ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р.
Справа № 922/1625/13

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Пелипенко Н.М., суддя Россолов В.В.
, суддя Тихий П.В.

при секретарі Пляс Л.Ф.,

прокурор - не з'явився;

за участю представників:

позивача - Бабич О.Є. (довіреність
№08-11/6000/2-13 від 30.12.2013 року);

відповідача - Чорний Н.Я. (довіреність
б/н від 22.04.2014 року);

третьої особи - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача,
Харківської міської ради, (вх. №1053Х/1-43)
на рішення господарського суду
Харківської області від 31 березня 2014
року у справі № 922/1625/13

за позовом Першого заступника
прокурора м.Харкова в інтересах
держави в особі Харківської міської
ради, м.Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Департамент земельних
відносин Харківської міської ради, м.
Харків

до Приватного акціонерного товариства
"Харківтрансбуд", м.Харків

про стягнення 717721,80 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2013 року Перший заступник
прокурора м. Харкова в інтересах
держави в особі Харківської міської
ради звернувся до господарського суду
Харківської області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
"Харківтрансбуд", в якому просив суд
стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Харківтрансбуд" на користь
Харківської міської ради 717721,80 грн.
збитків за безпідставне користування
земельною ділянкою у період з 18.06.2011
року по 22.06.2012 року.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 13.06.2013 року,
залишеним без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 20.08.2013 р. у
справі № 922/1625/13 позов задоволено
повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України у справі від 20.11.2013 року
касаційна скарга Приватного
акціонерного товариства
"Харківтрансбуд" була задоволена
частково, рішення господарського суду
Харківської області від 13.06.2013 р. та
постанова Харківського апеляційного
господарського суду від 20.08.2013 р. у
справі № 922/1625/13 скасовані. Справу
направлено на новий розгляд до
господарського суду Харківської
області.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 31.03.2014 року у
справі № 922/1625/13 (колегія судді у складі:
головуючий суддя Доленчук Д.О., суддя
Денисюк Т.С., суддя Шарко Л.В.) в позові
відмовлено повністю.

Позивач, Харківська міська рада, з
рішенням господарського суду першої
інстанції не погодився, звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій посилається на
порушення місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права. Просить рішення
господарського суду Харківської
області від 31.03.2014 року у справі №
922/1625/13 скасувати та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 23.04.2014 року
апеляційну скаргу позивача прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 20.05.2014 року.

Розпорядженням В.о. голови
Харківського апеляційного
господарського суду від 19.05.2014 року у
зв'язку з відпусткою судді Івакіної В.О.
для розгляду даної справи сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Пелипенко Н.М., суддя Россолов
В.В., суддя Тихий П.В.

20.05.2014 року представник відповідача
надав заперечення на апеляційну скаргу
позивача (вх.№ 3957), в яких вважає
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, просить рішення
господарського суду Харківської
області від 31.03.2014 року у справі №
922/1625/13 залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 20.05.2014 року
розгляд справи було відкладено на
10.06.2014 року.

В судове засідання 10.06.2014 року з'явились
прокурор, представник позивача та
відповідача. Представник третьої особи
в судове засідання не з'явився, про
причини неявки не повідомив. Про час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, про що свідчить
відмітка на повідомленні про вручення
поштового відправлення (т.3 а.с.137).

Представник позивача підтримує свою
апеляційну скаргу та не згоден з
рішенням місцевого господарського
суду, вважає його таким, що прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення місцевого
господарського суду та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Прокурор зазначив, що не підтримує
апеляційну скаргу позивача, рішення
господарського суду першої інстанції,
вважає законним та обґрунтованим,
просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу позивача - без
задоволення.

Представник відповідача заперечує
проти апеляційної скарги, просить
рішення господарського суду першої
інстанції залишити без змін,
апеляційну скаргу позивача - без
задоволення

В судовому засіданні 10.06.2014 року
оголошено перерву до 12.06.2014 року.

Після перерви з'явились представники
позивача та відповідача. Прокурор не
з'явився.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
позивача, заслухавши присутніх в
судовому засіданні представників
сторін, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи,
відповідність їх наданим доказам, та
розглянувши справу у відповідності до
вимог статті 101 ГПК України, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, зважаючи на наступне.

Як встановлено господарськими судами
та вбачається з довідки Комунального
підприємства "Харківське міське бюро
технічної інвентаризації" від 15 жовтня
2012 року № 8810 Приватному акціонерному
товариству "Харківтрансбуд" на
підставі договору купівлі-продажу від
26 грудня 1995 року належить право
власності на нежитлові будівлі літ. "Р-1"
площею 206 кв.м., літ. "Т-1" площею 31 кв.м.,
літ. "П-1" площею 6139,4 кв.м., літ. "У-1" площею
382,3 кв.м., літ. "С-1" площею 9,2 кв.м., по вул.
Сохора, 1 у м. Харків (т.1 а.с.32).

З матеріалів справи також вбачається,
що Рішенням 8 сесії 6 скликання
Харківської міської ради № 339/11 від
06.07.2011 року ПАТ "ХАРКІВТРАНСБУД"
затверджено матеріали вибору місця
розташування земельної ділянки площею
орієнтовно 2,2000 га по вул.Сохора,1
(Червонозаводський район) для
експлуатації та обслуговування
будівель літ. "Р-1", літ. "Т-1", літ. "П-1", літ.
"У-1", літ. "С-1" (виробничі, допоміжні та
підсобні нежитлові будівлі). (т.1 а.с.46-48).

Рішенням 16 сесії 6 скликання
Харківської міської ради № 757/12 від
22.06.2012 року ПАТ "ХАРКІВТРАНСБУД"
затверджено проект відведення
земельної ділянки та надано в оренду
строком до 01.06.2017 року земельну ділянку
площею 2,2558 га за рахунок земель
промисловості по вул. Сохора,1 у
Червонозаводському районі
(кадастровий номер :10:004:0005) для
експлуатації та обслуговування
нежитлових будівель літ. "Р-1", літ. "Т-1",
літ. "П-1", літ. "У-1", літ. "С-1" (виробничі,
допоміжні та підсобні нежитлові
будівлі). У п.6 вказаного рішення
зазначено, що особам, яким земельні
ділянки надані в оренду, не пізніше ніж
у місячний термін з дня прийняття цього
рішення необхідно звернутися до
управління земельних відносин
департаменту містобудування,
архітектури та земельних відносин
Харківської міської ради для
оформлення договорів оренди землі; у 4-х
місячний термін з дні прийняття цього
рішення оформити договори оренди
землі. Відповідно до п.9.1 вказаного
рішення приступати до використання
земельної ділянки до встановлення її
меж в натурі (на місцевості), одержання
документа, що посвідчує право на неї, та
державної реєстрації забороняється (т.1
а.с.43-45).

12.10.2012 року Управлінням земельних
відносин Харківської міської ради
проведено обстеження визначення меж,
площі та конфігурації земельної
ділянки по вул. Сохора, 1 у м. Харкові за
результатами якої складено Акт
обстеження № 3310/12. (т.1 а.с.16-20).

З Акту вбачається, що загальна площа
земельної ділянки по вул..Сохора,1 у
м.Харкові, яка знаходиться у
користуванні ПАТ "ХАРКІВТРАНСБУД"
складає 2,1913 га та використовується ПАТ
"Харківтрансбуд" для експлуатації та
обслуговування нежитлових будівель
(виробничі, складські, адміністративні,
підсобні та допоміжні). Частина
приміщень не використовується. На
земельній ділянці влаштовано
виробництво металоконструкцій,
пластикових вікон. Право користування
вищезазначеною земельною ділянкою ПАТ
"ХАРКІВТРАНСБУД" не оформлено, що є
порушенням положень ст.ст.125, 126
Земельного кодексу України.

Відповідно до розрахунку розміру
збитків за використання відповідачем
земельної ділянки по вул. Сохора, 1 у м.
Харкові загальною площею 2,1913 га. для
експлуатації та обслуговування
виробничих, допоміжних та підсобних
нежитлових будівель (землі
промисловості) збитки нараховані за
період з 18 червня 2011 року по 22 червня 2012
року (т.1 а.с. 23).

На запит Відділу економічного
регулювання земельних відносин та
ринку землі 15.10.2012 року, Відділ
організації землеустрою та обліку
земель Виконавчого комітету
харківської міської ради повідомив, що
станом на 12.10.2012 року договір оренди
земельної ділянки з ПАТ
"Харківтрансбуд" не оформлено, на
оформленні у відділі не перебуває,
листування з цього питання у відділі
відсутнє (т.1 а.с.30).

З матеріалів справи також вбачається,
що на звернення Департаменту
містобудування, архітектури та
земельних відносин, Основ'янська
міжрайонна ДПІ м.Харкова 15.10.2012 року
листом за № 3626/9/15-214 повідомило, що ПАТ
"Харківтрансбуд" знаходиться на обліку
в Основ'янській МДПІ як платник
земельного податку (т.1 а.с.28).

17 жовтня 2012 року комісією, що діє на
підставі рішення виконавчого комітету
Харківської міської ради від 05.11.2008
року №717 (із змінами згідно рішення
виконавчого комітету Харківської
міської ради від 20.06.2012 року №379)
складено Акт № 279, яким визнано
неодержаний Харківською міською радою
дохід в сумі 717721,80 грн. збитків, які
нанесені ПАТ "Харківтрансбуд" міській
раді за використання земельної ділянки
за адресою: м.Харків, вул. Сохора,1 без
оформлення документів, що посвідчують
право на земельну ділянку відповідно
до закону (т.1а.с.22).

З матеріалів справи вбачається, що
Листом № 11934/0/84-12 від 12.10.2012 року
Управління земельних відносин
виконавчого комітету Департаменту
містобудування та земельних відносин
Харківської міської ради запросило
відповідача на засідання комісії для
визначення збитків власникам землі та
землекористувачам, яке відбулося 17.06.2012
року. Як свідчить список поштових
відправлень наявний в матеріалах
справи, лист був відправлений 12.10.2012
року (т.1а.с.50,51).

17 жовтня 2012 року Рішенням Харківської
міської ради № 641 затверджено Акт № 279
від 17.10.2012 року про визначення збитків
(т.1а.с.15).

В той же час, з матеріалів справи
вбачається, що позивачем заявлена до
стягнення сума збитків за безпідставне
користування земельною ділянкою
визначена за період з 18.06.2011 р. по 22.06.2012
р., тобто до спливу строку
встановленого рішенням ради для
укладання договору.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
Акт обстеження визначення меж, площі та
конфігурації земельної ділянки по вул.
Сохора, 1 у м. Харкові був складений
12.10.2012 р. та в ньому було зазначено про
те, що частина приміщень, які
знаходяться на земельній ділянці не
використовуються. Отже, цей факт
впливає на розмір земельної ділянки, що
безпідставно використовується
відповідачем, та на розмір збитків.
Однак, даний факт не був врахований при
складенні розрахунку розміру збитків у
розмірі 717721,80 грн.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що згідно розрахунку
сума збитків у розмірі 717721,80 грн. була
визначена за період з 18.06.2011 р. по 22.06.2012
р., тобто до складання Акту обстеження,
та до закінчення строку, встановленого
в рішенні Харківської міської ради для
оформлення документу, та що наданий до
суду розрахунок був складений всупереч
приписів пункту 5.2. Порядку визначення
та відшкодування Харківській міській
раді збитків, заподіяних внаслідок
невикористання земельних ділянок,
самовільного зайняття земельних
ділянок та використання земельних
ділянок з порушення законодавства про
плату за землю, затвердженого рішенням
Харківської міської ради від 24.06.2009
року № 130/09 щодо визначення збитків
після закінчення строку, встановленого
в рішенні Харківської міської ради для
оформлення документу, що підтверджує
право користування земельною ділянкою.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що розрахунок збитків у
розмірі 717721,80 грн. за період з 18.06.2011 р.
по 22.06.2012 р. не може бути належним
доказом по справі.

Крім того, Вищий господарський суд
України у постанові від 20.11.2013 р. по
справі зазначив, що під час нового
розгляду справи необхідно з'ясувати,
які заходи щодо одержання доходів у
вигляді орендної плати вживалися
позивачем, а також заходи, спрямовані
на уникнення збитків, зокрема, які
обставини вказують, що позивач
звертався з вимогою виконати рішення
та укласти договір оренди земельної
ділянки, а в разі ухилення відповідача -
з вимогою про спонукання до укладення
договору оренди або про звільнення
земельної ділянки, що зайнята без
правовстановлюючих документів чи
вирішувала питання про скасування
свого рішення, яке не виконано.

Стаття 156 Земельного кодексу України,
яка визначає підстави відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам, містить вичерпний
перелік таких підстав, серед яких : а)
вилучення (викупу)
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для потреб, не
пов'язаних із сільськогосподарським і
лісогосподарським виробництвом; б)
тимчасового зайняття
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для інших видів
використання; в) встановлення обмежень
щодо використання земельних ділянок; г)
погіршення якості ґрунтового покриву
та інших корисних властивостей
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників; ґ) приведення
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників у непридатний для
використання стан; д) неодержання
доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

Згідно зі статтею 157 Земельного кодексу
України відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
здійснюють громадяни та юридичні
особи, які використовують земельні
ділянки, а також громадяни та юридичні
особи, діяльність яких обмежує права
власників і землекористувачів. Порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до пункту 3 Порядку
визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19.04.1993 № 284,
відшкодуванню підлягають: вартість
житлових будинків, виробничих та інших
будівель і споруд, включаючи
незавершене будівництво; вартість
плодоягідних та інших багаторічних
насаджень; вартість лісових і
дерево-чагарникових насаджень;
вартість водних джерел (колодязів,
ставків, водоймищ, свердловин тощо),
зрошувальних і осушувальних систем,
протиерозійних і протиселевих споруд;
понесені витрати на поліпшення якості
земель за період використання
земельних ділянок з урахуванням
економічних показників, на незавершене
сільськогосподарське виробництво
(оранка, внесення добрив, посів, інші
види робіт), на розвідувальні та
проектні роботи; інші збитки власників
землі і землекористувачів, у тому числі
орендарів, включаючи і неодержані
доходи, якщо вони обґрунтовані.

З наведених норм вбачається, що
предметом правового регулювання норм
статей 156, 157 Земельного кодексу України
та Порядку визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19.04.1993 № 284, є відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам,
заподіяних внаслідок законного
вилучення земельних ділянок на користь
інших осіб, їх тимчасового зайняття
такими користувачами та обумовленого
цим неодержання власником (позивачем)
доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

Пункт "д" частини 1 статті 156 Земельного
кодексу України встановлює, що
власникам землі та землекористувачам
відшкодовуються збитки, заподіяні
внаслідок неодержання доходів за час
тимчасового невикористання земельної
ділянки.

Збитки відшкодовуються особою, яка
вчинила неправомірні дії щодо
відповідних земельних ділянок, у
випадках, встановлених Главою 24 ЗК
України, та за процедурою, передбаченою
Порядком № 284.

Відповідно до частини 4 статті 623
Цивільного кодексу України при
визначенні неодержаних доходів
(упущеної вигоди) враховуються заходи,
вжиті кредитором щодо їх одержання.

Вимога про відшкодування збитків у
вигляді неодержаних доходів (упущеної
вигоди) покладає на кредитора обов'язок
довести, що ці доходи (вигода) не є
абстрактними, а дійсно були б ним
отримані в разі належного виконання
боржником своїх обов'язків. При
визначенні реальності неодержаних
доходів мають враховуватися заходи,
вжиті кредитором для їх одержання. У
вигляді упущеної вигоди
відшкодовуються ті збитки, які могли б
бути реально отримані при належному
виконанні зобов'язання.

Проте позивачем не надано до
матеріалів справи жодних доказів на
підтвердження можливості одержання
суми у розмірі 717721,80 грн. у зв'язку з чим
колегія суддів вважає, що
господарський суд дійшов вірного
висновку, що позивачем не вживалися
заходи щодо одержання доходів у
вигляді орендної плати, як і заходи
спрямовані на уникнення збитків,
зокрема такі як звернення з вимогою до
відповідача про виконання рішення та
укладення договору оренди земельної
ділянки, а в разі ухилення відповідача -
з вимогою про спонукання до укладення
договору оренди або про звільнення
земельної ділянки, що зайнята без
правовстановлюючих документів. Також
позивачем не вирішувалось питання про
скасування свого рішення, яке не
виконано.

Частиною 3 статті 386 Цивільного кодексу
України передбачено, що власник, права
якого порушені, має право на
відшкодування завданої йому майнової
та моральної шкоди.

В силу приписів ст. 22 Цивільного
кодексу України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Частиною 2 ст. 224 Господарського кодексу
України встановлено, що під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Відповідно частин 1, 2 статті 1166
Цивільного кодексу України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 3.8. Постанови Пленуму
ВГСУ від 17 травня 2011 року № 6 "Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин" вирішуючи спори за позовами
органів державної влади або місцевого
самоврядування про стягнення з особи,
яка набула у власність житловий
будинок, будівлю або споруду і не
переоформила право користування
земельною ділянкою, збитків у вигляді
упущеної вигоди (зокрема у розмірі
неодержаної плати за оренду земельної
ділянки), господарські суди повинні
брати до уваги положення статті 22 ЦК
України та частини другої статті 224 ГК
України. Для застосування такого
заходу відповідальності слід
встановлювати наявність у діях
відповідача усіх чотирьох елементів
складу цивільного правопорушення
(протиправної поведінки, збитків,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою та збитками і вини).

Отже, для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення збитків
необхідною є наявність усіх елементів
складу цивільного правопорушення, а
саме: протиправної поведінки, збитків,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками, вини.
За відсутності хоча б одного із цих
елементів цивільно-правова
відповідальність не настає.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність
правових підстав для стягнення з
відповідача суми збитків у розмірі 717721,
80 грн. у зв'язку з відсутністю факту
заподіяння збитків відповідачем
позивачу у розмірі 717721,80 грн., наявністю
його вини та причинного зв'язку між
протиправною поведінкою відповідача
та заподіяними збитками, та
доведеністю розміру збитків.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
позивача є необґрунтованою,
безпідставною і підлягає залишенню без
задоволення, оскільки, з огляду на
вищезазначене, позивач не довів ті
обставини, на які він посилався в
апеляційній скарзі, як на підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції, тоді як господарським судом
першої інстанції в повній мірі
з'ясовані та правильно оцінені
обставини у справі та ухвалене ним
рішення є обґрунтованим, у зв'язку з чим
підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1
статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 31 березня 2014
року у справі №922/1625/13 залишити без
змін.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України через
Харківський апеляційний господарський
суд.

Повний текст постанови складено 16.06.2014
р.

Головуючий суддя
Пелипенко Н.М.

Суддя
Россолов В.В.

Суддя
Тихий П.В.