ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року Справа № 910/1213/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - суддіДерепи В.І.,суддів
:Грека Б.М. - (доповідача у справі), Палія
В.В.розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну
скаргуКомунального підприємства
Київської обласної ради
"Кагарликтепломережа"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 10.04.14у справі№
910/1213/13господарського судуміста
Києваза позовомКомунального
підприємства Київської обласної ради
"Кагарликтепломережа"доДержавної
іпотечної установипростягнення сумиза
участю представників
від:позивачаТемченко Т.Г. (дов. від
04.06.14)відповідачаКалінін І.М. (дов. від
23.07.13)

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство Київської
обласної ради "Кагарликтепломережа"
звернулося до господарського суду
м.Києва з позовом про стягнення із
Державної іпотечної установи 19308,72 грн.
заборгованості за надані послуги з
опалення 32 квартир по вул.Воровського,
18 в м.Кагарлик. Позовні вимоги
мотивовані тим, що з 29.07.09 відповідач
став власником квартир (згідно
переліку) в м. Кагарлик, в будинку № 18 по
вул. Воровського. Не укладаючи договори
на постачання теплової енергії у
вказані квартири, відповідач фактично
отримував від позивача теплову енергію
у період з 16.12.09 по 15.04.10, загальна
вартість якої склала 19 308,72 грн., однак
дана заборгованість не була погашена
відповідачем в добровільному порядку.
Позивач зазначає, що відповідач
безпідставно отримував та споживав
теплову енергію, а тому, у
відповідності до ст.ст. 1212 - 1213
Цивільного кодексу України, має
сплатити її вартість.

Дана справа неодноразово розглядалась
судовими інстанціями. При новому
розгляді справи рішенням
господарського суду м. Києва від 21.10.13
(суддя Сташків Р.Б.), залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 10.04.14 (колегія
суддів у складі: головуючого-судді
Авдеєва П.В., суддів: Куксова В.В.,
Яковлєва М.Л.), в задоволенні позову
відмовлено повністю за недоведеністю.

Не погоджуючись з судовими актами у
справі, позивач звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на невірну оцінку судами
обставин справи та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, з 29.07.09 Державна
іпотечна установа стала власником
квартир (згідно переліку) в будинку №18
по вул. Воровського у м. Кагарлик. Дана
обставина сторонами не заперечується.
У відповідності до розпорядження
Кагарлицької районної державної
адміністрації №803 від 06.10.09 "Про початок
опалювального сезону в населених
пунктах району у 2009 році" опалювальний
сезон у населених пунктах
Кагарлицького району розпочато з 15.10.09.
Згідно із п.2 наказу Комунального
підприємства Київської обласної ради
"Кагарликтепломережа" від 14.10.09 №131,
опалення будинку № 18 по вул.
Воровського розпочато з 03.11.09. Договір
на теплопостачання між сторонами не
укладався.

Позивач вважає, що відповідач не
виконував свої встановлені законом
зобов'язання щодо сплати вартості
наданих послуг опалення (постачання
теплової енергії), у зв'язку з чим у
останнього виникла заборгованість у
розмірі 19308,72 грн. за період з 16.12.09 по
15.04.10, яка обрахована позивачем за
тарифами, що встановлені рішенням
Кагарлицької міської ради №13 від 20.01.09
на підставі актів зняття показників
лічильників та розрахунків витрат
теплової енергії на послуги
теплопостачання будинком № 18 по вул.
Воровського у м. Кагарлик.

Отже, спірні відносини між сторонами
виникли у зв'язку з наданням послуг з
централізованого опалення (постачання
теплової енергії) до будинку по вул.
Воровського, 18 у м. Кагарлик.

Суди відмоли у задоволенні позову з
посиланням на відсутність обов'язку
відповідача оплачувати послуги
позивача, оскілки він не був ні
власником ні утримувачем квартир у
спірний період. Так, згідно із наданими
відповідачем актами прийому-передачі
квартир від 16.12.09, на виконання
постанови КМУ від 05.08.09 №832 "Питання
забезпечення житлом окремих категорій
громадян, які відповідно до
законодавства потребують поліпшення
житлових умов" та розпорядження КМУ від
16.12.09 № 1550-р "Питання надання громадянам
квартир, що придбані Державною
іпотечною установою у м. Кагарлику",
відповідач передав, а Кагарлицька
міська рада, Генеральна прокуратура
України, Міністерство з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи та МВС
України прийняли квартири (згідно
переліків) в будинку № 18, який
розташований в м. Кагарлик по вул.
Воровського. При цьому, вищеописані
акти приймання-передавання прийняті
судми, як належні та допустимі докази в
розумінні статті 34 ГПК України про
перехід до інших осіб права власності
на квартири (згідно переліків) в
будинку № 18, який розташований в м.
Кагарлик по вул. Воровського, з 16.12.09, та
вказано, що ці докази підтверджують, що
відповідач з 16.12.09 вже не був споживачем
теплової енергії, яка постачалась у
вказані квартири.

Факт існування цих актів
приймання-передавання квартир (згідно
переліків) в будинку № 18, який
розташований в м. Кагарлик по вул.
Воровського, позивачем не
заперечується, одтак він заперечує
правильність їх складання та
дотримання відповідачем всіх
необхідних процедур.

Суд касаційної інстанції вважає, що
судами правомірно відхилені посилання
позивача на недотримання відповідачем
вимог Постанови КМУ № 1482 від 21.09.98 (в
редакції від 19.09.07) при складанні
вищенаведених актів, оскільки
предметом даного спору є саме
стягнення заборгованості за
теплопостачання, як спожиту без
договору теплову енергію, тому
визначальним для вирішення даного
спору є саме встановлення споживача
теплової енергії, на що звертав увагу
Вищий господарський суд України у
постанові від 15.08.13 по даній справі.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
посилався на бездоговірне споживання
відповідачем його послуг. З
врахуванням вимог ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, він
повинен був довести, що саме відповідач
був споживачем його послуг. Однак,
позивачем не доведено суду належними
засобами доказування, що відповідач у
спірний період був споживачем теплової
енергії, яка постачалась у квартири
(згідно переліків) в будинку № 18, який
розташований в м. Кагарлик по вул.
Воровського. Тому судами правомірно
відмовлено в позові.

Посилання позивача, що акт від 16.12.09 ним
отримано лише 11.01.10, правомірно
відхилене судами як безпідставне,
оскільки ця обставина не є підставою
для стягнення з відповідача
заборгованості за спожиту теплову
енергію, так як приписи ст.7 Закону
України "Про передачу об'єктів права
державної та комунальної власності"
пов'язують перехід права власності
саме з датою підписання акта
приймання-передачі, а не з датою, коли
позивачу стало відомо про існування
такого акту.

Отже, доводи касаційної скарги
спростовуються вищевикладеним та не
можуть бути підставою для скасування
постанови у справі, а тому, постанову
апеляційного господарського суду слід
залишити без змін, так як вона ухвалена
при повному з'ясуванні всіх обставин
справи та при вірному
правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий
господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального
підприємства Київської обласної ради
"Кагарликтепломережа" залишити без
задоволення, постанову Київського
апеляційного господарського суду від
10.04.14 у справі №910/1213/13 залишити без
змін.

Головуючий - суддя В.І.
Дерепа

Судді Б.М. Грек

В. В. Палій