ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" червня 2014 р.Справа № 916/1230/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інфокс" (м. Київ) в
особі філії "Інфоксводоканал" (м.Одеса)

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства "Автотранс-64"
(м. Одеса)

про стягнення 175409,24грн.

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді Брагіної Я.В.

секретаря судового засідання Галюк Т.В.

Представники:

від позивача: Чекальська В.П. згідно
довіреності від 10.12.2013р. за №3814-4;

від відповідача: Кудринська З.А. згідно
довіреності від 16.04.2014р. за №юр-25.

У засіданні суду оголошувались перерви
з 28.04.14. по 14.05.14., 14.05.14. по 11.06.14. та 11.06.14.
по 16.06.14. на підставі ст.77 ГПК України.

Спір розглядався у більш тривалий
строк за клопотанням сторони
відповідно до ст.69 ГПК України.

31.03.2014р. Товариство з обмеженою
відповідальністю „ІНФОКС" в особі
філії „Інфоксводоканал" звернулось
до господарського суду Одеської
області з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
"Автотранс-64" про стягнення з
останнього заборгованості у сумі
175409,24грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 01.04.2014р. порушено
провадження у справі №916/1230/14 за
зазначеним позовом.

Представник позивача в судовому
засіданні 14.05.2014р. надав заяву про
зменшення позовних вимог, у зв'язку з
частковою сплатою заборгованості за
грудень 2013р. в сумі 540,30грн., просив
стягнути за період з 01.02.10. по 01.12.13.
заборгованість в сумі 174868,94грн.

З врахуванням вимог ст. 22 ГПК України
суд прийняв до розгляду уточнення
позовних вимог ( зменшення суми позову)
та розглядає справу в межах уточненого
предмету позову, а саме, стягнення з
відповідача на користь позивача
174868,94грн.

Представник позивача в засіданні суду
підтримав позов з підстав, викладених в
позовній заяві та просив стягнути із
відповідача 174868,94грн.

Представник відповідача в засіданні
суду визнав позов у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2000р. між Комунальним підприємством
„Одесводоканал", правонаступником
якого є Товариство з обмеженою
відповідальністю „ІНФОКС" (водоканал,
позивач) та Відкритим акціонерним
товариством "Автотранс-64",
перейменованим в Публічне акціонерне
товариство "Автотранс-64" (абонент,
відповідач) укладено договір №938/3 на
послуги водопостачання та
водовідведення, а також між сторонами
укладено додаткові угоди № 446/3 від
26.04.10. та б/н від 15.06.12.

Відповідно до п.1.2 зазначеного
договору позивач надає послуги по
подачі води на об'єкти відповідача, а
також по прийому стоків холодного і
гарячого водопостачання, які
скидаються відповідачем в систему
комунальної каналізації.

Сторони зобов'язалися керуватися
чинними „Правилами користування
системами комунального водопостачання
та водовідведення міст та селищ
України", затверджених наказом
Мінжилкомгоспу України від 27.06.2008р. №190,
„Правилами технічної експлуатації
систем водопостачання та
водовідведення", затверджених наказом
Держжиткомгоспу України від 05.07.1995р.
№30, „Правилами приймання виробничих
стічних вод підприємств, установ та
організацій в систему каналізації м.
Одеси", затверджених рішенням
виконавчого комітету Одеської міської
ради від 14.06.2007р. №632, чинними
держстандартами, іншими нормативними
актами, прийнятими у встановленому
законом порядку(п.2.1 додаткової угоди
від 26.04.10. до договору).

Згідно п.2.2.1. договору позивач
зобов'язується подавати абоненту воду
круглосуточно або за графіком,
затвердженим місцевими органами
державної влади та приймати стоки у
відповідності із станом мереж та
споруд.

За п.3.2 вказаного договору оплата
послуг водокористування та
водовідведення здійснюється
щомісячно до 20 числа місяця, що слідує
за розрахунковим місяцем, шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок позивача.

Пунктом 3.3 сторони узгодили, що оплата
за водокористування та водовідведення
здійснюється за тарифами,
затвердженими у встановленому чинним
законодавством України порядку.

Приписами п. 3.9 договору (п.3.7 додаткової
угоди №446/3) передбачено, що об'єм,
скинутих абонентом ливневих стоків,
визначається розрахунковим шляхом
згідно п. 4.10 „Правил водокористування"
та ДСТУ 3013-95.

Відповідач отримував послуги з
водопостачання в період із 01.02.2010р. по
01.12.2013р., що підтверджується частковими
сплатами відповідачем послуг з
зазначенням призначення платежу „за
ливневі стоки" у платіжних дорученнях.

Проте, останній не оплатив отримані
послуги з водопостачання за зазначений
період, тому утворилась заборгованість
в сумі 174868,94грн. з врахуванням заяви про
зменшення позовних вимог.

Позивач надіслав відповідачу
повідомлення про припинення надання
послуг водопостачання та
водовідведення № 37779 від 17.02.10.,
досудове попередження №41723 від 11.01.11.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу
України, статтею 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов`язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов`язань не допускається,
крім випадків, передбачених законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст.901 ЦК України, за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч.ст.903 ЦК України).

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та
предмету спору не спростував, доказів,
які б підтверджували сплату
заборгованості в повному обсязі не
надав, основний борг в судовому
засіданні визнав.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю „ІНФОКС" в особі
філії „Інфоксводоканал" до
відповідача про стягнення 174868,94грн. (в
межах заяви про зменшення позовних
вимог) є обґрунтованими, підтверджені
наявними у справі доказами, і тому
підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору суд
покладає на відповідача згідно ст.ст. 44,
49 Господарського процесуального
кодексу України, оскільки по вині
останнього виник спір.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 69, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути із Публічного акціонерного
товариства "Автотранс-64" (вул.
Маловського, 3, м. Одеса, 65006, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю „ІНФОКС" (04073, м. Київ,
вул. Рилєєва, 10 А, ) в
особі філії „Інфоксводоканал" (65039, м.
Одеса, вул. Басейна, 5, ):

- 174868,94грн. - заборгованість за послуги
водовідведення за скид ливневих
стоків,

- 3497,38грн. - витрати, пов'язані із
сплатою судового збору.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складання та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано:
18.06.2014 року

Суддя
Брагіна Я.В.