ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.06.14р. Справа № 904/2367/14За позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.
Дніпропетровськ

до Приватного підприємства "Южмост-2", м.
Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача - Дніпропетровська міська
рада, м. Дніпропетровськ

про припинення права користування
земельною ділянкою площею 3,1250 га

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2- представник, дов.
від 13.05.2014р. б/н;

від відповідача: Деркач Д.В.-
представник, дов. від 12.05.2014р. б/н;

від третьої особи: Герасимчук С.С. -
представник, дов. від 28.02.2014р. №4/10-104.

СУТЬ СПОРУ:

Згідно із статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні було оголошено
перерви до 27.05.2014р. та до 02.06.2014р.

Позивач просить припинити за Приватним
підприємством "Южмост-2" право
користування земельною ділянкою
площею 3,1250 га, кадастровий номер
:07:211:0019.

Відповідач у відзиві (вх. №29730/14 від
16.05.2014р.) на позовну заяву про
припинення права користування
земельною ділянкою вважає позовні
вимоги необґрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки: -
жодних дій щодо створення перешкод у
користуванні земельною ділянкою
відповідач не здійснює; - рішенням
Дніпропетровської міської ради від
30.05.2012р. №81/24 відповідачу надано дозвіл
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки по
фактичному розміщенню будівель та
споруд по АДРЕСА_1; - 18.06.2012р. відповідач
звернувся до третьої особи з
клопотанням про надання вказівки
організувати роботи щодо розробки
проекту землеустрою та підготовки
проекту рішення щодо передачі
земельної ділянки в користування,
після чого виконання робіт із
землеустрою було доручено КП „Центр
містобудування, архітектури та
кадастру" ДМР та тривав процес
укладення договору оренди земельної
ділянки; - відповідач належним чином
виконував свої обов'язки щодо
укладення договору оренди земельної
ділянки.

Третя особа письмових пояснень по суті
заявленого позову не надала, в судовому
засіданні представник третьої особи
проти задоволення позову заперечував.

Оригінали документів, оглянуті у
судових засіданнях, відповідають
копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу за допомогою
технічних засобів представниками
сторін та третьої особи заявлено не
було.

У судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін та третьої особи, господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.09.2007р. між ОСОБА_5, як продавцем, та
відповідачем - Приватним підприємством
„Южмост-2", як покупцем, було укладено
Договір купівлі-продажу, відповідно до
умов якого відповідачем було придбано
будівлі та споруди, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, а саме: склад для
зберігання матеріалів, у тому числі:
будівля вартової літ. А-1, загальною
площею 18,6 кв.м; ґанок літ. А; навіси Б, В,
Г; склади (тимчасові) літ. Д, Е, Ж, З, Л;
убиральня літ. І; вольєр (тимчасовий)
літ. К; споруди №1-15, замощення №І-ІІІ.

В подальшому третьою особою -
Дніпропетровською міською радою було
прийнято рішення від 30.05.2012р. №81/24 „Про
надання дозволу ПП „ЮЖМОСТ-2", , на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки по фактичному розміщенню
будівель та споруд по АДРЕСА_1",
відповідачу було надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки по
фактичному розміщенню будівель та
споруд по АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпропетровської міської
ради від 14.11.2012р. №140/28 „Про передачу
земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду
ПП „Южмост-2", ,
по фактичному розміщенню будівель і
споруд" вилучено у Державного
підприємства „Виробниче об'єднання
Південний машинобудівний завод імені
О.М. Макарова" земельну ділянку площею
3,1250 га, по вул. Криворізькій, 1 та
зараховано її до земель міста (пункт 1);
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
розроблений КП „Центр містобудування,
архітектури, землеустрою та кадастру",
умови передачі, визначені під час його
погодження, та передано земельну
ділянку (кадастровий номер
:07:211:0019), в оренду строком на п'ять
років Приватному підприємству
„Южмост-2" по фактичному розміщенню
будівель та споруд по
АДРЕСА_1 за рахунок земель, раніше
наданих ДП „Виробниче об'єднання
Південний машинобудівний завод імені
О.М. Макарова" (пункт 2).

Як вбачається з матеріалів справи та не
спростовується сторонами та третьою
особою земельна ділянка (кадастровий
номер :07:211:0019) входила до складу
земельної ділянки площею 3,3648
(кадастровий номер :07:211:0005), яка
знаходилася у постійному користуванні
Державного підприємства „Виробниче
об'єднання Південний машинобудівний
завод ім. Макарова" на підставі рішення
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської Ради
народних депутатів від 20.12.2001 року №3364
відповідно до Державного акту на право
постійного користування землею,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за №001281 від
16.01.2002р.

Відповідно до пункту 5.1 рішення
Дніпропетровської міської ради від
14.11.2012р. №140/28 „Про передачу земельної
ділянки по АДРЕСА_1 в оренду ПП
„Южмост-2", , по
фактичному розміщенню будівель і
споруд" було зобов'язано відповідача -
Приватне підприємство „Южмост-2" у
тримісячний строк з моменту прийняття
цього рішення укласти з міською радою в
установленому порядку договір оренди
земельної ділянки.

Станом на момент звернення позивача з
даним позовом до суду договір оренди
земельної ділянки між відповідачем та
третьою особою укладено не було.

10.09.2013 року між відповідачем - Приватним
підприємством "Южмост-2", як продавцем,
та позивачем - Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, як покупцем,
було укладено договір купівлі-продажу
нерухомого майна (надалі - Договір
купівлі-продажу нерухомого майна),
відповідно умов якого Приватним
підприємством "Южмост-2" було передано у
власність Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме: будівлі
та споруди, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, а саме: склад для зберігання
матеріалів, у т.ч. будівля вартової літ.
А-1, загальною площею 18,6 кв.м.; ганок літ.
а; навіси Б, В, Г; склади (тимчасові) літ.
Д, Е, Ж, З, Л; убиральня літ. І; вольєр
(тимчасовий) літ. К; споруди №1-15;
замощення №І-ІІІ.

Вказане нерухоме майно, передане у
власність позивачу за Договором
купівлі-продажу, розташоване на
земельній ділянці площею 3,1250га,
кадастровий номер :07:211:0019, яка
перебуває у власності територіальної
громади м.
Дніпропетровська.

Позивач вважає, що відповідач
продовжує користування земельною
ділянкою площею 3,1250 га, кадастровий
номер: :07:211:0019, чим створює
перешкоди в реалізації повноважень
землекористування позивачу, а також
вважає, що оскільки відповідач не
сплачував ані земельного податку, ані
орендної плати за земельну ділянку
площею 3,1250 га, кадастровий номер:
:07:211:0019, це є безумовною підставою
припинення права користування,
встановленого пунктом д) статті 141
Земельного кодексу України.

Відповідач проти позову заперечує,
оскільки вважає, що жодних дій щодо
створення перешкод у користуванні
земельною ділянкою площею 3,1250 га,
кадастровий номер: :07:211:0019 він не
здійснює, позивач не надає жодних
доказів на підтвердження вказаних
тверджень; відповідач неодноразово
звертався до Дніпропетровської
міської ради з вимогою надати дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки по
фактичному розміщенню будівель та
споруд по АДРЕСА_1; в результаті
зазначених дій рішенням
Дніпропетровської міської ради від
30.05.2012р. №81/24 Приватному підприємству
„Южмост-2" надано дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки по фактичному
розміщенню будівель та споруд по
АДРЕСА_1. 18.06.2012р. відповідачем до
Дніпропетровської міської ради було
спрямовано звернення про надання
вказівки відповідним службам міста
організувати роботи щодо розробки
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки по фактичному
розміщенню будівель та споруд по
АДРЕСА_1, а також підготовки
відповідного проекту рішення міської
ради щодо передачі земельної ділянки у
користування. Після цього виконання
робіт із землеустрою було доручено КП
„Центр містобудування, архітектури та
кадастру" Дніпропетровської міської
ради та тривав процес укладення
договору оренди земельної ділянки
кадастровий номер: :07:211:0019.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши
докази в їх сукупності, суд доходить
висновку про необґрунтованість вимог
позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 152 Земельного
кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 83
Земельного кодексу України землі, які
належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю; у
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земельних ділянок приватної та
державної власності; земельні ділянки,
на яких розташовані будівлі, споруди,
інші об'єкти нерухомого майна
комунальної власності незалежно від
місця їх розташування.

До повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить, зокрема, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу (пункт в) статті 12
Земельного кодексу України).

Використання землі в Україні є платним.
Плата за землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати,
що визначається залежно від грошової
оцінки земель. За земельні ділянки,
надані в оренду справляється орендна
плата.

Відповідно до пункту 14.1.147 Податкового
кодексу України плата за землю включає
в себе: - земельний податок (його
сплачують власники земельних ділянок
та земельних часток (паїв), а також
постійні землекористувачі (пункт 14.1.72
Податкового кодексу України); - орендна
плата за земельні ділянки державної і
комунальної власності; її орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою пункт 14.1.136
Податкового кодексу України).

Підставою нарахування земельного
податку є дані державного земельного
кадастру, а орендної плати за земельну
ділянку, яка перебуває у державній або
комунальній власності, - договір оренди
такої земельної ділянки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 21 Закону
України орендна плата за землю - це
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою; розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою
сторін у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем було виконано свої
зобов'язання щодо укладення договору
оренди земельної ділянки, як підстави
для сплати орендної плати за земельну
ділянку, про що свідчать звернення
відповідача до третьої особи -
Дніпропетровської міської ради, на які
відповідач посилається у відзиві на
позовну заяву.

Тому суд вважає, що у діях відповідача
відсутній склад правопорушення,
оскільки відсутні такі елементи як
протиправна поведінка та вина
відповідача.

Також позивач посилається на факт
набуття ним права власності на об'єкти
нерухомого майна, який він вважає
підставою виникнення у нього
суб'єктивного матеріального права -
вимагати припинення права
користування земельною ділянкою
іншого землекористувача.

Відповідно до частини 2 статті 120
Земельного кодексу України якщо жилий
будинок, будівля або споруда розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
користуванні, то в разі набуття права
власності на ці об'єкти до набувача
переходить право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, на тих самих умовах і в тому
ж обсязі, що були у попереднього
землекористувача.

Відповідно статті 287.6. Податкового
кодексу України при переході права
власності на будівлю, споруду (їх
частину) податок за земельні ділянки,
на яких розташовані такі будівлі,
споруди (їх частини), з урахуванням
прибудинкової території сплачується
на загальних підставах з дати
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно.

Згідно частини 5 статті 116 Земельного
кодексу України земельні ділянки, які
перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом.

Перелік підстав припинення права
користування земельною ділянкою
встановлений статтею 141 Земельного
кодексу України, відповідно до якої
підставами припинення права
користування земельною ділянкою є: а)
добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою; б)
вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом; в)
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій; г)
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; ґ) використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням; д)
систематична несплата земельного
податку або орендної плати; е) набуття
іншою особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці; є)
використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

Відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Статтею 1 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено право відповідних осіб
звертатися до господарського суду за
захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів.

Матеріалами справи не підтверджується
наявність у позивача суб'єктивного
матеріального права на подання позову
про припинення права користування,
оскільки він не є належним суб'єктом
відповідного права.

Відповідно до пункту 8 Постанови
Пленуму Верховного суду України від
16.04.2004р. №7 „Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ" вирішуючи
спори про припинення права власності
на земельну ділянку чи права
користування нею, суди повинні
враховувати, що орган виконавчої влади
або орган місцевого самоврядування має
право прийняти рішення про це лише в
порядку, з підстав і за умов,
передбачених статтями 140 - 149 ЗК. У
випадках, визначених цими нормами,
припинення права власності на землю чи
права землекористування провадиться
за позовом відповідного органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування в судовому порядку,
недодержання якого є підставою для
визнання рішення цього органу та
виданих державних актів недійсними.

За таких обставин суд доходить
висновку, що систематична несплата
плати за землю може стати підставою
примусового припинення права
користування земельною ділянкою лише в
судовому порядку, за позовом
відповідного органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування, що
в даному випадку відсутнє.

З урахуванням викладеного позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Приватного
підприємства „Южмост-2" про припинення
права користування земельною ділянкою
(кадастровий номер :07:211:0019)
відмовити у повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок
позивача.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання.

СУДДЯ
Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК
України,

„10" червня 2014р