номер провадження справи 8/61/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2014
Справа № 908/1581/14

за позовом Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція» (71504,
Запорізька область, м.Енергодар, вул.
Промислова, 133)

до відповідача Комунального
підприємства «Підприємство
комунальної власності» Енергодарської
міської ради (71503, Запорізька область,
м.Енергодар, пр. Будівельників, 17, офіс
5-1, ас/ 376)

про стягнення 26 грн. 26 коп. пені за
договором № 5Т-11 від 25.10.2011 р., 18 грн. 44
коп. втрат від інфляції грошових
коштів, 12 грн. 11 коп. річних процентів

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача - Табацький А.В., дов. № 738319 від
24.03.2014 р.

Відповідача - не з'явився

Заявлено позовні вимоги про
стягнення з відповідача 26 грн. 26 коп.
пені за договором № 5Т-11 від 25.10.2011 р., 18
грн. 44 коп. втрат від інфляції грошових
коштів, 12 грн. 11 коп. річних процентів.

Вступну та резолютивну частини
рішення оголошено в судовому засіданні
03.06.2014р.

Позивач підтримує вимоги з
підстав, викладених в позові,
відповідно до ч. 1 ст. ст. 530, 546, 549, 610, 611,
612, 625 ЦК України, ст. ст. 193, 198, 218, 230, 231 ГК
України. В обґрунтування вимог вказує,
що 25.10.2011 р. з відповідачем укладено
договір № 5Т-11 на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії. Відповідно до п. 3.2.17
договору по закінченню звітного місяця
відповідач зобов'язався протягом 2
робочих днів з моменту отримання
підписати наданий нарочно з боку
теплопостачальної організації акти
про надання послуг по транспортуванню
та постачанню теплової енергії. Згідно
п. 6.4 договору оплата за відпущену
теплову енергію здійснюється
споживачем щомісячно до останнього
числа місяця, наступного за звітним.
Відповідно до умов договору сторонами
підписані акт № 55/11 від 30.11.2013 р. про
надання послуг з виробництва теплової
енергії на суму 6969,24 грн. та акт № 56/11
від 30.11.2013 р. про надання послуг з
транспортування та постачання
теплової енергії на суму 2247,26 грн.
Оплата вказаних актів здійснена КП
«Підприємство комунальної власності»
з простроченням на 16 днів, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 198 від 16.01.2014 р. Відповідно до п. 6.5
договору в редакції Додаткової угоди №
1 від 08.07.203 р. в разі прострочення
оплати наданих послуг в строк,
передбачений п. 6.4 договору споживач
зобов'язаний сплатити
теплопостачальній організації пеню за
весь час прострочки в розмірі однієї
облікової ставки НБУ, що діяла в період
з який сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний день.
За несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань позивач просить стягнути з
відповідача 26 грн. 26 коп. пені,
нарахованої за період з 01.01.2014 р. по
16.01.2014 р. Крім того, у відповідності до
ст.. 625 ЦК України до стягнення заявлено
18 грн. 44 коп. втрат від інфляції
грошових коштів, нарахованих за січень
2014 р., та 12 грн. 11 коп. річних процентів,
нарахованих за період з 01.01.2014 р. по
16.01.2014 р.

Відповідач заявлені позовні вимоги не
спростував, не скористався правом
надати відзив на позов, в судове
засідання представник не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив. Ухвалу
від 14.05.2014 р. про порушення провадження
по даній справі відповідач отримав
19.05.2014 р., про що свідчить наявне в
матеріалах справи повідомлення про
вручення поштової кореспонденції, та
мав достатньо часу на підготовку до
розгляду справи та обґрунтування своїх
заперечень за їх наявності. Згідно з п.
3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 у випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору. Оскільки
всі учасники судового процесу були
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду, проте відповідач не
скористався своїми правами,
передбаченими статтею 22 ГПК України,
участь в засіданні суду (як і інші
права, передбачені статті 22 ГПК
України) є правом, а не обов'язком
сторони, суд дійшов висновку про
можливість розгляду позовної заяви по
суті в судовому засіданні 03.06.2014 року за
відсутності представника відповідача.

Згідно до ст. 75 ГПК України справу
розглянуто за наявними матеріалами,
які суд визнав достатніми для
вирішення спору по суті.

Заслухавши представника позивача,
вивчивши матеріали справи, суд
встановив, що сторонами по справі 25.10.2011
р. укладено договір № 5Т-11 на
виробництво, транспортування та
поставку теплової енергії, за умовами
якого позивач (теплопостачальна
організація) зобов'язався відпустити
відповідачу (споживачу) теплову
енергію у вигляді гарячої води в
об'ємах, вказаних в Додатку № 1. Договір
діє в редакції додаткової угоди № 1,
підписаної сторонами 08.07.2013 р. Пунктом
3.2.17 договору передбачено, що по
закінченню звітного місяця споживач
зобов'язаний підписати надані нарочно
зі сторони теплопостачальної
організації акти про виробництво,
транспортування та поставку теплової
енергії в 3-х примірниках протягом 2
робочих днів з моменту отримання з
обов'язковим зазначенням дати
підписання акту та 2 примірника актів
повернути представнику
теплопостачальної організації, який
передає споживачу податкову накладну.
Порядок розрахунків узгоджено
сторонами розділом 6 договору, яким
передбачено, що оплата за спожиту
теплову енергію, враховуючи
транспортування та поставку теплової
енергії, здійснюється споживачем
щомісячно до останнього числа місяця,
наступного за звітним, шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника.

Судом встановлено, що на виконання умов
договору № 5Т-11 від 25.10.2011 р. сторонами
підписано Акт № 55/11 та Акт № 56/10 від
30.11.2013 р. про надання послуг за листопад
2013 р., з яких вбачається, що позивачем
надано послуги з виробництва теплової
енергії на суму 6969 грн. 24 коп. та послуги
з транспортування та постачання
теплової енергії на суму 2247 грн. 26 коп.,
а відповідачем прийнято відповідні
послуги.

Як свідчать вивчені матеріали,
платіжним дорученням № 198 від 16.01.2014 р.
відповідач перерахував позивачу 21903
грн. 42 коп. в рахунок оплати за спожиту
теплову енергію.

Вимоги про стягнення пені в сумі 26 грн.
26 коп., нарахованої за період з 01.01.2014 р.
по 16.01.2014 р., позивач обґрунтовує п. 6.5
договору № 5Т-11 від 25.10.2011 р., яким
передбачено, що в разі прострочення
оплати наданих послуг в строк,
передбачений п. 6.4 даного договору,
споживач зобов'язаний оплатити
теплопостачальній організації пеню за
весь час прострочення в розмірі однієї
облікової ставки НБУ, що діяла в період
за який нараховується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочки оплати.

Позивач вказує, що в порушення вимог
договору відповідач у встановлені
строки зобов'язання щодо оплати
спожитої теплої енергії в листопаді 2013
р. не виконав. Відповідачем здійснено
оплату за отримані послуги в розмір 21903
грн. 42 коп. платіжним дорученням № 198
від 16.01.2014 р.

Згідно статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог. У відповідності до
частини першої статті 193 ГК України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Відповідно
до статей 610, 611 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). За порушення у
сфері господарювання учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
ГК України, іншими законами та
договором (частина друга статті 193,
частина перша статті 216 та частина
перша статті 218 ГК України).

За приписами частини першої статті 546
ЦК України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Згідно з частиною третьою
статті 549 ЦК України пенею є неустойка,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Частиною
шостою статті 231 ГК України
передбачено, що штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

З огляду на наведене судом встановлено
підстави щодо стягнення пені за
несвоєчасно виконане грошове
зобов'язання. Суд знаходить
представлений розрахунок неустойки
обґрунтованим, вимоги не суперечними
ст. 232 ГК України та Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. З аналізу
зазначеної норми законодавства
вбачається, що три проценти річних є
платою за користування коштами, що не
були своєчасно сплачені боржником,
тобто три проценти річних не можна
розцінювати як заходи
відповідальності за порушення
зобов'язань. Таким чином, передбачене
законом право кредитора вимагати
сплати боргу з урахуванням індексу
інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові. Річні проценти за
своєю правовою природою є складовою
частиною боргу та підлягають стягненню
разом із сумою основного боргу на
підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким
чином, оскільки судом встановлено, що
відповідач прострочив виконання
зобов'язань по оплаті наданих йому
послуг, розрахунок заявлених до
стягнення річних процентів та втрат
від інфляції грошових коштів
перевірено, вимоги про стягнення
річних процентів в сумі 12 грн. 11 коп.,
нарахованих за період з 01.01.2014 р. по
16.01.2014 р., та втрат від інфляції грошових
коштів в розмірі 18 грн. 44 коп.,
нарахованих за січень 2014 р., суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Позовні вимоги задовольняються.

Судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного, ст. ст. 193, 231, 232
ГК України, ст. 526, 549, 625 ЦК України,
керуючись ст.ст. 49, 75, 82-84 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства
«Підприємство комунальної власності»
Енергодарської міської ради (71503,
Запорізька область, м.Енергодар, пр.
Будівельників, 17, офіс 5-1, ас/ 376, ) на користь Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція» (71504, Запорізька область, м.
Енергодар, вул.. Промислова, 133, ) 26 (двадцять шість) грн. 26 коп. пені,
18 (вісімнадцять) грн. 44 коп. втрат від
інфляції грошових коштів, 12
(дванадцять) грн. 11 коп. річних
процентів, 1827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. судового збору.
Видати наказ.

Повне рішення складено 10 червня 2014
року.

Суддя
І.А. Попова