ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2014 р.Справа № 916/317/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Воронюка О.Л., Лашина В.В.

секретар судового засідання Оксенюк
О.М.

За участю представників учасників
процесу:

від позивача - Смітюх В.В. за
довіреністю; Клименко Б.В. за
довіреністю.

від відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради

на рішення господарського суду
Одеської області від 24.03.2014 р.

у справі №916/317/14

за позовом Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради

до Спілки громадських об'єднань
"СОГЛАСІЄ"

про розірвання договору оренди та
виселення

ВСТАНОВИВ

У січні 2014 року департамент
комунальної власності Одеської
міської ради звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовом, в якому просив розірвати
договір оренди нежитлового приміщення
від 07.08.2001р. № 3/3, укладений між
представництвом по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської ради та спілкою громадських
об'єднань "СОГЛАСІЄ" та виселити спілку
громадських об'єднань "СОГЛАСІЄ" з
нежитлового приміщення першого
поверху, загальною площею 150,9 кв. м,
розташованого за адресою: м. Одеса, вул.
Рішельєвська, 11.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 24.03.2014 р. (суддя Панченко
О.Л.) відмовлено департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради у задоволенні позовних
вимог повністю.

Судове рішення мотивовано тим, що в
обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на невиконання відповідачем
умов договору оренди нежитлового
приміщення від 07.08.2001 р. № 3/3, а саме
невиконання зобов'язання щодо
страхування об'єкту оренди, на тривале,
більше трьох місяців невикористання
відповідачем наданих йому приміщень,
на підтвердження чого надав акти
обстеження нежитлових приміщень,
розташованих за адресою: вул.
Рішельєвська, 11 (вул. Буніна, 18), від
17.09.2013 р., від 28.10.2013 р., від 21.11.2013 р. Однак,
на думку суду першої інстанції
вищевказані акти не є доказом того, що
відповідач тривалий час, більше трьох
місяців не використовував надане йому
приміщення, тому що в актах лише
зазначено, що на момент обстеження
приміщення закрито, доступ орендарем
не забезпечений, працівники
відповідача в приміщенні відсутні, а
також в зазначених актах не вказаний
час, в який саме проводилося обстеження
приміщення, чи був про це повідомлений
відповідач, протягом якого часу
приміщення не використовувалося, при
цьому, в акті від 21.11.2013р. зазначено, що
технічний стан приміщення задовільний.
Також, господарський суд Одеської
області зазначив, що не приймає до
уваги посилання позивача на
невиконання відповідачем зобов'язання
щодо страхування об'єкту оренди,
оскільки в акті від 21.11.2013 р. комісією,
що проводила обстеження приміщення,
зазначено, що об'єкт оренди
застрахований до 05.11.2014 р. За таких
обставин, місцевий господарський суд
визнав, що позивачем не доведено
невиконання відповідачем умов
договору оренди нежитлового
приміщення від 07.08.2001р. № 3/3, а тому
позовні вимоги не підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Не погоджуючись із даним рішенням до
Одеського апеляційного господарського
суду звернувся департамент
комунальної власності Одеської
міської ради з апеляційною скаргою в
якій просить рішення господарського
суду Одеської області по справі №916/317/14
від 24.03.2014 р. скасувати та прийняти нове,
яким позовні вимоги департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради задовольнити у повному
обсязі, витрати по справі судового
збору покласти на відповідача. Свої
вимоги скаржник обґрунтовує тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права з підстав
викладених в апеляційній скарзі. Так,
апелянт зазначає, що суд першої
інстанції в порушення ст. 43 ГПК України
дійшов не правильного висновку щодо
неповідомлення відповідача, хоча до
матеріалів справи було долучено лист
департаменту комунальної власності
Одеської міської ради до відповідача
від 13.11.2013 р. №01-13/9132 (який було отримано
представником відповідача 19.11.2013 р., що
підтверджується повідомленням про
вручення, копія якого знаходиться в
матеріалах справи) яким орендаря було
повідомлено про необхідність
забезпечити доступ представникам
департаменту у нежитлове приміщення
першого поверху, розташоване за
адресою вул. Рішельєвська, 11 (вул.
Буніна, 18) 21 листопада 2013 р. в 11:00 для
його обстеження.

Окрім того, апелянт вказує, що суд
першої інстанції у своєму рішенні не
звернув увагу на доводи позивача щодо
невиконання умов п.10.1. договору оренди
№3/3 від 07.08.2001 р. яким зобов'язано
орендаря у 10-денний термін укласти
угоду з ЖЕО на території якого
розташоване приміщення на повернення
експлуатаційних витрат (ПЕВ), що є
обов'язковою умовою вищезазначеного
договору оренди.

Також, на думку апелянта, господарський
суд Одеської області не звернув увагу
на довідку із місцевої бази даних
суб'єктів підприємницької діяльності
від 30.01.2014 р. в якій зазначено, що в
місцевій базі даних суб'єктів
підприємницької діяльності сектору з
організації забезпечення та архівної
роботи реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції
інформація щодо реєстрації та
скасування (ліквідації) державної
реєстрації юридичної особи спілки
громадських об'єднань "СОГЛАСІЄ"
відсутня, що на думку скаржника є
доказом, що ніякої реєстраційної
діяльності відповідач не здійснював з
моменту створення місцевої бази даних
суб'єктів підприємницької діяльності,
що ще раз підтверджує не здійснення
відповідачем діяльності.

Скаржник в апеляційній скарзі
зазначає, що умовами п.7.3. договору
оренди №3/3 від 07.08.2001 р. встановлено, що
при тривалому, більш трьох місяців
невикористанні орендарем наданих йому
приміщень, договір підлягає розірванню
відповідно до чинного законодавства,
як вбачається з актів обстеження
об'єкту оренди від 17.09.2013 р., 28.10.2013 р.,
21.11.2013 р., що складені орендодавцем на
виконання договору оренди №3/3 від
07.08.2001 р., орендар не використовує об'єкт
оренди більше трьох місяців, у зв'язку з
чим апелянт вважає, що вказані підстави
є достатніми для розірвання договору
на підставі п.п. 7.3. договору.

14.05.2014 р. представником позивача було
надано до Одеського апеляційного
господарського суду клопотання про
залучення до матеріалів справи
додаткових документів, але колегією
суддів було задоволено.

28.05.2014 р. представником позивача було
надано до Одеського апеляційного
господарського суду лист
реєстраційної служби ГУЮ в Одеській
області, який було залучено до
матеріалів справи.

10.06.2014 р. від Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради до
Одеського апеляційного господарського
суду надійшли письмові пояснення, які
залучено до матеріалів справи.

Ухвалами Одеського апеляційного
господарського суду від 14.05.2014 р. та
28.05.2014 р. було відкладено розгляд справи
у зв'язку із нез'явленням у судове
засідання представника спілки
громадських об'єднань "СОГЛАСІЄ".

У судовому засідання представник
скаржника підтримав вимоги
апеляційної скарги та наполягав на їх
задоволенні.

У судові засідання від 14.05.2014 р., 28.05.2014
р., 11.06.2014 р. відповідач своїх
представників не направив, про поважні
причини неявки не повідомив та правами,
наданими ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України, не
скористався, хоча був належним чином
повідомлений про час, дату та місце
розгляду апеляційної скарги, про що
свідчать рекомендовані повідомлення
про вручення поштових відправлень від
12.05.2014 р. (а.с. 46), 20.05.2014 р. (а.с. 69).

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представників сторін,
перевіривши наявні матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради підлягає задоволенню
частково, а провадження у справі
припиненню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
07.08.2001р. між Представництвом по
управлінню комунальною власністю
Одеської міської ради ("Орендодавець")
та Спілкою громадських об'єднань
"СОГЛАСІЄ" ("Орендар") був укладений
договір оренди нежитлового приміщення
№ 3/3, згідно з яким Орендодавець
передає, а Орендар приймає в строкове
платне володіння та користування
приміщення першого поверху загальною
площею 150,9 кв. м за адресою м. Одеса, вул.
Буніна, 18, з метою розміщення офісу.

Пунктом 1.2. даного договору встановлено
строк його дії, а саме з 07.08.2001 р. до
06.08.2006 р.

Відповідно до п. 2.1.-2.2. вказаного
договору вступ Орендаря у володіння та
користування приміщенням настає
одночасно з підписанням сторонами
договору оренди та акту
прийому-передачі вказаного приміщення.
Передача приміщення в оренду не
спричиняє передачу Орендарю права
власності на це приміщення. Власником
орендованого приміщення залишається
міська Рада.

Згідно з 3.1. договору орендна плата
перераховується Орендодавцю
щомісячно, не пізніше 5 числа поточного
місяця, з урахуванням щомісячного
індексу інфляції відносно суми
орендної плати, визначеної за перший
місяць після укладання договору оренди
в розмірі 1 грн. в рік за все приміщення.

У пунктів 4.1., 4.7. вищевказаного договору
зазначено, що орендар зобов'язується
використовувати орендоване приміщення
у відповідності з його призначенням та
умовами цього договору, та нормами
пожежної безпеки; застрахувати
орендоване майно в порядку,
визначеному чинним законодавством.

Пунктом 7.3. договору передбачено, що
орендодавець має право виступати з
ініціативою щодо внесення змін у
договір оренди або його розірвання у
разі невикористання орендованого
приміщення на протязі 3-х місяців або
невиконання чи порушення умов цього
договору.

Відповідно до п. 8.1 договору за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань згідно з договором оренди
сторони несуть відповідальність,
передбачену законодавством України та
цим договором.

Згідно з п. 9.2, п. 9.3 договору зміна або
розірвання договору можуть мати місце
за погодженням сторін. Зміни та
доповнення, що вносяться до договору,
розглядаються сторонами протягом 20
днів. Одностороння відмова від
виконання договору та внесення змін не
допускається. Договір може бути
розірваний на вимогу однієї із сторін
за рішенням арбітражного суду у
випадках, передбачених чинним
законодавством.

Як вбачається із акту прийому-передачі
нежитлового приміщення від 07.08.2001 р.
Орендареві було передано приміщення,
загальною площею 150,9 кв.м.,
розташованого за адресою вул. Буніна, 18.

Додатковим погодженням до договору
оренди нежитлового приміщення №3/3 від
07 серпня 2001 р., який датується 21.04.2003 р.
та було укладено між Представництвом
по управлінню комунальною власністю
Одеської міської ради та Спілкою
громадських об'єднань "СОГЛАСІЄ" строку
дії договору оренди №3/3 від 07.08.2001 р.,
розташований за адресою вул..
Рішельєвська, 11, продовжено до 20 квітня
2035 р.

Пунктом 1 додаткового погодження від
27.06.2006 р. до договору оренди нежитлового
приміщення від 07.08.2001р. № 3/3 внесено
зміни до п. 1.1 зазначеного договору
оренди в частині адреси приміщення, а
саме на вул. Рішельєвська, 11, на
підставі листа "КП "ДЕЗ Жовтневий" від
26.04.2006 р.

Звертаючись із позовною заявою до суду
першої інстанції Департаментом
комунальної власності Одеської
міської ради, з посиланням на п.7.3.
договору, було зазначено, що Орендар не
використовує об'єкт оренди більше
трьох місяців, що підтверджується
Актами обстеження нежитлового
приміщення першого поверху, що
розташоване за адресою вул.
Рішельєвська, 11 (вул. Буніна,18) від 17.09.2013
р., 28.10.2013 р. та 21.11.2013 р.

Окрім того, позивач зазначив про те, що
умовами п. 10.1. Договору встановлено, що
Орендар у 10-денний термін має укласти
угоду з ЖЕО, на території якого
розташоване приміщення на повернення
експлуатаційних витрат (ПЕВ), проте
відповідачем дані умови виконані не
були.

Також, Департамент комунальної
власності Одеської міської ради в
позовній заяві вказав на те, що
відповідач не надав копії документів,
що засвідчують виконання зобов'язання
з поточного страхування об'єкта.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції відхилив дані посилання
позивача та відмовив йому у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Проте, колегія суддів Одеського
апеляційного господарського суду не
погоджується з таким висновком
місцевого господарського суду та
вважає, що рішення у даній справі
підлягає скасуванню з подальшим
припиненням провадження у справі, з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Цивільного кодексу
України цивільним законодавством
регулюються особисті немайнові та
майнові відносини (цивільні відносини),
засновані на юридичній рівності,
вільному волевиявленні, майновій
самостійності їх учасників. До
майнових відносин, заснованих на
адміністративному або іншому владному
підпорядкуванні однієї сторони другій
стороні, а також до податкових,
бюджетних відносин цивільне
законодавство не застосовується, якщо
інше не встановлено законом.

Стаття 2 Цивільного кодексу України
містить виключний перелік суб'єктів,
які є учасниками цивільних відносин,
так учасниками цивільних відносин є
фізичні особи та юридичні особи (далі -
особи). Учасниками цивільних відносин
є: держава Україна, Автономна
Республіка Крим, територіальні
громади, іноземні держави та інші
суб'єкти публічного права.

Згідно з ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням. У
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Статтею 21 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що сторонами в судовому
процесі - позивачами і відповідачами -
можуть бути підприємства та
організації, зазначені у статті 1 цього
Кодексу. Позивачами є підприємства та
організації, що подали позов або в
інтересах яких подано позов про захист
порушеного чи оспорюваного права або
охоронюваного законом інтересу.
Відповідачами є підприємства та
організації, яким пред'явлено позовну
вимогу.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
об'єднання громадян» (що втратив
чинність згідно із Законом України від
22 березня 2012 року №4572-VI), що діяв на
момент створення Спілки громадських
об'єднань "СОГЛАСІЄ" легалізація
(офіційне визнання) об'єднань громадян
є обов'язковою і здійснюється шляхом їх
реєстрації або повідомлення про
заснування. Діяльність об'єднань
громадян, які нелегалізовані або
примусово розпущені за рішенням суду, є
протизаконною. У випадку реєстрації
об'єднання громадян набуває статус
юридичної особи. Дані реєстрації
включаються до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців шляхом внесення
відповідного запису в порядку,
встановленому законом для державної
реєстрації юридичних осіб.

Згідно з статтею 12 Закону України «Про
громадські об'єднання» громадське
об'єднання, яке має намір здійснювати
діяльність зі статусом юридичної
особи, підлягає реєстрації в порядку,
визначеному Законом України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців", з
урахуванням особливостей,
установлених цим Законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців»
встановлено, що дія цього Закону
поширюється на державну реєстрацію
всіх юридичних осіб незалежно від
організаційно-правової форми, форми
власності та підпорядкування, а також
фізичних осіб - підприємців. Законом
можуть бути встановлені особливості
державної реєстрації об'єднань
громадян (у тому числі професійних
спілок, організацій роботодавців, їх
об'єднань), політичних партій,
державних органів та органів місцевого
самоврядування, асоціацій органів
місцевого самоврядування, банків,
торгово-промислових палат, фінансових
установ (у тому числі кредитних спілок),
бірж, а також інших установ та
організацій. Об'єднання громадян,
політичні партії, державні органи та
органи місцевого самоврядування,
асоціації органів місцевого
самоврядування, банки,
торгово-промислові палати, фінансові
установи (у тому числі кредитні спілки),
біржі, інші установи та організації,
для яких законом встановлені
особливості державної реєстрації,
набувають статусу юридичної особи лише
з моменту їх державної реєстрації у
порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 4 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» передбачено, що
державна реєстрація юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців -
засвідчення факту створення або
припинення юридичної особи,
засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

Згідно з ч. 3 ст. 25 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» за
відсутності підстав для відмови у
проведенні державної реєстрації
юридичної особи державний реєстратор
повинен внести до реєстраційної картки
на проведення державної реєстрації
юридичної особи ідентифікаційний код
відповідно до вимог Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України та внести до Єдиного
державного реєстру запис про
проведення державної реєстрації
юридичної особи на підставі відомостей
цієї реєстраційної картки.

Проте, у матеріалах справи міститься
довідка №08 (а.с. 60) про включення до
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України, що
містить інформацію стосовно Спілки
громадських об'єднань "СОГЛАСІЄ",
ідентифікаційний код 25964609, де у графі
«Ознаки особи» зазначено «Без права
юридичної особи».

Також, на а.с. 71 міститься лист
Реєстраційної служби ГУЮ в Одеській
області від 21.05.2014 р. №08.2-2246РС, який було
надано на запит Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради, та в якому зазначено про
те, що оскільки Союз громадських
організацій «СОГЛАСІЄ» легалізовано
шляхом повідомлення про заснування, то
він не має статусу юридичної особи.
Відповідно до відомостей, що містяться
у книзі обліку громадських організацій
адреса місцезнаходження центральних
статутних органів Союзу є м. Одеса,
пров. Старокінний, 2. Відомості щодо
набуття Союзом статусу юридичної особи
в матеріалах реєстраційної справи
даного громадського формування
відсутні.

До того ж, як вбачається із
спеціального витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с. 77)
ідентифікаційний код 25964609, що належить
Спілці громадських об'єднань "СОГЛАСІЄ"
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
записів не знайдено.

Не знайдено записів в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців й по
найменуванню юридичної особи Спілки
об'єднань громадян "СОГЛАСІЄ".

Колегія суддів Одеського апеляційного
господарського суду враховує позицію
Вищого господарського суду України
викладену у п. 5 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
07.04.2008 р. №01-8/211 «Про деякі питання
практики застосування норм Цивільного
та Господарського кодексів України»,
якою визначено, що згідно зі статтею 14
Закону України "Про об'єднання
громадян" легалізація (офіційне
визнання) об'єднань громадян
здійснюється шляхом їх реєстрації або
повідомлення про заснування, при цьому
об'єднання громадян, легалізовані
шляхом повідомлення про заснування, не
є юридичними особами. Такі об'єднання
громадян не наділені цивільною
правоздатністю, не є учасниками
цивільних відносин, а тому не можуть
набувати цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до статей 1, 21, 26, 27 ГПК
України об'єднання громадян, які не є
юридичними особами, не можуть бути
сторонами або третіми особами в
судовому процесі.

Отже, виходячи з вищевикладеного,
колегія суддів приходить до висновку,
що Спілка громадських об'єднань
"СОГЛАСІЄ" не має державної реєстрації
юридичної особи та не може бути
стороною цивільних або господарських
правовідносин, а тому не може бути
відповідачем у даній справі в
розумінні ст.ст. 1, 21 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року №18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» встановлено, що
перелік підстав припинення
провадження у справі (стаття 80 ГПК) та
залишення позову без розгляду (стаття 81
ГПК) є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає. Принципова
відмінність наслідків цих дій полягає
у тому, що у першому випадку повторне
звернення до господарського суду зі
спору між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав не
допускається, а у другому (після
усунення обставин, що зумовили
залишення позову без розгляду) позивач
має право знову звернутись до
господарського суду з тим же позовом у
загальному порядку. Приписи статей 80 і
81 ГПК застосовуються і в судах
апеляційної та касаційної інстанцій (в
останній - з урахуванням меж перегляду
справи в касаційній інстанції,
передбачених статтею 111 7 ГПК) щодо
розгляду відповідно апеляційних і
касаційних скарг. Припинення
провадження у справі - це форма
закінчення розгляду господарської
справи без прийняття судового рішення
у зв'язку з виявленням після порушення
провадження у справі обставин, з якими
закон пов'язує неможливість судового
розгляду справи.

Провадження у справі підлягає
припиненню з посиланням на пункт 1
частини першої статті 80 ГПК, якщо при
розгляді справи буде встановлено, що
справа зі спору непідвідомча
господарському суду (стаття 12 ГПК).

Згідно з ч.3 ст.103 ГПК України апеляційна
інстанція за результатами розгляду
апеляційної скарги має право скасувати
рішення повністю або частково і
припинити провадження у справі або
залишити позов без розгляду повністю
або частково.

За даних обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради підлягає
задоволенню частково, рішення
господарського суду Одеської області
від 24.03.2014 р. у даній справі скасуванню,
а провадження у справі припиненню.

Керуючись статтями 80, 99, 101- 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення господарського суду Одеської
області по справі №916/317/14 скасувати.

Провадження у справі №916/317/14 припинити.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 13.06.2014
р.

Головуючий суддя
Аленін О.Ю.

Суддя
Воронюк О.Л.

Суддя
Лашин В.В.