ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 р. Справа № 909/551/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Булки В.І., при
секретарі судового засідання
Бабенецькій А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного
акціонерного товариства "УМТ",

адреса для листування:
вул. Борщагівська, 204-В, м. Київ, 03058;

юрид адреса: вул.
Автозаводська, 2, Оболонський район, м.
Київ, 04074;

до відповідача: Калуської міської
поліклініки,

вул. Б.Хмельницького, 32,
м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300,

про стягнення заборгованості за
невиконання умов договору про
закупівлю товарів за державні кошти
№151 від 20.08.13р. в сумі 27 592,00грн.,

за участю представників сторін:

Від позивача: Даценко І.І. - представник,
(довіреність б/н від 19.05.14)

Від відповідача: не з'явився,

встановив: Приватне акціонерне
товариство "УМТ" звернулося до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовною
заявою до Калуської міської
поліклініки про стягнення
заборгованості за невиконання умов
договору про закупівлю товарів за
державні кошти №151 від 20.08.13р. в сумі 53
592,00 грн.

Представник позивача позовні вимоги
підтримує, просить суд позов
задоволити, свої обґрунтування виклав
у позовній заяві. Крім того, надав суду
заяву про зменшення розміру позовних
вимог від 18.06.14 (вх.№8698/14 від 19.06.14) в якій
просить суд стягнути з відповідача 27
592,00грн.

Відповідно до ч.4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення у
справі зменшити розмір позовних вимог.
Під зменшенням розміру позовних вимог
слід розуміти зміну (у бік зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, в тому
числі ціни позову. Згідно з частиною
третьою статті 55 Господарського
процесуального кодексу України, ціну
позову вказує позивач.

Суд вважає за правильне прийняти заяву
позивача про зменшення розміру
позовних вимог. Судом встановлено, що у
разі зменшення позовних вимог має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й буде вирішуватися спір (27 592,00грн.).

Представник відповідача двічі в
засідання суду не з'явився, про причини
неявки суду не повідомив, хоча належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, що
підтверджується ухвалами суду від 27.05.14
(вих.№5154-156 від 27.05.14), повідомленням про
вручення поштового відправлення
вх.№7869/14 від 04.06.14, ухвалою суду від 10.06.14
(вих.№5604-5606 від 10.06.14).

Ухвали суду направлялась відповідачу
на адресу, зазначену у позовній заяві.
При цьому суд зауважує, що згідно
спеціального витягу з державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців №18739882 від 27.05.14
місцезнаходженням відповідача
вказано: вул. Б.Хмельницького, 32, м.
Калуш, Івано-Франківська область, що є
ідентичною тій адресі по якій
надсилалась ухвала відповідачу.

Згідно з пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зі змінами, внесеними
згідно з Постановою Вищого
господарського суду N 3 від 23.03.2012, у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду судової
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

Беручи до уваги той факт, що неявка в
засідання суду відповідача або його
представника, належним чином та
відповідно до законодавства
повідомленого про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи суд прийшов до
висновку про розгляд справи за
наявними у ній матеріалами, згідно ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
враховуючи вимоги чинного
законодавства та ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, заслухавши представника
позивача, з'ясувавши фактичні
обставини на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті судом встановлено наступне.

Між Калуською міською поліклінікою
(замовником) та Приватним акціонерним
товариством "УМТ" (постачальником)
укладено договір про закупівлю товарів
за державні кошти від 20.08.13.

Відповідно до п.1.1 вказаного вище
договору, постачальник (позивач)
зобов'язався у 2013 році поставити
замовнику (відповідачу) товар,
зазначений в специфікації (додаток №1
до договору), у кількості, асортименті
та за цінами відповідно до умов цього
договору, замовник (відповідач) -
прийняти та оплатити його у 2013 році.

Ціна цього договору становить 73 592,00грн.
(п.3.1 договору).

Представник позивача в засіданні суду
зазначив, що свої зобов'язання за
договором виконав в повному обсязі, що
підтверджується накладною №417 від
20.08.13, а саме: поставив відповідачу
конвексний датчик РVT-375 ВТ. Відповідно
до накладної позивач передав, а
відповідач прийняв зазначене вище
медичне устаткування на суму 73 592,00грн.
Даний факт також підтверджується
довіреністю №531 від 20.08.13. Копії
накладної та довіреності знаходяться в
матеріалах справи і є додатками до
позовної заяви.

Пунктом 3.4 договору сторони погодили,
що замовником (відповідачем) беруться
зобов'язання щодо оплати частини
товару, що поставляється в межах
бюджетного призначення.

31.12.13 між сторонами укладено додаткову
угоду №1.

Відповідно до п.4.1.2 додаткової угоди,
оплата повної вартості товару у
розмірі 73 592,00грн.
здійснюється замовником за фактично
поставлений товар після поставки
товару та підписання видаткових
накладних.

Однак, відповідач не сплатив кошти за
отриманий товар.

Позивач звернувся до відповідача з
листом-вимогою (від 26.02.14) терміново
оплатити кошти за поставлене медичне
устаткування в розмірі 73 592,00грн.

Відповідач відповіді не надав, борг не
погасив.

Станом на день звернення до суду борг
відповідача перед позивачем за
невиконання умов договору про
закупівлю товарів за державні кошти
№151 від 20.08.13р. становить 27
592,00грн.

Беручи до уваги викладене вище суд
вважає за правильне позов задоволити
та виходить з наступних підстав.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу
України між сторонами на підставі
договору виникли зобов'язальні
відносини.

Договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст.629 Цивільного
кодексу України).

Приписами ст.712 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлене договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.525,526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. При цьому, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу
України, зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Однак, відповідач всупереч умовам
договору не оплатив в повному обсязі
грошові кошти за поставку медичного
устаткування, внаслідок чого
утворилась заборгованість у розмірі 53
592,00грн., яка підтверджується
матеріалами справи. Більше того,
наявність заборгованості за отриманий
товар, обумовлений договором, в сумі 53
592,00грн., визначено самим відповідачем у
підписаному сторонами акті звіряння
розрахунків №23 від 31.01.14, який
знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
неналежне виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором не виконав, тобто не
виконав визначені на розсуд сторонами
і погоджені ними умови договору, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Відповідач
порушив договірні зобов'язання що
стосуються оплати за товар. Позивачем
доведено обставини, на які він
посилався. Відповідачем позовні вимоги
доказами не спростовано.

Однак, позивач в засіданні суду
зазначив, що позивачем частково
погашено заборгованість, а саме: 27.05.14 - 6
000,00грн., 28.05.14 - 20 000,00грн.

За таких обставин, станом на
сьогоднішній день борг відповідача
перед позивачем становить 27 592,00грн.
Дану суму боргу відповідач не погасив.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

З огляду на фактичні обставини
справи суд прийшов до висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст.49
Господарського процесуального кодексу
слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.124 Конституції
України, ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ст.ст.11,202,509,525,526,530,610,628,712 Цивільного
кодексу України, ст.ст.193,216,230
Господарського кодексу України,
ст.ст.22,33,49, 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

задоволити позов Приватного
акціонерного товариства "УМТ" до
Калуської міської поліклініки про
стягнення заборгованості за
невиконання умов договору про
закупівлю товарів за державні кошти
№151 від 20.08.13р. в сумі 27 592,00 грн.

Стягнути з Калуської міської
поліклініки, вул. Б.Хмельницького, 32, м.
Калуш, Івано-Франківська область () на користь Приватного
акціонерного товариства "УМТ", юрид.
адреса: вул. Автозаводська, 2,
Оболонський район, м. Київ; поштова
адреса: вул. Борщагівська, 204-В, м. Київ
() 27 592,00грн. (двадцять сім
тисяч п'ятсот дев'яносто дві грн. 00коп.)
заборгованості, 1 827,00грн. (одну тисячу
вісімсот двадцять сім грн. 00коп.)
судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 19.06.14.

Суддя
Булка В.І.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

Помічник судді Гандера М.В. 19.06.14