Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/9515/14 17.06.14

За позовом Прокурора Личаківського
району м. Львова в інтересах держави в
особі Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Львівській
області

до Підприємства «Загальноосвітній
навчальний заклад «Спеціалізована
школа «Славія»

про стягнення 11 136,60 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від прокурора: Боса І.В. - службове
посвідчення №002722

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Прокурор Личаківського району м.
Львова в інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Львівській
області звернувся до господарського
суду м. Києва з позовом до Підприємства
«Загальноосвітній навчальний заклад
«Спеціалізована школа «Славія» про
стягнення 11 136,60 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання щодо повноти та
своєчасності внесення орендної плати
за користування майном, згідно умов
Договору оренди нерухомого державного
майна №96 від 27.06.2012 року.

З цих підстав, позивач просив суд
задовольнити позов, стягнувши з
відповідача на свою користь 9 253,97 грн. -
заборгованості по орендній платі, 322,17
грн. - інфляційних втрат, 697,77 грн. - пені,
956,81 грн. - штрафу.

Ухвалою від 21.05.2014 року порушено
провадження по справі та призначено її
розгляд на 17.06.2014 року.

17.06.2014 року представники позивача та
відповідача у судове засідання не
з'явилися, про причини неявки суд не
повідомили, про день та час розгляду
справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» за
змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Відповідно до статті 75 ГПК України
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 17.06.2014 року
представник прокуратури позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 17.06.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в
їх сукупності, та заслухавши пояснення
представника прокуратури,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.06.2012 року між Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Львівській області (далі п
тексту - орендодавець, позивач) та
Підприємством «Загальноосвітній
навчальний заклад «Спеціалізована
школа «Славія» (далі по тексту -
орендар, відповідач) укладено Договір
оренди нерухомого державного майна №96
(далі по тексту - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору
Орендодавець передає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
нерухоме державне майно - вбудовані
нежитлові приміщення №№17, 18, 25, 26
загальною площею 55,6 кв.м., які
розташовані на першому поверсі
триповерхової адміністративної
будівлі літ. А-3, за адресою: м. Львів,
вул. Солодова, 10 (далі Майно), що
перебувають на балансі Львівського
національного медичного університету
імені Данила Галицького (далі -
Балансоутримувач).

Згідно п. 3.1. Договору Орендна плата
визначена на підставі Методики
розрахунки орендної плати за державне
майно та пропорції її розподілу,
затвердженої постановою Кабінету Мі
ніс грів України від 04.10.1995 №786 (зі
змінами) (далі - Методика) становить без
ПДВ за базовий місяць оренди квітень 2012
року 1 740,00 грн. Орендна плата за перший
(повний) місяць оренди - червень 2012 року
визначається шляхом коригування
орендної плати за базовий місяць
оренди квітень 20/2 року на індекс
інфляції на травень, червень 2012 року.

Відповідно до п. 3.6. Договору орендна
плата перераховується до державного
бюджету та Балансоутримувачу щомісяця,
не пізніше 10 числа місяця наступного за
звітним відповідно до пропорцій
розподілу, установлених Кабінетом
Міністрів України і чинних па кінець
періоду, за який здійснюється платіж, у
наступному співвідношенні:

- 50% до державного бюджету;

- 50% на рахунок Балансоутримувача.

Згідно з п. 9.1 Договору строк дії
договору встановлено з 27.06.2012 року до
25.06.2015 року.

Факт приймання-передачі майна
підтверджується підписаним між
сторонами 27.06.2012 року Актом
приймання-передавання нерухомого
державного майна, загальною площею 55,6
м2, за адресою: м. Львів, вул. Солодова.

Однак, як слідує з матеріалів справи,
внаслідок порушення відповідачем
зобов'язання щодо своєчасності та
повноти сплати орендної плати,
відповідно до умов Договору, у
відповідача перед позивачем за період
з березня 2013 року по березень 2014 року
виникла заборгованість зі сплати
орендних платежів в розмірі 9 253,97 грн.,
на підтвердження іншого суду не надано
жодних доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути
річ, яка визначена індивідуальними
ознаками і яка зберігає свій первісний
вигляд при неодноразовому
використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760
ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» Орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» орендар за користування
об'єктом оренди вносить орендну плату
незалежно від наслідків господарської
діяльності

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України
визначено, що орендна плата - це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

З наданих прокурором доказів
вбачається, що позивач взяті на себе
зобов'язання виконав належним чином,
надав відповідачеві у тимчасове платне
користування майно на певний строк та
за відповідну плату згідно умов
Договору, а відповідач в порушення умов
Договору не сплатив на користь
позивача орендну плату за період з
березня 2013 року по березень 2014 року.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги правових норм
викладених вище, а також на те, що
відповідач в установленому порядку
обставини, які повідомлені прокурором,
не спростував, розміру позовних вимог
не оспорив, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення
заборгованість зі сплати орендних
платежів в розмірі 9 253,97 грн.,
нормативно та документально доведені,
а тому підлягають задоволенню.

Відповідач припустився прострочення
платежу, а тому прокурор, керуючись
пунктами 3.6. та 3.7. просить суд стягнути
з відповідача пеню та штраф, які за
розрахунками позивача становлять: 611,61
грн. - пені, 956,82 грн. - штрафу.

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 ЦК
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача в частині
стягнення пені за несвоєчасне
виконання відповідачем взятих на себе
зобов'язань в розмірі 611,61 грн. є
надмірно великі, і тому суд керуючись
ст. 233 ГК України зменшує розмір пені до
50,00 грн., і в цій частині позов підлягає
задоволенню в розмірі 50,00 грн., а
позовні вимоги про стягнення штрафу в
розмірі 956,82 грн. нормативно та
документально доведені, тому
підлягають задоволенню.

Також прокурор, керуючись статтею 625 ЦК
України, просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача 322,17
грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що вимоги прокурора в частині
стягнення з відповідача 322,17 грн. -
інфляційних втрат нормативно та
документально доведені, а тому
підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд
зазначає наступне.

Згідно з п. 4.6. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 року «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються судом на
відповідача та позивача пропорційно
розміру задоволених вимог..

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Підприємства
«Загальноосвітній навчальний заклад
«Спеціалізована школа «Славія» (02222, м.
Київ, ВУЛИЦЯ САБУРОВА, будинок 16-А, ) на користь Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Львівській області (79000,
Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ
СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ, будинок 3, ) 9 253 (дев'ять тисяч двісті п'ятдесят
три) грн. 97 коп. - заборгованості по
орендній платі, 50 (п'ятдесят) грн. 00 коп. -
пені, 956 (дев'ятсот п'ятдесят шість) грн.
82 коп. - штрафу, 322 (триста двадцять дві)
грн. 17 коп. - інфляційних втрат.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Підприємства
«Загальноосвітній навчальний заклад
«Спеціалізована школа «Славія» (02222, м.
Київ, ВУЛИЦЯ САБУРОВА, будинок 16-А, ) на користь Державного
бюджету України 1 734 (одну тисячу сімсот
тридцять чотири) грн. 87 коп. - судового
збору.

5. Стягнути з Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Львівській області (79000, Львівська обл.,
місто Львів, ВУЛИЦЯ СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ,
будинок 3, ) на користь
Державного бюджету України 92
(дев'яносто дві) грн. 13 коп. - судового
збору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного
тексту рішення: 17.06.2014 року.