ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.06.14р. Справа № 904/2645/14

За позовом Державного підприємства
"Придніпровська залізниця",
м.
Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат", м. Кривий Ріг

про стягнення збору за зберігання та
плати за користування вагонами в сумі
11 778,24 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача: Марченко Н.М, дов. № 146 від
01.01.2014 року, інженер цеха вантажної та
комерційної роботи;

Русанова В.В., дов. № 30 від 01.01.2014 року,
юрисконсульт;

Від відповідача: Невмержицька О.М., дов.
№ 52-16/107 від 30.01.2014 року, юрисконсульт.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Придніпровська
залізниця" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом про стягнення
11 225, 76 грн., що складають вартість
плати за користування вагонами по
відомостям плати ф. ГУ-46 №№ 23109967, 24109968,
24109969, 24109973, 24109970, 25109978, 05119997 та 552, 48 грн.
збору за зберігання вантажу по
накопичувальній картці ф.ФДУ-92 № 22109205.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечує, посилаючись на те, що
Позивач затримав спірні вагони, які
прямували на адресу Відповідача без
достатніх на те підстав. Крім того,
доводи позивача не відповідають
дійсним обставинам справи, оскільки
відповідач був готовий прийняти спірні
вагони, які були затримані залізницею
на підходах до станції призначення.
Таким чином, на думку відповідача,
оскільки позивач не довів належним
чином вину відповідача у затримці
вагонів, то відсутні і підстави для
нарахування плати за користування
вагонами та збору за зберігання
вантажу, передбачені ст. 46, ст. 119
Статуту.

Крім того, відповідач вважає, що акти
загальної форми ГУ-23 не відповідають
вимогам законодавства, оскільки, не
підписані повноважними представниками
ПАТ „ПівдГЗК", тому не є такими, що
підтверджують вину відповідача у
затримці вагонів на станціях затримки
Чортомлик, Новоблочна.

Позивачем були надані пояснення щодо
відзиву на позовну заяву, в яких
зазначає, що відповідач не надав
жодного документального доказу в
обґрунтування свого заперечення, яке
не підпадає під жоден з випадків
звільнення вантажовласника від плати
за користування вагонами та збору за
зберігання.

10.06.14 р. в судовому засіданні оголошені
вступна та резолютивна частини рішення
(ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.11.2008р. між Державним підприємством
"Придніпровська залізниця" (позивач) та
Відкритим акціонерним товариством
"Північний гірничо-збагачувальний
комбінат" (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
„Південний гірничо-збагачувальний
комбінат") (Власник колії) укладено
договір № ПР/М-08-2/11-2476а НЮдч про
експлуатацію залізничної під'їздної
колії відкритого акціонерного
товариства "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці.

Під'їзна колія обслуговується власним
локомотивом.

Межею під'їзної колії є знаки "Межа
під'їзної колії", який встановлено біля
вхідного сигналу Ч станції Допоміжна
власника колії на відстані 4779 метрів
від стрілки примикання (п.1 договору).

Розгорнута довжина під`їзної колії
складає 335400 погонних метрів.

Відповідно до п.5 договору, передача
вагонів для під`їзної колії
здійснюється:

- порожніх вагонів під навантаження
через інтервал часу - 1,5 год.;

- маршрутів завантажених аглорудою
через інтервал часу - 5,0 год.;

- маршрутів, завантажених вантажом
через інтервал часу - 4,5 год.;

- передача розбірних поїздів - за
повідомленням.

Згідно ст. 71 Статуту, взаємовідносини
залізниці з підприємством, порядок і
умови експлуатації залізничних
під'їзних колій, визначаються
договором. Порядок подачі і забирання
вагонів і контейнерів на залізничній
під'їзній колії встановлюється
договором на експлуатацію залізничної
колії (договором на подачу та забирання
вагонів). Експлуатація залізничних
під'їзних колій, які мають свої
локомотиви, повинна здійснюватися на
основі єдиного технологічного процесу
роботи під'їзної колії і станції
примикання.

Статтею 76 Статуту залізниць України
встановлено, що час знаходження
вагонів на залізничних під'їзних
коліях, що обслуговуються їх
локомотивами, визначається з моменту
передачі вагонів на передавальних
коліях. Місце і порядок операцій
встановлюються договором про
експлуатацію залізничної під'їзної
колії. Договір про експлуатацію
залізничної під'їзної колії та договір
про подачу та забирання вагонів
розробляється з урахуванням єдиного
технологічного процесу роботи
під'їзної колії із станцією примикання.

Як вбачається із матеріалів справи, за
накладними №№ 47514815, 47536834, 47516463, 4757519,
47536743, 47537493, 47527007, 47526959, 47545421, 47543368, 47544788,
47581004, 40918468, 40918476, 40918617, 40918419, 40918450, 40949828,
40949992, 40949836, 40949968, 40949703, 40950016, 40950024, 40950032,
40951667, 40960619, 40960411, 40960429, 40662649, 40962730, 40962656,
40987703, 40987695, 40960379, 40962623,40962706, 40962722, 40960395,
40962664, 40962698, 40960403, 40960445, 40960536, 40960387, 40962714,
40962672, 40960585, 40960569, 40960486, 40960577, 40960601,40960551,
40960502, 40960593, 40962680 вагони власності ДП
„Укрспецвагон", ТОВ „Істек",
Корпорація „МПС", ДП
„Трансгарант-Україна", ВАТ „Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" були
прийняті залізницею для перевезення на
адресу одержувача - ВАТ "Південний ГЗК",
проте, через зайнятість колій на
станції призначення Кривий Ріг, дані
вагони були затримані по наказам № 574
від 18.10.2013 р., № 580 від 20.10.2013 р. у зв'язку з
неприйняттям вантажу одержувачем на
свою під'їзну колію.

Згідно п.8 Правил користування вагонами
та контейнерами у разі затримки
вагонів на станції з причин, які
залежать від вантажовласника,
складається акт загальної форми.

Відповідно до п.9 Правил, про затримку
вагонів з вини вантажовласника на
підходах до станції призначення
залізниця видає наказ.

З урахуванням зазначених обставин,
станціями затримки Чортом лик,
Новоблочна у порядку передбаченому п.п.
9, 10 Правил користування вагонами та
контейнерами, складено акти про
затримку вагонів форми ГУ-23а № 33 від
18.10.13р. (а.с. 116), № 133 від 20.10.13р. (а.с.135),
акти загальної форми ГУ-23 № 1056 від 18.10.13
р. ( а.с.117), № 133 від 20.10.13 р. (а.с. 136) та
вручено представнику комбінату
повідомлення про затримку цих вагонів.

Пунктом 16 договору передбачено, що
власник колії сплачує залізниці плату
за користування вагонами та збір за
зберігання вантажів згідно Правил
перевезення вантажів залізничним
транспортом України.

Згідно статті 46 Статуту одержувач
зобов'язаний прийняти і вивезти зі
станції вантаж, що надійшов на його
адресу. Терміни вивезення і порядок
зберігання вантажів установлюються
Правилами. Вантажі, що прибули,
зберігаються на станції безкоштовно
протягом доби. Цей термін обчислюється
з 24-ої години дати вивантаження вантажу
(контейнера) засобами залізниці або з
24-ої години дати подачі вагонів під
вивантаження засобами одержувача. За
зберігання вантажу на станції понад
зазначений термін сплачується плата,
встановлена тарифом.

Порядок та розмір нарахування плати за
перевезення власних приватних
порожніх вагонів встановлений у пункті
17 розділу 1 Тарифного керівництва № 1.
Порожні приватні власні вагони (саме
про такі вагони йдеться в позовній
заяві), які перевозяться залізницею за
повними перевізними документами зі
сплатою провізної плати, мають статус
"вантажу", які залізниця зобов'язана
доставити на станцію призначення у
цілості та збереженості і видати їх
одержувачу, зазначеному в накладній, а
одержувач має щодо залізниці права та
обов'язки, передбачені Статутом,
зокрема, право заявити до залізниці
вимогу про сплату штрафу за
прострочення в доставці вантажу; а
також обов'язок отримати їх від
залізниці, а у разі несвоєчасного
приймання вагонів від залізниці, -
сплатити плату за користування
вагонами, які знаходяться на коліях
залізниці, та збір за зберігання у
розмірах, встановлених Тарифним
керівництвом № 1, а також інші права та
обов'язки, які має одержувач відносно
вантажу, що прибув на його адресу.

Отже, порожні власні вагони, які
перевозяться залізницею за повними
перевізними документами зі сплатою
провізної плати, мають статус "вантажу",
який залізниця зобов'язана доставити
на станцію призначення у цілості та
збереженості і видати його одержувачу,
зазначеному в накладній. До того ж,
пункт 6.2 Правил реєстрації та
експлуатації власних вантажних
вагонів передбачає, що місячне
планування перевезень вантажів у
власних вагонах здійснюється
відправником за окремим замовленням та
за погодженням з власником вагонів.
Залізниця затверджує плани перевезень
у власних вагонах, які попередньо
погоджені відправником із власником
вагонів.

Таким чином, забезпечення
вантажовідправників власними вагонами
здійснює власник вагонів на підставі
укладених ним з вантажовідправником
договорів без участі залізниці.

Відповідно до статті 119 Статуту
залізниць України (далі - Статут),
Правилами користування вагонами за
користування вагонами (парку залізниць
України, парку залізниць інших держав,
які належать підприємствам,
орендованими) вноситься плата. Пункт 13
зазначених Правил передбачає плату за
користування і у разі затримки вагонів
під час перевезення, крім тих випадків,
які залежать від залізниці.

Як вже зазначалось вище, у
відповідності до зазначених вище вимог
станціями затримки Новоблочна та
призначення Кривий Ріг були оформлені
відповідні акти загальної форми ГУ-23а,
ГУ-23 на підставі яких розрахована плата
за користування спірними вагонами по
відомостях плати ф.ГУ-46 №№ 23109967, 24109968,
24109969, 24109973, 24109970, 25109978, 05119997 в сумі 11 225,
76 грн., та збір за зберігання вантажу по
накопичувальній картці ф.ФДУ-92 № 22109205 в
сумі 552, 48 грн., на загальну суму 11 778, 24
грн. (в т.ч. ПДВ 1 963, 04 грн.).

Акти загальної форми ГУ-23, які свідчать
про зайнятість колій вагонами на
станції Кривий Ріг, відповідно до п. 8
Правил користування вагонами та
контейнерами, підписані працівниками
станції та вантажовласника.

Посилання відповідача на те, що вказані
акти підписані не уповноваженими
особами його підприємства не
заслуговують на увагу, виходячи з
наступного.

Відповідно до приписів пункту 3 Правил
складання актів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
28.05.2002 року № 334, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 08.07.2002
року за № 567/6855, акти загальної форми
складаються (окрім іншого), як у випадку
затримки вагонів на станції
призначення в очікуванні подачі під
вивантаження (перевантаження) з причин,
що залежать від одержувача, власника
залізничної під'їзної колії, порту,
підприємства, так і в інших випадках
для засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу і можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності, якщо при цьому не
потрібне складання комерційного акта.

При цьому акт загальної форми
підписується особами, які беруть
участь у засвідченні обставин, що стали
підставою для складання акта, але не
менше як двома особами.

Пунктом 8 Правил користування вагонами
і контейнерами передбачено, що у разі
затримки вагонів на станції з причин,
які залежать від вантажовласника,
складається акт загальної форми, який
підписується представниками станції і
вантажовласника. В акті вказується час
(у годинах та хвилинах) початку та
закінчення затримки вагонів і їх
номери.

За частиною першою статті 237 Цивільного
кодексу України представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчиняти правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.

За змістом статті 244 Цивільного кодексу
України представництво може
здійснюватися за довіреністю.

Відповідно до частини першої статті 202
Цивільного кодексу України правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припипнення цивільних прав
та обов'язків.

Акт загальної форми засвідчує юридично
значимі обставини і не є правочином.

Відтак підписання цього акту
працівником відповідача за умов
наявності довіреності не є
обов'язковим, оскільки відповідно до
пункту 3 Правил складання актів
достатнім є його підписання особами,
які беруть участь у засвідченні
обставин, що стали підставою для його
складання.

Крім того, відповідно до ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору встановлюються на підставі
доказів.

При цьому, в силу ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Документального підтвердження того, що
відповідач був готовий прийняти спірні
вагони, які були затримані залізницею,
на підходах до станції призначення,
останнім суду надано не було.

З огляду на викладене, вимоги позивача
щодо стягнення зазначених вище сум,
слід визнати обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 202 Цивільного кодексу
України, 71, 76, 119 Статуту залізниць
України, ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" (50026,
м. Кривий Ріг, , п/р
8300 в АТ „УкрСиббанк", м. Донецьк,
МФО 351005) на користь Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" (49600, м. Дніпропетровськ, пр.
Карла Маркса, 108, р/р 2 у ДФ АБ
"Експрес-Банк", МФО 306964, )
11 225, 76 грн. (одинадцять тисяч двісті
двадцять п'ять гривень) 76 коп. плати за
користування вагонами, 552 грн. (п'ятсот
п'ятдесят дві гривні) 48 коп. збору за
зберігання вантажу, 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім гривень)
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя І.Ф. Мельниченко

Повне рішення складено: 16.06.14 р.