ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2014 р.
Справа № 911/1772/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства
«Васильківтепломережа», Київська
область, м. Васильків

до Відділу освіти Васильківської
міської ради, Київська область, м.
Васильків

про стягнення 4536616,25 грн.

секретар судового засідання Колісник
Ю.І.

за участю представників:

від позивача: Кашуба Л.Г. (довіреність
№10 від 6 січня 2014 року);

від відповідача: Гаркавенко В.Г.
(довідка серії АБ №661055).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство
«Васильківтепломережа» (далі - позивач)
звернулась до господарського суду
Київської області з позовом до Відділу
освіти Васильківської міської ради
(далі - відповідач) про стягнення 4536616,25
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договору на
споживання теплової енергії за №4/3 від
4 січня 2013 року, а саме, відповідач не
повністю сплатив грошові кошти за
отриману теплову енергію, в результаті
чого за ним утворилась заборгованість
у розмірі 3683761,79 грн. Додатково, за
прострочення виконання умов договору,
позивач нарахував відповідачу пеню в
розмірі 368605,05 грн., інфляційні втрати в
розмірі 124534,63 грн., 3% річних в розмірі
101851,45 грн. та 7% штрафу в розмірі 257863,33
грн.

Провадження у справі порушено
відповідно до ухвали господарського
суду Київської області від 16 травня 2014
року та призначено справу до розгляду
на 3 червня 2014 року.

Представник відповідача в усних та
письмових поясненнях, викладених у
відзиві на позовну заяву, позовні
вимоги визнав.

29 січня 2014 року відповідно до ч. 2 ст. 85
ГПК України у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (за договором -
постачальник) та відповідачем (за
договором - споживач) 4 січня 2013 року
укладено договір на споживання
теплової енергії за №4/3.

Відповідно до пункту 1.1 договору
постачальник бере на себе зобов'язання
постачати споживачу теплову енергію
(опалення) в кількості 6320 Гкал, а
споживач зобов'язується проводити
розрахунки за послуги з
теплопостачання за встановленими
тарифами в терміни, передбачені цим
договором. Загальна вартість договору
становить 6460813,91 грн.

Згідно пункту 4.1.1 договору споживач
зобов'язаний оплачувати теплову
енергію у строки, визначені цим
договором.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що
розмір оплати за теплову енергію
встановлюється згідно з діючими
тарифами, які затверджуються рішеннями
виконавчого комітету Васильківської
міської ради. Остаточний розрахунок за
фактично спожиту теплову енергію до 5
числа місяця, наступного за місяцем
постачання теплової енергії.

Відповідно до пункту 8.9 договору за
несплату або за несвоєчасну сплату
постачальнику вартості спожитої
теплової енергії в термін, зазначений в
договорі, споживач сплачує на користь
постачальника крім суми
заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу.
Неустойка нараховується
постачальником протягом 1 року, що
передує моменту звернення з вимогою,
претензією, позовом. За прострочення
строку платежу понад тридцять
календарних днів споживач додатково
сплачує постачальнику штраф у розмірі
7% від суми заборгованості.

Згідно пункту 10.1 договору договір
набирає чинності з 1 січня 2014 року та
діє до 31 грудня 2013 року, а в частині
проведення розрахунків за теплову
енергію - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору позивач
передав, а відповідач прийняв теплову
енергію, що підтверджується
підписаними уповноваженими сторонами
позивача та відповідача актами здачі -
приймання робіт за січень 2013 року (на
суму 1246039,29 грн.), за лютий 2013 року (на
суму 1124201,91 грн.), за березень 2013 року (на
суму 1043131,07 грн.), за квітень 2013 року (на
суму 523161,08 грн.), за жовтень 2013 року (на
суму 738847,99 грн.), за листопад 2013 року (на
суму 551616,13 грн.) та за грудень 2013 року (на
суму 827005,52 грн.), а всього, на загальну
суму 6054002,99 грн.

Відповідач взяті на себе зобов'язання у
повному обсязі не виконав, а саме,
частково розрахувався за отриману
теплову енергію, сплативши 2370241,20 грн., в
результаті чого за ним утворилась
заборгованість у розмірі 3683761,79 грн.

Судом оглянуто оригінали документів,
залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного
кодексу України за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Об'єктом договору постачання
енергетичними та іншими ресурсами може
виступати електрична і теплова
енергія, природній газ, вода, нафта та
інші ресурси, які надаються
споживачеві (абонентові) через
приєднану мережу електропроводів,
трубопроводів тощо.

До договору постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Станом на день прийняття рішення у
справі відповідач не повністю оплатив
отриману від позивача теплову енергію.
Зазначений факт відповідачем не
спростовано та не заперечується.
Розмір заборгованості відповідає
фактичним обставинам справи, тому
вимога позивача про стягнення з
відповідача 3683761,79 грн. заборгованості
за отриману теплову енергію підлягає
задоволенню.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у Господарському кодексі
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
№543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного
Закону.

Як встановлено судом, розмір пені,
нарахованої позивачем у сумі 368605,05 грн.
за період, який наведений у розрахунку,
що доданий позивачем до позовної заяви,
є обґрунтованим.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно, кваліфікуючими ознаками
штрафу є: а) можливість встановлення за
майже будь-яке порушення зобов'язання:
невиконання або неналежне виконання
(порушення умов про кількість, якість
товарів, робіт (послуг), виконання
зобов'язання неналежним способом тощо);
б) обчислення у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

У відповідності до ч. 4 ст. 213
Господарського кодексу України штраф,
як різновид неустойки, може бути
встановлений договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Розмір штрафу у сумі 257863,33 грн., що
передбачений пунктом 8.9 договору є
обґрунтований та підлягає стягненню з
відповідача.

У відповідності до п. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Розмір 3% річних, визначений позивачем,
складає 101851,45 грн.

Зазначений розмір 3% річних є
обґрунтованим та підлягає стягненню з
відповідача.

Розмір інфляційних втрат, визначений
позивачем, складає 124534,63 грн.

Зазначений розмір інфляційних втрат є
обґрунтованим та підлягає стягненню з
відповідача.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

2. Стягнути з Відділу освіти
Васильківської міської ради (08600,
Київська область, м. Васильків, вул.
Тімірязєва, 24а, код 05408349) на користь
Комунального підприємства
«Васильківтепломережа» (08600, Київська
область, м. Васильків, вул. Декабристів,
60а, код 31916457) - 3683761 (три мільйони шістсот
вісімдесят три тисячі сімсот шістдесят
одна) грн. 79 коп. заборгованості, 368605
(триста шістдесят вісім тисяч шістсот
п'ять) грн. 05 коп. пені, 124534 (сто двадцять
чотири тисячі п'ятсот тридцять чотири)
грн. 63 коп. інфляційних втрат, 257863
(двісті п'ятдесят сім тисяч вісімсот
шістдесят три) грн. 33 коп. 7% штрафу, 101851
(сто одна тисяча вісімсот п'ятдесят
одна) грн. 45 коп. 3% річних та 73080
(сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00
коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 6 червня 2014
року

Суддя
Заєць Д.Г.