м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/5301/14 05.06.14
За позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю "Далгакиран
компресор Україна"до Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Екосистеми України" про
стягнення 21 818,37 грн.Суддя Блажівська
Представники сторін:
від позивача:Орищенко Л.І. за дов. №270
від 01.07.2013 року до -01.07.2014 року.від
відповідача:Тупіцин О.В. - директор ТОВ
"Екосистеми України".
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Далгакиран
компресор Україна" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариство з обмеженою
відповідальністю "Екосистеми України"
авансових платежів, 1403,15 грн. пеня, 579,95
грн. 3% річних та 235,27 грн. інфляційних
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 31.03.2014 року порушено
провадження по справі № 910/5301/14, розгляд
справи призначено на 14.05.2014 року.
07.04.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшло клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи.
14.05.2014 року представник позивача у
судове засідання з'явився.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, на виконання
вимог ухвали суду витребувані
документи по справі не надав, про
причини неявки належним чином суд не
повідомив. Про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
Представник позивача надав суду усні
пояснення по справі.
Судом оголошено про перехід розгляду
справи по суті.
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті позову, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник позивача надав суду
клопотання про продовження строку
розгляду справи.
Клопотання про продовження строку
розгляду справи судом задоволено.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.05.2014 року в порядку ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України в зв'язку із заявою позивача
продовжено строк розгляду справи на 15
днів та відкладено розгляд справи на
04.06.2014 року представники позивача та
відповідача у судове засідання
Представник відповідача надав суду
відзив на позовну заяву.
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті позову, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача надав суду
усні пояснення по суті відзиву на
позовну заяву, проти позову заперечив у
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті позову, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.
В зв'язку з необхідністю витребування
документів по справі, відповідно до ст.
77 ГПК України, судом оголошено перерву
05.06.2014 року представники позивача та
відповідача у судове засідання
Представник відповідача надав суду
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи.
Представник позивача надав суду сні
пояснення пор суті позову, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача надав суду
усні пояснення по суті справи, проти
позову заперечив у повному обсязі.
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті справи.
Відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України в
судових засіданнях складені протоколи,
які долучено до матеріалів справи.
В судовому засіданні 05.06.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у відповідності до ст.
В судовому засіданні суд повідомив про
порядок отримання повного тексту
рішення відповідно до вимог ст. 87 ГПК
України.

Розглянувши надані документи і
матеріали, заслухавши уповноважених
представників сторін, всебічно та
повно з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами у справі було укладено
договір підряду на виконання робіт від
14.01.2013р. № 9/2013 (далі - договір),
відповідно до умов якого відповідач -
підрядник зобов'язався за завданням
позивача - замовника виконати
інженерно-вишукувальні роботи по
об'єкту: "Робочий проект реконструкції
КНС (Набережна) 500 м3/добу в м.
Первомайськ, Миколаївської області", а
замовник зобов'язався прийняти та
оплатити такі роботи (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору
результатами робіт є документація, що
відповідає умовам цього договору,
чинному законодавству України, ДБН
А.2.2-3-2012 та Вихідним даним, зазначеним в
Технічному завданні на проектування
(на стадії РП).

Згідно п. 2.1 договору ціна робіт, що
виконуються за цим договором ,
визначається згідно договірної ціни
(додаток № 3) та складає 19200,00 грн. в т.ч.
ПДВ - 3200,00 грн.

Відповідно до п. 2.4 договору до початку
виконання робіт замовник повинен
здійснити на користь підрядника
авансовий платіж у розмірі 50% від
договірної ціни робіт, що складає 9600,00
грн., в т.ч. ПДВ - 1600,00 грн.

Остаточний розрахунок за цим договором
сторони здійснюють протягом 5
банківських днів з моменту підписання
акта приймання-передачі робіт (надалі
-Акт) замовник сплачує підряднику 50% від
договірної ціни робіт, що складає 9600,00
грн., в т.ч. ПДВ - 1600,00 грн. (п. 2.5 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору строк
виконання підрядником робіт: з 14.01.2013
року до 29.03.2013 року.

Згідно п. 4.2 договору підрядник
розпочинає виконання робіт не раніше:
виплати замовником підряднику
авансового платежу у порядку і
розмірах, встановлених в п. 2.4 договору.

Договір вступає в силу з моменту
підписання його сторонами та діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за цим договором (п. 4.4
договору).

На виконання умов договору позивач
відповідно до виставленого
відповідачем рахунку-фактури № СФ-0000001
від 15.01.2013 року на суму 9600,00 грн.
перерахував на розрахунковий рахунок
відповідача суму авансу в розмірі 9600,00
грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 88 від 15.01.2013р. на суму 9600,00
грн. Завірені копії перелічених
документів залучені до матеріалів
справи.

Згодом позивач також на виконання умов
договору та відповідно до виставленого
відповідачем рахунку-фактури № СФ-0000002
від 05.02.2013 року на суму 10000,00 грн.
перерахував на розрахунковий рахунок
відповідача грошові кошти в розмірі
10000,00 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 296 від 06.02.2013р. на суму 10000,00
грн. Завірені копії перелічених
документів залучені до матеріалів
справи.

Однак, відповідач свої зобов'язання
щодо виконання робіт, обумовлених
договором ні у встановлений ним термін
- до 29.03.2013р., ні після цієї дати не
виконав, авансові платежі,
перераховані позивачем за вказаним
договором не повернув.

Відповідно до п. 8.5 договору у разі
невиконання робіт або затримки
виконання робіт згідно п. 1.2 договору на
строк більший від терміну зазначеного
в п. 4.1 даного договору, підрядник
зобов'язується протягом 5 календарних
днів повернути замовникові кошти,
перераховані згідно п. 2.4 цього
договору.

Проте, відповідач в порушення взятих на
себе договірних зобов'язань підрядні
роботи не виконав та всупереч
положенням п. 8.5 договору грошові кошти,
перераховані позивачем, в загальній
сумі 19600,00 грн. не повернув.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно із ст. 887 Цивільного кодексу
України за договором підряду на
проведення проектних та пошукових
робіт підрядник зобов'язується
розробити за завданням замовника
проектну або іншу технічну
документацію та (або) виконати пошукові
роботи, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити їх.

До договору підряду на проведення
проектних і пошукових робіт
застосовуються положення цього
Кодексу, якщо інше не встановлено
законом.

Положеннями ст. 888 зазначеного Кодексу
встановлено, що за договором підряду на
проведення проектних та пошукових
робіт замовник зобов'язаний передати
підрядникові завдання на проектування,
а також інші вихідні дані, необхідні
для складання проектно-кошторисної
документації. Завдання на проектування
може бути підготовлене за дорученням
замовника підрядником. У цьому разі
завдання стає обов'язковим для сторін з
моменту його затвердження замовником.

Підрядник зобов'язаний додержувати
вимог, що містяться у завданні та інших
вихідних даних для проектування та
виконання пошукових робіт, і має право
відступити від них лише за згодою
замовника.

Відповідно до ст. 890 Цивільного кодексу
України підрядник зобов'язаний: 1)
виконувати роботи відповідно до
вихідних даних для проведення
проектування та згідно з договором; 2)
погоджувати готову
проектно-кошторисну документацію із
замовником, а в разі необхідності -
також з уповноваженими органами
державної влади та органами місцевого
самоврядування; 3) передати замовникові
готову проектно-кошторисну
документацію та результати пошукових
робіт; 4) не передавати без згоди
замовника проектно-кошторисну
документацію іншим особам; 5)
гарантувати замовникові відсутність у
інших осіб права перешкодити або
обмежити виконання робіт на основі
підготовленої за договором
проектно-кошторисної документації.

Згідно із ст. 891 Цивільного кодексу
України підрядник відповідає за
недоліки проектно-кошторисної
документації та пошукових робіт,
включаючи недоліки, виявлені згодом у
ході будівництва, а також у процесі
експлуатації об'єкта, створеного на
основі виконаної проектно-кошторисної
документації і результатів пошукових
робіт.

У разі виявлення недоліків у
проектно-кошторисній документації або
в пошукових роботах підрядник на
вимогу замовника зобов'язаний
безоплатно переробити
проектно-кошторисну документацію або
здійснити необхідні додаткові
пошукові роботи, а також відшкодувати
завдані збитки, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Проте, всупереч згаданих приписів
закону, положень укладеного між
сторонами договору, відповідач не
виконав своїх зобов'язань щодо
повернення позивачу, перерахованих ним
за вищезазначеним договором авансових
платежів, в зв'язку з чим за останнім на
час розгляду справи існує прострочене
зобов'язання щодо повернення авансових
платежів в розмірі 19600,00 грн. Доказів
повернення вказаної суми позивачу
відповідач суду не надав.

Беручи до уваги викладене та
враховуючи, що відповідач свої
договірні зобов'язання щодо виконання
підрядних робіт на суму 19600,00 грн. за
договором не виконав, перераховані
позивачем на виконання умов договору
грошові кошти в загальній сумі 19600,00
грн. відповідач не повернув, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача 19600,00 грн. є
доведеними, обґрунтованими,
відповідачем не спростовані, а відтак
підлягають задоволенню.

Також, позивач на підставі п. 8.5
договору просить суд стягнути з
відповідача за прострочення строків
повернення грошових коштів у випадку
невиконання робіт, сплачених на
виконання договору, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен день прострочення, яка за
розрахунком позивача за період
прострочення з 30.03.2013 року по 30.09.2013 року
складає 1403,15 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки, а згідно частини першої ст.
612 ЦК України боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
визначає, що платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін. Статтею 3 вказаного Закону
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до частини 6 ст. 232
ГК України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язань припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу
України строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами.

Положеннями ч. 1 ст. 253 Цивільного
кодексу України встановлено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Отже, враховуючи зазначені норми
Цивільного кодексу України, положення
п. 8.5 договору, згідно якого у разі
невиконання робіт або затримки
виконання робіт згідно з п. 1.2 договору
на строк більше від терміну
зазначеного в п. 4.1 договору, відповідач
зобов'язується протягом 5 календарних
днів повернути позивачу кошти,
переаховані згідно п. 2.4 цього договору,
а також погоджений сторонами в п. 4.1
договору кінцевий строк виконання
робіт - до 29.03.2013 року, прострочення
виконання відповідачем зобов'язання
щодо повернення позивачу грошових
коштів сплачених останнім на виконання
умов договору, починається з
наступного дня після спливу 5
календарних днів після кінцевої дати
строку виконання робіт визначеного в п.
4.1 договору, тобто з 04.04.2013 року (з 30.03.2013
року + 5 календарних днів = 04.04.2013 року).

Таким чином, згідно з правильним
арифметичним розрахунком, який
зроблений судом з врахуванням
встановленого початку прострочення
виконання відповідачем зобов'язання
щодо повернення грошових коштів за
наслідками невиконання робіт за
договором, сплачених позивачем на
виконання умов договору, періоду
нарахування пені, заявленого
позивачем, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню пеня за
прострочення зі сплати 19600,00 грн. за
період з 04.042013 року по 30.09.2013 року в сумі
1362,87 грн. В решті заявленої до стягнення
суми пені суд відмовляє, з огляду на її
безпідставність.

Враховуючи те, що відповідач порушив
строки повернення грошових коштів за
наслідками невиконання робіт за
договором, сплачених позивачем на
виконання умов договору, позивач
просить суд стягнути з відповідача
інфляційні втрати та 3% річних з
простроченої суми грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні
втрати за загальний період
прострочення з 30.03.2013 року по 24.03.2014 року
складають 235,27 грн., 3% річних з
простроченої суми за загальний період
прострочення 30.03.2013р. по 24.03.2014р. за 360
днів прострочення складають 579,95 грн.

З урахуванням встановленої судом дати
початку прострочення виконання
відповідачем зобов'язання щодо
повернення грошових коштів за
наслідками невиконання робіт за
договором, сплачених позивачем на
виконання умов договору, арифметично
вірна сума 3% річних становить 571,89 грн. В
решті заявленої до стягнення суми 3%
річних суд відмовляє, з огляду на її
безпідставність.

Індекс інфляції - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Відповідно до п. 3.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року №
14 розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція). У
застосуванні індексації можуть
враховуватися рекомендації щодо
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ,
викладені в листі Верховного Суду
України від 03.04.97 N 62-97р.

Здійснений позивачем розрахунок
інфляційних втрат є арифметично
вірним, а тому вимога про стягнення 235,27
грн. інфляційних втрат підлягає
задоволенню.

З огляду на зазначене та враховуючи, що
відповідач грошові кошти за наслідками
невиконання робіт за договором,
сплачених позивачем на виконання умов
договору, в загальному розмірі 19600,00
грн. на час прийняття рішення не
повернув, їх розмір підтверджується
наявними матеріалами справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача 19600,00 грн.
авансових платежів, 1362,87 грн. пені, 235,27
інфляційних втрат та 571,89 грн. 3% річних є
доведеними, обґрунтованими,
відповідачем не спростовані, а відтак
підлягають задоволенню.

Щодо заперечень позивача проти
позовних вимог, які зводяться до того,
що грошові кошти сплачені позивачем за
рахунком-фактурою №СФ-0000002 від 05.02.2013
року в загальній сумі 10000,00 грн. були
сплачені на виконанні іншого договору,
укладеного між сторонами у справі, а
саме: договору підряду на виконання
робіт від 30.01.2013 року № 30/01-2013, а тому у
суду відсутні правові підстави для
стягнення вказаної суми грошових
коштів в розмірі 10000,00 грн. з
відповідача за невиконання умов
договору від 14.01.2013 року № 9/2013, так само,
як відсутні у суду підстави для
стягнення з відповідача решти грошових
коштів авансового платежу сплаченого
позивачем за договором в розмірі 9600,00
грн., оскільки вказані кошти були
витрачені відповідачем на відрядження
своїх працівників до місця об'єкта
проведення робіт, суд зазначає
наступне.

Дослідивши рахунок-фактуру №СФ-0000002
від 05.02.2013 на суму 10000,00 грн., судом
встановлено, що підставою виставлення
відповідачем зазначеного рахунку для
оплати позивачу у ньому
(рахунку-фактурі) відповідачем
зазначено саме договір на виконання
робіт від 14.01.2013 року № 9/2013, за
невиконання відповідачем умов якого,
позивач і звернувся з даним позовом до
суду, а не договір підряду на виконання
робіт від 30.01.2013 року № 30/01-2013 року, як
вважає відповідач.

Доказів зарахування грошових коштів в
розмірі 10000,00 грн., сплачених позивачем
відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000002
від 05.02.2013 року, як оплата авансового
платежу за договором підряду на
виконання робіт від 30.01.2013 року № 30/01-2013,
сторонами у справі не надано, а
посилання відповідача як на
відповідний доказ сплати грошових
коштів за вказаним рахунком в сумі 10000,00
грн. лише на найменування робіт, що
аналогічне до робіт, визначених у
договорі підряду на виконання робіт
від 30.01.2013 року № 30/01-2013 не є належним та
допустимим доказом, в розумінні статті
34 Господарського процесуального
кодексу України, а відтак не спростовує
факту сплати позивачем грошових коштів
в сумі 10000,00 грн. за договором підряду на
виконання робіт від 14.01.2013 року № 9/2013.

Суд також не приймає до уваги при
вирішенні даного спору посилання
відповідача, як на заперечення щодо
задоволення позовних в частині
стягнення з відповідача авансового
платежу в розмірі 9600,00 грн., на факт
витрачання вказаних грошових коштів
на відрядження своїх співробітників до
місця виконання робіт, з підстав того,
що належним та допустимим доказом
виконання робіт за договором
відповідно до п. 5.1 та п. 5.2 договору є
накладна на приймання екземплярів
проектної документації та відповідний
акт, складений відповідачем, позаяк
відповідачем відповідних доказів
виконання робіт за договором не надано
та матеріали справи не містять. В решті
позовних вимог суд відмовляє з огляду
на їх безпідставність.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до статті 49 ГПК України
покладаються судом на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 43, 33, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю центральна
енергосервісна компанія "Екосистеми
України" (02125, м. Київ, пр.-т Визволителів,
1, ідентифікаційний код 36138266) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Далгакиран
Компресор Україна" (04212, м. Київ, вул.
Маршала Тимошенко, 9, ідентифікаційний
код 33399780) 19600 (дев'ятнадцять тисяч
шістсот) грн. авансових платежів, 1362
(одну тисячу триста шістдесят дві) грн.
87 коп. пені, 235 (двісті тридцять п'ять)
грн. 27 коп. інфляційних втрат, 571
(п'ятсот сімдесят одну) грн. 89 коп. 3%
річних, 1822 (одну тисячу вісімсот
двадцять дві) грн. 95 коп. витрат по
сплаті судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 10.06.2014р.

Суддя
Блажівська О.Є.