ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2014 р.Справа № 922/1555/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання
Васильєва Л.О.

розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрзернотранс-К"
до ПП "Агро-продукт", м. Харків про
стягнення коштів в сумі 59045,76 грн. за
участю сторін:

позивача -Мокляк Ю.В.

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року до господарського суду
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрзернотранс" (
надалі - позивач) та просить суд
стягнути з Приватного підприємства
"Агро-Продукт" ( надалі - відповідач )
суму боргу 59045,76 грн. та судовий збір.

В обгрунтування позовних вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
умов договору доручення за № 303108111 на
транспортно -експедиторське
обслуговування від 26.09.2011 року.

Відповідач в судове засідання не
з*явився.

За приписами статті 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала про відкриття провадження у
справі надсилається за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином. Як убачається з
матеріалів справи, ухвала
господарського суду Харківської
області від 23.05.14 року про порушення
провадження у справі скеровувались
Приватному підприємству "Агро-Продукт"
за адресами вказаними позивачем. При
цьому, поштові відправлення скеровані
судом за адресою підприємства
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, повертались до суду з
посиланням на закінчення строку
зберігання поштового відправлення.
Ухвалою господарського суду
Харківської області від 12.05.14 року
розгляд справи відкладався на 26.05.14
року та на 03.06.2014 року . Втім,
представник відповідача у судове
засідання про приичини не прибуття ,
суд не повідомив. Отже, судом для
забезпечення прав відповідача на
участь у розгляді даної справи вжиті
усі необхідні заходи для належного
повідомлення сторін, розгляд справи
відкладався неодноразово, втім у
судові засідання відповідач не
з'являвся, про причини неявки суд не
повідомляв, хоча був обізнаний про
розгляд справи, відтак відповідач мав
можливість на реалізацію
процесуальних прав визначених статтею
22 Господарського процесуального
кодексу України , зокрема подати
докази, письмові пояснення, в яких
навести свої доводи та міркування.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Згідно частини першої ст. 21
Господарського процесуального кодексу
України сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу. У ст.
1 ГПК України зазначено, що
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням, а у
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачеві та відповідачеві для
підготовки до судового засідання та
підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає, що господарським
судом в межах наданих йому повноважень
сторонам створені усі належні умови
для надання доказів у справі та є
підстави для розгляду справи за
наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

26.09.2011 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
доручення за № 303108111 на транспортно -
експедиторське обслуговування
(а.с.8-15). У відповідності до предмету
договору позивач зобов*язався за плату
та рахунок відповідача організувати
виконання транспортно - експедиційних
послуг , пов*язаних з перевезення
вантажу залізничним транспортом. ( п.1.1
договору). Згідно з письмовою заявкою
відповідача , позивач зобов*язався
надавати додаткові послуги :
зважування вантажів, визначення якості
товару, підбір зразків товару, сплати
мита, сплата зборів та витрат
покладених на відповідача , виконання
митного оформлення а також одержання
інших необхідних документів. ( п.1.2
договору).

За надання послуг, позивач виставляв
відповідачеві рахунок за погодженими
ставками. ( п.3.1. договору). Оплата
проводиться відповідачем, шляхом
передплати договірної ціни, згідно
виставленого позивачем рахунку
протягом 3 (трьох) банківських днів,
починаючи з дня виставлення позивачем
рахунку. ( п.3.2 договору).

По закінченню виконання робіт/надання
послуг з відправлення заявленого
вантажу, здійснюється звірка виконаних
сторонами обов*язків , після чого
позивач надсилає відповідачеві акт
звірки взаєморозрахунків, який є актом
виконаних робіт. У відповідності до
цього акту здійснюється
взаєморозрахунки сторін ( п.3.6
договору).

03.10.2011 року на виконання умов договору
сторони підписали акт виконаних робіт
№ 1 у відповідності до додаткової угоди
№1 до договору № 303/09/11 від 26.09.2011 року. (
а.с.16), яким підтвердили вартість
наданих послуг на загальну суму 52261,44
грн.

19.10.2011 року на виконання умов договору
сторони підписали акт виконаних робіт
№ 2 у відповідності до додаткової
угоди №1 до договору № 303/09/11 від26.09.2011
року. ( а.с.17), яким сторони підтвердили
вартість наданих послуг на загальну
суму 156784,32 грн.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
унормовано, що за договором про надання
послуг виконавець зобов'язується за
завданням замовника надати послугу,
яка споживається в процесі вчинення
певної дії або здійснення певної
діяльності, а замовник зобов'язується
оплатити виконавцеві зазначену
послугу. Згідно з приписами статті 903
названого Кодексу , якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

За приписами статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Дана норма
кореспондує з пунктом 1 статті 193
Господарського кодексу України .

Судом установлено, що предметом
спірного договору є виконання послуг з
виконання транспортно-експедиційних
послуг пов*язаних з перевезенням
вантажу залізничним транспортом , в які
входить залізничний тариф, додаткові
збори, фітокарантинна експертиза,
фітокарантинний сертифікат, показники
безпеки, дозвіл на вивіз,
експедиторські послуги.

Відповідач частково сплатив надані
послуги , про що свідчить банківська
виписка від 01.10.2011 року на загальну
суму 150000 грн. ( а.с.18).

Таким чином, всі вищезазначені
документи, пояснення з копіями
документів, які знаходяться в
матеріалах справи, в їх сукупності
свідчать про те, що позивач повністю
виконав умови договору, в той час як
відповідач не надав жодного доказу,
щодо виконання умов договору в
частині розрахунків.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином судові витрати у даній справі
покладаються на відповідача

Отже, на підставі викладеного та
керуючись ст.1,2,33,44,75,82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному
обсягу .

Стягнути з Приватного підприємства
"Агро-Продукт" ( м.Харків,
вул.Виконкомівська,30 )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрзернотранс-К" (
м.Київ, вул. Івана Кудрі,12 оф.3 ) суму основного боргу 59045,76 грн., та
судовий збір 1827 грн.

Повне рішення складено 04.06.2014 р.

Суддя Л.С. Лаврова