ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" червня 2014 р.Справа № 916/1502/14

За позовом: Чорноморського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Одеської області в
інтересах держави, в особі
Міністерства інфраструктури України, в
особі Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України", в особі Одеської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України"

До відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія"

про стягнення 135512,32 грн.

Суддя Д'яченко Т.Г.

Представники:

Від прокуратури: Гончарова А.М.,
посвідчення № 023095

Від Міністерства інфраструктури
України: не з'явився

Від ДП "Адміністрація морських портів
України": Каракай І.М., представник за
довіреністю

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Чорноморський прокурор з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Одеської області
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою в
інтересах держави, в особі
Міністерства інфраструктури України, в
особі Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України", в особі Одеської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України", у якій, з урахуванням уточнень
від 27.05.2014р., просить суд стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія" 133384,44
грн. основного боргу, пені у сумі 1774,78
грн. та 3% річних у сумі 353,10 грн.

Відповідачем письмового відзиву на
позовну заяву та витребуваних судом
документів не надано, відповідач свого
права на захист не використав, хоч і
повідомлявся про час та місце
проведення судових засідань належним
чином, шляхом надіслання ухвал суду на
юридичну адресу. З огляду на
вищевикладене, суд вважає можливим
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
прокуратури та позивача, суд встановив.

26 вересня 2013 року між Державним
підприємством "Адміністрація морських
портів України" (Адміністрація) та
Одеською обласною Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Українська Національна Стивідорна
Компанія" (Підприємство) укладено
договір № КД-18726, згідно умов якого
Адміністрацією було прийнято на себе
зобов'язання надати послуги по
представленню Підприємству права
користування частини інфраструктури
Адміністрації Одеського морського
порту (в частині доріг загального
користування з супутньою
інфраструктурою, окрім естокади порту)
з метою можливості забезпечення
Підприємством максимально ефективного
виробничого процесу.

З урахуванням положень п.п. 4.1, 4.2
Договору вартість послуг, що надаються
Адміністрацією, складає 16346,13 грн. без
урахування ПДВ; оплата послуг
Адміністрації за період, який складає
менше місяця, визначається як місячна
плата (визначена п. 4.1), поділена на
повну кількість днів у даному звітному
місяці та помножена на кількість днів
неповного місяця, у межах дії даного
договору.

У відповідності до п. 4.4 Договору,
сторонами договору було узгоджено, що
рахунки Адміністрації повинні бути
сплачені не пізніше 15-го числа кожного
місяця, наступного за звітним.

Відповідно до змісту п. 7.3 Договору,
умови договору підлягають
застосуванню до правовідносин сторін,
що виникли до його укладення, а саме з
13.06.2013р., дія договору поширювалась до
31.12.2013р. та підлягала автоматичному
продовженню, в разі відсутності за 10
днів до моменту закінчення строку
договору заяви однієї із сторін про
його припинення. Як вбачається з
обставин справи, дія договору була
автоматично продовжена в порядку п. 7.3
договору.

11 жовтня 2013 року між Державним
підприємством "Адміністрація морських
портів України" (Адміністрація) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія"
(Підприємство) було укладено додаткову
угоду №1 до договору № КД-18726 від
26.09.2013р., відповідно до умов якої, у
зв'язку з тим, що умови договору
застосовуються до правовідносин
сторін, що виникли до його укладення, а
саме з 13.06.2013р., сума платежів по
договору, що належать Адміністрації за
період з 13.06.2013р. по 30.09.2013р. у розмірі
70615,30 грн. (з урахуванням ПДВ) підлягають
сплаті Підприємством у строки,
передбачені договором для щомісячних
платежів, на протязі 6 місяців - з жовтня
2013р. по лютий 2014р. - 11769,22 грн., березень
2014р. - 11769,20 грн.

На виконання умов Договору № КД-18726 від
26.09.2013р., за період з 13.06.2013р. по 31.12.2013р.
Державним підприємством
"Адміністрація морських портів
України" було надано Державній
інспекції сільського господарства в
Одеській області передбачених умовами
договору послуг на загальну суму 25184,21
грн., що засвідчується залученими до
матеріалів справи копіями актів
здачі-приймання робіт(надання послуг),
рахунками на сплату заборгованості,
докази отримання яких наявні у
матеріалах справи. Відповідно до даних
розрахунку позивача, відповідачем із
простроченням було частково погашено
наявну заборгованість, сплачено
позивачу 9493,35 грн.

За період з грудня 2013 року по квітень 2014
року, а також за період фактично
наданих послуг з 13.06.2013р. по 30.09.2013р.,
визначених додатковою угодою №1,
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія" було
спожито послуг на суму 168692,08 грн., що
підтверджується залученими до
матеріалів справи копіями актів
здачі-приймання робіт (наданих послуг),
підписаних представниками
Підприємства, даними рахунків на
сплату вартості спожитих слуг за
період з 13.06.2013р. по 30.09.2013р. №530050 від
07.10.2013р. на суму 70615,28 грн. (дата
отримання 11.10.2013р.), за грудень 2013р. №
530079 від 31.12.2013р. на суму 19615,36 грн. (дата
отримання 31.12.2013р.), за січень 2014р. № 530007
від 04.02.2014р. на суму 19615,36 грн. (дата
отримання 06.02.2014р.), за лютий 2014р. № 530016
від 05.03.2014р. на суму 19615,36 грн. (дата
отримання 07.03.2014р.), за березень 2014р. №
530024 від 03.04.2014р. на суму 19615,36 грн. (дата
отримання 03.04.2014р.), за квітень 2014р. №
530033 від 05.05.2014р. на суму 19615,36 грн. (дата
отримання 06.05.2014р.), а також даними
розрахунків позивача. Як вбачається з
пояснень представника прокуратури,
вартість спожитих послуг за період з
13.06.2013р. по 30.09.2013р., згідно рахунку №530050
від 07.10.2013р. відповідачем сплачено
частково, на суму 35307,64 грн., решта
заборгованості за період з грудня 2013р.
по квітень 2014р. відповідачем не
сплачувалась, в результаті чого за
відповідачем рахується несплачена
основна заборгованість у сумі 133384,44
грн.

Відповідно до п. 5.3 Договору в разі
несвоєчасної оплати платежів
Підприємство зобов'язане сплатити
Адміністрації пеню із розрахунку
подвійної облікової ставки НБУ, діючої
у період, за який сплачується пеня, від
несвоєчасно сплаченої суми за кожен
день прострочення платежу.

У зв'язку з простроченням сплати
платежів за договором, позивачем
здійснено розрахунок пені та 3% річних.
Так, відповідно до даних такого
розрахунку за відповідачем рахується
основна заборгованість у розмірі 133384,44
грн., пеня у сумі 1774,78 грн. (розрахована
за кожен з несплачених періодичних
платежів та станом на 31.03.2014р.) та 3%
річних у сумі 353,10 грн. (розраховані
станом на 31.03.2014р.).

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням прийнятих на себе
договірних зобов'язань відповідачем та
направлені на стягнення з відповідача
суми боргу у розмірі 135512,32 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
прокуратури та позивача,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, дійшов наступних
висновків.

Статтею 193 Господарського Кодексу
України та статтею 526 Цивільного
Кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов`язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов`язань не
допускається, крім випадків,
передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК
України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного
Кодексу України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Дослідивши обставини спору, судом було
встановлено факт неналежного
виконання Товариством з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія"
прийнятих на себе зобов'язань за
умовами договору № КД-18726 від 26.09.2013р.

Приймаючи до уваги те, що позовні
вимоги Чорноморського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Одеської області в
інтересах держави, в особі
Міністерства інфраструктури України, в
особі Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України", в особі Одеської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" про стягнення основної
заборгованості в розмірі 133384,44 грн.
підтверджуються наявними в матеріалах
справи доказами, не спростовані
відповідачем, суд вважає їх
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського
Кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов`язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов`язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов`язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 230 Господарського
Кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені,
наведеної в листі Національного банку
України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на
виконання Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", сума
простроченого платежу помножена на
розмір пені за кожен день прострочення
у відсотках, розділена на сто та
помножена на кількість днів
прострочення платежу буде дорівнювати
сумі пені за прострочення платежу.

Відповідно до п. 5.3 Договору в разі
несвоєчасної оплати платежів
Підприємство зобов'язане сплатити
Адміністрації пеню із розрахунку
подвійної облікової ставки НБУ, діючої
у період, за який сплачується пеня, від
несвоєчасно сплаченої суми за кожен
день прострочення платежу.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача
щодо сплати Відповідачем пені у сумі
1774,78грн. (розрахованої за кожен з
несплачених періодичних платежів та
станом на 31.03.2014р.) та 3% річних у сумі 353,10
грн. (розрахованих станом на 31.03.2014р.),
вважає його вірним, а вимоги про їх
стягнення правомірними.

Приймаючи до уваги те, що позовні
вимоги Чорноморського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Одеської області в
інтересах держави, в особі
Міністерства інфраструктури України, в
особі Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України", в особі Одеської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" підтверджуються наявними в
матеріалах справи доказами, суд вважає
їх обґрунтованими такими, що
підлягають задоволенню зі стягненням з
відповідача 133384,44 грн. основного боргу,
пені у сумі 1774,78 грн. та 3% річних у сумі
353,10 грн.

Також на підставі ст. ст. 44, 49 ГПК
України на відповідача покладаються
витрати по сплаті судового збору в сумі
2710,24грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія" (65026,
м. Одеса, Митна площа, 1; код 31846804; р/р
1 у ПАТ „Марфін Банк", МФО 328168) на
користь Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (код 38727770) в особі
відокремленого структурного
підрозділу Одеської філії Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" (Адміністрація
Одеського морського порту) (65026, м.
Одеса, Митна площа, 1, р/р 260001517 в ПАТ ПУМБ
м. Донецька, МФО 334851) 133384 (сто тридцять
три тисячі триста вісімдесят чотири)
грн. 44 коп. основного боргу, 1774 (тисяча
сімсот сімдесят чотири) грн. 78 коп. пені,
353 (триста п'ятдесят три) грн. 10 коп. 3%
річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія" (65026,
м. Одеса, Митна площа, 1; код 31846804; р/р
1 у ПАТ „Марфін Банк", МФО 328168) на
користь Державного бюджету України (р/р
3008, одержувач ГУДКС України в
Одеській області, , банк
одержувача ГУДКС України в Одеській
області, МФО 828011, код бюджетної
класифікації 22030001, код ЄДРПОУ
господарського суду Одеської області
03499997) 2710 (дві тисячі сімсот десять) грн.
24 коп. судового збору.

Повний текст рішення складено 11.06.2014
року.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
Д'яченко Т.Г.