ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2014 р.
Справа № 914/1362/14

Господарський суд Львівської області
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи:

за позовом:Публічного акціонерного
товариства «Веско»до
відповідача:Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дрогобицький завод
автомобільних кранів»про:стягнення
880614 грн. 20 коп. (з яких: 805100,00 грн. -
основний борг; 72602,61 грн. - пеня; 2911,59 грн.
- 3% річних)

Суддя: Цікало А. І.

При секретарі: Герасименко В. С.

Представники:

Позивача:Піттєль І. В. - представник
(довіреність від 18.04.2014 р. №
41)Відповідача:не з'явився

Представникам сторін, присутнім в
судовому засіданні, роз'яснено їх права
та обов'язки відповідно до ст. ст. 20, 22
ГПК України, зокрема право заявляти
відводи.

Представники сторін, присутні в
судовому засіданні, не звертались до
суду з клопотанням про здійснення
технічної фіксації судового процесу.

15.04.2014 р. на розгляд господарського суду
Львівської області за вх. № 1413
поступила позовна заява від Публічного
акціонерного товариства «Веско» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дрогобицький завод
автомобільних кранів» про стягнення
880614 грн. 20 коп. (з яких: 805100,00 грн. -
основний борг; 72602,61 грн. - пеня; 2911,59 грн.
- 3% річних).

Ухвалою суду від 16.04.2014 р. порушено
провадження у справі та призначено
справу до розгляду на 20.05.2014 р.

20.05.2014 р. до суду за вх. № 21628/14 від
представника позивача поступили копії
витягів з ЄДРЮОФОП щодо позивача та
відповідача.

Ухвалою суду від 20.05.2014 р., у зв'язку з
неявкою представника відповідача,
розгляд справи було відкладено на
10.06.2014 р.

Позивач вимоги ухвал суду про
порушення провадження у справі від
16.04.2014р. та про відкладення розгляду
справи від 20.05.2014 р. виконав, явку
повноважного представника в судове
засідання забезпечив.

Представник позивача позов підтримав
повністю, просив суд задоволити
позовні вимоги з підстав наведених у
позовній заяві та поясненнях.

Відповідач вимоги ухвал суду про
порушення провадження у справі від
16.04.2014 р. та про відкладення розгляду
справи від 20.05.2014 р. не виконав, відзив
на позовну заяву не представив, проти
позову не заперечив, явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, хоча і був належно,
відповідно до ст. 64 ГПК України,
повідомлений про місце, дату і час
розгляду справи, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення (долучено до матеріалів
справи).

Враховуючи те, що позивачем надано
достатньо матеріалів для розгляду
справи по суті, відповідач відзив на
позов не подав, проти позову не
заперечив, не забезпечив явку свого
повноважного представника в судове
засідання, не представив доказів
сплати заборгованості, не скористався
наданим йому правом на участь у
судовому процесі, з метою недопущення
затягування розгляду справи, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи, відповідно до ст. 75 ГПК
України, у відсутності представника
відповідача за наявними у ній
матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали,
подані до суду, заслухавши пояснення
осіб, присутніх в судовому засіданні,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, сукупно
оцінивши докази, які мають значення для
справи, суд встановив наступне:

09.07.2013 р. між Публічним акціонерним
товариством «Веско» (позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дрогобицький завод
автомобільних кранів» (відповідач) був
укладений договір купівлі-продажу №
ТОВВМ-009/13 (надалі - Договір, оригінал
оглянуто в судовому засіданні, копію
долучено до матеріалів справи).

28.08.2013 р. між сторонами була укладена
додаткова угода № 1 до договору
купівлі-продажу № ТОВВМ-009/13 (надалі -
Додаткова угода, оригінал оглянуто в
судовому засіданні, копію долучено до
матеріалів справи).

Відповідно до п. 1.1. Договору,
відповідач зобов'язується передати у
власність позивача товар, а позивач
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його на умовах даного
договору.

Згідно п. 1.2. Договору, найменування
товару: автомобільний кран КТА-25 в/п 25т
на базі автомобіля КрАЗ-63221 (6х6, з
системою передпускового підігріву
двигуна) в кількості 1 шт., виробництва
Публічного акціонерного товариства
«Дрогобицький завод автомобільних
кранів».

Відповідно до п. 3.1. Договору із змінами,
внесеними Додатковою угодою, загальна
вартість товару становить - 1580200,00 грн. з
ПДВ.

Згідно з п. 4.1.1. та п. 4.1.2. Договору із
змінами, внесеними Додатковою угодою,
попередня оплата вартості товару у
розмірі 805100,00 грн. з ПДВ сплачується
позивачем протягом п'яти банківських
днів з моменту підписання Договору.
775200,00 грн. з ПДВ сплачується позивачем
впродовж п'яти банківських днів після
підписання акту приймання-передачі
товару.

На виконання умов Договору, позивач
перерахував на рахунок відповідача 805100
грн. 00 коп., що підтверджується
платіжним дорученням від 23.07.2013 р. № 5742
(долучено до матеріалів справи).

Відповідно до п. 5.2. Договору із змінами,
внесеними Додатковою угодою, термін
виготовлення товару - до 30 календарних
днів з моменту підписання додаткової
угоди № 1 до договору № ТОВВМ-009/13.

Порушуючи умови Договору, відповідач
не поставив позивачу товар.

04.02.2014 р. позивач звернувся до
відповідача з вимогою про повернення
попередньої оплати за Договором.
Зазначена вимога залишена
відповідачем без розгляду та
задоволення.

Відповідно до п. 6.2. Договору, за
несвоєчасне виконання термінів
виготовлення товару, передбачених п. 5.2.
даного договору, відповідач сплачує
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла у період, за який
нараховується пеня, від суми
недопоставки за кожен день
прострочення.

За невиконання відповідачем умов
Договору щодо виготовлення товару,
позивачем правомірно, відповідно до п.
6.2. Договору, нараховано відповідачу
пеню у розмірі 72602 грн. 61 коп.

Крім того, відповідно до ст. ст. 536, 625 ЦК
України, позивачем правомірно
нараховано відповідачу 3% річних від
суми попередньої оплати у розмірі 2911
грн. 59 коп.

Станом на день розгляду справи,
відповідач відзив на позов не
представив, проти позову не заперечив,
доказів виготовлення товару не
представив, доказів повернення
попередньої оплати не надав, явку
повноважного представника в судове
засідання не забезпечив.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного:

Відповідно до ст. 8 Конституції України,
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй. Норми Конституції
України є нормами прямої дії.

Згідно ч. 4 ст. 13 Конституції України,
Держава забезпечує захист прав усіх
суб'єктів права власності і
господарювання, соціальну
спрямованість економіки. Усі суб'єкти
права власності рівні перед законом.

Відповідно до ст. 42 Конституції
України, кожен має право на
підприємницьку діяльність, яка не
заборонена законом. Держава забезпечує
захист конкуренції у підприємницькій
діяльності. Не допускаються
зловживання монопольним становищем на
ринку, неправомірне обмеження
конкуренції та недобросовісна
конкуренція.

Юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Згідно ст. 124 Конституції України,
правосуддя в Україні здійснюється
виключно судами. Юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Судочинство здійснюється
Конституційним Судом України та судами
загальної юрисдикції.

Судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України, однією із основних засад
судочинства є змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ст. 1 ЦК України, цивільним
законодавством регулюються особисті
немайнові та майнові відносини
(цивільні відносини), засновані на
юридичній рівності, вільному
волевиявленні, майновій самостійності
їх учасників.

Відповідно до ст. 3 ЦК України,
загальними засадами цивільного
законодавства зокрема є свобода
договору; свобода підприємницької
діяльності, яка не заборонена законом;
справедливість, добросовісність та
розумність.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 ГК України,
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ст. 204 ЦК України,
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України,
продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, визначений договором
купівлі-продажу.

Згідно з ст. 663 ЦК України, продавець
зобов'язаний передати товар покупцеві
у строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором, - у
строк, визначений відповідно до статті
530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Відповідно до ч. 3 ст. 693 ЦК України, на
суму попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 510 ЦК України,
сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 179 ГК України,
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України,
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ст. 193 ГК України, зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним грошових
зобов'язань. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Договором купівлі-продажу від 09.07.2013 р.
№ ТОВВМ-009/13 передбачено забезпечення
виконання зобов'язань відповідача по
виготовленню товар у виді пені у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України (п. 6.2.
Договору).

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, сторони
користуються рівними процесуальними
правами. Сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Відповідач має право визнати позов
повністю або частково, а також має
право до початку розгляду
господарським судом справи по суті
подати зустрічний позов.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На час розгляду справи, відповідач
проти позову не заперечив, доказів
виготовлення товару чи повернення
попередньої оплати не представив.

Враховуючи те, що позивачем
представлено достатньо об'єктивних,
допустимих та переконливих доказів в
підтвердження своїх позовних вимог, а
відповідач проти позову не заперечив,
виконавши вимоги процесуального права,
всебічно і повно перевіривши обставини
справи в їх сукупності, дослідивши
представлені докази, у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Веско» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дрогобицький завод
автомобільних кранів» про стягнення
880614 грн. 20 коп. (з яких: 805100,00 грн. -
основний борг; 72602,61 грн. - пеня; 2911,59 грн.
- 3% річних) обґрунтовані та підлягають
до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік», установлено
мінімальну заробітну плату у місячному
розмірі - 1218 грн.

Відповідно до підпункту 1) пункту 2
частини 2 статті 4 Закону України «Про
судовий збір», ставка судового збору за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
становить 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.

За подання позовної заяви, позивачем
сплачено судовий збір у розмірі 17612 грн.
29 коп., що підтверджується платіжним
дорученням від 10.04.2014 р. № 2400 (долучено
до матеріалів справи).

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК
України, слід покласти на відповідача
оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 8,
13, 42, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1,
3, 11, 202, 204, 509, 510, 526, 530, 536, 546, 549, 625, 655, 662, 663,
693 ЦК України, ст. ст. 174, 179, 193, 230 ГК
України, ст. ст. 43, 45 , 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 83,
84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства «Веско» до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дрогобицький завод автомобільних
кранів» про стягнення 880614 грн. 20 коп. (з
яких: 805100,00 грн. - основний борг; 72602,61
грн. - пеня; 2911,59 грн. - 3% річних) -
задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дрогобицький завод автомобільних
кранів» (вул. Гайдамацька, буд. 22, м.
Дрогобич, Львівська область, 82100; ) на користь Публічного
акціонерного товариства «Веско» (вул.
Індустріальна, буд. 2, м. Дружківка,
Донецька область, 84205; )
880614 грн. 20 коп. (з яких: 805100,00 грн. -
основний борг; 72602,61 грн. - пеня; 2911,59 грн.
- 3% річних) та 17612 грн. 29 коп. сплаченого
судового збору.

3. Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК
України, після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 16 червня 2014
року.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України,
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Цікало А.І.