ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

12 червня 2014 року
Справа № 913/1064/14

Провадження №4/913/1064/14

За позовом

Відділу освіти Попаснянської районної
державної адміністрації Луганської
області, м.Попасна Луганської області

до Малого приватного підприємства
"Стахановтехгаз", м.Стаханов Луганської
області про стягнення 16 287 грн. 20 коп.

Суддя Старкова Г.М.

Секретар судового засідання Варакута
Р.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - Сідоренко О.І,
довіреність № 8 від 06.06.2014;

від відповідача - Швець Л.С., паспорт
серії НОМЕР_1 від 13.11.1997; Чижевська О.В.,
довіреність № 17 від 28.05.2014.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача збитків у
вигляді завищення вартості виконаних
робіт в сумі 16 287 грн. 20 коп.

Представник позивача у судовому
засіданні 12.06.2014 позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача 29.05.2014 подав
суду відзив на позовну заяву, в якому не
погодився з заявленими позивачем
вимогами, вважає їх необґрунтованими,
посилається на те, що між сторонами
складений та підписаний акт № 1
прийомки виконаних будівельних робіт
за квітень 2012 року, який також свідчать
про належне виконання відповідачем
робіт. Вказаний акт був складений у
двосторонньому порядку та підписаний
обома сторонами. Жодних зауважень або
заперечень під час прийняття виконаних
відповідачем підрядних робіт
позивачем не заявлено. Договірні умови
були погоджені сторонами. Отже,
підписавши та скріпивши своєю печаткою
вказані документи відповідач прийняв
виконані роботи та погодився з їх
вартістю.

Відповідач вказує на те, що
правовідносини, які виникли між
сторонами, відповідають вимогам,
встановленим нормативними актами щодо
договору підряду, і були спрямовані на
реальне настання правових наслідків.

Сторонами було погоджено вартість
робіт в Договорі в твердій грошовій
сумі і зміни до договору не вносилися,
тобто він є дійсним та підлягав
виконанню згідно узгоджених умов.

Крім того, відповідач вважає, що даний
договір в частині визначення ціни не
був визнаний в установленому законом
порядку недійсними у зв'язку з її
завищенням та до нього не вносились
відповідні зміни. Даний відзив на
позовну заяву судом розглянутий та
долучений до матеріалів справи з
наданими до нього документами.

Відповідач вважає, що позивачем
належними та допустимими доказами не
доведено факт спричинення Малим
приватним підприємством
«Стахановтехгаз» збитків за спірним
договором, тому у задоволенні позовних
вимог слід відмовити за
необґрунтованістю.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представників судового
процесу, оцінивши надані сторонами
докази своїх вимог і заперечень до суті
спору, їх належність, допустимість,
достовірність кожного окремо і у
сукупності без надання жодному доказу
пріоритету або вищої сили,
господарський суд,

в с т а н о в и в:

В обґрунтування позовних вимог заявник
зазначив, що між Відділом освіти
Попаснянської районної державної
адміністрації Луганської області
(далі за текстом - Замовник, позивач) та
Малим приватним підприємством
«Стахановтехгаз» (далі за текстом -
Підрядник, відповідач) був укладений
договір підряду № 75 від 16.08.2011(далі за
текстом - Договір), згідно якого
Замовник доручає, а Підрядник
забезпечує відповідно до умов Договору
виконання робіт з капітального ремонту
крівлі будівлі Білогорівської
загальноосвітньої школи № 1-3 ступенів,
а Замовник зобов'язаний оплатити
виконані роботи згідно акту виконаних
робіт (п.1.1 та п.1.2 Договору).

Також, між сторонами до вищевказаного
договору укладені додаткові угоди: від
29.09.2011 №1; від 30.12.2011 №2; від 27.03.2012 №3 .

Відповідно до п.3.1 Договору вартість
робіт визначається на основі
договірної ціни яка складає 97 723,20 грн.,
в тому числі ПДВ 20%- 16287,20 грн.

Платежі здійснюються на підставі акту
виконаних робіт форми № КБ-2в та №КБ-3
(п.3.1 Договору).

Відповідач згідно умов Договору
виконав роботи, що підтверджено актом
приймання виконаних будівельних робіт
№ 1 за квітень 2012 року (форми № КБ-2в) на
суму 97 723 грн.20 коп.

Позивачем за виконані підрядні роботи
на рахунок відповідача перераховані
грошові кошти платіжним дорученням №
U737251 від 27.04.2012 на суму 97 723 грн. 20 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що в рамках ревізії
фінансово - господарської діяльності
Відділу освіти, молоді та спорту
Попаснянської районної державної
адміністрації Попаснянської державної
адміністрації Луганської області
(позивач) за період з 01.11.2010 по 031.08.2013,
проведеної Державною фінансовою
інспекцією в Луганській області,
встановлено, що у акті приймання
виконаних будівельних робіт (форми
№КБ-2в) №1 від 24.04.2012 на суму 97723,20 грн. до
розділів «Податки та збори» виконавцем
робіт враховано єдиний податок за
ставкою 6% у сумі 5863,00 грн., що
передбачено господарською діяльністю
підприємства, згідно свідоцтва (Серії Б
№378783) №1092 від 16.12.2010 про право сплати
єдиного податку суб'єктом малого
підприємництва-юридичною особою
виданого Стахановською ОДПІ в
Луганській області та податок на
додану вартість за ставкою 20% у сумі
16287,20 грн., яким позивач користувався до
зміни виду податку.

Таким чином включення до акту (форми
№КБ2-В) №1 від 24.04.2012 на суму 97723,20 грн.
зайво врахованого податку, призвело до
завищення вартості будівельних робіт
на суму 16287,20 грн., чим порушено вимоги
пункту 3.3.10.1 ДБН Д. 1.1-1-2000 «Правил
визначення вартості будівництва»,
затверджених наказом Держбуду України
від 27.08.00 №174 із змінами та
доповненнями.

За результатами перевірки Державною
фінансовою інспекцією в Луганській
області складений акт № 03-21/016 від
12.11.2013 ревізії фінансово -
господарської діяльності Відділу
освіти, молоді та спорту Попаснянської
районної державної адміністрації
Попаснянської державної адміністрації
Луганської області (позивач) за період
з 01.11.2010 по 031.08.2013 (надалі- Акт № 03-21/016
від 12.11.2013)(а.с.24-27).

Позивач у позові вказує на те, що
включення до акту (форми №КБ2-В) №1 від
24.04.2012 на суму 97723,20 грн. зайво
врахованого податку, призвело до
завищення вартості будівельних робіт
на суму 16287,20 грн., чим порушено вимоги
пункту 3.3.10.1 ДБН Д. 1.1-1-2000 «Правил
визначення вартості будівництва»,
затверджених наказом Держбуду України
від 27.08.00 №174 із змінами та
доповненнями., та завдано йому збитків
на загальну суму 16 287,20 грн.

Позивачем на адресу відповідача
направлена претензія № 673 від 29.11.2013 з
вимогою відшкодувати завдані збитки.
Відповідач надав відповідь на
претензію(а.с.28-30).

Таким чином, позивач вважає, що
зазначені порушення призвели до
збитків Відділу освіти, молоді та
спорту Попаснянської районної
державної адміністрації Попаснянської
державної адміністрації Луганської
області (позивач) на суму 16 287,20 грн., так
як вказана сума була фактично
витрачена позивачем, шляхом
перерахування на розрахунковий
рахунок грошових коштів відповідача.

Позивач звернувся до господарського
суду з даним позовом про стягнення з
відповідача на користь позивача
збитків у вигляді завищення вартості
виконаних робіт в сумі 16 287 грн. 20 коп.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилається на договір підряду № 75 від
16.08.2011 та положення ст.ст. 22, 623 ЦК
України, ст.ст.224, 225 ГК України.

Відповідач відзивом на позовну заяву
розмір позовних вимог відхилив у
повному обсязі, з підстав, викладених у
відзиві.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд вважає,
позовні вимоги позивача
необґрунтованими та такими, що не
підлягають до задоволення з огляду на
наступне.

Згідно ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України однією з основних засад
здійснення судочинства є законність.

Згідно ст. 20 Господарського кодексу
України держава забезпечує захист прав
та законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів у спосіб
та порядок, що визначається цим
Кодексом та іншими законами України.

Статтею 15 Цивільного кодексу України
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до п. 2 ст. 16 цього ж Кодексу
передбачаються способи захисту
порушених прав. Крім того, цією ж нормою
передбачено, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Способами захисту цивільних прав і
інтересів можуть бути: визнання права;
визнання недійсним правочину;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
рішення незаконним, визнання
незаконними дій чи бездіяльності
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб.

Враховуючи вищенаведені приписи
законів, предмет позову не відповідає
визначеним діючим законодавством
способам захисту прав.

Відповідно до ст.1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи, суб'єкти
підприємницької діяльності вправі
звертатися до господарського суду,
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або охоронюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Вказані норми законів не передбачають
такого способу захисту прав, як
підписання акта здачі - приймання
виконаних робіт за договором.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

За приписами статті 173 Господарського
кодексу України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку, а саме: виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу передбачено,
що одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно Закону України "Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні" органу
державного фінансового контролю
надається право при виявленні збитків,
завданих державі чи підприємству,
установі, організації, що
контролюється, визначати їх розмір у
встановленому законодавством порядку.

Разом з цим їх розмір підлягає
доказуванню стороною та оцінці судом
на загальних підставах за правилами,
встановленими чинним процесуальним
законодавством України, зокрема
статтями розділу V Господарського
процесуального кодексу України (Лист
Верховного Суду України від 09.08.2006.
№1-11/477).

Згідно із ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Як свідчать матеріали справи, в рамках
ревізії фінансово - господарської
діяльності Відділу освіти, молоді та
спорту Попаснянської районної
державної адміністрації Попаснянської
державної адміністрації Луганської
області (позивач) за період з 01.11.2010 по
031.08.2013, проведеної Державною
фінансовою інспекцією в Луганській
області, встановлено, що у акті
приймання виконаних будівельних робіт
(форми №КБ-2в) №1 від 24.04.2012 на суму 97723,20
грн. до розділів «Податки та збори»
виконавцем робіт враховано єдиний
податок за ставкою 6% у сумі 5863,00 грн., що
передбачено господарською діяльністю
підприємства, згідно свідоцтва (Серії Б
№378783) №1092 від 16.12.2010 про право сплати
єдиного податку суб'єктом малого
підприємництва-юридичною особою
виданого Стахановською ОДПІ в
Луганській області та податок на
додану вартість за ставкою 20% у сумі
16287,20 грн., яким позивач користувався до
зміни виду податку.

За результатами перевірки Державною
фінансовою інспекцією в Луганській
області складений акт № 03-21/016 від
12.11.2013 ревізії фінансово -
господарської діяльності Відділу
освіти, молоді та спорту Попаснянської
районної державної адміністрації
Попаснянської державної адміністрації
Луганської області (позивач) за період
з 01.11.2010 по 031.08.2013 (надалі- Акт № 03-21/016
від 12.11.2013)(а.с.24-27).

Матеріалами справи підтверджено, що
між Відділом освіти Попаснянської
районної державної адміністрації
Луганської області (далі за текстом -
Замовник, позивач) та Малим приватним
підприємством «Стахановтехгаз» (далі
за текстом - Підрядник, відповідач) був
укладений договір підряду № 75 від
16.08.2011(далі за текстом - Договір), згідно
якого Замовник доручає, а Підрядник
забезпечує відповідно до умов Договору
виконання робіт з капітального ремонту
крівлі будівлі Білогорівської
загальноосвітньої школи № 1-3 ступенів,
а Замовник зобов'язаний оплатити
виконані роботи згідно акту виконаних
робіт (п.1.1 та п.1.2 Договору).

Також, між сторонами до вищевказаного
договору укладені додаткові угоди:

-від 29.09.2011 №1 - внесено зміни до пункту
12.1 договору та подовжено строк дії до
31.12.2011;

-від 30.12.2011 №2 - внесено зміни до пункту
3.1. договору вартість робіт у 2012 році
складає 977232,20 грн. з них ПДВ 20% 16287,20 грн.
при наявності кошторисних призначень
та фінансування на 2012 рік та до пункту
12.1 договору де продовжено строк дії до
31.05.2012;

-від 27.03.2012 №3 - внесено зміни до пункту
2.1 договору де початок та закінчення
робіт визначено з 27.03.2012 по 01.05.2012.

Відповідно до п.3.1 Договору вартість
робіт визначається на основі
договірної ціни яка складає 97 723,20 грн.,
в тому числі ПДВ 20%- 16287,20 грн.

Вказаний договір за своєю правовою
природою є договори підряду, зміст
якого визначено статтею 837 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник у свою чергу зобов'язується
прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу
України у договорі підряду
визначається ціна роботи або способи
її визначення.

Ціна роботи у договорі підряду включає
відшкодування витрат підрядника та
плату за виконану ним роботу (ч. 3 ст. 843
ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 853 Цивільного
кодексу України, замовник зобов'язаний
прийняти роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Якщо після прийняття роботи замовник
виявив відступи від умов договору
підряду або інші недоліки, які не могли
бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (приховані
недоліки), у тому числі такі, що були
умисно приховані підрядником, він
зобов'язаний негайно повідомити про це
підрядника (ч. 3 ст. 853 ЦК України).

Слід зазначити також, що за приписами
ст.599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Матеріали справи свідчать, що сторони
за позовом уклали вищезазначені
договори у письмовій формі, узгодили
його умови, визначили вартість робіт,
порядок їх здачі-прийняття, терміни
виконання робіт, відповідальність
сторін, підписали його та скріпили
печатками їх підприємств.

Відповідачем виконані підрядні роботи
за вказаним договором підряду №75 від
16.08.2011, що підтверджується матеріалами
справи, позивачем не спростовано, а
саме: актом приймання виконаних
будівельних робіт № 1 за квітень 2012
року (а.с.60-63). Виконані відповідачем
роботи повністю оплачені позивачем у
справі, що підтверджено матеріалами
справи, а саме платіжним дорученням №
U737251 від 27.04.2013 на суму 97 723,20 грн. Даний
факт підтверджується також в акті
ревізії Державної фінансової
інспекції в Луганській області № 03-21/016
від 12.11.2013.

Таким чином, сторони свої зобов'язання
за договором підряду №75 від 16.08.2011
виконали у повному обсязі.

Відповідно до п. 4 ст. 882 ЦК України,
передання робіт підрядникам і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами. У
разі відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною.

Оцінивши правовідносини сторін, судом
встановлено, що відповідач виконав
роботу на умовах Договору, а позивач
провів повну оплату виконаних робіт,
що підтверджено матеріалами справи, у
тому числі платіжним дорученням № U737251
від 27.04.2013 на суму 97 723,20 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, в
результаті проведення Державною
фінансовою інспекцією в Луганській
області складений акт ревізії
фінансово - господарської діяльності
Відділу освіти, молоді та спорту
Попаснянської районної державної
адміністрації Попаснянської державної
адміністрації Луганської області
(позивач) за період з 01.11.2010 по 031.08.2013,
якою встановлено ряд порушень, що
відображено в акті ревізії №03-21/016 від
12.11.2013 (а.с.24-27).

Судом встановлено, а жодною зі сторін
не заперечується регулювання спірних
правовідносин сторін відповідно до
приписів статей 875-886 Цивільного
кодексу України, за якими до обов'язків
замовника відноситься негайно
розпочати прийняття робіт, виконаних
підрядником, за одержання відповідного
повідомлення підрядника.

Підставою виникнення господарського
спору стало перевіркою проведення
Державною фінансовою інспекцією в
Луганській області ревізії фінансово -
господарської діяльності Відділу
освіти, молоді та спорту Попаснянської
районної державної адміністрації
Попаснянської державної адміністрації
Луганської області (позивач) за період
з 01.11.2010 по 031.08.2013, проведеної Державною
фінансовою інспекцією в Луганській
області, встановлено, що у акті
приймання виконаних будівельних робіт
(форми №КБ-2в) №1 від 24.04.2012 на суму 97723,20
грн. до розділів «Податки та збори»
виконавцем робіт враховано єдиний
податок за ставкою 6% у сумі 5863,00 грн., що
передбачено господарською діяльністю
підприємства, згідно свідоцтва (Серії Б
№378783) №1092 від 16.12.2010 про право сплати
єдиного податку суб'єктом малого
підприємництва-юридичною особою
виданого Стахановською ОДПІ в
Луганській області та податок на
додану вартість за ставкою 20% у сумі
16287,20 грн., яким позивач користувався до
зміни виду податку.

Факт належного виконання зобов'язань
позивачем перед відповідачем за
договором підряду № 75 від 16.08.2011 не
заперечувався сторонами.

Також, слід зазначити, що підрядні
роботи за договором підряду № 75 від
16.08.2011, укладеного між позивачем та
відповідачем виконувались останнім
відповідно до договірної ціни з
кошторисом. Розмір суми, визначеної до
сплати обома сторонами в акті
приймання виконаних будівельних робіт
за квітень 2012 року та сплачений
позивачем обумовлений умовами
вказаного договору, закріплений в
погодженій, затвердженій позивачем
кошторисній документації, що
підтверджується вищевказаним актом .
Оплата за виконані роботи позивачем
проведена у повному обсязі.

Суд вважає, що позивачем визначено
правову природу заявлених вимог,
надано обґрунтування заявлених вимог
про стягнення спірної суми як збитків,
понесених в наслідок завищення
вартості виконаних робіт.

Судом не встановлено неналежне
виконання відповідачем умов Договору,
що призвело до сплати позивачем
відповідачу вартості виконаних
підрядних робіт у розмірі 16287,20 грн.,
який він не мав права здійснювати та не
доведено Державною фінансовою
інспекцією в Луганській області .

За умови статті 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Господарська
операція - це дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що сторонами узгоджені всі
істотні умови договору підряду № 75 від
16.08.2011, відповідно до ст. 638 Цивільного
кодексу України, відповідачем виконані
роботи, обсяги та вартість яких
належним чином узгоджена з позивачем.

Позивач вказує, що йому завдано
збитків у вигляді завищення вартості
виконаних робіт на суму 16 287,20 грн., у
зв'язку з оплатою ним вказаної суми
грошових коштів на користь
відповідача за підрядні роботи, що
фактично не виконувались.

Разом з тим, статтею 22 Цивільного
кодексу України, збитками є: втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).
Особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування в
грошовій сумі у повному обсязі. Таким
чином, в даній нормі права йдеться мова
про збитки в результаті порушення
цивільного права.

Відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, є окремим
випадком застосування загального
принципу цивільного права ( ч.1 ст.22 ЦК
України), за яким особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Відповідно до п. 1 ст. 22 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.2 ст. 22 ЦК України,
збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права ( реальні
збитки).

Тому кредитор ( позивач у справі) має
довести не лише розмір збитків,
завданих порушенням зобов'язання, але й
сам факт порушення боржником його
обов'язку та причинний зв'язок між цим
порушенням і шкодою.

Притягнення до цивільно-правової
відповідальності можливе лише при
наявності певних, передбачених
законом умов. Їх сукупність утворює
склад цивільного правопорушення, який
і є підставою цивільно-правової
відповідальності.

Одним з елементів складу цивільного
правопорушення, який вимагається
законом для настання відповідальності
у формі відшкодування збитків, є
об'єктивна сторона, яку утворюють:
наявність збитків у майновій сфері
кредитора; протиправні дії, які
виражені у невиконанні або
неналежному виконанні боржником
взятого на себе зобов'язання;
причинний зв'язок між протиправними
діями боржника та збитками.

При цьому важливим елементом
об'єктивної сторони правопорушення є
причинний зв'язок між збитками, які
виникли у кредитора та протиправними
діями боржника, які виражені у
порушенні ним взятих на себе
зобов'язань. Тобто, протиправна дія є
причиною, а збитки - наслідком
протиправної дії.

Так, обов'язок по відшкодуванню збитків
настає для суб'єктів господарювання у
разі порушення господарського
зобов'язання в результаті неналежного
виконання (або невиконання) умов
договору (ст.ст.224,225 ГК України, ст.623 ЦК
України), або такий обов'язок настає в
наслідок завдання шкоди без договірних
правовідносин (глава 82 ЦК України).

Згідно ст. 220 Господарського кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання господарського зобов'язання,
відповідає перед кредитором
(кредиторами) за збитки, завдані
простроченням.

Відповідно до ст.224 ГК України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управленою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Положеннями частини 1 статті 225
Господарського кодексу України
передбачено, що до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною;неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Таким чином, в розумінні чинного
господарського законодавства збитки -
це об'єктивне зменшення будь-яких
майнових благ сторони за договором, що
обмежує його інтереси, як учасника
певних господарських відносин і
проявляється у витратах, зроблених
кредитором, втраті або пошкодженні
майна, а також не одержаних кредитором
доходах, які б він одержав, якби
зобов'язання було виконано боржником.

При цьому, зменшення майнових благ
внаслідок невиконання зобов'язань
наступає об'єктивно, тобто незалежно
від волевиявлення сторони, як наслідок
невиконання зобов'язань.

Заготівельно-складські витрати не є
додатковими витратами понад суму
вартості робіт, обумовлених
договорами, розмір грошових коштів,
зазначених у формі КБ-2в не перевищує
погодженого розміру сторонами під час
укладання договорів, що вказує на
відсутність заподіяння збитків
позивачу.

Також позивачем не надано й доказів на
підтвердження неодержання ним
прибутку (упущеної вигоди), на який він
розраховував.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст.837, ч.1 ст.843, ч.1
ст.844, ч.2 ст.845 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові. У договорі підряду
визначається ціна роботи або способи
її визначення. Ціна у договорі підряду
може бути визначена у кошторисі. Якщо
робота виконується відповідно до
кошторису, складеного підрядником,
кошторис набирає чинності та стає
частиною договору підряду з моменту
підтвердження його замовником. Якщо
фактичні витрати підрядника виявилися
меншими від тих, які передбачалися при
визначенні ціни (кошторису), підрядник
має право на оплату роботи за ціною,
встановленою договором підряду, якщо
замовник не доведе, що отримане
підрядником заощадження зумовило
погіршення якості роботи.

Оскільки між сторонами у справі, було
укладено договір підряду, а кошти, які
позивач просить стягнути з
відповідача, отримано останнім як
оплату виконаних за договором робіт, то
такі кошти набуто за наявності
правової підстави - договору, а тому
вони не можуть вважатися збитками та не
можуть бути стягнуті на підставі
частини першої статті 22 Цивільного
кодексу України і частини другої
статті 224 Господарського кодексу
України, як про це зазначено у позові.

Подібна правова позиція викладена у
постанові Судової палати у
господарських справах Верховного Суду
України від 22.01.2013 у справі
Господарського суду Донецької області
№5006/18/13/2012, яка відповідно до приписів
статті 111-28 Господарського
процесуального кодексу України є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень та всіх судів України, а
суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність із рішеннями
Верховного Суду України.

Таким чином виявлені ревізією
порушення не впливають на умови
спірних договірних відносин і не
можуть їх змінювати. Така правова
позиція викладена у постанові Вищого
господарського суду України від 17.04.2013
у справі №5005/3943/2011.

Відповідно до ст. 852 ЦК України, якщо
підрядник відступив від умов договору
підряду, що погіршило роботу, або
допустив інші недоліки в роботі,
замовник має право за своїм вибором
вимагати безоплатного виправлення цих
недоліків у розумний строк або
виправити їх за свій рахунок з
правом на відшкодування своїх витрат
на виправлення недоліків чи
відповідного зменшення плати за
роботу, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно ст. 858 ЦК України, якщо робота
виконана підрядником з відступами від
умов договору підряду, які погіршили
роботу, або з іншими недоліками, які
роблять її непридатною для
використання відповідно до договору
або для звичайного використання роботи
такого характеру, замовник має право,
якщо інше не встановлено договором
або законом, за своїм вибором вимагати
від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у
роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на
усунення недоліків, якщо право
замовника усувати їх встановлено
договором.

Відповідно до правил ст.33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень до
суті спору.

Згідно з вимогами ст.34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказами.

Суд, у відповідності до ст.43 ГПК
України, оцінив докази позивача, якими
він підтверджує факт спричинення йому
відповідачем збитків, понесених в
наслідок завищення вартості виконаних
робіт за договором підряду № 75 від
16.08.2011 і дійшов висновку, що обставини,
вказані у позовній заяві та нормативне
обґрунтування позовних вимог не
підтверджені допустимими та належними
доказами, оскільки з доданих заявником
та позивачем документів в
підтвердження понесених збитків
неможливо зробити висновок про те, що
позивачу спричинено саме збитки і саме
у розмірі 16 287 грн. 20 коп.

Відповідно до п.1 ст. 623 ЦК України,
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

Відповідно до п. 2 ст. 623 ЦК України,
розмір збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Так, сторони зобов'язані довести суду
обставини щодо наявності шкоди,
протиправної поведінки відповідача,
яка спричинила шкоду, причинний зв'язок
між шкодою та поведінкою, вину
відповідача, як підставу для настання
відповідальності, підстави виникнення
обов'язку відповідача по відшкодуванню
збитків та надати докази понесених
позивачем збитків у заявленому
розмірі.

При цьому встановлення причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
особи, яка завдала шкоду, та збитками
потерпілої сторони є важливим
елементом доказування наявності
реальних збитків. Слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність
відповідача є причиною, а збитки, які
виникли у позивача, - наслідком такої
протиправної поведінки.

Цивільне законодавство передбачає
презумпцію вини правопорушника, отже
відповідач зобов'язаний довести той
факт, що в його діях відсутня вина у
заподіянні шкоди. Позивачем повинно
бути доведено факт того, що він реально
поніс збитки у заявленому розмірі.

За загальним принципом цивільного
права особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування
(частина перша статті 22, стаття 611,
частина перша статті 623 Цивільного
кодексу України). Для застосування
такої міри відповідальності, як
відшкодування збитків, потрібна
наявність повного складу цивільного
правопорушення, як-то: протиправна
поведінка, дія чи бездіяльність особи;
шкідливий результат такої поведінки
(збитки); причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та збитками;
вина правопорушника. Згідно з частиною
другою статті 623 Цивільного кодексу
України розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором (постанова Вищого
господарського суду України від 06.07.2010
у справі № 11/367).

Така ж позиція викладена у постанові
Вищого господарського суду України від
16.03.2011 у справі №51/250.

Доводи позивача викладені у позовній
заяві не підтверджені документально та
спростовуються матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що докази понесених
позивачем збитків, понесених в
наслідок завищення вартості виконаних
робіт у сумі 8 222 грн. 00 коп. в матеріалах
справи відсутні.

Докази протиправної поведінки
відповідача, яка спричинила шкоду,
причинний зв'язок між шкодою та
протиправною поведінкою, докази вини
відповідача (як підстави для настання
відповідальності) - в матеріалах
справи відсутні.

Результати перевірки органу
державного фінансового контролю не
можуть бути предметом розгляду в
господарському суді, оскільки
зазначений орган є органом владних
повноважень і не може бути стороною в
господарському процесі.

Статтею 10 Закону України «Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» (Назва
Закону в редакції Закону N 5463-VI (5463-17) від
16.10.2012) визначені права органу
державного фінансового контролю, в
тому числі:

- перевіряти в ході державного
фінансового контролю грошові та
бухгалтерські документи, звіти,
кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, документи щодо проведення
процедур державних закупівель,
проводити перевірки фактичної
наявності цінностей (коштів, цінних
паперів, сировини, матеріалів, готової
продукції, устаткування тощо)

- пред'являти керівникам та іншим
особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства, вилучати в судовому
порядку до бюджету виявлені
ревізіями приховані і занижені
валютні та інші платежі, ставити
перед відповідними органами питання
про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами
та організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням
чинного законодавства;

- звертатися до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених під
час здійснення державного
фінансового контролю порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів;

- одержувати від державних органів та
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій
усіх форм власності, інших юридичних
осіб та їх посадових осіб, фізичних
осіб - підприємців інформацію,
документи і матеріали, необхідні

для виконання покладених на нього
завдань;

- проводити на підприємствах, в
установах та організаціях зустрічні
звірки з метою документального та
фактичного підтвердження виду, обсягу
і якості операцій та розрахунків для
з'ясування їх реальності та повноти
відображення в обліку

підприємства, установи та організації,
що контролюється;

- при виявленні збитків, завданих
державі чи підприємству, установі,
організації, що контролюється,
визначати їх розмір у встановленому
законодавством порядку.

Проаналізувавши вищезазначену норму
закону, суд вважає, що право звернення
до суду щодо усунення виявлених
ревізією порушень законодавства
належить органу державного
фінансового контролю, що здійснювало
перевірку позивача.

На підставі викладеного, суд робить
висновок, що позивач не надав суду
безспірних доказів своїх позовних
вимог щодо стягнення з відповідача
збитків, понесених в наслідок
завищення вартості виконаних робіт за
договором підряду № 75 від 16.08.2011 в сумі
16 287 грн. 20 коп., тому, у задоволенні
позову слід відмовити.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України, у
зв'язку з відмовою судом у позові
витрати зі сплати судового збору у сумі
1827 грн. 00 коп. покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.22, 44,49, 82,84,85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову Відділу освіти
Попаснянської районної державної
адміністрації Луганської області до
Малого приватного підприємства
«Стахановтехгаз» про стягнення 16 287
грн. 20 коп. відмовити.

2. Витрати зі сплати судового збору
покласти на позивача.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Повне рішення складено і підписано -
16.06.2014.

Суддя
Г.М.Старкова