КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2014 р. Справа№ 910/25859/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Самсіна Р.І.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання Вага
В.В.

за участю представників:

від позивача: Лисовець Т.В.,

від відповідача: Ткач С.С.,

розглянувши апеляційну скаргу
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мірель Компані" на
рішення Господарського суду міста
Києва від 13.03.2014р. у справі №910/25859/13
(головуючий суддя Бондарчук В.В., судді
Нечай О.В., Привалов А.І.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мірель Компані"

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві

про зобов'язання відкликати акт
№694/22-2/35920561 від 06.04.2012р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого
господарського суду з позовом до
Відповідача про зобов'язання Державної
податкової інспекції у Печерському
районі відкликати Акт від 06.04.12р.
№694/22-2/35920561 про неможливість
проведення зустрічної звірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мірель Компані" щодо
підтвердження господарських відносин
з ТОВ "СТС Логістік Київ," ТОВ "Укрхолод",
ТОВ "Флорена-плюс" за період серпень,
жовтень - грудень 2011 року та повідомити
про його відкликання органи державної
податкової служби України, до яких
зазначений акт був надісланий.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.07.13р. у справі №910/25859/13
припинено провадження у справі.
Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 05.09.13р. ухвалу
Господарського суду міста Києва від
24.07.13р. скасовано, а справу направлено
для розгляду по суті.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 13.03.14р. відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

Рішення суду мотивоване тим, що
інформація, викладена в спірному акті
являється оціночними судженнями та не
містить будь-яких фактичних даних,
спірний акт Відповідача та інформація
в ньому не була поширена хоча б одній
особі та була використана Відповідачем
лише для виконання покладених функцій
та обов'язків згідно з законодавством
України.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 13.03.14р. та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
висновки місцевого суду суперечать
обставинами справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.04.14р.
апеляційну скаргу Позивача прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 20.05.14р.

В судовому засіданні 20.05.14р. відповідно
до ст.77 Господарського процесуального
кодексу України оголошувалась перерва
на 03.06.14р.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи та зібрані у ній докази, суд
встановив:

05.04.12р. Відповідачем складено акт
№139/22-2/35920561 про неможливість
проведення документальної виїзної
позапланової перевірки Позивача,
відповідно до якого посадові особи
Позивача були відсутні, головний
бухгалтер відсутня за станом здоров'я,
а директор знаходиться у відрядженні, а
тому наказ від 05.04.12р. №192 та
направлення від 05.04.12р. №242/22-2 про
проведення документальної виїзної
перевірки Позивача вручити не є
можливим.

06.04.12р. Відповідачем складений акт
№694/22-2/35920561 про неможливість
проведення зустрічної звірки Позивача
щодо підтвердження господарських
відносин з ТОВ «СТС Логістик Київ», ТОВ
«Укрхолод», ТОВ «Флорена-плюс» за
період серпень, жовтень - грудень 2011
року.

Згідно даного акту зустрічну перевірку
неможливо провести у зв'язку з
відсутністю посадових осіб 05.04.12р. на
підприємстві, про що складено акт від
05.04.12р. №139/22-2/35920561 про неможливість
пред'явлення направлення на перевірку
№242/22-2 від 05.04.12р. та наказу ДПІ у
Печерському районі м. Києва Державної
податкової служби про проведення
документальної виїзної позапланової
перевірки Позивача по
взаємовідносинам з ТОВ «Укрхолод», ТОВ
«Флорена плюс», ТОВ «НВП «ВВС-Фарм» з
питань обчислення та сплати податку на
додану вартість за період з 01.01.09р. по
31.12.11р.

Відповідно до п.15 акту при проведенні
аналізу наявної в органі ДПС
інформації та її документального
підтвердження встановлено, що ТОВ
«Флорена плюс», ТОВ «Укрхолод», ТОВ
«СТС Логістик Київ» мають ознаки
фіктивності. Діяльність Позивача
підпадає під ознаки фіктивної
діяльності суб'єкта господарювання,
передбачених у ст.55-1 Господарського
кодексу України. Вищевикладене
свідчить про відсутність у Позивача
фактичних дій, спрямованих на
виконання взятих на себе зобов'язань.
Останнє, в свою чергу, свідчить про
відсутність наміру створення правових
наслідків. Тобто, такі угоди носять
фіктивний характер. Виходячи з
вищевикладеного, перевіркою
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування при придбанні та продажу
товарів (послуг) за період серпень,
жовтень - грудень 2011 р., які підпадають
під визначення ст.185 Податкового
кодексу від 02.12.10 р.

Як вбачається з матеріалів справи,
27.09.12р. Державною податковою інспекцією
у м. Сімферополі Автономної республіки
Крим Державної податкової служби
складений акт №6148/22-3/31176586 про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Лідер-Крим» з питань взаємовідносин з
Позивачем за період серпень-грудень
2011р.

Відповідно до акту №6148/22-3/31176586
податковою інспекцією зроблено
посилання на акт №694/22-2/35920561 від 06.04.12р.,
складений Відповідачем щодо можливої
фіктивності Позивача та зроблено
висновок, що у ТОВ «Лідер-Крим»
відсутнє право на формування витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування по операціях з
Позивачем.

На підставі акту №6148/22-3/31176586 від 27.09.12 р.
ДПІ у м. Сімфорополь АР Крим ДПС
винесено повідомлення-рішення
відносно ТОВ «Лідер-Крим» про
донарахування податкових зобов'язань.

06.08.12р. постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва у
справі №2а-8613/12/2670 за позовом Позивача
до Відповідача про визнання
протиправними дій Відповідача по
перевірці та складанні акту
№694/22-2/35920561 від 06.04.12р. про неможливість
проведення зустрічної звірки; визнання
протиправним та скасування наказу
Відповідача №192 від 05.04.12р. про
проведення документальної перевірки в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Судом при розгляді зазначеної справи
встановлено, що Відповідач вчиняючи
оскаржувані дії по перевірці та
складанні акту №694/22-2/35920561 від 06.04.12р., а
також видаючи оскаржуваний наказ №192
від 05.04.12р. діяв на підставі та в межах
повноважень та у спосіб, що визначені
Конституцією України та Законами
України.

08.11.12р. ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду у справі
№2а-8613/12/2670 постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва
залишено без змін.

Позивач звернувся з вищевказаним
позовом обґрунтовуючи його тим, що
через винесення повідомлення-рішення
про донарахування податкових
зобов'язань ТОВ «Лідер-Крим»
повідомило Позивача листом №463 від
12.11.12 р. про розгляд питання щодо
відмови від подальшої співпраці з
Позивачем. При цьому, відомості,
зазначені Відповідачем в акті звірки,
зокрема, про відсутність об'єктів
оподаткування при продажу Позивачем
товарів і послуг за серпень, жовтень -
грудень 2011 р., які підпадають під
визначення ст.185 Податкового кодексу
України є неправдивими.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
апеляційна скарга Позивача не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.200 Цивільного кодексу
України інформацією є будь-які
відомості та/або дані, які можуть бути
збережені на матеріальних носіях або
відображені в електронному вигляді.
Суб'єкт відносин у сфері інформації
може вимагати усунення порушень його
права та відшкодування майнової і
моральної шкоди, завданої такими
правопорушеннями.

Згідно з ст.201 Цивільного кодексу
України особистими немайновими
благами, які охороняються цивільним
законодавством, є честь, гідність і
ділова репутація, а також інші блага,
які охороняються цивільним
законодавством.

Відповідно до ч.4, 5 ст.277 Цивільного
кодексу України спростування
недостовірної інформації здійснюється
особою, яка поширила інформацію.
Поширювачем інформації, яку подає
посадова чи службова особа при
виконанні своїх посадових (службових)
обов'язків, вважається юридична особа,
у якій вона працює. Якщо особа, яка
поширила недостовірну інформацію,
невідома, фізична особа, право якої
порушено, може звернутися до суду із
заявою про встановлення факту
недостовірності цієї інформації та її
спростування. Якщо недостовірна
інформація міститься у документі, який
прийняла (видала) юридична особа, цей
документ має бути відкликаний.

Згідно з п.15 постанови Пленуму Вищого
господарського суду «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» №1 від 27.02.09р. при
розгляді справ зазначеної категорії
суди повинні мати на увазі, що
юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право. Проте судам необхідно
враховувати, що повідомлення
оспорюваної інформації лише особі,
якої вона стосується, не може
визнаватись її поширенням, якщо особа,
яка повідомила таку інформацію, вжила
достатніх заходів конфіденційності
для того, щоб ця інформація не стала
доступною третім особам. Недостовірною
вважається інформація, яка не
відповідає дійсності або викладена
неправдиво, тобто містить відомості
про події та явища, яких не існувало
взагалі або які існували, але відомості
про них не відповідають дійсності
(неповні або перекручені). Згідно з
частиною третьою статті 277 Цивільного
кодексу України негативна інформація,
поширена про особу, вважається
недостовірною, якщо особа, яка її
поширила, не доведе протилежного
(презумпція добропорядності).
Негативною слід вважати інформацію, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму
Вищого господарського суду «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» вирішуючи питання про
визнання поширеної інформації
недостовірною, суди повинні визначати
характер такої інформації та
з'ясовувати, чи є вона фактичним
твердженням, чи оціночним судженням.
Відповідно до частини другої статті 47-1
Закону України "Про інформацію"
оціночними судженнями, за винятком
образи чи наклепу, є висловлювання, які
не містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості. Таким чином,
відповідно до статті 277 Цивільного
кодексу України не є предметом
судового захисту оціночні судження,
думки, переконання, критична оцінка
певних фактів і недоліків, які, будучи
вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати, що
відповідає прецедентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні положень статті
10 Конвенції.

Згідно з п.4.4. Методичних рекомендацій
щодо організації та проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок, затверджених
наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.04.11р. №236 у
разі встановлення фактів, що не дають
змогу провести зустрічну звірку
суб'єкта господарювання, в тому числі,
встановленням відсутності його
посадових осіб за місцезнаходженням
(податковою адресою), відповідальний
підрозділ не пізніше двох робочих днів
від дати надходження запиту складає
акт про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання (далі - акт) (додаток 3),
реєструє його у журналі реєстрації
довідок про результати проведення
зустрічної звірки (актів про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання, неявки
для підписання, відмови від писання
довідки про результати проведення
зустрічної звірки) (далі - журнал
реєстрації довідок/актів) (додаток 4) та
вживає відповідних заходів,
передбачених актами ДПС України.

Відповідно до п.5.1.-5.2. вказаних
Методичних рекомендацій електронні
копії підписаного керівником
(заступником керівника) органу ДПС
супровідного листа про результати
проведення зустрічної звірки,
складеної Довідки/Акта, інших
документів та наданих суб'єктом
господарювання матеріалів не пізніше
наступного робочого дня від дати їх
складання надсилаються до органу ДПС -
ініціатора за допомогою ІС "Зустрічні
звірки". У разі неможливості проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання разом із Актом органу
ДПС - ініціатору надсилаються належним
чином засвідчені копії наявних
матеріалів, що підтверджують цей факт,
матеріалів щодо вжитих заходів з метою
проведення зустрічної звірки, а також
інших наявних в органі ДПС матеріалів,
що мають або можуть мати відношення до
питань запиту і не підтверджують дані
платника податків, наведені у такому
запиті. Отримана від суб'єкта
господарювання інформація та її
документальне підтвердження в
подальшому використовується для
проведення зустрічних звірок та
повинна бути відпрацьована в комплексі
з іншими документами суб'єкта
господарювання при проведенні
чергової документальної планової або
позапланової перевірки суб'єкта
господарювання із метою підтвердження
повноти відображення результатів
здійснених господарських операцій у
податковому та бухгалтерському обліку.

З вказаних норм права та встановлених
судом обставин вбачається, що
відповідно до вимог податкового
законодавства орган державної
податкової служби в межах компетенції
та встановленого порядку виконує
повноваження щодо контролю за
виконанням платниками податків
податкового законодавства, зокрема,
шляхом проведення зустрічних
документальних перевірок юридичних
осіб. При цьому орган державної
податкової служби вправі одержувати
інформацію з питань, що виникають під
час перевірок та стосуються реалізації
повноважень органів державної
податкової служби. Звернення органу
державної податкової служби до
контрагентів особи щодо надання
інформації про їх взаємовідносини,
обмін органами державної податкової
служби цією інформацією на виконання
покладених на них податковим
законодавством повноважень не може
вважатись поширенням недостовірної
інформації, оскільки у такому випадку
має місце реалізація органами
податкової служби визначених законом
повноважень. У разі незгоди з діями чи
актами органів державної податкової
служби Позивач має право оскаржити їх
до адміністративного суду в порядку
адміністративного судочинства, що й
було зроблено Позивачем, якому було у
відповідному позові відмовлено
повністю.

Поданням даного позову Позивач
фактично намагається захистити свої
права, як платника податків, у
неналежний спосіб через використання
цивільного законодавства, яке
податкові відносини не регулює.

Відтак, апеляційний суд погоджується з
висновком місцевого суду, що
інформація наведена в спірному акті є
оціночними судженнями, так як містить
лише оцінку дій Позивача та його
контрагентів та не містить жодних
фактичних даних, а тому вказаний акт та
інформація в ньому не була поширена
хоча б одній особі та використана
Відповідачем лише для виконання
покладених функцій та обов'язків
згідно законодавства як державним
органом, відповідно позовні вимоги
Позивача є необґрунтованими.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції згідно з ст.104 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариство з
обмеженою відповідальністю "Мірель
Компані" на рішення Господарського
суду міста Києва від 13.03.2014р. у справі
№910/25859/13 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 13.03.2014р. у справі №910/25859/13
залишити без змін.

Повний текст постанови складено
12.06.2014р.

Головуючий суддя
Ю.Л. Власов

Судді
Р.І. Самсін

Є.Ю. Шаптала