м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Фізичної особи-підприємця
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ван Бакс»
про стягнення 105 158, 52 грн.
Суддя Пригунова А.Б.
від позивача: ОСОБА_2
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство «Ікс 5
Рітейл Груп Україна» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ван Бакс» про
стягнення штрафу у розмірі 17 526, 42 грн.
за договором № 2244 від 01.07.2013 р. та 87 632,10
грн. - плати за зберігання невивезеного
товару з 05.11.2013 р. по 19.11.2013 р. Позовні
вимоги обґрунтовані невиконанням
відповідачем своїх зобов'язань щодо
вивезення товару відповідно до умов
вищевказаного договору.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.12.2013 р. порушено провадження
розгляду у судовому засіданні на 22.01.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розгляд даної справи переносився в
порядку ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.
Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 19.03.2014 р. справу №
зв'язку з відпусткою судді Пригунової
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.03.2014 р. дану справу
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 28.04.2014 р.
Розпорядженням Виконуючого обов'язки
Голови Господарського суду міста Києва
судді Пригуновій А.Б. для подальшого
У процесі провадження у справі позивач
подав заяву про збільшення розміру
позовних вимог, у якій просить стягнути
з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ван Бакс» штраф у
сумі 17 526, 42 грн. та 186 948, 58 грн. - плати за
зберігання невивезеного товару з 05.11.2013
Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних
вимог, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.
Відповідно до п. 3.10. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» передбачені
частиною ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України права
позивача збільшити або зменшити розмір
позовних вимог, відмовитись від позову
можуть бути реалізовані до прийняття
рішення судом першої інстанції. Під
збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві.

Тож, приймаючи до уваги, що вищевказана
заява не суперечить вимогам ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає за необхідне
прийняти її до розгляду та
задовольнити.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.05.2014 р. відповідно до ст. 25
Господарського процесуального кодексу
України замінено його
правонаступником - Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1.

У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
позовні вимоги з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог.

Відповідач на виклик суду не з'явився,
вимог суду не виконав, про поважні
причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами
оригінали яких оглянуто у судовому
засіданні.

У судовому засіданні 11.06.2014 р. на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2013 р. між Приватним акціонерним
товариством «Ікс 5 Рітейл Груп Україна»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ван Бакс» укладено
договір поставки № 2244, за умовами якого
відповідач зобов'язався поставляти, а
Приватне акціонерне товариство «Ікс 5
Рітейл Груп Україна» - приймати та
оплачувати поставлений товар,
визначений у специфікації, що є
невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 6..1. договору Приватне
акціонерне товариство «Ікс 5 Рітейл
Груп Україна» має право повернути
відповідачу товар в наступних
випадках: при зміні відповідачем
базової упаковки товару, при умові, що у
Приватного акціонерного товариства
«Ікс 5 Рітейл Груп Україна» є в
наявності товар зі старою базовою
упаковкою. В такому разі відповідач
повинен або забрати товар зі старою
базовою упаковкою, або змінити його на
товар з новою базовою упаковкою; при
зміні відповідачем штрих-коду, якщо у
Приватного акціонерного товариства
«Ікс 5 Рітейл Груп Україна» є в
наявності товар зі старим штрих-кодом.
В такому разі відповідач повинен
забрати товар зі старим штрих-кодом або
змінити його на товар з новим
штрих-кодом; якщо товар є неякісним, при
умові дотримання Приватним
акціонерним товариством «Ікс 5 Рітейл
Груп Україна» правил зберігання
товару; закінчення сезону для сезонних
товарів: заборони реалізації товарів
чи вилучення з обігу у встановленому
законом порядку; товар не користується
попитом або втратив товарний вигляд; по
інших обґрунтованих причинах.

У випадку необхідності повернення
товару відповідачу Приватне
акціонерне товариство «Ікс 5 Рітейл
Груп Україна» письмово повідомляє
відповідача про кількість товару, який
підлягає поверненню, а відповідач
зобов'язаний забрати такий товар
протягом 3-х днів з моменту отримання
повідомлення Приватного акціонерного
товариства «Ікс 5 Рітейл Груп Україна».
Сторони погодили, що в разі порушення
відповідачем строків повернення
товару відповідач надає право
Приватному акціонерному товариству
«Ікс 5 Рітейл Груп Україна» через сім
днів з моменту направлення
повідомлення про повернення товару,
утилізувати товар за рахунок
відповідача, про що складається акт про
утилізацію.

Договір, відповідно до п. 9.1., діє
протягом року з дня його підписання
сторонами та продовжується виключно
шляхом підписання сторонами угоди.

Відповідно до п. 8.5. додатку № 3 до
договору № 2244 від 01.07.2013 р. за кожен факт
прострочення вивезення товару
неналежної якості або іншого товару
відповідно до умов договору відповідач
сплачує Приватному акціонерному
товариству «Ікс 5 Рітейл Груп Україна»
штраф у розмірі 30 % вартості не
своєчасно вивезеного (невивезеного)
товару, а також плату за зберігання
невивезеного товару в розмірі 10 %
вартості такого товару за кожен день
зберігання.

01.07.2013 р. між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та Приватним
акціонерним товариством «Ікс 5 Рітейл
Груп Україна» укладено договір поруки
№ 43ПР, за умовами якого Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 зобов'язався
відповідати перед Приватним
акціонерним товариством «Ікс 5 Рітейл
Груп Україна» за виконання усіх
зобов'язань Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ван Бакс» за
договором поставки № 22 44 від 01.07.2013 р.
укладеним між Приватним акціонерним
товариством «Ікс 5 Рітейл Груп Україна»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ван Бакс».

Відповідно до п. 3.2. договору поруки №
43ПР від 01.07.2013 р. Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 та Товариство
з обмеженою відповідальністю «Ван
Бакс» несуть солідарну
відповідальність перед Приватним
акціонерним товариством «Ікс 5 Рітейл
Груп Україна» за належне виконання
відповідачем забезпеченого
зобов'язання.

Термін дії договору поруки № 43ПР від
01.07.2013 р. встановлено з моменту його
підписання сторонами та до припинення
дії основного договору.

07.11.2013 р. Приватне акціонерне
товариство «Ікс 5 Рітейл Груп Україна»
звернулось до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ван Бакс» з листом
вих. № 881 від 01.11.2013 р. про повернення
товару, поставленого за договором № 2244
від 01.07.2013 р., у зв'язку з накопиченням
великої кількості товарів, оскільки
вони не користуються попитом та
просило відповідача у 3 -денний строк з
моменту отримання повідомлення
забрати товар з магазинів
«Перекресток», найменування, перелік
та місце знаходження якого вказано в
накладних на повернення товару,
наданих Приватним акціонерним
товариство «Ікс 5 Рітейл Груп Україна».

Листом вих. № 3/11/13 від 01.11.2013 р.
відповідач звернувся до Приватного
акціонерного товариства «Ікс 5 Рітейл
Груп Україна» про надання пояснень
щодо причин повернення товарів із
посиланням на відповідні нормативні
акти та зазначив про своє право не
забирати товар з магазинів до
отримання вищевказаних пояснень.

Як вбачається з матеріалів справи,
07.11.2013 р. та 13.11.2013 р. Приватне акціонерне
товариство «Ікс 5 Рітейл Груп Україна»
забрало частину товару на суму 31 231, 55
грн., що підтверджується накладними на
повернення товару, копії яких долучені
до матеріалів справи.

25.02.2014 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ван Бакс»
звернулось до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогою про
виконання зобов'язань Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ван Бакс»
за договором № 2244 від 01.07.2013 р. щодо
сплати штрафу у розмірі 17 526, 42 грн. за
несвоєчасне вивезення товару, а також
плату за зберігання невивезеного
товару в розмірі 186 948, 58 грн.

04.03.2014 р. між Приватним акціонерним
товариством «Ікс 5 Рітейл Груп Україна»
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
укладено договір № 22, відповідно до
якого Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
зобов'язався сплатити на користь
Приватного акціонерного товариства
«Ікс 5 Рітейл Груп Україна» грошові
кошти у сумі 204 475, 00 грн. за договором
поруки № 43 ПР від 01.07.2013 р.

Пунктом 2.4. договору № 22 від 04.03.2014 р.
передбачено, що сторони відповідно до
ст. 601 Цивільного кодексу України
дійшли згоди зарахувати зустрічні
однорідні вимоги в сумі 204 475, 00 грн. та
вважати зобов'язання Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 за договором
поруки № 43 ПР від 01.07.2013 р. припиненими.

Також пунктом 2.4. договору № 22 від 04.03.2014
р. встановлено, що до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 переходять
права кредитора по відношенню до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ван Бакс» за
договором поставки № 2244 від 01.07.2013 р.

Матеріалами справи підтверджується, що
05.03.2014 р. Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 повідомив Товариство з
обмеженою відповідальністю «Ван Бакс»
про виконання ним обов'язку останнього
за договором поставки № 2244 від 01.07.2013 р.
щодо сплати на користь Приватного
акціонерним товариством «Ікс 5 Рітейл
Груп Україна» штрафу у розмірі 17 526, 42
грн. за несвоєчасне вивезення товару, а
також плату за зберігання невивезеного
товару в розмірі 186 948, 58 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
зазнає, що оскільки відповідач не
виконав обов'язку щодо вивезення
товару відповідно до договору поставки
№ 2244 від 01.07.2013 р., він зобов'язаний
відповідно до п. 8.5. додатку № 3 до
договору № 2244 від 01.07.2013 р. сплатити
штраф у сумі 17 526, 42 грн., а також
вартість зберігання невивезеного
товару, що становить 186 948, 58 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного
кодексу України цивільне
законодавство ґрунтується на
принципах справедливості,
добросовісності та розумності та
передбачає обов'язковість виконання
договірних зобов'язань.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного
кодексу України визначено, що особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини
відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного
кодексу України доводить особа, яка
порушила зобов'язання.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу
України договірні зобов'язання є
обов'язковими для виконання сторонами
у порядку та у строк, визначений
відповідним договором.

При цьому, за змістом норм Цивільного
кодексу України кожна із сторін
договору одночасно є носієм як прав,
так і обов'язків.

Таким чином, користуючись наданим
договором № 2244 від 01.07.2013 р. правом
повернення Товариству з обмеженою
відповідальністю «Ван Бакс» товару,
Приватне акціонерне товариство «Ікс 5
Рітейл Груп Україна» одночасно
зобов'язане було обґрунтувати причини
такого повернення.

Обґрунтовуючи необхідність вивезення
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ван Бакс» товару,
Приватне акціонерне товариство «Ікс 5
Рітейл Груп Україна» посилалося на
накопичення великої кількості
поставлених відповідачем товарів у
зв'язку з відсутністю попиту на нього.

В той же час, вимога Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ван Бакс»
про надання пояснень щодо відсутності
попиту на вищевказані товари та
зазначення конкретних підстав для
зазначених висновків, Приватним
акціонерним товариством «Ікс 5 Рітейл
Груп Україна» залишилась без
задоволення.

При цьому, суд звертає увагу, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ван Бакс» фактично
не відмовлялось вивезти частину
товару, поставленого за договором № 2244
від 01.07.2013 р. за умови виконання
Приватним акціонерним товариством
«Ікс 5 Рітейл Груп Україна» обов'язку
щодо обґрунтувань необхідності такого
повернення.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Тож, проаналізувавши наявні у справі
докази за правилами ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, оцінивши встановлені судом
обставини на предмет їх достовірності
та доказовості, суд дійшов висновку, що
Приватним акціонерним товариством
«Ікс 5 Рітейл Груп Україна» не доведено
виникнення у Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ван Бакс» обов'язку
щодо вивезення товару, поставленого за
договором № 2244 від 01.07.2013 р., у
встановленому вказаним договором
порядку та строк.

При цьому, суд відзначає, що за
загальними принципами цивільного
законодавства, що закріплені, зокрема,
у ст.ст. 3, 6 Цивільного кодексу України,
сторони цивільних правовідносин є
вільними при укладенні договору та
мають керуватись принципами
справедливості, добросовісності та
розумності.

Тобто, за взаємною згодою сторони мають
право врегулювати свої правовідносини
на власний розсуд, відступивши від умов
договору та нормативних актів, однак
вирішуючи спір, що виник між сторонами
внаслідок таких правовідносин, суд
виходить виключно із вимог чинного
законодавства України.

При цьому, виникнення у Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ван Бакс»
обов'язку вивезти товари, поставлені за
договором № 2244 від 01.07.2013 р., з магазинів
позивача не доведено і Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1.

Приймаючи до уваги вищенаведене,
нарахування штрафу за прострочення
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ван Бакс» вивезення
товару з магазинів Приватного
акціонерного товариств «Ікс 5 Рітейл
Груп Україна» та плати за зберігання
такого товару, суд вважає
безпідставним.

Стосовно зарахування сторонами
зустрічних однорідних вимог за
зобов'язаннями відповідно до договору
поруки № 43ПР від 01.07.2013 р. у сумі 204 475, 00
грн., що становить штраф за несвоєчасне
вивезення Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ван Бакс» товару з
магазинів Приватного акціонерного
товариства «Ікс 5 Рітейл Груп Україна»
у розмірі 17 526, 42 грн. та плату за
зберігання невивезеного товару в
розмірі 186 948, 58 грн., внаслідок чого
сторони визнали припиненим договір
поруки № 43ПР від 01.07.2013 р., а обов'язок
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ван Бакс» щодо
сплати Приватному акціонерному
товариству «Ікс 5 Рітейл Груп Україна»
вищезгаданих коштів фактично
виконаним Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного
кодексу України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 555 Цивільного кодексу
України у разі одержання вимоги
кредитора поручитель зобов'язаний
повідомити про це боржника, а в разі
пред'явлення до нього позову - подати
клопотання про залучення боржника до
участі у справі.

Статтею 556 Цивільного кодексу України
встановлено, що після виконання
поручителем зобов'язання,
забезпеченого порукою, кредитор
повинен вручити йому документи, які
підтверджують цей обов'язок боржника.
До поручителя, який виконав
зобов'язання, забезпечене порукою,
переходять усі права кредитора у цьому
зобов'язанні, в тому числі й ті, що
забезпечували його виконання.

За змістом наведених норм, поручитель
бере на себе обов'язок виконати
зобов'язання боржника у разі
пред'явлення кредитором відповідної
вимоги.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги.

В той же час, у даному випадку, за
висновками суду у Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ван Бакс»
не виникло зобов'язання перед
Приватним акціонерним товариством
«Ікс 5 Рітейл Груп Україна» щодо сплати
останньому штрафу за прострочення
вивезення товару та плати за його
зберігання, а відтак - договір № 22 від
04.03.2014 р., укладений між Приватним
акціонерним товариством «Ікс 5 Рітейл
Груп Україна» та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 не тягне для
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ван Бакс» жодних
правових наслідків.

При цьому, суд не надає правової оцінки
діям Приватного акціонерного
товариства «Ікс 5 Рітейл Груп Україна»
та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
стосовно укладення договору № 22 від
04.03.2014 р., оскільки зазначеним договором
врегульовано взаємовідносини його
сторін виходячи із приписів ст.ст. 3, 6, 627
Цивільного кодексу України та жодною
із сторін не оспорюється.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із
заявлених позивачем вимог та наявних у
справі доказів, враховуючи встановлені
судом обставини, суд дійшов висновку
про відмову у задоволені позову.

Витрати по сплаті судового бору
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позиву відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 16.06.2014
р.

Суддя
Пригунова А.Б.