ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2014 р.
Справа № 914/1836/14

За позовом: Державного підприємства
"Спеціалізована державна експертна
організація - Центральна служба
Української державної будівельної
експертизи", м. Київ

до відповідача: Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради, м. Львів

про стягнення 56 399 грн. 58 коп.

Суддя Морозюк А.Я.

при секретарі Чопко К.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Гетіков В.М.-представник

від відповідача: Синьовський
Б.В.-головний спеціаліст

Права і обов'язки передбачені ст.ст.20, 22
ГПК України роз'яснено. Заяв про відвід
судді не подавалось.

Позов заявлено Державним
підприємством "Спеціалізована
державна експертна організація -
Центральна служба Української
державної будівельної експертизи", м.
Київ до відповідача: Департаменту
житлового господарства та
інфраструктури Львівської міської
ради, м. Львів про стягнення 56 399 грн. 58
коп., з яких 49 132,13 грн.-основного боргу,
678,43 грн.- 3% річних, 3 414,95 грн.
-інфляційних нарахувань, 3 174,07 грн.-пені.

Ухвалою суду від 28.05.2014р. порушено
провадження у справі та призначено
справу до розгляду в засіданні на
12.06.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, наведених у позовній заяві,
просив позов задоволити. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на укладений між сторонами
договір від 23.07.2013 року № 00-0861-13/І3 на
виконання експертизи проекту
будівництва, за яким у відповідача
рахується заборгованість перед
позивачем за виконані роботи в розмірі
49 132,13 грн. Також відповідачу нараховано
678,43 грн.- 3% річних, 3 414,95 грн.
-інфляційних нарахувань, 3 174,07 грн.-пені.

Відповідач вимог ухвали суду не
виконав, письмового пояснення по суті
позовних вимог суду не надав. В
судовому засіданні представник
відповідача в усних поясненнях проти
наявності основного боргу в сумі 49 132,13
грн. не заперечив, проте заперечив
проти стягнення 3% річних, інфляційних
нарахувань та пені, оскільки
казначейство не оплатило суму
основного боргу, на яку було подане до
казначейства платіжне доручення
відповідачем, і це на думку
представника відповідача слід
розглядати як форс-мажорну обставину.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши і оцінивши наявні у
справі докази, суд встановив наступне.

23.07.2013р. між позивачем(виконавцем) та
відповідачем(замовником) укладено
договір №00-0861-13/ІЗ на виконання
експертизи проекту будівництва,
відповідно до п. 1.1 якого відповідач
доручив позивачу провести експертизу
проекту будівництва щодо дотримання
вимог до міцності, надійності та
довговічності будинків і споруд, їх
експлуатаційної безпеки та
інженерного забазпечення, санітарного
та епідеміологічного благополуччя
населення, екології, пожежної безпеки,
техногенної безпеки, охорони праці, а
також кошторисної частини. Назва
проекту будівництва „Комплексний
проект з рекультивації полугону".

Вартість вказаних робіт визначена в
п.2.2 договору та становить 49 132,13грн. з
ПДВ.

У п. 2.4. договору сторони узгодили, що
відповідач у строк не більше п"яти
календарних днів з дня підписання акта
приймання-передачі виконаних робіт
зобов"язується відповідно до цього
акту здійснити на користь позивача
оплату у розмірі 100% вартості виконаних
робіт за договором.

Позивачем свої зобов"язання за
договором виконано належним чином в
повному обсязі, що підтверджується
актом приймання - передачі робіт від
21.11.2013 р., який підписаний
уповноваженими представниками та
скріплений печатками підприємств.
Однак, відповідач виконані роботи не
оплатив.

В порядку досудового врегулювання
спору, 11.01.2014 р. позивач звернувся до
відповідача із претензією про сплату
боргу. У відповіді на вказану
претензію, відповідач зазначив, що
платіжне доручення від 03.12.2013р. для
оплати вартості робіт в сумі 49 132,13 грн.
передано в Держказначейство у
Львівській області. Проте, з незалежних
від відповідача причин проплату не
було здійснено.

Спір виник внаслідок того, що
відповідач не виконав договірних
зобов'язань щодо своєчасної сплати ДП
"Спеціалізована державна експертна
організація - Центральна служба
Української державної будівельної
експертизи" заборгованості в сумі 49
132,13грн. основного боргу.

Крім того, позивач просив стягнути 3 174,07
грн. пені, відповідно до п. 6.2 договору,
та керуючись ст. 625 ЦК України нарахував
678,43 грн. 3% річних та 3 414,95 грн.
інфляційних нарахувань.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи,
сторони уклали договір №00-0861-13/ІЗ на
виконання експертизи проекту
будівництва від 23.07.2013 р., у зв'язку з чим
набули взаємних прав і обов'язків.

Відповідно до положень ст.526 Цивільного
кодексу України та ст.193 Господарського
кодексу України зобов"язання повинні
виконуватися належним чином згідно
умов договору та актів цивільного
законодавства, а при відсутності таких
вказівок - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Аналогічні положення зазначені в ст. 193
Господарського кодексу України.

У статті 610 Цивільного кодексу України
зазначається, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Частиною 1 статті
612 Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Позивач відповідно до п.3.2.1 договору
зобов"язувався провести експертизу
проекту будівництва, а замовник згідно
з п.3.1.3. договору - прийняти та оплатити
роботи в порядку та строки, передбачені
даним договором.

Згідно із матеріалами справи, жодних
зауважень зі сторони відповідача в
акті прийому - передачі робіт від
21.11.2013р. не зазначено. Відтак,
відповідач підписуючи вказаний акт
погодився з об"ємом та вартістю робіт
виконаних позивачем.

Отже, відповідач своїх зобов'язань за
Договором не виконав, чим порушив
вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою
передбачено, що кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони.

Заперечення представника відповідача
про відсутність вини з боку
Департаменту житлового господарства
та інфраструктури Львівської міської
ради щодо несвоєчасної сплати судом до
уваги не приймаються, оскільки не
проведення Головним управлінням
Державної казначейської служби
України у Львівській області платежів
за платіжним дорученням №1407 від 03.12.2013
р. не звільняє відповідача від
виконання зобов'язань щодо оплати
виконаних позивачем робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного
кодексу України юридична особа
самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями.

Відповідач як юридична особа
самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями за договором №00-0861-13/ІЗ
на виконання експертизи проекту
будівництва від 23.07.2013 р., і така
відповідальність не може ставитися у
залежність від дій чи бездіяльності
будь-яких третіх осіб, в тому числі
Державного казначейства України
(Аналогічної позиції дотримується
Верховний суд України в постанові від
26.12.2011р. у справі № 3-138гс11).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що в судовому засіданні позивачем
доведено факт неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за Договором
№00-0861-13/ІЗ на виконання експертизи
проекту будівництва від 23.07.2013р. А
заперечень щодо належного, якісного,
своєчасного виконання робіт
відповідач суду не надав.

Перевіривши поданий позивачем
розрахунок, підстави та правильність
нарахування інфляційних нарахувань та
3% річних, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України, за якою
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом, суд встановив,
що позивач правомірно просить
стягнути з відповідача 678,43 грн. 3%
річних та 3 414,95 грн. інфляційних
нарахувань.

Розглянувши вимогу позивача про
стягнення з відповідача 3 174,07грн. пені,
у відповідності до умов п.6.2. договору
та положень ст.ст.1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
перевіривши поданий розрахунок, суд
прийшов до висновку задоволити таку
вимогу повністю.

Таким чином, дослідивши матеріали
справи та оцінивши представлені
докази, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, документально
підтвердженими і такими, що підлягають
задоволенню повністю.

Оскільки спір виник з вини відповідача,
судовий збір покладається на нього.

Виходячи із вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 11, 525, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 193, 229,
230, 231, 343 ГК України, ст.ст.33, 34, 43, 49, 82-85
ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради (79008, м. Львів,
пл. Ринок, 1, ідентифікаційний код 34814670)
на користь Державного підприємства
"Спеціалізована державна експертна
організація - Центральна служба
Української державної будівельної
експертизи" (01133, м. Київ, бульвар Л.
Українки, 26, ідентифікаційний код 35691621)
49 132 грн. 13 коп. - основного боргу, 678 грн.
43 коп. - 3% річних, 3 414 грн. 95 коп. -
інфляційних нарахувань, 3 174 грн. 07 коп. -
пені та 1 827 грн. 00 коп.- судового збору.

3. Наказ видати відповідно до вимог ст.116
ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 17.06.2014р.

Суддя
Морозюк А.Я.