ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.02.2014
Справа № 5006/32/111пн/2012
Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Сковородіної
О.М.,

суддів: Демідової П.В., Говоруна О.В.

при секретарі судового засідання:
Стасюк О.В.

від позивача: Ауксутіс Е.С. за
довіреністю

від відповідача: Базикіна Я.О. за
довіреністю

від третьої особи: не з'явився

В судовому засіданні

оголошувалась перерва

до 15:00год.

у справі за позовом: Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Перехрестя 2007», м.Донецьк

до відповідача :Донецька міська рада, м.
Донецьк

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на стороні відповідача: Головне
управління містобудування і
архітектури Донецької міської ради, м.
Донецьк

про визнання недійсним рішення

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Перехрестя 2007»,
звернувся до суду з позовом до
Донецької міської ради про визнання
недійсним рішення Донецької міської
ради №42/172 від 26.02.2010р. «Про передачу
Товариству з обмеженою
відповідальністю «ПЕРЕХРЕСТЯ 2007»
земельної ділянки в оренду для
експлуатації існуючої
адміністративної будівлі по проспекту
Лагутенка, 1 у Ворошиловському районі».

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що при прийнятті
рішення Донецької міської ради
Донецької області №42/172 від 26.02.2010р.
«Про передачу Товариству з обмеженою
відповідальністю «ПЕРЕХРЕСТЯ 2007»
земельної ділянки в оренду для
експлуатації існуючої
адміністративної будівлі по проспекту
Лагутенка, 1 у Ворошиловському районі»,
відповідачем були порушені вимоги
містобудівної документації та правил
містобудування.

Представники відповідача у судових
засіданнях проти задоволення позову
заперечували, вказували, що вони є
необґрунтованими, та такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки, між
Донецькою міською радою та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«ПЕРЕХРЕСТЯ 2007» відсутні будь-які
спірні відносини.

Зазначали, що рішення Донецької
міської ради Донецької області №42/172
від 26.02.2010р. «Про передачу Товариству з
обмеженою відповідальністю
«ПЕРЕХРЕСТЯ 2007» земельної ділянки в
оренду для експлуатації існуючої
адміністративної будівлі по проспекту
Лагутенка, 1 у Ворошиловському районі»
прийнято у відповідності та з
дотриманням вимог діючого
законодавства України.

Також, вказували на те, що орган
місцевого самоврядування лише
затверджує проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, який
подається майбутнім орендарем, та має
бути затверджений та узгоджений з
відповідними органами.

В подальшому, ухвалою господарського
суду Донецької області від 10.09.2012р., з
метою повного, всебічного та
об'єктивного розгляду даної справи,
судом, в якості третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача, залучено
Головне управління містобудування і
архітектури Донецької міської ради.

Третя особа до судових засідань не
з'явилась, письмових пояснень по суті
спору не надала.

Ухвалою господарського суду від
11.09.2012р. провадження у справі було
зупинено до розгляду Донецьким
апеляційним господарським судом
апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу
господарського суду Донецької області
від 07.09.2012р.

Після усунення обставин, які зумовили
зупинення провадження у справі,
господарський суд ухвалою від 11.02.2014р.
поновив провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд встановив
наступне.

Розглянувши клопотання Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ПЕРЕХРЕСТЯ 2007» про передачу земельної
ділянки в оренду для експлуатації
існуючої адміністративної будівлі по
проспекту Лагутенка, 1 у
Ворошиловському районі, Донецькою
міською радою було прийнято рішення
№42/172 від 26.02.2010р. «Про передачу
Товариству з обмеженою
відповідальністю «ПЕРЕХРЕСТЯ 2007»
земельної ділянки в оренду для
експлуатації існуючої
адміністративної будівлі по проспекту
Лагутенка, 1 у Ворошиловському
районі»».

Відповідно до зазначеного рішення було
вирішено:

- затвердити товариству з обмеженою
відповідальністю «ПЕРЕХРЕСТЯ 2007»
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, загальною площею
0,0612га для експлуатації існуючої
адміністративної будівлі по проспекту
Лагутенка, 1 у Ворошиловському районі.

- передати зазначену земельну ділянку в
оренду строком на п'ять років для
експлуатації існуючої
адміністративної будівлі по проспекту
Лагутенка, 1 у Ворошиловському районі;

- встановлено річну орендну плату за
земельну ділянку у розмірі 4,0 відсотка
від її грошової оцінки та зобов'язано
товариство з обмеженою
відповідальністю «ПЕРЕХРЕСТЯ 2007»
укласти з міською радою договір оренди
земельної ділянки.

Як стверджує позивач, рішення
Донецької міської ради №42/172 від
26.02.2010р. «Про передачу Товариству з
обмеженою відповідальністю
«ПЕРЕХРЕСТЯ 2007» земельної ділянки в
оренду для експлуатації існуючої
адміністративної будівлі по проспекту
Лагутенка, 1 у Ворошиловському
районі»», було прийнято без розробки
містобудівної документації та правил
містобудування.

Оцінюючи матеріали справи, доводи
позивача, суд виходить з наступного.

Виходячи з положень статей 13, 14
Конституції України, статей 177, 181, 324,
глави 30 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), статті 148
Господарського кодексу України (далі -
ГК України), земля та земельні ділянки є
об'єктами цивільних прав, а держава та
територіальні громади через свої
органи беруть участь у земельних
відносинах з метою реалізації
цивільних та інших прав у
приватноправових відносинах, тобто,
прав власників земельних ділянок (п. 1.2.1
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин», далі
Постанова).

Тобто, органи виконавчої влади або
органи місцевого самоврядування у
правовідносинах щодо розпорядження
земельними ділянками державної та
комунальної власності (наданні
земельних ділянок громадянам та
юридичним особам у власність або в
користування, відчуженні земельних
ділянок державної або комунальної
власності, укладенні, зміні, розірванні
договорів купівлі-продажу, ренти,
оренди земельної ділянки та інших
договорів щодо земельних ділянок,
встановленні сервітуту, суперфіцію,
емфітевзису, в тому числі прийнятті
державними органами та органами
місцевого самоврядування відповідних
рішень) діють як органи, через які
держава або територіальна громада
реалізують повноваження власника
земельних ділянок.

Таким чином, справи у спорах за участю
державних органів та органів місцевого
самоврядування, що виникають з
правовідносин, у яких державні органи
та органи місцевого самоврядування
реалізують повноваження власника
землі, а також в інших спорах, які
виникають із земельних відносин
приватноправового характеру, за
відповідності складу сторін спору
статті 1 ГПК підвідомчі господарським
судам.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
оренду землі", оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 10 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» встановлено,
що сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, частини 3 статті
24 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" органи
місцевого самоврядування повинні
діяти тільки на підставі, в межах
повноважень і у спосіб, які передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 21 Цивільного
кодексу України передбачено, що суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

В роз'ясненні президії Вищого
арбітражного суду України від 26.01.2000р. N
02-5/35 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням недійсними актів державних
чи інших органів" (з подальшими змінами
та доповненнями) зазначено, що акт
державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Залежно від компетенції органу, який
прийняв такий документ, і характеру та
обсягу відносин, що врегульовано ним,
акти поділяються на нормативні і такі,
що не мають нормативного характеру,
тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий
уповноваженим державним чи іншим
органом у межах його компетенції
офіційний письмовий документ, який
встановлює, змінює чи скасовує норми
права, носить загальний чи локальний
характер та застосовується
неодноразово. Що ж до актів
ненормативного характеру
(індивідуальних актів), то вони
породжують права і обов'язки тільки у
того суб'єкта (чи визначеного ними
певного кола суб'єктів), якому вони
адресовані.

Підставами для визнання акта недійсним
є його невідповідність вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт.

Обов'язковою умовою визнання акта
недійсним є також порушення у зв'язку
із прийняттям відповідного акта прав
та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 116
Земельного кодексу України громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

Положення ст. 123 Земельного кодексу
України передбачає порядок надання
земельних ділянок державної або
комунальної власності у користування
юридичним особам, відповідно до яких
надання земельних ділянок юридичним
особам у користування здійснюється на
підставі рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування за проектами
відведення цих ділянок. Юридична особа,
зацікавлена в одержанні земельної
ділянки у користування із земель
державної або комунальної власності,
звертається з відповідним клопотанням
до районної, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій або сільської, селищної
міської ради.

До клопотання про відведення земельної
ділянки додаються матеріали,
передбачені ст. 151 Земельного кодексу
України.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Донецької міської ради №42/172
від 26.02.2010р. «Про передачу Товариству з
обмеженою відповідальністю
«ПЕРЕХРЕСТЯ 2007» земельної ділянки в
оренду для експлуатації існуючої
адміністративної будівлі по проспекту
Лагутенка, 1 у Ворошиловському
районі»», був затверджений проект
землеустрою, який був виконаний
товариством з обмеженою
відповідальністю «Валіс ЛТД» на
замовлення товариства з обмеженою
відповідальністю «ПЕРЕХРЕСТЯ 2007»,
відповідно до договору №10/208 від
01.10.2008р., копія якого міститься в
матеріалах справи (арк. справи 33-62).

Також, вказаним актом органу місцевого
самоврядування, позивачу була передана
в оренду земельна ділянка, площею 0,0612га
(кадастровий номер 0:00:017:1009) із
земель житлової та громадської
забудови строком на 5 років для
експлуатації існуючої
адміністративної будівлі по проспекту
Лагутенка, 1 у Ворошиловському районі.

Отже, суд вважає, що при ухваленні
спірного рішення, відповідач діяв в
межах наданих йому повноважень та з
дотриманням вимог діючого
законодавства України.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позивачем в межах даної
справи не доведено, не надано належних
доказів, які б свідчили про наявність
порушених прав та охоронюваних законом
інтересів товариства з обмеженою
відповідальністю «ПЕРЕХРЕСТЯ 2007», як
суб'єкта господарювання, при прийнятті
спірного рішення відповідачем.

Таким чином, суд вважає, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Перехрестя 2007» до
Донецької міської ради, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Головного
управління містобудування і
архітектури Донецької міської ради про
визнання недійсним рішення Донецької
міської ради №42/172 від 26.02.2010р. «Про
передачу Товариству з обмеженою
відповідальністю «ПЕРЕХРЕСТЯ 2007»
земельної ділянки в оренду для
експлуатації існуючої
адміністративної будівлі по проспекту
Лагутенка, 1 у Ворошиловському районі»,
є необґрунтованими, недоведеними
належним чином, та, як слід, такими, що
не підлягають задоволенню.

Судові витрати розподіляються в
порядку, що передбачений ст.49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст. 2, 116, 141, 143, 144 Земельного
кодексу України, ст. 1, 13, 24, 25, 32 Закону
України «Про оренду землі», ст.ст. 22, 33,
43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Перехрестя 2007» до
Донецької міської ради, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Головного
управління містобудування і
архітектури Донецької міської ради про
визнання недійсним рішення Донецької
міської ради №42/172 від 26.02.2010р. «Про
передачу Товариству з обмеженою
відповідальністю «ПЕРЕХРЕСТЯ 2007»
земельної ділянки в оренду для
експлуатації існуючої
адміністративної будівлі по проспекту
Лагутенка, 1 у Ворошиловському районі».

Повний текст рішення підписано 19.02.2014р.

Рішення набирає законної сили 04.02.2014р.

Рішення може бути оскаржено в
Донецький апеляційний господарський
суд згідно розділу XII ГПК України.

Головуючий суддя
О.М.
Сковородіна

Суддя
П.В. Демідова

Суддя
О.В. Говорун