ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"12" червня 2014 р.Справа № 922/2284/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Суслової В.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви Державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру" в особі
Харківської регіональної філії, м.
Харків до Відділу Держземагентства у
Борівському районі Харьковської
області, смт. Борова про стягнення
13447,37 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Центр
державного земельного кадастру" в
особі відділення Харківської
регіональної філії звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою, в якій
просить стягнути з Відділу
Держземагенства у Борівському районі
Харківської області заборгованість у
розмірі 13447,37 грн. за Договором № ЗР-04/6
(про надання послуг зі створення
цифрових растрових карт по Борівському
району шляхом перетворення графічних
матеріалів технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель
населених пунктів в цифровий растровий
вигляд) від 23.09.2013 року. Разом із
позовною заявою позивач надав
клопотання про відстрочку сплати
судового збору.

Розглянувши позовні матеріали та
клопотання про відстрочку сплати
судового збору, суд дійшов висновку про
повернення позовної заяви без розгляду
виходячи з наступного.

За приписами статті 8 Закону України
"Про судовий збір", враховуючи майновий
стан сторони, суд може своєю ухвалою
відстрочити або розстрочити сплату
судового збору на певний строк, але не
довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі.

Майновий стан суб'єкта господарювання
визначається сукупністю належних йому
майнових прав та майнових зобов'язань,
що відображається у бухгалтерському
обліку його господарської діяльності
відповідно до вимог закону (ч.1 ст.145
ГКУ).

Фінансовий стан підприємства - міра
забезпеченості підприємства
необхідними фінансовими ресурсами і
ступінь раціональності їх розміщення
для здійснення ефективної
господарської діяльності та
своєчасного проведення грошових
розрахунків за своїми зобов'язаннями.

Аналіз фінансово-економічного стану
підприємства здійснюється на основі
таких документів фінансової
(бухгалтерської) звітності
підприємства, як баланс, звіт про
фінансові результати, звіт про рух
грошових коштів та звіт про власний
капітал.

Також, суд звертає увагу Позивача на те,
що аналіз фінансово-економічного стану
підприємства має здійснюватися в
цілому, на основі якого можна з'ясувати
реальну картину не лише рівня
прибутковості підприємства, а і його
спроможності своєчасно повертати
позики, розраховуватися з
постачальниками тощо.

Розглянувши клопотання позивача, суд
не вбачає правових підстав для
відстрочення сплати судового збору,
оскільки позивач не надав жодних
доказів щодо скрутного фінансового
стану.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України, суд
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі.
Аналогічне за змістом посилання
міститься у ст.57 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про
судовий збір", судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. Підпунктом 1
пункту 2 частини 2 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" передбачено, що за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
ставка судового збору встановлюється у
розмірі 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат,
а за подання до господарського суду
позовної заяви немайнового характеру
ставка судового збору встановлюється у
розмірі 1 розміру мінімальної
заробітної плати.

Також слід вказати, що відповідно до
положень п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Недодержання вимог статей 54 і 57
Господарського процесуального кодексу
України щодо форми, змісту і додатків
до позовної заяви тягне за собою
наслідки, передбачені статтею 63
Господарського процесуального кодексу
України, яка містить вичерпний перелік
підстав повернення позовної заяви без
розгляду.

Законом України "Про внесення зміни до
статті 56 Господарського
процесуального кодексу України щодо
порядку надсилання копії позовної
заяви" від 19 травня 2011 року внесено
зміни до Господарського
процесуального кодексу України - ст. 56
Господарського процесуального кодексу
України викладено в наступній
редакції: "Позивач, прокурор чи його
заступник зобов'язані при поданні
позову надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Відповідно до п.п. 59, 61 Правил надання
послуг поштового зв'язку,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 05.03.09 №270,
внутрішні поштові відправлення з
оголошеною цінністю з описом вкладення
подаються для пересилання відкритими
для перевірки їх вкладення. У разі
приймання внутрішніх поштових
відправлень з оголошеною цінністю з
описом вкладення бланк опису
заповнюється відправником у двох
примірниках. Працівник поштового
зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення. За бажанням
відправника на примірнику опису, що
вкладається до поштового відправлення,
вартість предметів може не
зазначатися.

Після внесення змін до ст.56 ГПК України,
такими доказами є фіскальний чек та
опис вкладення до поштового
відправлення.

З сукупного аналізу наведених вище
норм вбачається, що належним доказом
відправлення відповідачеві позовної
заяви та доданих до неї документів є
опис вкладень в поштовий конверт та
документ, що підтверджує надання
поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо) надані в
оригіналі.

Натомість, до позовної заяви надано
лише поштову квитанцію, а опис вкладень
в поштовий конверт відсутній. Сама
поштова квитанція, враховуючи наведені
вище вимоги чинного законодавства, не
може бути прийнята судом як належний
доказ вручення відповідачу копії
позовної заяви та доданих до неї
документів.

Так, відповідно до Постанови Пленуму
ВГСУ № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", у
разі коли до позовної заяви додано
докази надсилання відповідачеві копії
лише самої заяви, але відсутні докази
надсилання йому копій доданих до неї
документів, така заява підлягає
поверненню на загальних підставах
згідно з пунктом 6 частини першої
статті 63 ГПК.

Також суд завертає увагу на те, що
письмові докази подаються до суду в
оригіналі або в належним чином
засвідченій копії (ст.36 ГПК України). В
разі подання копії документу вона
повинна бути засвідчена відповідно до
вимог чинного законодавства України
(Закону України "Про нотаріат", Закону
України "Про адвокатуру" або ін.
Відповідно до п. 5.27 Уніфікованої
системи організаційно-розпорядчої
документації (ДСТУ 4163-2003) відмітку про
засвідчення копії документа складають
зі слів „Згідно з оригіналом", назви
посади, особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціалів та
прізвища, дати засвідчення копії,
засвідчуватись повинна кожна сторінка
документу з відтиском печатки
підприємства, установи, організації
іншої юридичної особи (ФО П - за
наявності).

Водночас слід зазначити, що статтею 2
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" визначено, що суд, здійснюючи
правосуддя на засадах верховенства
права, забезпечує кожному право на
справедливий суд та повагу до інших
прав і свобод, гарантованих
Конституцією і законами України, а
також міжнародними договорами, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Конституцією України визначено
основні засади судочинства і до них,
зокрема, належать законність, рівність
усіх учасників судового процесу перед
законом і судом, забезпечення
доведеності вини та змагальність
сторін та свобода в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості (ст. 129 Конституції
України).

Статтею 9 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів"
встановлено, що правосуддя в Україні
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом незалежно від раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, мовних та
інших ознак, - а отже прийняття до
розгляду позовної заяви, поданої без
дотримання приписів п.2 ч.2 ст.54 та п.2 ч. 1
ст. 57 ГПК України може бути витлумачено
як надання переваги заявникові, що є
неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, позовна
заява не може бути прийнята до розгляду
та підлягає поверненню для усунення
допущених порушень, після чого заявник
не позбавлений права повторно
звернутись з позовною заявою до
господарського суду в загальному
порядку (ч. 3 ст. 63 ГПК України).

За таких обставин позовна заява та
додані до неї документи підлягають
поверненню без розгляду на підставі п.
п. 4, 6 ч.1 ст. 63 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 54-57, п.п. 4, 6 ст. 63, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України,

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Державному
підприємству "Центр державного
земельного кадастру" в особі
Харківської регіональної філії та
додані до неї матеріали на 29 аркушах
без розгляду.

Суддя В.В. Сусловасправа № 922/2284/14

Примітка: Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення (ст.63 ГПК України).