ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.06.2014
Справа № 905/2346/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Бевз
Х.О.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна», м.Київ, ,

до відповідача, Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія «АСКА»,
м.Донецьк, ,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача ОСОБА_1, м.Київ,

про стягнення 5 743,02 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: Бут Г.О. - за довіреністю;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Провідна», м.Київ, звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовом до відповідача, Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія «АСКА»,
м.Донецьк, про стягнення відшкодування
шкоди в порядку регресу у розмірі 5 743,02
грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на фактичну сплату
страхового відшкодування 6 253,02 грн. (за
вирахуванням франшизи відповідача
складає 5 743,02грн.) за договором
добровільного страхування наземного
транспорту №06/0633241/1050/11 від 02.03.2011р.
потерпілій особі у наслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 02.02.2012р., наявність винних дій
водія транспортного засобу Mitsubishi Colt д/н
НОМЕР_1, відповідальність за яким
забезпечена відповідачем на підставі
полісу №АВ/0014341.

На підтвердження вказаних обставин
позивач, зокрема, надав копію договору
добровільного страхування наземного
транспорту №06/0633241/1050/11 від 02.03.2011р.
разом з додатками №2-3 до нього; заяви на
страхування наземних транспортних
засобів №б/н від 02.03.2011р. разом з
додатком №1; заяви про факт настання
події №1001/06/32468 від 02.02.2012р.; листа
вих.№199 від 29.02.2012р.; акту огляду
транспортного засобу №32468 від 02.02.2012р.;
посвідчення водія потерпілої особи
НОМЕР_3; свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу потерпілої особи
(Volkswagen Caravelle д/н НОМЕР_2); подорожнього
листа службового легкового автомобіля
серії 03-АВ №100813 від 2-3.02.2012р.; довідки
МВС України Управління
Державтоінспекції ГУ МВС України в
м.Києві №б/н, б/д; довідки про
дорожньо-транспортну пригоду №8955754 від
07.02.2012р.; постанови Печерського
районного суду м.Києва від 16.02.2012р. по
справі №3-1160/12; звіту про оцінку
вартості матеріального збитку,
завданого пошкодженням транспортного
засобу №1004/КВ1 від 13.05.2012р. разом з актом
огляду транспортного засобу (ТЗ) від
10.02.2012р. з фототаблицею та ремонтною
калькуляцією №1004/КВ1 від 12.05.2012р.;
повідомлення телеграфом від 08.02.2012р.;
телеграми від 09.02.2012р., сертифікату
суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_4
від 11.10.2011р.; посвідчення про підвищення
кваліфікації оцінювача МФ№120-ПК від
12.08.2011р.; рахунку №С300194023/СС00133425 від
03.02.2012р.; розрахунку суми матеріального
збитку по справі №1001/06/32468 від 24.10.2012р.;
страхового акту №1 1001/06/32468/85924 від
25.10.2012р.; листа вих.№1030 від 22.10.2012р.;
наряду-замовлення №С300194023/СН00154735 від
17.02.2012р.; платіжних доручень №28196 від
10.02.2012р., №0055018 від 05.11.2012р.; вимоги №09/08
від 16.09.2013р. разом з доказами її
направлення відповідачу; даних полісу
№АВ/0014341; витягу з електроного ЄДР щодо
відповідача; довідки АБ №689235 з Єдиного
Державного реєстру підприємств та
організацій України від 18.03.2013р. щодо
підприємства позивача.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує ст.ст.1, 49, 82-87
Господарського процесуального кодексу
України, ст.228 Господарського кодексу
України, ст.ст.993, 1166, 1188, 1191 Цивільного
кодексу України, ст.27 Закону України
«Про страхування», положенням Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

08.04.2014р. означений позов прийнято до
розгляду та порушено провадження у
справі №905/2346/14, а також залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
громадянина України ОСОБА_1.

22.04.2014р. від Печерського районного суду
м.Києва надійшли копії матеріалів
справи №3-1160/12 про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП України.

23.04.2014р. від Моторного (транспортного)
страхового бюро України надійшов лист
№7/2-28/11257 від 17.04.2014р. із інформацією з
єдиної централізованої бази даних
МТСБУ щодо полісу страхової компанії
ПрАТ «УАСК АСКА» №АВ/14341.

07.05.2014р. через канцелярію
господарського суду Донецької області
позивачем подано заяву вих.№0501-08/138 від
06.05.2014р., якою повідомлено про
відсутність відомостей щодо наявності
на розгляді у іншого судді позовних
вимог, заявлених по справі №905/2346/14 та
долучено до матеріалів справи
оригінали опису вкладення до цінного
листа від 06.05.2014р. у підтвердження
направлення копії позовної заяви
третій особі; виписку з інформаційної
програми ІНСІС щодо сплати
страхувальником страхових внесків за
договором добровільного страхування
наземного транспорту №06/0633241/1050/11 від
02.03.2011р.

Одночасно, 07.05.2014р. через канцелярію
суду позивачем заявлено клопотання
№б/н від 07.05.2014р. про продовження строку
розгляду справи на 15 днів на підставі
ст.69 Господарського процесуального
кодексу України.

Ухвалою суду від 07.05.2014р., керуючись
приписами ст.69 Господарського
процесуального кодексу України,
господарським судом продовжено строк
розгляду справи по 24.06.2014р.

06.06.2014р. відповідачем надано відзив
№1010/17 від 05.06.2014р. на позовну заяву,
відповідно до якого вимоги стосовно
відшкодування шкоди в порядку регресу
в розмірі 5 743,02 грн. вважає
безпідставними, необґрунтованими та
просить відмовити у задоволенні позову
в повному обсязі за наступних підстав:
по-перше, не представлено доказів
набуття чинності договором
добровільного страхування наземного
транспорту №06/0633241/1050/11 від 02.03.2011р.;
по-друге, не надано доказів погодження
з потерпілим права на отримання
страхового відшкодування, і тому, в
разі відсутності такого погодження на
ПрАТ «Українська акціонерна страхова
компанія «АСКА» не покладено
законодавством обов'язок виплати
страхового відшкодування саме
позивачу; по-третє, позивачем не надано
підтвердження того, що Товариство з
обмеженою відповідальністю «Автосоюз»
є платником податку на додану вартість,
і тому не підтверджено чому позивачем
обґрунтовано не було зменшено суму
податку, яка в даному випадку становить
1 042,17 грн.; по-четверте, позивачем не
надана відповідачу заява про страхове
відшкодування у строк встановлений
ст.37 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Правовим підґрунтям є посилання на ст.18
Закону України «Про страхування»,
ст.ст.1, 35, 36, 37 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Разом із відзивом суду подано копії:
документів, що підтверджують правовий
статус підприємства, рішення
Совєтського районного суду м.Макіївки
Донецької області від 10.12.2013р. по справі
№269/3817/13-п (№2/269/1676/2013).

11.06.2014р. представником позивача подано
заяву вих.№0501-08/178 від 10.06.2014р., якою
долучено до матеріалів справи копії:
інформаційного листа Державної
судової адміністрації України №12-6621/11
від 10.11.2011р., бухгалтерської довідки
вих.№22-19/6182 від 10.06.2014р., платіжного
доручення №18471 від 11.03.2011р., листа
вих.№216 від 29.03.2012р.

Одночасно, 11.06.2014р. від відповідача
через канцелярію суду надійшло
клопотання №1024/17 від 10.06.2014р. про
відкладення розгляду справи та
перенесення його на іншу дату, у зв'язку
із перебуванням представника у
відпустці.

Разом із клопотанням суду подано копії:
описів вкладення у цінний лист із
фіскальними чеками № від 10.06.2014р.,
№ від 10.06.2014р. у підтвердження
направлення відзиву позивачу та третій
особі, а також виписки з наказу №261-К
від 06.06.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні 11.06.2014р. наполягав на
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, витребувані
документи (у повному обсязі) не
представив.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, причин неявки не
повідомив, витребувані документи не
надав.

Означені особи про час та місце
судового засідання повідомлені
належним чином.

В той же час, як зазначено в п.3.12
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.11р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» неявка у судове
засідання однієї із сторін, належним
чином повідомленої про час та місце
цього засідання, не перешкоджає такому
переходові до розгляду позовних вимог,
якщо у господарського суду відсутні
підстави для відкладення розгляду
справи, передбачені ч. 1 ст. 77 ГПК
України. При цьому, відкладення
розгляду справи є правом та
прерогативою суду, основною умовою для
якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Суд вважає за можливе розглянути спір
за наявними в справі матеріалами у
цьому судовому засіданні, виходячи з
чого останнє клопотання відповідача не
підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами статей 4-2, 4-3
Господарського процесуального кодексу
України, правосуддя у господарських
судах здійснюється на засадах рівності
всіх учасників судового процесу перед
законом і судом та на засадах
змагальності.

Відповідно до вимог статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Судовими доказами за
визначенням статей 32-38 Господарського
процесуального кодексу України слід
вважати документи, які можуть
підтвердити або спростувати обставини,
що мають значення для правильного
вирішення спору.

В силу ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу
України, цивільні права і обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також з дій осіб, що не передбачені
актами цивільного законодавства , але
за аналогією породжують цивільні права
і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

02.03.2011р. року між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Провідна» (страховик) та Відкритим
акціонерним товариством «Готель
«Прем’єр Палац» (страхувальник)
укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту
№06/0633241/1050/11 (далі - договір
страхування), за яким страховик
зобов'язався у разі настання
страхового випадку виплатити страхове
відшкодування на умовах і в обсязі
передбаченим цим договором, а
страхувальник зобов'язався вчасно і в
повному обсязі сплачувати страхові
платежі і виконувати інші умови
договору.

У розділі 5 договору визначено, що
предметом є майнові інтереси
страхувальника, що не суперечать
закону і пов'язані з володінням,
користуванням і розпорядженням
транспортним засобом та додатковим
обладнанням встановленим на ньому.
Перелік транспортних засобів та
додаткового обладнання визначений у
додатку №2 до договору, що є його
невід'ємною частиною, а саме віднесено,
зокрема: Volkswagen Caravelle, 2006р.в., д/нНОМЕР_2.

Одночасно у додатку №2 до наведеного
договору за ризиком «ДТП» безумовна
франшиза визначена у розмірі 0,0% від
страхової суми, за наявності
можливості регресу.

Згідно розділу 4 договору,
вигодонабувачем означено ВАТ «Готель
«Прем’єр палац».

У відповідності до розділу 8 укладеного
правочину, страховий платіж за кожним
застрахованим транспортним засобом та
додатковим обладнанням за цим
договором зазначено у додатку №2 та
його загальний розмір становить 89 790,03
грн. Виходячи зі змісту наведеного
додатку, за транспортний засіб Volkswagen
Caravelle, 2006р.в., д/нНОМЕР_2 - визначено суму
страхового платежу в розмірі 18 849,49 грн.,
яка повинна бути сплаченим
безготівково шляхом перерахування на
рахунок страховика одноразовим
платежем протягом 5 робочих днів з дня
підписання наведеного правочину по
10.03.2011р. (п.8.3 договору).

Пунктом 6.6.4 розділу 6 правочину,
зазначено прядок визначення розміру
страхового відшкодування, яким, у
сукупності з додатком №3, щодо
вказаного транспортного засобу є:
згідно з рахунками та іншими
документами, що підтверджують вартість
відновлювального ремонту
транспортного засобу на СТО за вибором
страхувальника, за умови попереднього
погодження зі страховиком вартості
такого ремонту та надання документів,
що підтверджують внесення
страхувальником передоплати за такий
ремонт.

Строк дії договору, виходячи з положень
п.9.1 з 00год. 00 хв. 11.03.2011р. по 24 год. 00хв.
10.03.2012р. Договір набирає чинності з
дати, зазначеної у п.9.1 договору, але не
раніше 00 год. 00хв. дати, наступної за
датою сплати страхового платежу (його
першої частини) у повному розмірі.

Згідно тверджень позивача та
відомостей, що містить представлені
суду останнім копія бухгалтерської
довідки вих.№22-19/6182 від 10.06.2014р. та
платіжне доручення №18471 від 11.03.2011р.,
страхувальником страховий платіж за
договором страхування сплачено 11.03.2011р.
у повному обсязі.

Дані обставини у порядку,
встановленому чинним процесуальним
законодавством не спростовані.

Згідно з довідкою МВС України
Управління Державтоінспекції ГУ МВС
України в м.Києві №б/н, б/д та довідкою
про дорожньо-транспортну пригоду №8955754
від 07.02.2012р., 02.02.2012р. об 11:35 год. у м.Києві
на вул.Кутузова (буд.№19 бул.Л.Українки),
сталась дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої автомобіль Volkswagen Caravelle,
д/нНОМЕР_2, отримав механічні
пошкодження: задня центральна частина,
потертості заднього бамперу,
деформація кришки багажника.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач та страхувальник перебували у
договірних відносинах на час скоєння
ДТП.

02.02.2012р. відбулось звернення з боку
страхувальника до позивача із заявою
№1001/06/32468 про настання страхового
випадку.

02.02.2012р. за результатом огляду
автомобіля Volkswagen Caravelle, д/нНОМЕР_2,
складений акт огляду транспортного
засобу №32468, в якому визначено назву
деталі і опис пошкоджень: двір
багажника, бампер задній, відбивач
заднього бамперу лівий.

Листом вих.№199 від 29.02.2012р.
страхувальник повідомив страховику
банківські реквізити для
перерахування грошових коштів за
страховим випадком №1001/06/32468/11 у
розмірі 6 253,02 грн.

22.10.2012р. страхувальник звернувся до
позивача із листом вих.№1030 від 22.10.2012р.
про повернення коштів в розмірі 6 253,02
грн., згідно акту виконаних робіт
№С300194023/СН00154735 від 17.02.2012р. на реквізити
останнього, оскільки ним сплачено
вартість цих відновлювальних робіт
безпосередньо станції технічного
обслуговування (платіжне доручення
№28196 від 10.02.2012р.).

Вищезазначена дорожньо-транспортна
пригода визнана позивачем страховою
подією, з настанням якої у Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна», виник обов'язок
виплатити страхувальнику страхове
відшкодування.

Відповідно до звіту №б/н від 13.05.2012р.
про оцінку вартості матеріального
збитку, завданого пошкодженням
транспортного засобу №1004/КВ1,
проведеного ОСОБА_5 (сертифікат
суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_4
від 11.10.2011р., посвідчення про підвищення
кваліфікації оцінювача МФ№120-ПК від
12.08.2011р.), вартість матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу Volkswagen, д/нНОМЕР_2,
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди станом на 10.02.2012р. складає 6 217,60
грн. (із урахуванням 20% податку на
додану вартість).

Разом з цим, як було зазначено, за
умовами договору підставою визначення
страхового відшкодування є рахунки та
інші документи, що підтверджують
вартість відновлювального ремонту
транспортного засобу на СТО за вибором
страхувальника.

Відповідно до рахунку №С300194023/СС00133425
від 03.02.2012р., а також акту виконаних
робіт №С300194023/СН00154735 від 17.02.2012р.
вартість відновлювального ремонту та
необхідних для цього запчастин загалом
складає 6 253,02 грн.

Так, згідно страхового акту
№11001/06/32468/85924 від 25.10.2012р., на підставі
умов договору страхування, страховому
відшкодуванню підлягає сплата суми в
розмірі 6 253,02 грн. (згідно розрахунку
суми страхового відшкодування) за
банківськими реквізитами ПАТ «Готель
«Прем’єр Палац».

Статтею 25 Закону України «Про
страхування» визначено, що здійснення
страхових виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Пунктом 36.4 ст.36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що виплата
страхового відшкодування (регламентна
виплата) здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків. Виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється шляхом безготівкового
розрахунку.

Як свідчить платіжне доручення №0055018
від 05.11.2012р. позивачем здійснено
виплату страхового відшкодування на
рахунок ПАТ «Готель «Прем’єр Палац» в
розмірі 6 253,02 грн., з призначенням
платежу: «Опл. страх. відш. зг. дог.
№06/0633241/1050/11, зг. акт №1001/06/32468 від 25.10.12.
НОМЕР_2 Без ПДВ».

Отже, фактично позивачем на рахунок
страхувальника за договором
добровільного страхування наземного
транспорту №06/0633241/1050/11 від 02.03.2011р.
перераховано суму, в якості страхового
відшкодування за означеним спірним
страховим випадком, в розмірі 6 253,02 грн.
без врахування франшизи з огляду на
умови, обумовлені у додатку №2 до цього
правочину.

Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного
кодексу України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та ст.993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Отже, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Аналіз приписів ч.ч.1, 2 ст.1166, ч.ч.2, 5
ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу
України дозволяє дійти висновку про те,
що у випадку заподіяння шкоди
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки питання про її
відшкодування вирішується за
принципом вини.

Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного
кодексу України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно постанови Печерського
районного суду м.Києва від 16.02.2012р. у
справі №753-1160/12 громадянина ОСОБА_1
визнано винним у вчинені
правопорушення, що передбачено ст.124
КпАП України, а саме зіткнення 02.02.2012р.
автомобілів «Мітсубіші», державний
номерний знак НОМЕР_1, та «Фольцваген»,
державний номерний знак НОМЕР_2.

Цивільно-правова відповідальність
водія автомобіля «Mitsubishi Colt», державний
номерний знак НОМЕР_1 застрахована у
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія «АСКА», що підтверджується
полісом АВ/14341, діючий на 02.02.201р., ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну 50000,00 грн., франшиза 510,00 грн.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» на території
України забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів.

Таким чином, відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля Volkswagen Caravelle,
д/нНОМЕР_2, відповідно до положень
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» в межах,
передбачених договором обов'язкового
страхування цивільної
відповідальності, а до позивача, як
страховика, який виплатив страхове
відшкодування відповідно до договору
добровільного страхування наземного
транспорту №06/0633241/1050/11 від 02.03.2011р.,
перейшло право вимоги, яке потерпіла
особа мала до відповідача як особи,
відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно положень ст.35 (п.35.1), ст.36 (п.36.2)
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» виплата
страхового відшкодування здійснюється
страховиком не пізніш як через 90 днів з
дня отримання заяви про страхове
відшкодування (п.36.2).

Регресна вимога за вихідним №09/08 від
16.09.2013р. про виплату страхового
відшкодування у загальному розмірі 6
253,02 грн. міститься в матеріалах справи
із підтвердженням її направлення
відповідачу, проте відповідь
відповідача відсутня.

Відповідач у відзиві на позов проти
позовних вимог заперечує, посилаючись,
зокрема, на те, що позивачем не надана
заява про страхове відшкодування у
строк встановлений ст.37 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та не надано доказів
погодження з потерпілим права на
отримання страхового відшкодування, і
тому, оскільки позивач не є потерпілою
особою на ПрАТ «Українська акціонерна
страхова компанія «АСКА» не покладено
законодавством обов'язок виплати
страхового відшкодування саме
позивачу.

По-перше, суд вказані заперечення
відповідача до уваги не приймає,
враховуючи, що згідно ст.993 Цивільного
кодексу України та ст.27 Закону України
«Про страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки. З
приписів зазначених норм не вбачається
що позивач мав безпосередньо
звертатись до відповідача з вимогою
щодо отримання від останнього суми
виплаченого страхового відшкодування,
однак передбачено перехід до нього
права вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 09 липня 2002 року
№15-рп/2002 кожна особа має право вільно
обирати незаборонений законом спосіб
захисту прав і свобод, у тому числі й
судовий. Можливість судового захисту
не може бути поставлена законом, іншими
нормативно-правовими актами у
залежність від використання суб'єктом
правовідносин інших засобів правового
захисту. Держава може стимулювати
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур, однак їх
використання є правом, а не обов'язком
особи, яка потребує такого захисту. З
огляду на викладене позивач отримує
право вимоги потерпілої особи після
виплати останній страхового
відшкодування та не зобов'язаний
звертатися безпосередньо до особи,
відповідальної за заподіяний збиток,
або до особи, у якої застраховано її
цивільно-правову відповідальність, з
вимогою виплати матеріального
відшкодування.

Аналогічну правову позицію викладено у
постанові Верховного Суду України від
28 серпня 2012 року у справі № 23/279 (№
3-38гс12), а також п.1 оглядового листа
Вищого господарського суду України
№01-06/15/2014 від 14.01.2014р.

По-друге, зважаючи на норми
матеріального права, приведені вище,
наявність погодження, мова про яке
йдеться у відзиві відповідача, не є
передумовою для виникнення у позивача
права зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток у
спірному випадку.

Таким чином, положення ст.37 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в частині строку на спірні
відносини не розповсюджуються, а у
розумінні норм чинного законодавства
позивач є особою, яка має право на
отримання страхового відшкодування в
порядку регресу.

В частині тверджень відповідача щодо
відсутності підтверджень того, що
позивачем під час виплати страхового
відшкодування обґрунтовано не було
зменшено суму податку на додану
вартість, яка в даному випадку
становить 1 042,17 грн., слід зазначити
наступне.

В силу приписів ч.2 ст.14 Цивільного
кодексу України страховик не може бути
примушений до виплати ПДВ у складі суми
страхового відшкодування за винятком
випадку, коли сума ПДВ нарахована та
сплачена на користь виконавця послуг з
ремонту пошкодженого транспортного
засобу, який (виконавець), в свою чергу,
має бути платником ПДВ.

Наведене випливає також з приписів ч.2
ст.1192 Цивільного кодексу України,
згідно якого розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Листом вих.№216 від 29.03.2012р.
підтверджено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю «Автосоюз»
є платником податку на додану вартість
на загальних підставах, відомості щодо
анулювання реєстрації відсутні.

Так, зважаючи на викладене та наведені
норми матеріального права, а також
враховуючи правову природу регресу та
здійснення фактичної виплати
страхового відшкодування
страхувальнику у розмірі 6 253,02 грн., а
останнім, у свою чергу, ця сума
перерахована безпосередньо станції
технічного обслуговування, що є
суб'єктом оподаткування зі сплати
податку на додану вартість, сума
наведеного податку не підлягає
виключенню із сум відшкодування третій
особі шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,
в порядку регресу.

Таким чином, підставою для розрахунку
відшкодування шкоди у спірному випадку
є її розмір в сумі 6 253,02 грн.

Інші доводи відповідача судом не
враховано, оскільки вони
спростовуються матеріалами справи.

В той же час відповідно до приписів п.12.1
ст.12 Закону розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цієї норми.

Як вже було зазначено, укладеним
договором страхування між позивачем та
потерпілою особою за ризиком «ДТП»
встановлена безумовна франшиза у
розмірі 0% від страхової суми, за
наявності можливості регресу.

Укладеним відповідачем з власником
забезпеченого транспортного засобу
полісом безумовна франшиза
встановлена у розмірі 510,00грн.

Відтак, дійсна сума шкоди, що підлягає
відшкодуванню у порядку регресу,
становить 5 743,02грн.

За таких обставин, враховуючи, що
позивач здійснив страхування
потерпілої особи та здійснив виплату
страхового відшкодування, та, оскільки
дорожньо-транспортна пригода сталась
внаслідок порушення Правил дорожнього
руху України особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
вимоги про стягнення з відповідача в
порядку регресу суми виплаченого
страхового відшкодування підлягають
задоволенню в сумі 5 743,02 грн.

Судові витрати підлягають розподілу з
урахуванням вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.1, 4-2, 4-3, 27, 33, 36, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд ,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна», м.Київ, до відповідача,
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія «АСКА», м.Донецьк, про
стягнення відшкодування шкоди в
порядку регресу у розмірі 5 743,02 грн.,
задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія «АСКА» (83052,
м.Донецьк, пр.-т Ілліча, б.100, ,
банківські реквізити не визначено) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» (03049, м.Київ, Солом'янський
район, пр-т.Повітрофлотський, б.25,
, п/р01 в ПАТ «Банк
Петрокоммерц-Україна», МФО 300120) 5 743,02
грн. суми шкоди в порядку регресу та
судовий збір в розмірі 1 827,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. В судовому засіданні 11.06.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

5. Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його оголошення. Зазначений
строк обчислюється з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
ст.ст.84, 85 Господарського
процесуального кодексу України.

6.Повний текст рішення складено та
підписано 16.06.2014р.

Суддя
О.В. Кротінова