Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "05" червня 2014 р.
Справа № 906/342/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Лозинської І.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Росада В.А. - представник
за дов. № 284 від 09.04.2014 р. (в засіданні
суду 03.06.2014 р.)

від відповідача: Григорян Л.С. -
керівник;. ОСОБА_3 - адвокат, посвідчення
НОМЕР_1 від 15.03.2012 р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Національного природного
парку "Синевир" (с. Синевир,1626,
Міжгірський район, Закарпатська
область)

до Приватного підприємства
"Будмаксплюс" (м. Житомир)

про стягнення 79225,21 грн.

В засіданні суду 03.06.2014 р. оголошувалась
перерва до 17:00 05.06.2014 р. відповідно до ст.
77 ГПК України.

Національний природний парк "Синевир"
(с. Синевир, Міжгірський район,
Закарпатська область) звернувся з
позовом до господарського суду про
стягнення 79225,21 грн. з Приватного
підприємства "Будмаксплюс" (м. Житомир).

Представник позивача в засіданнях
суду 10.04.2014 р. і 03.06.2014 р. позовні вимоги
підтримав в повному об'ємі з підстав,
викладених у позовній заяві, про що
зазначено у відповідних протоколах
судових засідань (а. с. 78, 223).

05.06.2014 р. на адресу господарського суду
від позивача надійшло клопотання від
03.06.2014 р. про долучення до матеріалів
справи акту звірки взаємних
розрахунків станом на 01.04.2014 р. (а.с. 224 -
226).

Представники відповідача в засіданні
суду позовні вимоги визнали у повному
обсязі, надали акт звірки взаємних
розрахунків станом на 01.04.2014 р. (а. с. 228).

Заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

23.09.2011 р. Національний природний парк
"Синевир" (виконавець, позивач) та ПП
"Будмаксплюс" (замовник, відповідач)
уклали договір №136а про надання послуг
автотранспорту та спецтехніки, за
умовами якого позивач зобов'язувався
надати відповідачу послуги
автотранспорту та спецтехніки, а
відповідач - оплатити їх (а. с. 10)..

Відповідно до пункту 3.1 Договору,
вартість послуг визначається
сторонами по факту їх надання, по
результатам кожного робочого дня та
фіксується товарно-транспортними
накладними та актами про надання
послуг. Акт про надані послуги
підписується сторонами до 31-го числа
місяця в якому фактично надавалися
послуги.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що
замовник зобов'язаний перерахувати
суму вказану в акті про надані послуги
протягом 5-ти днів з моменту підписання
такого акту та встановленого рахунку
виконавцем.

На виконання умов Договору позивачем
було надано відповідачу послуги з
надання автотранспорту та спецтехніки,
що підтверджується товарно -
транспортними накладними, на підставі
яких було складено і підписано
сторонами акти здачі - прийому
виконаних робіт, відповідно, від 28.09.2012
р. на загальну суму 43764,60 грн. (а. с. 211),
від 21.11.2012 р. на загальну суму 21 441 грн. (а.
с. 209), від 28.12.2012 р. на загальну суму 2288
грн. (а. с. 48), від 30.12.2012 р. на загальну
суму 14 019,61 грн. (а. с. 213).

За результатами наданих послуг, їх
документального оформлення,
відповідних актів здачі - прийняття
виконаних робіт, відповідачу були
виставлені рахунки:

- № 19 від 30.08.2012 р. на суму 21441,00 грн. (а. с.
208),

- № 21 від 28.09.2012 р. на суму 43764,60 грн. (а. с.
210),

- № 29 від 29.10.2012 р. на суму 14019,61 грн. (а. с.
212).

Відповідачем оплата за вказаними
рахунками не проводилась, тому
позивачем 14.03.2014 р. на адресу
відповідача була направлена претензія
№208 від 12.03.2014 р. про вимогу
розрахуватись за надані послуги (а. с.
63); направлення вказаної претензії
підтверджується копією поштової
квитанції № 4552 від 14.03.2014 р. та описом
вкладення (а. с. 64).

Письмову відповідь на претензію
позивачем отримано не було.

Таким чином, внаслідок неналежного
виконання відповідачем своїх
договірних зобов'язань, за останнім
утворилась заборгованість в сумі 79225,21
грн., тому позивач звернувся до
господарського суду Житомирської
області з позовною заявою про
стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 79225,21 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази та всі обставини справи,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача обґрунтовані
та підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше осіб, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст.629 ЦК України).

Приписами ч.ч.1,2 ст.193 Господарського
кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання, в тому числі
підприємці, повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до Закону, інших
правових актів, договору. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

За своєю правовою природою
правовідносини, що склалися між
позивачем та першим відповідачем є
правовідносинами з надання послуг.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу.

Згідно із ст. 901 ЦК України, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Вимога позивача ґрунтується на не
оплаті відповідачем вартості наданих
послуг в сумі 79225,21 грн. на підставі
договору №136а від 23.09.2011 р. про надання
послуг автотранспорту та спецтехніки,
товарно - транспортних накладних (а. с. 12
- 33; 35 - 51; 53 - 60); актів здачі - прийому
виконаних робіт: від 28.09.2012 р. на суму
43764,60 грн. (а. с. 11), від 21.11.2012 р. на суму
21441,00 грн. (а. с. 34), від 30.12.2012 р. на суму
14019,61 грн. (а. с. 52) та виставлених
рахунків на загальну суму 79225,21 грн., а
саме, № 19 від 30.08.2012 р. на суму 21 441 грн. (а.
с. 208), № 21 від 28.09.2012 р. на суму 43764,60 грн.
(а. с. 210), № 29 від 29.10.2012 р. на суму 14 019,61
грн. (а. с. 212)

Всупереч умовам договору №136а від
23.09.2011 р. (згідно з пунктом. 4.2.3. якого
відповідач взяв на себе зобов'язання
оплачувати послуги на умовах та в
порядку п. 3 Договору), виставлені
рахунки на суму 79225,21грн. відповідачем
не оплачено.

Таким чином, станом на час прийняття
рішення відповідачем не відшкодовано
заборгованість за надані послуги
автотранспорту та спецтехніки у
розмірі 79225,21 грн.

Наявність заборгованості відповідача
перед позивачем у розмірі 79225,21 грн.
визнається відповідачем, про що
свідчить акт звірки взаємних
розрахунків станом на 01.04.2014 р. (а.с. 228).

Відповідно до ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Оцінивши в сукупності матеріали
справи, господарський суд дійшов
висновку, що позов обґрунтований,
підтверджується належними доказами,
які є в матеріалах справи, і підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового
збору покладаються на відповідача за
правилами ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства
"Будмаксплюс" (10020, м. Житомир, вул.
Максютова, 14, ) на
користь Національного природного
парку "Синевир" (90041, с. Синевир, 1626,
Міжгірський район, Закарпатська
область, )

- 79225,21 грн. боргу;

- 1827,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне
рішення складено 10.06.2014 р.

Суддя
Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу: 10020, м. Житомир, вул.
Максютова, 14