ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2014 р.Справа № 915/878/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

Суддів: Журавльова О.О., Лисенко В.А.,

при секретарі судового засідання:
Селиверстовій М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача : Шамрай В.Я., за
довіреністю;

від відповідача : не з'явився,
повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дорпром»

на рішення господарського суду
Миколаївської області від 23 липня 2013
року

у справі № 915/878/13

за первісним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпротранснафта»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дорпром»

про стягнення 1 704 089,60 грн.,

за зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дорпром»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпротранснафта»

про визнання недійсним пункту 6.2
договору купівлі-продажу №02/04/2010 від
02.04.2010р.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Дніпротранснафта"
звернулось до господарського суду
Миколаївської області з позовною
заявою про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дорпром» 1
704 089,60 грн., з яких 894 670,27 грн.
заборгованості за договором
купівлі-продажу №02/04/10 від 02.04.2010р., а
також штрафних санкцій - пеня у сумі
75789,75 грн., штраф у сумі 89 967,03 грн.,
відсотки за користування коштами в
сумі 644 162,58 грн.

18.06.2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дорпром» звернулось
до господарського суду Миколаївської
області із зустрічною позовною заявою
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпротранснафта»
про визнання недійсним пункту 6.2
договору купівлі-продажу №02/04/10 від
02.04.2010р., укладеного між ТОВ
"Дніпротранснафта" та ТОВ«Дорпром».

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 23 липня 2013
року по справі №915/878/13 первісний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпротранснафта"
задоволено частково. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дорпром" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпротранснафта"
заборгованість в загальній сумі 1558832
грн. 85 коп., з яких: 894670 грн. 27 коп.-
основний борг; 10000 грн. - пеня; 10000 грн. -
штраф; 644 162 грн. 58 коп. - річні відсотки
за користування коштами, а також
витрати на оплату позовної заяви
судовим збором в сумі 34081 грн. 79 коп. У
задоволені решти позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпротранснафта"
відмовлено. У задоволенні зустрічних
позовних вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дорпром" відмовлено
повністю.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції дійшов висновків про те, що
вимоги ТОВ "Дніпротранснафта" щодо
стягнення з ТОВ "Дорпром" основного
боргу у сумі 894670 грн. 27 коп. є
обґрунтованими, матеріалами справи
підтвердженими, а тому підлягають
задоволенню, також суд вирішив
зменшити розмір підлягаючої до
стягнення пені до суми 10000 грн. та
штрафу до 10000 грн. Відносно стягнення 24
% річних в розмірі 644162 грн. 58 коп., то
дані вимоги суд задовольнив у повному
обсязі.

Також суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що зустрічні позовні
вимоги ТОВ "Дорпром" щодо визнання
пункту 6.2 договору купівлі-продажу №
02/04/2010, укладеного 02.04.2010 р. недійсним, не
підлягають задоволенню, оскільки
розмір санкцій, встановлений договором
у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів, не суперечить
діючому законодавству.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дорпром» звернулось
до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду Миколаївської
області скасувати в частині стягнення
пені, штрафу та відмови в задоволенні
зустрічного позову, та прийняти нове
рішення, яким задовольнити зустрічний
позов ТОВ „Дорпром" та відмовити ТОВ
„Дніпротранснафта" в задоволенні
позову про стягнення пені та штрафу.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
апелянт посилається на те, що у
документах, на підставі яких суд першої
інстанції прийняв рішення, містяться
значні неузгодженості, протиріччя, а
також неповнота; наприклад, за
поставками від 06.05.2010р. згідно
видаткової накладної №0605 на 25 840т.
бітуму та від 19.05.2010р. згідно видаткової
накладної №1905 не було надано
відповідних товаро-транспортних
накладних; при цьому рахунок-фактура
№0605 від 06.05.2010р. не відповідає
видатковій накладній №0605 від 06.05.2010р.
та податковій накладній від 06.05.2010р.

Крім того, апелянт посилається на інші
випадки невідповідності та
суперечності первинних документів за
поставками бітуму.

Апелянт зауважує, що у зв'язку з
неточностями в документах ним було
заявлено клопотання про проведення
судової економічної експертизи, яке
було відхилене судом першої інстанції.

Окрім того, скаржник зазначає, що в акті
взаєморозрахунків, на який посилався
суд першої інстанції при винесенні
рішення, не міститься посилань на
договір купівлі-продажу №02/04/10 від
02.04.2010р., при цьому акт від імені ТОВ
„Дорпром" підписано не директором
підприємства, а особою, посада і
прізвище якої не вказано.

Також апелянт обґрунтовував
апеляційну скаргу тим, що згідно умов
договору, платежі за товар
здійснюються на підставі
рахунку-фактури, однак позивачем не
надано до суду доказів виставлення
відповідачеві рахунків-фактур, що
свідчить про відсутність обов'язку
відповідача оплати товару, а є лише
його правом.

Окрім іншого, скаржник зазначав, що
нарахування пені відразу на всю суму є
безпідставним та необґрунтованим,
оскільки строк оплати за товар виникає
по кожній поставці окремо, через два
дні після оформлення відповідних
документів на кожну партію. Також на
думку апелянта, пеня і проценти за
користування чужими коштами є одним
видом відповідальності, а отже він не
може бути притягнутий двічі до одного
виду відповідальності за одне й те саме
порушення.

Разом з тим, скаржник заперечував і
проти стягнення штрафу, оскільки, на
його думку, умовами п.6.2 договору
встановлений штраф у розмірі 10% від
вартості товару, що не передбачено
чинним законодавством.

Щодо зустрічного позову, апелянт
зазначав, що оскільки нарахування і
стягнення штрафу від суми одержаного
товару є незаконним, безпідставним та
суперечить чинному законодавству, а
тому суд першої інстанції
необґрунтовано відмовив в задоволенні
зустрічного позову.

В процесі апеляційного перегляду
представник апелянта заявив
клопотання про призначення судової
економічної експертизи, посилаючись на
неповноту даних та суперечливість в
первинних документах, підтверджуючих
поставки товару.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 26.09.2013 року по
справі №915/878/13 призначено по справі №
915/878/13 судову економічну експертизу, на
вирішення експерта поставлено
наступні питання:

- Чи підтверджується документально
заявлений у позовних вимогах ТОВ
„Дніпротранснафта" розмір поставлених
товарно-матеріальних цінностей та
розмір заборгованості ТОВ „Дорпром" за
поставками від 06.05.2010 р., від 17.05.2010 р.,
від 18.05.2010 р., від 19.05.2010 р., від 20.05.2010 р. за
договором купівлі-продажу №02/04/10 від
02.04.2010 року?

- В якому обсязі ТОВ „Дніпротранснафта"
поставлено товарно-матеріальні
цінності за договором купівлі-продажу
№02/04/10 від 02.04.2010 року та який розмір
заборгованості ТОВ „Дорпром" перед ТОВ
„Дніпротранснафта" існує фактично?

Проведення судової економічної
експертизи по справі № 915/878/13 доручено
Одеському науково-дослідницькому
інституту судових експертиз,
провадження по розгляду апеляційної
скарги зупинено до отримання
експертного висновку.

28.05.2014 року до Одеського апеляційного
господарського суду надійшов висновок
судового експерта.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 28.05.2014 року
поновлено провадження у справі.

10.06.2014 року представник ТОВ «Дорпром»
звернувся до суду з заявою про виклик
експерта в судове засідання, згідно
якого зазначав про численні порушення
норм чинного законодавства експертом
при проведенні експертизи, внутрішню
суперечність, не врахування експертом
товарно-транспортних накладних,
прийняття до увагу акту звірки
взаєморозрахунків, який не є первинним
бухгалтерським документом, тощо.

Судовою колегією було відмовлено в
задоволенні даного клопотання з
підстав недоведеності та
безпідставності, після чого, стороною
заявлено клопотання про призначення
повторної судової експертизи, яке
відповідач мотивував аналогічними
доводами як і клопотання про виклик
експерта в судове засідання, яке також
було відхилено судом з наступних
підстав.

Відповідно до п.15.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України,
від 23.03.2012р. №4 "Про деякі питання
практики призначення судової
експертизи", повторною визнається
судова експертиза, у проведенні якої
експерт досліджує ті ж самі об'єкти і
вирішує ті ж самі питання, які
досліджувалися і вирішувалися у
первинній судові експертизі. Нові
об'єкти на дослідження повторної
судової експертизи подаватися не
можуть, так само як не можуть ставитися
на її вирішення питання, які не
розглядалися попередньою експертизою.

Повторна судова експертиза
призначається з ініціативи суду або за
клопотанням учасників процесу, якщо
висновок експерта визнано
необґрунтованим чи таким, що
суперечить іншим матеріалам справи,
або коли він викликає сумнів у його
правильності, або за наявності
істотного порушення норм, які
регламентують порядок призначення і
проведення експертизи. Повторну судову
експертизу може бути призначено також,
якщо є розходження у висновках кількох
експертів і їх неможливо усунути
шляхом одержання додаткових пояснень
експертів у судовому засіданні.
Повторну судову експертизу слід
доручати іншому експерту (експертам).

Дослідивши висновок, судова колегія
вважає, що у висновку судової
експертизи точно та детально
досліджено надані сторонами первинні
бухгалтерські документи, співставлено
їх та визначено розмір поставленого
товару та оплати відповідача,
внаслідок чого встановлено точний
розмір заборгованості відповідача,
відсутні підстави для визнання
висновку експерта необгрунтованим.

Таким чином, колегія суддів не вбачає
підстав для призначення повторної
судової експертизи та виклику судового
експерта в судове засідання, оскільки
зазначені процесуальні дії являються
лише затягуванням судового процесу та
не мають правового значення для
результату вирішення спору.

Згідно додаткових письмових пояснень
від 10.06.2014 року, представник ТОВ
«Дорпром», умовами договору
купівлі-продажу №02/04/10 від 02.04.2010р.
передбачене подвійне стягнення пені за
несвоєчасну оплату товару покупцем, а
саме п. 6.1 договору передбачено
нарахування пені, та крім того,
позивачем нараховано 24 відсотки
річних. Позивач обґрунтовував свою
правову позицію постановами
Верховного суду України від 12.12.2011р. по
справі №3-132гс11 та від 24.12.2013р. по справі
№3-37гс13.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, у
судовому засіданні 10 червня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Вислухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
02.04.2010 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Дніпротранснафта" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Дорпром" укладено
договір купівлі-продажу № 02/04/10
(далі-Договір).

Згідно п.1.1 Договору ТОВ
"Дніпротранснафта" зобов'язалося
передати у власність, а ТОВ "Дорпром"
прийняти та оплатити товар-бітум-в
асортименті, кількості та по цінам, які
вказані в накладних, супроводжуючих
партію товару.

Пунктами 5.1, 5.3 Договору визначено, що
платіж за поставлений товар
здійснюється на основі рахунка -
фактури продавця шляхом перерахування
100% грошових коштів протягом двох
календарних днів з моменту отримання
товару Покупцем на розрахунковий
рахунок Продавця. Допускається
проведення платежів завчасно
погоджених в письмовій формі
частинами. Всі платежі, які поступили
від Покупця на рахунок Продавця в
якості оплати придбаного на підставі
даного Договору товару, в не залежності
від указаного їх призначення в
платіжному доручені, приймаються в
рахунок оплати боргів Покупця, які
хронологічно виникли раніше, в
результаті дії п. 3.3 даного Договору.

Відповідно до п. 6.1 Договору у випадку
порушення терміну оплати
передбаченого п. 5.1 Договору,
Покупець сплачує Продавцю пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що у
разі тривалої несплати товару протягом
більше ніж 3 місяці, Покупець сплачує
Продавцю штраф в розмірі 10 відсотків
від вартості товару за невиконання
умов Договору.

Згідно п. 6.3 Договору, на підставі ст. 536
Цивільного кодексу України, ч. 4 ст. 232
Господарського кодексу України, в разі
несвоєчасної оплати товару, за
користування грошовими коштами
Продавця Покупець зобов'язаний
сплатити 24 відсотки річних від
несплаченої суми.

На виконання умов договору ТОВ
"Дніпротранснафта" передало, а ТОВ
"Дорпром", прийняло обумовлену
договором продукцію, а саме бітум в
асортименті.

Сальдо на 01.05.2010 р. складало 13864 грн. 99
коп. на користь ТОВ "Дорпром".

В період з 01 по 20 травня 2010 року ТОВ
"Дніпротранснафта" поставило, а ТОВ
"Дорпром" прийняло бітуму на загальну
суму 2072209 грн. 61 коп., що підтверджується
видатковими накладними та
виставленими на оплату товару
рахунками-фактурами: № 0505 від 05.05.2010 р.
на суму 100157 грн. 70 коп.; № 0605 від 06.05.2010 р.
на суму 101809 грн.50 коп.; №07051 від 07.05.2010 р.
на суму 112827 грн. 29 коп.; № 0805 від 08.05.2010 р.
на суму 112747 грн. 88 коп.; № 1405 від 14.05.2010 р.
на суму 119494 грн.97 коп.; № 15051 від 15.05.2010 р.
на суму 118843 грн.76 коп.; № 15052 від 15.05.2010 р
на суму 111924 грн.78 коп.; № 1705 від 17.05.2010 р.
на суму 118161 грн.77 коп.; № 17051 від 17.05.2010 р.
на суму 117095 грн.77 коп.; № 17052 від 17.05.2010 р.
на суму 119145 грн.77 коп.; № 17053 від 17.05.2010 р.
на суму 124130 грн.39 коп.; № 18052 від 18.05.2010 р.
на суму 117352 грн.79 коп.; № 18053 від 18.05.2010 р.
на суму 99992 грн.41 коп.; № 18054 від 18.05.2010 р.
на суму 126543 грн. 58 коп.; № 1905 від 19.05.2010 р.
на суму 108948 грн.; № 20053 від 20.05.2010 р. на
суму 124416 грн.08 коп.; № 20054 грн. від 20.05.2010
р. на суму 124586 грн.28 коп.;№ 20055 від 20.05.2010
р. на суму 114033 грн. 89 коп., а також
товаро-транспортними накладними,
податковими накладними, а також
довіреністю № 009 від 03.05.2010 р.

Як вбачається з доданих до матеріалів
справи виписок банку, ТОВ "Дорпром"
частково оплатило поставлений товар на
загальну суму 1163674 грн. 35 коп.

Висновком судової економічної
експертизи №7194/7195 від 20.05.2014 року
встановлено, що заявлений у позовних
вимогах ТОВ «Дніпротранснафта» розмір
поставлених товарно-матеріальних
цінностей за поставками від 06.05.2010р.,
від 17.05.2010р., від 18.05.2010р., від 19.05.2010р., від
20.05.2010р. за договором купівлі-продажу
№ 02/04/10 від 02.04.2010р. документально
підтверджується в сумі 1396216,23грн.

Заявлений у позовних вимогах ТОВ
«Дніпротранснафта» розмір
заборгованості ТОВ «Дорпром» за
поставками від 06.05.2010р., від 17.05.2010р., від
18.05.2010р., від 19.05.2010р., від 20.05.2010р. за
договором купівлі-продажу №02/04/10 від
02.04.2010р. документально підтверджується
в сумі 894670,26грн.

За договором купівлі-продажу № 02/04/10
від 02.04.2010р. ТОВ «Дніпротранснафта»
поставлено товарно-матеріальні
цінності на загальну суму 2727994,15грн., у
т.ч.:

- квітень 2010р. 655784,54 грн.;

- травень 2010р. 2072209,61 грн.

Розмір заборгованості ТОВ «Дорпром»
перед ТОВ «Дніпротранснафта» складає
894 670,26 грн.

Висновок судової експертизи,
відповідно до ст.43 ГПК України,
приймається судовою колегією до уваги
при розгляді апеляційної скарги.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком
кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

На підставі ст.ст. 629, 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння заміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Судом апеляційної інстанції на
підставі висновку судової економічної
експертизи №7194/7195 від 20.05.2014 року
встановлено, що розмір заборгованості
ТОВ «Дорпром» перед ТОВ
«Дніпротранснафта» складає 894 670,26 грн.

Таким чином, встановленими обставинами
справи спростовуються доводи апелянта
щодо необхідності призначення
повторної судової економічної
експертизи.

Враховуючи викладене, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції про стягнення основної суми
заборгованості у розмірі 894 670,27 грн.,
оскільки розмір боргу підтверджений
висновком судової експертизи,
складеним на підставі первинних
бухгалтерських документів, наданих
експерту сторонами, а також
підтверджується актом звірки
взаєморозрахунків станом на 30.09.2010р. (т.1
а.с.24), підписаним сторонами без
зауважень та скріпленим печатками
підприємств.

Доказів оплати зазначеного боргу ТОВ
"Дорпром" суду не надано.

Також судова колегія погоджується і з
висновками суду про стягнення штрафних
санкцій, а саме зменшення розміру
підлягаючої до стягнення пені до суми
10000 грн. та штрафу до 10000 грн., виходячи з
того, що ТОВ "Дніпротранснафта" не
доведено заподіяння йому порушенням
грошових зобов'язань ТОВ "Дорпром"
матеріальної шкоди, та стягнення з
відповідача 24 відсотки річних в
розмірі 644162 грн. 58 коп., оскільки даний
розмір річних встановлено п. 6.3
Договору.

Доводи апелянта про неправомірність
нарахування штрафу взагалі не
приймається до уваги судом, оскільки
пунктом 6.2 Договору передбачено, що у
разі тривалої несплати товару протягом
більше ніж 3 місяці, Покупець сплачує
Продавцю штраф в розмірі 10 відсотків
від вартості товару за невиконання
умов Договору.

Тобто, сторонами встановлено обов'язок
відповідача оплатити штраф в розмірі 10
відсотків від вартості неоплаченого
товару, що повністю узгоджується з
приписами ч.4 ст.231 ГК України, згідно
якої розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Судова колегія також відхиляє доводи
апелянта про необґрунтованість
стягнення пені та процентів за
користування чужими коштами. Апелянт
невірно тлумачить поняття процентів,
оскільки умовами п.6.3 Договору, на
підставі ст. 536 Цивільного кодексу
України, ч.4 ст.232 Господарського
кодексу України, в разі несвоєчасної
оплати товару, за користування
грошовими коштами Продавця Покупець
зобов'язаний сплатити 24 відсотки
річних від несплаченої суми.

Відповідно до п.2.7 Постанови Пленуму
ВГСУ України від 17 грудня 2013 року N 14,
застосування пені не виключає
одночасного нарахування процентів за
користування чужими грошовими коштами
(стаття 536 ЦК України), зокрема
процентів на прострочену суму оплати
товару, проданого в кредит (частина
п'ята статті 694 названого Кодексу),
оскільки стягнення відповідних
процентів не є ні видом забезпечення
виконання зобов'язань, ані штрафною
санкцією.

Посилання апелянта на правову позицію,
викладену у постановах Верховного суду
України від 12.12.2011р. по справі №3-132гс11
та від 24.12.2013р. по справі №3-37гс13,
необ'єктивні та невірні, оскільки у
зазначених справах умовами договорів
передбачений однаковий спосіб
обчислення пені та відсотків за
користування чужими коштами, що
відсутнє в договорі № 02/04/10 від 02.04.2010р.

Враховуючи зазначене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованих
висновків про правомірність стягнення
і пені і відсотків за користування
чужими коштами, оскільки таке
нарахування не заборонено чинним
законодавством.

Відносно стягнення 24 % річних в розмірі
644162 грн. 58 коп., то дані вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі, оскільки даний розмір річних
встановлено п. 6.3 Договору.

За таких обставин, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду,
оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не підтверджені належними
та допустимими доказами, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав, передбачених ст.104 ГПК України,
для скасування рішення суду першої
інстанції та відмову у задоволенні
апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 101- 105 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дорпром»
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Миколаївської області від 23 липня 2013
року у справі № 915/878/13 залишити без
змін.

Постанова набирає чинності з дня її
прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку до ВГСУ.

Повний текст постанови підписаний
13.06.2014 року.

Головуючий суддя
А.І. Ярош

Суддя
О.О. Журавльов

Суддя
В.А. Лисенко