КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2014 р. Справа№ 910/3161/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна Р.І.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

За розглядом апеляційної скарги
Публічного акціонерного товариства
«Укрнафта» на рішення Господарського
суду міста Києва від 15.04.2014р. у справі №
910/3161/14 (суддя Курдельчук І.Д.)

За позовом ОСОБА_2

до Публічного акціонерного
товариства «Укрнафта»

третя особа Приватне акціонерне
товариство «Фінансова компанія

«Укрнафтогаз»

про стягнення дивідендів,
інфляційних втрат, відсотків річних

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (довіреність від
26.03.2014р.);

від відповідача (скаржник):

Мануілова Я.І. (довіреність № 10-94-8/д від
19.02.2014р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 15.04.2014р. позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено частково, вирішено стягнути
з Публічного акціонерного товариства
«Укрнафта» грошові кошти у розмірі 39 145,
70 грн., інфляційні втрати у розмірі 194, 27
грн., 3% річних у розмірі 788, 28 грн. та 1 730,
64 грн. витрат по сплаті судового збору,
в іншій частині в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою суду від 23.05.2014р. прийнято до
провадження апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Укрнафта» у якій останнє просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 15.04.2014р. у справі №
910/3161/14 повністю і прийняти нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в
задоволенні позову.

Апеляційна скарга відповідача
грунтується на тому, що позивач, як
учасник ВАТ «Укрнафта», маючи право на
отримання частки прибутку ВАТ
«Укрнафта» за 2007 фінансовий рік та за
2010 фінансовий рік, мав його реалізувати
шляхом звернення до емітента, вищий
орган управління якого прийняв рішення
про розподіл прибутку та виплату
дивідендів, тобто до ВАТ «Укрнафта», в
період з 29.01.2010 року по 01.08.2011 року з
вимогою про виплату належних
дивідендів за 2007 рік на 1 100 шт. акцій за
відповідними реквізитами з належним
підтвердженням права власності на
цінні папери ВАТ «Укрнафта» на дату
початку виплати дивідендів, та в період
з 01.03.2011 року по 31.12.2011 року з вимогою про
виплату належних дивідендів за 2010 рік
на 1 100 шт. акцій за відповідними
реквізитами з належним підтвердженням
права власності на цінні папери ВАТ
«Укрнафта» на дату початку виплати
дивідендів.

Посилаючись на окремі судові рішення,
апелянт стверджує, що за відсутності
реалізації позивачем права на
отримання дивідендів у встановлені
Загальними зборами акціонерів ВАТ
«Укрнафта» строки, що дозволила б ПАТ
«Укрнафта» реалізувати свій обов'язок,
факт порушення відповідачем прав
позивача на отримання дивідендів за 2007
та 2010 роки відсутній, у зв'язку з чим, на
думку відповідача, правові підстави
для задоволення позову ОСОБА_2 до ПАТ
«Укрнафта» також відсутні.

Окрім того, не погоджується скаржник із
рішенням суду, також, і в частині
задоволених вимог про стягнення
нарахованих інфляційних втрат та 3%
річних, мотивуючи тим, що виплата
частини прибутку (дивідендів)
товариства не є договірним
зобов'язанням товариства, а тому
відповідальність, передбачена законом
за порушення грошового зобов'язання, не
може бути застосована.

Позивачем до справи подано відзив на
апеляційну скаргу (зареєстровано за
вхідним суду № 09-11/9208 від 17.06.2014р.), у
якому відзначено про законність
винесеного судового рішення при
вірному встановленні всіх обставин
справи.

За розглядом матеріалів справи, при
дослідженні наявних доказів,
враховуючи пояснення представників
сторін та доводи скаржника викладені в
апеляційній скарзі, судом
відзначається про наявність підстав
для часткової зміни оскаржуваного
рішення, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, не
заперечується сторонами та
встановлено під час розгляду справи
судом першої інстанції, що ОСОБА_2
(позивач), є акціонером ПАТ «Укрнафта»
(відповідача) з кількістю акцій 1 100 штук
(підтверджується випискою з реєстру
власників іменних цінних паперів про
стан особистого рахунку № 010-3336 від
15.06.2000р. та випискою про стан рахунку у
цінних паперах № 255187 від 12.05.2011р.).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
цінні папери та фондовий ринок» акція -
іменний цінний папір, який посвідчує
майнові права його власника
(акціонера), що стосуються акціонерного
товариства, включаючи право на
отримання частини прибутку
акціонерного товариства у вигляді
дивідендів та право на отримання
частини майна акціонерного товариства
у разі його ліквідації, право на
управління акціонерним товариством, а
також немайнові права, передбачені
Цивільним кодексом України та законом,
що регулює питання створення,
діяльності та припинення акціонерних
товариств.

Згідно зі ст. 167 Господарського кодексу
України корпоративні права - це права
особи, частка якої визначається у
статутному фонді (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Відповідно до ст. 116 Цивільного кодексу
України, учасники товариства мають
право у порядку, встановленому
установчим документом товариства та
законом:

1) брати участь в управлінні
товариством у порядку, визначеному в
установчому документі, крім випадків,
встановлених законом;

2) брати участь у розподілі прибутку
товариства і одержувати його частину
(дивіденди);

4) здійснити відчуження часток у
статутному (складеному) капіталі
товариства, цінних паперів, що
засвідчують участь у товаристві, у
порядку, встановленому законом;

5) одержувати інформацію про діяльність
товариства у порядку, встановленому
установчим документом.

Учасники господарського товариства
можуть також мати інші права,
встановлені установчим документом
товариства та законом.

Рішення про виплату дивідендів від
розподілу прибутку отриманого ВАТ
«Укрнафта» за підсумками
фінансово-господарської діяльності у
2007 році та 2010 році прийняті загальними
зборами акціонерів ВАТ «Укрнафта»
26.01.2010р. та 25.02.2011р., витяги з протоколів
№ 18 від 26.01.2010р. та № 20 від 25.02.2011р.
залучені до матеріалів справи.

Згідно вказаних рішень розмір
дивідендів, що припадає на одну акцію
становить 22, 82 грн. (дивіденди за 2007 рік -
п. 7.2 протоколу № 18 від 26.01.2010р.) та 14, 64
грн. (дивіденди за 2010 рік - п. 6.2
протоколу № 20 від 25.02.2011р.).

Предметом спору у даній справі є вимоги
про стягнення з відповідача (емітента
цінних паперів, акціонером якого є
позивач) суми дивідендів за 2007р. та 2010р.
в розмірі 41 206 грн. разом із
нарахованими за період прострочення
виплати за надісланою вимогою позивача
(семиденний термін від дня отримання
відповідачем вимоги позивача)
інфляційними втратами - 206, 04 грн. та 3%
річних - 930, 57 грн..

Правомірним та таким, що ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи,
є висновок суду першої інстанції, про
те, що відповідач обов'язок щодо
виплати дивідендів позивачу не виконав
та грошові кошти по виплаті дивідендів
за 2007р., 2010р. не перерахував, внаслідок
чого, на користь позивача підлягає
стягненню в судовому порядку сума
дивідендів у розмірі 39 145, 70 грн. (23 846, 90
грн. (за 2007рік) та 15 298, 80 грн. (за 2010 рік))
за вирахуванням суми податку з доходу
фізичних осіб, який утримується з
доходу та перераховується до бюджету
податковим агентом (відповідачем).

Податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку за 3 квартал 2011 року від
02.03.2012р. та витяг з уточнюючого
Податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку за 4 квартал 2011 року від
09.02.2012р. (з деталізацією утримання з
нарахованого позивачу доходу у сумі 25
102 грн., 16 104 грн. за ставкою 5% у розмірі 1
255,10 грн. та 805,20 грн.) залучені до
матеріалів справи (аркуш справи 103-105,
107-109), сплата податку до бюджету
підтверджена банківськими виписками
за 13.09.2011р., за 20.01.2012р. (аркуш справи 106,
110).

При цьому, доводи скаржника про
прийняті рішення Загальних зборів
акціонерів ВАТ «Укрнафта» в частині
вирішення питання щодо покладання
витрат по оплаті переказу дивідендів
на акціонера, жодним чином не свідчать
про неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи чи про
порушення або неправильне
застосування норм матеріального права
при вирішенні спору, оскільки, предмет
позову у даній справі не стосується
витрат, які має понести акціонер при
перерахуванні на його користь у
порядку передбаченому рішеннями
загальних зборів сум дивідендів, а
стягнення сум дивідендів в судовому
порядку має інший порядок виконання
(встановлений для виконання рішення
суду).

Зобов'язання по виконанню ВАТ
«Фінансова компанія «Укрнафтогаз»
розрахунку та виплаті від імені та за
рахунок емітента (ВАТ «Укрнафта»)
власниками простих іменних акцій
емітента дивідендів за 2007 рік
відповідно до рішення Загальних зборів
акціонерів ВАТ «Укрнафта» (протокол №
18 від 26.01.2010р.) є предметом регулювання
додаткової угоди № 33/010-Р/60а-р/2 від
29.01.2010р..

Згідно з п. 2.1.3 вказаної угоди,
реєстратор зобов'язаний провести
розрахунок дивідендів у відповідності
до рішення Загальних зборів акціонерів
Емітента, які відбулись 26.01.2010 року.

Належних доказів виконання рішень
загальних зборів акціонерів ПАТ
«Укрнафта» від 26.01.2010р., а також рішення
від 25.02.2011р. у відповідності до
встановленого цими рішеннями порядку,
в частині виплати на користь позивача
належних сум дивідендів за 2007р., 2010р.
відповідачем, та третьою особою не
представлено, у зв'язку з чим, відсутні
підстави вважати, що позивач має
понести відповідні витрати по переказу
дивідендів.

Окрім того, виплата дивідендів згідно
рішень від 26.01.2010р. та 25.02.2011р. може
проводитись і на банківський рахунок
вказаний акціонером, а жодних умов про
утримання витрат на переказ за рахунок
належної до виплати суми дивідендів не
погоджувалось зборами акціонерів.

Витрати акціонера, які ним мають бути
понесені при виконанні рішення
загальних зборів щодо оплати переказу
у відповідності до погодженого
порядку, не є складовою суми
дивідендів, відповідно доводи
скаржника та третьої особи у відзиві на
позовну заяву в цій частині
відхиляються судом.

При вирішенні даного спору, суд, жодним
чином не втручається у господарську
діяльність відповідача та не є органом,
що вносить зміни до рішень Загальних
зборів акціонерів 26.01.2010р. та 25.02.2011р.,
які оформлені протоколами № 18 від
26.01.2010р. та № 20 від 25.02.2011р. оскільки такі
не регулюють питання утримання витрат
на переказ коштів за рахунок сум
дивідендів належних до виплати
акціонеру.

Обгрунтовано відхилені судом першої
інстанції доводи відповідача, з
посиланням на відповідні судові
рішення, щодо відсутності підстав для
виплати сум дивідендів за 2007р., 2010р. на
користь позивача через порушення
акціонером строків звернення
передбачених рішеннями Загальних
зборів акціонерів 26.01.2010р. та 25.02.2011р.,
оскільки факт порушення прав, за
захистом яких позивач звернувся до
суду, підтверджено нездійсненням
виплати сум дивідендів за 2007р. та 2010р. у
відношенні кількості належних
позивачу акцій, в тому числі і при
зверненнях позивача до емітента та до
реєстратора.

Заяви-звернення позивача з доказами їх
направлення 21.01.2013р., 10.05.2013р.
(підтверджено поштовими чеками з
повідомленнями про вручення
рекомендованих відправлень) та
отримані відповіді наявні в матеріалах
справи (аркуш справи 15-19).

У листі відповідача за вих. № 33/02-31/41 від
14.02.2013р. зазначалось, що ПАТ «Укрнафта»
прийнято до відома інформацію про
актуалізацію в поточному році
реквізитів для перерахування
дивідендів та повідомлено, що на даний
час виплата дивідендів за запитувані
періоди фактично ще не завершена у
зв'язку з тим, що товариство не володіло
достовірною інформацією про
акціонерів, які мають право на
отримання належних дивідендів за 2007 та
2010 роки, а в реєстрах власників іменних
цінних паперів (акціонерів) ВАТ
«Укрнафта» станом на 29.01.2010 року та
станом на 01.03.2011 року в реквізитах
акціонерів були наявні такі
неточності, які перешкоджали
фактичному переказу/перерахуванню
належних коштів.

У відповіді реєстратора за вих. № 1405/7
від 14.05.2013р. на надіслану заяву
позивача, було повідомлено, що виплата
дивідендів від імені та за рахунок
відповідача буде здійснюватись після
надання емітентом ВАТ «Укрнафта»
затверджених дивідендних відомостей
для виплати дивідендів, надання
відповідних розпоряджень та
перерахування необхідних для виплати
коштів на рахунок товариства.

Обмеження щодо випуску цінних паперів
та щодо виплати дивідендів акціонерним
товариством на законодавчому рівні
визначені ст. 158 ЦК України, згідно з
частиною третьою якої: акціонерне
товариство не має права оголошувати та
виплачувати дивіденди:

1) до повної сплати всього статутного
капіталу;

2) при зменшенні вартості чистих
активів акціонерного товариства до
розміру, меншого, ніж розмір статутного
капіталу і резервного фонду;

3) в інших випадках, встановлених
законом.

В апеляційній скарзі відповідачем не
наведено норм закону, які звільняють
емітента від обов'язку здійснення
виплати належних акціонеру сум
дивідендів при незверненні акціонера у
передбачений рішенням загальних
зборів строк, або ж встановлюють такі
обмеження (по строку згідно рішення
загальних зборів) реалізації
акціонером свого права на отримання
суми дивідендів.

При цьому, рішення загальних зборів
акціонерів 26.01.2010р. та 25.02.2011р. оформлені
протоколами № 18 від 26.01.2010р. та № 20 від
25.02.2011р. передбачають обов'язок
емітента здійснити дії по проведенню
виплати дивідендів на користь
акціонерів, і не визначають, що при
відсутності відповідної заяви
акціонера у встановлений строк,
виплата дивідендів на користь такого
акціонера не здійснюється взагалі, чи
такий обов'язок вважається виконаним
товариством тощо.

Положеннями статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Заперечення відповідача проти
нарахування вказаних сум та стягнення
їх з нього, обґрунтовані неможливістю
застосування ст. 625 ЦК до відносин, що
виникають при простроченні виплати
дивідендів, оскільки такі є
корпоративними.

Правильним, у цій частині є висновок
місцевого господарського суду щодо
відхилення вказаних доводів
відповідача, оскільки зобов'язання
емітента провести виплату дивідендів
відповідно до рішення керівного органу
товариства є грошовим і в разі
прострочення його виконання настає
відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625
ЦК України, зокрема сплата суми боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми.

Зміст зобов'язання визначено ст. 509 ЦК
України, згідно якої це
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Грошовим зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана сплатити гроші на
користь другої сторони, відповідно між
сторонами виникли відносини щодо
сплатити дивідендів, в яких відповідач
виступив боржником, а позивач -
кредитором.

Про застосування положень ст. 625 ЦК
України до корпоративних відносин,
зокрема при наявному обов'язку
товариства сплатити на користь
учасника вартість частини майна
товариства, пропорційну його частці у
статутному фонді товариства, зазначено
у постанові Верховного Суду України
від 12.12.2011р. № 3-131гс11 (у справі № 4/214(10)),
висновки вміщені у якій, в силу
положень ч. 3 ст. 82 ГПК України
обов'язкові до врахування при
прийнятті рішення господарським судом.
Посилання на вказану постанову
Верховного Суду України містяться у
розділі ІІІ Довідки за результатами
узагальнення судової практики
вирішення спорів про корпоративне
управління та реалізацію
корпоративних прав складеної Вищим
господарським судом України від
01.02.2014р..

Стаття 116 ЦК України передбачає право
учасника товариства брати участь у
розподілі прибутку товариства і
одержувати його частину (дивіденди),
відповідно у разі прийняття керівним
органом рішення про виплату
відповідної частки прибутку, у
відповідача настає обов'язок сплатити
цю суму у строки, визначені рішенням
загальних зборів, а при встановленні
обставин неможливості здійснення
виплати до моменту звернення акціонера
з відповідною заявою про уточнення
реквізитів для проведення такої
виплати, строк виконання грошового
зобов'язання товариства по виплаті
дивідендів визначається згідно
положень ч. 2 ст. 530 ЦК України.

З огляду на вищевикладене, через
наявність прострочення по сплаті
дивідендів вже після звернення
позивача до товариства та реєстратора
з заявами (їх отримання 23.01.2013р. та
14.05.2013р. підтверджено поштовими
повідомленнями про вручення
залученими до справи) підлягають
задоволенню вимоги позивача про
стягнення нарахованих сум 3% річних за
прострочення сплати дивідендів по
періоду з 22.05.2013р. по 17.02.2014р. та
інфляційних втрат по періоду
прострочення з 01.06.2013р. по 31.01.2014р. в
межах заявлених позовних вимог.

У відношенні суми дивідендів виплату
яких прострочено (39 145, 70 грн.) на користь
позивача підлягають стягненню
інфляційні втрати в розмірі 194, 27 грн. та
3% річних в сумі 875, 15 грн. (39 145, 70 грн. х 3% :
365 х 272 (кількість днів прострочення в
періоді з 22.05.2013р. по 17.02.2014р. (дата на яку
здійснено розрахунок позивачем)).

На підставі вищевикладеного,
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що рішення у
справі ухвалено відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим відсутні підстави для
задоволення апеляційної скарги
Публічного акціонерного товариства
«Укрнафта» та враховуючи помилку при
здійсненні розрахунку 3% річних,
наявними є підстави для зміни судового
рішення від 15.04.2014р., у зв'язку з чим,
згідно вимог ст. 49 ГПК України,
здійснюється новий розподіл судових
витрат у справі.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрнафта»
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 15.04.2014 року у справі № 910/3161/14
змінити шляхом викладення
резолютивної частини рішення
наступним чином:

«1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ,
пров. Несторівський 3-5, ідент. код 00135390)
на користь ОСОБА_2 (76018, АДРЕСА_1, ідент.
номер НОМЕР_1) 39 145, 70 грн. (тридцять
дев'ять тисяч сто сорок п'ять гривень 70
копійок) дивідендів за 2007р. та 2010 роки,
194, 27 грн. (сто дев'яносто чотири гривні 27
копійок) інфляційних втрат, 875, 15 грн.
(вісімсот сімдесят п'ять гривень 15
копійок) 3% річних, 1735, 65 грн. (одну тисячу
сімсот тридцять п'ять гривень 65
копійок) витрат по сплаті судового
збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.»

3. Матеріали справи № 910/3161/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Р.І. Самсін

Судді
С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала