КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2014 р. Справа№ 911/4744/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Авдеєва П.В.

Яковлєва М.Л.

за участю представників:

від прокуратури: Коптюк О.А.
посвідчення - №017484 від 05.06.13

від позивача: не з'явився.

від відповідача: не з'явився.

від третьої особи: Косинська О.М. -
представник

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги: Заступника прокурора Київської
області в інтересах держави в особі
Інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю у місті Києві на
рішення Господарського суду Київської
області від 31.12.2013 року у справі №
911/4744/13 (Суддя: Кошик А.Ю.)

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору Інспекція
державного архітектурно - будівельного
контролю у м. Києві

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернувся до Господарського суду
Київської області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про
визнання права власності.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 31.12.2013 року у
справі № 911/4744/13 позов ФОП ОСОБА_4
задоволено частково.

Визнано за Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_4 право власності на нежитлове
приміщення літера А, загальною площею
45,4 кв.м., нежитлове приміщення літера Б,
загальною площею 45,9 кв.м. (всього
загальною площею 91,3 кв.м.), що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2; на
нежитлове приміщення літера А,
загальною площею 43,4 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; на
нежитлове приміщення літера А,
загальною площею 129,0 кв.м., нежитлове
приміщення літера Б, загальною площею
51,3 кв.м., нежитлове приміщення літера В,
загальною площею 64,3 кв.м., нежитлове
приміщення літера Г, загальною площею
75,8 кв.м. (всього загальною площею 320,4
кв.м.), що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_4.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду першої інстанції, Заступник
прокурора Київської області в
інтересах держави в особі Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю у місті Києві звернувся до
Київського апеляційного
Господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду Київської
області від 31.12.2013 року по справі №
911/4744/13 в частині задоволення позову ФОП
ОСОБА_4, в іншій частині позовних вимог,
рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
вказане рішення ухвалено судом без
повного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, що є підставою
для його скасування.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.03.2014 року
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 01.04.2014 року.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 01.04.2014 року для
розгляду справи № 911/4744/13 було
визначено колегію суддів у складі
головуючого судді: Тарасенко К.В.,
суддів: Рєпіної Л.О., Суліма В.В.

01.04.2014 від представника Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві надійшли
письмові пояснення по справі, в яких
зазначено, що дозволи на виконання
будівельних робіт та інші документи
дозвільного характеру які б давали
право на виконання будівельних робіт
по АДРЕСА_2, вул. Борщагівській, 46-Б,
просп.. Маяковського, 6-В не видавались
та не реєструвались, а об'єкти за
вищезазначеними адресами в
експлуатацію не приймались.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.04.2014 року
розгляд апеляційної скарги було
відкладено на 13.05.2014 року.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 13.05.2014, у
зв'язку з перебуванням судді Рєпіної
Л.О. у відпустці, для розгляду справи №
911/4744/13 було визначено колегію суддів у
складі головуючого судді: Тарасенко
К.В., суддів: Суліма В.В., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.05.2014 розгляд
справи відкладено на 03.06.2014.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 03.06.2014, у
зв'язку з перебуванням судді Суліма В.В.
на навчанні, для розгляду справи №
911/4744/13 було визначено колегію суддів у
складі головуючого судді: Тарасенко
К.В., суддів: Авдеєва П.В., Яковлєва М.Л.

Представники позивача та відповідача у
судові засідання 01.04.2014, 13.05.2014 та 03.06.2014
не з'явились, про причини неявки суд не
повідомили, про дату час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.06.2014 залучено
до участі у справі Інспекцію
державного архітектурно - будівельного
контролю у м. Києві.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
прокуратури та Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві, колегія суддів приходить
до висновку про можливість розгляду
справи за наявними матеріалами справи
та без участі представників позивача
та відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги
та письмових пояснень, заслухавши
пояснення учасників судового процесу,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

10.10.2012 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (підрядник)
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5
(замовник) було укладено Договір
будівельного підряду №10/12 (надалі -
Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору підрядник
зобов'язується виконати
ремонтно-будівельні роботи наступних
об'єктів нерухомого майна: нежитлове
приміщення, літера «В», загальною
площею 620,0 кв. м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_5; нежитлове приміщення
літера А, загальною площею 45,4 кв.м.,
нежитлове приміщення літера Б,
загальною площею 45,9 кв.м., а всього
разом загальною площею 91,3 кв.м., що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2;
нежитлове приміщення літера А,
загальною площею 43,4 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3;
нежитлове приміщення літера А,
загальною площею 129,0 кв.м., нежитлове
приміщення літера Б, загальною площею
51,3 кв.м., нежитлове приміщення літера В,
загальною площею 64,3 кв.м., нежитлове
приміщення літера Г, загальною площею
75,8 кв.м., а всього разом загальною
площею 320,4 кв.м., що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_4 відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
Замовник зобов'язується прийняти
Об'єкти та оплатити роботи.

У відповідності до Додатку № 1 до
Договору, вартість
ремонтно-будівельних робіт становить
800 000,00 грн.

Положеннями п. 1.7. Договору сторони
визначили, що строком завершення
будівництва є 30.09.2013 року.

Згідно з п. 1.9. Договору будівельного
підряду, власником об'єктів до його
здачі замовнику є підрядник.

30.09.2013 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5 було
підписано Акт виконаних робіт до
Договору будівельного підряду № 10/12
від 10.10.2012 року.

З Акту виконаних робіт від 30.09.2013 року,
складеного між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5 вбачається,
що підрядник і не в повному обсязі
виконав умови Договору будівельного
підряду №10/12 від 01.10.2012 року, оскільки
вартість будівельних матеріалів
непомірно зросла і подальше проведення
ремонтно-будівельних робіт
нежитлового приміщення, літера «В»,
загальною площею 620,0 кв. м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 - є
економічно недоцільним, сторони не
вважають себе більше зв'язаними
умовами відповідного Договору і
вважається, що підрядник належним
чином виконав ремонтно-будівельні
роботи та часткову реконструкцію
наступного нерухомого майна: нежитлове
приміщення літера А, загальною площею
45,4 кв.м., нежитлове приміщення літера Б,
загальною площею 45,9 кв.м., а всього
разом загальною площею 91,3 кв.м., що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2;
нежитлове приміщення літера А,
загальною площею 43,4 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3;
нежитлове приміщення літера А,
загальною площею 129,0 кв.м., нежитлове
приміщення літера Б, загальною площею
51,3 кв.м., нежитлове приміщення літера В,
загальною площею 64,3 кв.м., нежитлове
приміщення літера Г, загальною площею
75,8 кв.м., а всього разом загальною
площею 320,4 кв.м., що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_4.

08.10.2013 Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_4 було одержано від Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 лист-вимогу, в
якому він посилаючись на п. 2.4. Договору,
де вказується, що у разі неоплати
роботи відповідача у встановлений
Договором строк, власність на Об'єкти
переходить до підрядника і стверджує
про перехід до нього з 22.10.2013 року права
власності на об'єкти нерухомого майна.

У зв'язку з наведеними обставинами
позивач звернувся до суду з вимогою про
визнання права власності, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, на об'єкти нерухомості,
що розташовані по АДРЕСА_2, АДРЕСА_3,
АДРЕСА_4, АДРЕСА_5.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Для виконання окремих видів робіт,
встановлених законом, підрядник
(субпідрядник) зобов'язаний одержати
спеціальний дозвіл.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
першої інстанції приймаючи рішення про
часткове задоволення позовних вимог та
визнання за позивачем права власності
на спірне майно, не з'ясував наявності у
сторін дозвільних документів на
проведення робіт на зазначених
об'єктах.

Положеннями ч. 1 ст. 34 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» встановлено, що замовник
має право виконувати будівельні роботи
після направлення замовником
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт центральному органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю;
реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до І-ІІІ
категорії; видачі замовнику органом
державного архітектурно-будівельного
контролю дозволу на виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до IV і V
категорій складності.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно зі ст. 331 Цивільного кодексу
України право власності на нову річ,
яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі. Право власності
на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо)
виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Положеннями ст. ст. 31. 34, 39 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та ст. 5
Закону України «Про основи
містобудування», забороняється
експлуатація об'єктів, не прийнятих
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
встановленому законодавством порядку.

Пунктами 11-12 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13.04.1 1 №
461, передбачено, що датою прийняття в
експлуатацію об'єкта є дата реєстрації
декларації або видачі сертифіката.
Експлуатація об'єктів, не прийнятих в
експлуатацію, забороняється.

Відповідно до ст. 4 та ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» обов'язковій державній
реєстрації підлягає право власності на
нерухоме майно. У Державному реєстрі
прав реєструються права на об'єкти
нерухомого майна, розташовані на
земельній ділянці, а саме нежитлових
приміщень.

Відповідно до норм чинного
законодавства, право власності на
новостворене нерухоме майно виникає з
моменту завершення його будівництва,
підтвердженням чого є декларація чи
сертифікат, зареєстрований інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю та державної реєстрації,
однак сторонами не надано

Матеріали справи не містять відомостей
щодо здачі в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, в порядку,
передбаченому чинним законодавством.

Нормами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 376 Цивільного
кодексу України передбачено, що
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.
Право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Враховуючи, що матеріали справи не
містять ні дозвільної документації на
проведення будівництва, ні рішень про
відведення зазначених земельних
ділянок позивачу для проведення
будівництва, колегія суддів приходить
до висновку, що об'єкти визнання права
власності на які вимагає позивач є
самочинно збудованими, а підстави для
визнання права за позивачем на спірне
майно відсутні.

Крім того, як зазначає апелянт, у
матеріалах справи відсутні відомості
про отримання дозвільних документів,
даних про правильність виконання
технологічних процесів,
інженерно-конструктивного поєднання
між собою будівельних матеріалів,
відповідність будівлі державним
стандартам, нормам і правилам,
відповідність матеріалів державним
стандартам, технічним умовам,
технологічним регламентам,
забезпечення необхідної міцності,
стійкості та подальшої
експлуатаційної надійності.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що підстави для
визнання права власності на нежитлове
приміщення літера В, загальною площею
620,0 кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_5, нежитлове приміщення літера А,
загальною площею 45,4 кв.м., нежитлове
приміщення літера Б, загальною площею
45,9 кв.м. (всього загальною площею 91,3
кв.м.), що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2; на нежитлове приміщення
літера А, загальною площею 43,4 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; на
нежитлове приміщення літера А,
загальною площею 129,0 кв.м., нежитлове
приміщення літера Б, загальною площею
51,3 кв.м., нежитлове приміщення літера В,
загальною площею 64,3 кв.м., нежитлове
приміщення літера Г, загальною площею
75,8 кв.м. (всього загальною площею 320,4
кв.м.), що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_4, відсутні

Щодо посилань апелянта на порушення
судом першої інстанції правил
виключної підсудності, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Господарського
процесуального кодексу України справи
у спорах про право власності на майно
або про витребування майна з чужого
незаконного володіння чи про усунення
перешкод у користуванні майном
розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням майна.

Враховуючи, що до переліку майна право
власності на яке вимагає визнати
позивач входить об'єкт розташований за
адресою: АДРЕСА_5, Господарським судом
Київської області принцип
територіальної підсудності не
порушено.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України у
постанові має бути зазначено новий
розподіл судових витрат у разі
скасування чи зміни рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення Господарського суду
Київської області від 31.12.2013 року у
справі № 911/4744/13 підлягає зміні у
зв'язку з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
апеляційна скарга Заступника
прокурора Київської області підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скарги Заступника
прокурора Київської області
задовольнити.

2. Рішення Господарського суду
Київської області від 31.12.2013 по справі
№ 911/4744/13 змінити.

3. Викласти резолютивну частину рішення
в наступній редакції:

«В задоволенні позову відмовити
повністю.»

4. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 (03058, АДРЕСА_1,
реєстраційний номер картки платника
податків НОМЕР_1) на користь державного
бюджету 609,00 (шістсот дев'ять грн. 00 коп.)
грн. судового збору за подання
апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду
Київської області видати наказ.

6. Матеріали справи № 911/4744/13 повернути
до Господарського суду Київської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
установленому законом порядку.

Головуючий суддя
К.В. Тарасенко

Судді
П.В. Авдеєв

М.Л. Яковлєв