позову складає
10314,10 грн.

Оцінивши подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Приписами статті 175 Господарського
кодексу України встановлено, що
майново-господарськими зобов'язаннями
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України. Як обумовлено приписами
статті 180 Господарського кодексу
України, зміст господарського договору
становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, як
погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.

Як встановлено судом, 26.01.2011 року
сторони уклали договір про
відшкодування електричної енергії № 1,
який є підставою виникнення цивільних
прав та обов'язків між сторонами
відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до п. 1 ст. 275 ГКУ за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі-енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту
енергію.

За змістом частини 2 статті 275
Господарського кодексу України
відпуск енергії без оформлення
договору електропостачання не
допускається.

Стаття 26 Закону України „Про
електроенергетику" вказує, що
споживання енергії можливе лише на
підставі договору з
енергопостачальником. Споживач
енергії зобов'язаний додержуватись
вимог нормативно-технічних документів
та договору про постачання електричної
енергії.

Відповідно до п. 2.1 договору позивач
зобов'язався постачати відповідачу
електронергію, а відповідач, в свою
чергу, зобов'язався вносити плату за
електричну енергію коштами до
уповноваженого банку на розподільчий
рахунок постачальника (п. 4.1 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору,
розрахунковим вважається період з 20
числа попереднього місяця до 19 числа
поточного місяця (включно) та
порівнюються до календарного.
Розрахунки за електричну енергію
проводяться споживачем виключно
грошовими коштами на зазначений у
договорі поточний рахунок
постачальника (п.5.2 договору).

Як встановлено судом, станом на час
розгляду справи по суті заборгованість
відповідача перед позивачем складає
10314,10 грн., про що сторони підписали акт
звірки розрахунків від 16.05.2014 року,
копію якого долучено до матеріалів
справи.

Положеннями статті 509 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певні дії або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Згідно зі
статтею 526 Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Статтею 525
Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Відповідно до статті 629
Цивільного кодексу України договір є
обов'язковим до виконання. Частинами 1, 2
статі 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України зазначається, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Частиною 1 статті
612 Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Із врахуванням викладеного, суд вважає
позов підставним, обґрунтованим та
таким, що підлягає до задоволення в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судовий збір покладається на
відповідача відповідно до ст. 49 ГПК
України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
4, 33, 34, 35, 44, 49, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задоволити повністю.

2.Стягнути з Комунального підприємства
Яворівської міської ради
"Житлокомунсервіс" (81000, Львівська
область, м.Яворів, вул. С.Стрільців, 13,
ідентифікаційний код 37288833) на користь
Яворівської квартирно -
експлуатаційної частини району (81000,
Львівська область, м.Яворів,
вул.Львівська, 19, ідентифікаційний код
07930854) 10314,10 грн. боргу.

3. Стягнути з Комунального підприємства
Яворівської міської ради
"Житлокомунсервіс" (81000, Львівська
область, м.Яворів, вул. С.Стрільців, 13,
ідентифікаційний код 37288833) в доход
державного бюджету 1827,00 грн. судового
збору.

4. Накази видати згідно ст. 116 ГПК
України.

Повне рішення складено 10.06.2014 р.

Суддя
Король М.Р.