ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.06.2014
Справа № 905/2497/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Демідової П.В.

При секретарі судового засідання
Самойловій К.Є.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль", м.
Київ

до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_2, м. Дружківка Донецької
області

про дострокове стягнення
заборгованості за кредитним договором
№Р5/В46-34-09 від 27.08.2013р. в сумі 30 768,36 грн., в
тому числі заборгованість за кредитом
в сумі 23 079,81 грн., заборгованість за
відсотками в сумі 7 460,40 грн. та пеню за
несвоєчасну сплату кредиту та
відсотків в сумі 228,15 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача: не з'явився.

Суд перебував в нарадчій кімнаті

11.06.2014р. з 10.50 год. по 11.00 год.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство
"Райффайзен Банк Аваль", м. Київ
звернулось до господарського суду
Донецької області з позовом до Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_2, м.Дружківка Донецької
області про дострокове стягнення
заборгованості за кредитним договором
№Р5/В46-34-09 від 27.08.2013р. в сумі 30 768,36 грн., в
тому числі заборгованість за кредитом
в сумі 23 079,81 грн., заборгованість за
відсотками в сумі 7 460,40 грн. та пеню за
несвоєчасну сплату кредиту та
відсотків в сумі 228,15 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем зобов'язань за
кредитним договором №Р5/В46-34-09 від
27.08.2013р., у зв'язку з чим нараховує до
стягнення штрафні санкції у вигляді
пені.

Ухвалою суду від 15.04.2014р. за вказаним
позовом порушено провадження по справі
№905/2497/14.

В судове засідання 11.06.2014р.
представники сторін не з'явились.

За змістом ч.3 п.3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. „Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи вищевикладене та беручи до
уваги наявні в матеріалах справи
повідомлення про вручення відповідачу
поштового відправлення №06234407, суд
робить висновок про належне виконання
обов'язку її повідомити про час та
місце розгляду справи №905/2497/14.

За змістом правової позиції Вищого
господарського суду України,
викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору. При цьому неявка у
судове засідання однієї з сторін,
належним чином повідомленої про час і
місце цього засідання, не перешкоджає
такому переходові до розгляду позовних
вимог, якщо у господарського суду
відсутні підстави для відкладення
розгляду справи, передбачені частиною
першою статті 77 ГПК України (п.3.12
постанови).

Оскільки у матеріалах справи достатньо
документів, які мають значення для
правильного вирішення спору та
відповідачем не надано доказів в
підтвердження поважності причин
неявки його повноважного представника
в судове засідання, справа
розглядається відповідно до ст.75 ГПК
України без явки відповідача за
наявними в ній матеріалами.

Перед початком розгляду справи по суті
представника позивача було
ознайомлено з правами та обов'язками,
передбаченими ст.22 ГПК України. Судом,
відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України,
складено протокол, який долучено до
матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129
Конституції України, ст.ст.42,43 ГПК, ст.33
ГПК України основними засадами
судочинства є рівність усіх учасників
судового процесу перед законом та
судом, змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
За приписами ст.43 ГПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2013 р. між Публічним
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль» (далі - кредитор) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
(далі - позичальник) укладено кредитний
договір №Р5/В46-34-09 (далі - кредитний
договір), відповідно до умов якого
кредитор зобов'язується надати
позичальнику кредитні кошти в формі
невідновлювальної кредитної лінії з
лімітом кредитування в сумі 25 600,00 грн.,
а позичальник зобов'язується
використати кредит за цільовим
призначенням, повернути кредитору суму
кредиту, сплатити проценти за
користування кредитом та комісії, а
також виконати інші обов'язки,
визначені договором (п.1.1 кредитного
договору).

Згідно з п.1.2, кінцевий термін погашення
кредиту позичальником - 01 грудня 2014р.
(останній день строку користування
кредитом, в який позичальник має
здійснити остаточне погашення
будь-якої заборгованості за договором).

За умовами п.2.1, протягом всього строку
фактичного користування кредитом
позичальник зобов'язаний сплачувати
щомісяця кредитору проценти, розмір
яких розраховується на основі
фіксованої процентної ставки в розмірі
26% річних на рахунок нарахованих
доходів кредитора №206876141, МІФО 335076 АТ
«Райффайзен Банк Аваль».

У відповідності до п.4.2, позичальник
здійснює повернення кредиту та сплату
процентів щомісячно ануїтетними
платежами в розмірі згідно з Графіком.
Ануїтетний платіж включає в себе
повернення частини основної суми
кредиту та сплату процентів за
користування ними, розмір ануїтетного
платежу розраховується за формулою,
наведеною в цьому пункті договору.

За умовами п.10.2.1, за прострочення
виконання будь-яких грошових
зобов'язань за цим договором
позичальник сплачує кредитору пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на час виникнення заборгованості, від
суми простроченого платежу за кожний
календарний день прострочки, при цьому
розрахунок пені здійснюється
починаючи з наступного календарного
дня після дати, коли зобов'язання мало
бути виконаним.

Кредитний договір вступає в силу з
моменту його підписання сторонами і
діє до повного виконання прийнятих
відповідно до цього договору
зобов'язань (п.11.1 кредитного договору).

Оцінивши договір, з якого виникли
цивільні права та обов'язки сторін, суд
дійшов висновку, що укладений між
сторонами правочин за своїм змістом та
правовою природою є договором кредиту,
який підпадає під правове регулювання
норм §2 глави 71 Цивільного кодексу
України та ст. 345-346 Господарського
кодексу України (далі - ГК України).

Як вбачається зі змісту кредитного
договору №Р5/В46-34-09 від 27.08.2013р.,
сторонами погоджено всі істотні умови
вищевказаного правочину. Оскільки
сторонами не надано доказів його
припинення або визнання у
встановленому порядку недійсним,
виходячи зі встановленої ст.204
Цивільного кодексу України презумпції
правомірності правочину, суд вважає
вищевказану угоду дійсною та
обов'язковою для виконання сторонами.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
ст.ст.525,526 ЦК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

З урахуванням приписів наведених норм,
позивач 28.08.2013р. надав відповідачу
грошові кошти в сумі 24 478,32 грн. в межах
узгодженого сторонами ліміту
кредитування. Відповідач, в свою чергу,
взяті на себе зобов'язання належним
чином не виконував, кредитні кошти та
проценти за користування ними в обсязі
та строки визначені Графіком погашення
заборгованості не сплачував.

За приписами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, позивач
звернувся до відповідача з вимогою
№114-24-0-4/666 від 17.03.2014р. про дострокове
повернення кредитних коштів, сплату
відсотків та пені за кредитним
договором №Р5/В46-34-09 від 27.08.2013р., проте
зазначену претензію відповідачем
залишено без відповіді та задоволення,
доказів протилежного під час розгляду
справи №905/2497/14 не надано.

Як зазначено у позовній заяві, станом
на 04.03.2014р. у відповідача наявна
заборгованість за кредитним договором
№Р5/В46-34-09 від 27.08.2013р., яка складається з
заборгованості за кредитом в сумі 23 079,81
грн. та заборгованості за відсотками в
сумі 7 460,40 грн. 05 червня 2014р. через
канцелярію суду позивачем надано інший
розрахунок заборгованості, за яким
станом на 04.06.2014р. заборгованість за
кредитним договором №Р5/В46-34-09 від
27.08.2013р. за кредитом складає 23 079,81 грн.,
за відсотками - 3 989,75 грн.

У відповідності до ч.4 ст.22 ГПК України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі зменшити розмір позовних вимог,
проте реалізація цього права потребує
прямого та чіткого волевиявлення
позивача, викладеного у належній
процесуальній формі, тому в межах
справи №905/2497/14 суд розглядає вимоги
позивача в редакції позовної заяви.

На вимогу суду, позивачем до матеріалів
справи №905/2497/14 надані документи
первинного бухгалтерського обліку
(виписки з відповідних рахунків
другого класу Плану рахунків
бухгалтерського обліку банків
України), які відповідно до ст.ст.1, 9
Закону України „Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підтверджують наявність у відповідача
заборгованості за кредитом в сумі 23 079,81
грн. Разом з цим, з наданих до
матеріалів справи документів
вбачається, що станом на 04.03.2014р.
відсоткова заборгованість відповідача
складала лише 2 970,44 грн.

З огляду на наведені обставини, суд
робить висновок про правомірність
позовних вимог щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором
№Р5/В46-34-09 від 27.08.2013р. в розмірі,
підтвердженому належними доказами, а
саме: про стягнення заборгованості за
кредитом в сумі 23 079,81 грн. та
заборгованості за відсотками в сумі 2
970,44 грн.

Відповідно до ст.ст.611, 612 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Боржник
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання, якщо він не
приступив до його виконання або не
виконав у строк, встановлений
договором або законом.

Особливості регулювання
відповідальності за порушення
грошових зобов'язань у відносинах
суб'єктів господарювання визначаються
приписами статей 534, 549-552 ЦК України,
статей 229-234 ГК України та статей Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань".

Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочу платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

За приписами ч.6 ст.232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

У відповідності до приписів наведених
норм, з урахуванням настання умов п.10.2.1
кредитного договору, позивачем станом
на 04.03.2014р. нараховано пеню за
несвоєчасне повернення кредиту в сумі
171,81 грн. та пеню за несвоєчасну сплату
відсотків в сумі 56,34 грн.
Проаналізувавши надані позивачем
розрахунки пені, судом встановлено
арифметичну правильність та
відповідність нормам чинного
законодавства.

Враховуючи вищевикладене та беручи до
уваги, що позовні вимоги ґрунтуються на
приписах чинного законодавства,
доведені належним чином та
відповідачем не спростовані, вони
підлягають задоволенню в
обґрунтованій частині.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий
збір покладається на сторін
пропорційно розміру заявлених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.129
Конституції України, ст.ст. 525, 526, 534,
549-552, 611, 612, 629, §2 Глави 71 Цивільного
кодексу України, ст.ст.193, 229-234, 345-346
Господарського кодексу України, ст.1, 3
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", ст.ст.1, 4, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль", м. Київ до Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_2, м. Дружківка Донецької
області про дострокове стягнення
заборгованості за кредитним договором
№Р5/В46-34-09 від 27.08.2013р. в сумі 30 768,36 грн., в
тому числі заборгованість за кредитом
в сумі 23 079,81 грн., заборгованість за
відсотками в сумі 7 460,40 грн. та пеню за
несвоєчасну сплату кредиту та
відсотків в сумі 228,15 грн. - задовольнити
частково.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9,
) за кредитним договором
№Р5/В46-34-09 від 27.08.2013р. заборгованість за
кредитом в сумі 23 079,81 грн.,
заборгованість за відсотками в сумі 2
970,44 грн., пеню за несвоєчасне
повернення кредиту в сумі 171,81 грн. та
пеню за несвоєчасну сплату відсотків в
сумі 56,34 грн., судовий збір в сумі 1 560,39
грн.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В судовому засіданні 11.06.2014р. оголошено
вступну та резолютивну чистини
рішення. Повний текст рішення за
правилами ст.ст.84-85 ГПК України
підписано 16.06.2014р.

Суддя
П.В. Демідова