КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2014 р. Справа№ 925/174/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Жук Г.А.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання:
Білецькому Л.І.

від позивача - не з`явились,

від відповідача1 - Смаглій В.М. (дов. №б/н
від 25.12.2013 року),

від відповідача2 - Іванов А.О. (дов.
№1-132000/13728 від 19.12.2013 року)

від Третьої особи - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_4

на рішення Господарського суду
Черкаської області від 15.04.2014 року

у справі №925/174/14 (суддя Грачов В.М.)

за позовом ОСОБА_4, м. Черкаси,

до 1) товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
фірма «Муза» ЛТД», м. Черкаси,

2) публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідачів ОСОБА_5, м. Черкаси,

про визнання недійсним договору
іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4,
позивач у справі), як учасник
товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
фірма «Муза» ЛТД» (надалі - ТОВ «НВФ
«Муза» ЛТД», відповідач-1 у справі),
подав до Господарського суду
Черкаської області позов до ТОВ »НВФ
«Муза» ЛТД» та публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
(надалі - ПуАТ «Банк «Фінанси та
Кредит», відповідач-2) у справі про
визнання недійсним договіру іпотеки №
2356 від 26.08.2008 року, укладений між
відповідачами, посвідчений приватним
нотаріусом Черкаського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстрований у реєстрі за № 13701, з
мотивів перевищення третьою особою
ОСОБА_5, як директором відповідача-1
своїх посадових повноважень при
вчиненні цього правочину. Укладенням
спірного договору іпотеки директор
товариства перешкодив діяльності
товариства та порушив права і законні
інтереси учасників товариства, зокрема
і позивача.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 15.04.2014 року у
справі №925/174/14 у позові відмовлено
повністю. Рішення суду обґрунтоване
тим, що до складу повноважень учасника
господарського товариства при
реалізації своїх корпоративних прав не
відноситься право визнавати
недійсними правочини, що були укладені
самим господарським товариством, за
винятком коли він уповноважений на це
відповідним товариством. Крім того, суд
перешої інстанції вказав, що учасник
товариства не наділений суб'єктивним
правом щодо здійснення повноважень
власника майна товариства, а тому
спірний договір іпотеки не порушує
його прав.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_4 подав до Київського
апеляційного господарського суду
скаргу, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду
Черкаської області від 15.04.2014 року у
справі №925/174/14 та прийняти нове
рішення, яким задовольнити вказаний
позов повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи,
а також неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
а викладені у рішенні висновки
суперечать обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.05.2014 року у
справі №925/174/14 апеляційну скаргу
ОСОБА_4 на рішення Господарського суду
Черкаської області від 15.04.2014 року у
справі №925/174/14 прийнято до провадження
у складі колегії суддів: головуючий
суддя Рудченко С.Г., судді Агрикова О.В.,
Чорногуз М.Г. та призначено її розгляд
на 11.06.2014 року.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду №925/174/14 від 05.06.2014
року змінено склад колегії суддів на
наступний: головуюча суддя Агрикова
О.В., судді Жуг Г.А. та Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.06.2014 року у
справі №925/174/14 апеляційну скаргу
прийнято до провадження у складі
колегії суддів: головуюча суддя
Агрикова О.В., судді Жуг Г.А. та Чорногуз
М.Г.

До початку судового засідання 11.06.2014
року, через канцелярію Київського
апеляційного господарського суду, від
позивача надішли письмові пояснення до
апеляційної скарги та клопотання про
розгляд апеляційної скарги без участі
представника позивача. Крім того,
позивачем було подане клопотання про
призначення почеркознавчої
експертизи.

В судовому засіданні 11.06.2014 року
представник відповідача-1 підтримав
подану заяву позивача про призначення
почеркознавчої експертизи.
Представник відповідача-2 заперечував
проти призначення експертизи.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши надані докази,
колегія відхиляє клопотання позивача
про призначення судової
почеркознавчої експертизи з огляду на
наступне.

Клопотання позивача про призначення
судової почеркознавчої експертизи
обґрунтоване тим, що позивач не
проставляв підпис на протоколі
загальних зборів від 11.08.2008 року (а.с. 35),
а тому просить призначити
почеркознавчу експертизу для
встановлення відповідних фактів.

Колегія суддів відхиляє клопотання
позивача про призначення судової
почеркознавчої експертизи, оскільки
призначення судової експертизи не
спростовує факту того, що вимога
учасника ТОВ «НВФ «Муза» ЛТД» про
визнання недійсним договір іпотеки №
2356 від 26.08.2008 року заявлена позивачем
поза відносинами представництва, тобто
вимога стосуються прав та охоронюваних
законом інтересів самого товариства, а
тому позивач взагалі не має права
звертатися до суду із позовом про
визнання недійсним угоди, яка була
укладена між юридичними особами. За
таких обставин, відсутні підстави для
призначення у справі судової
почеркознавчої експертизи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
судом першої інстанції правомірно було
відмовлено у ідентичному клопотанні
позивача, яке було заявлено під час
розгляду справи у суді першої
інстанції.

Також, в судовому засіданні 11.06.2014 року
представник відповідача-1 підтримав
апеляційну скаргу позивача у повному
обсязі та просив колегію суддів
скасувати рішення суду першої
інстанції. Представник відповідача-2
заперечував проти апеляційної скарги
та просив колегію суддів залишити
рішення суду першої інстанції без змін,
а скаргу без задоволення.

Третя особа в судове засідання 11.06.2014
року не з'явилась, про причини неявки
суд не повідомила, заяв та клопотань не
подавала, хоча 22.05.2014 року належним
чином була повідомлена про дату та час
судового засідання, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення №04 0 від 15.05.2014 року.

У зв'язку з тим, що третя особа була
належним чином повідомлена та у зв'язку
із заявленим клопотання позивача,
колегія суддів вирішила розглядати
справу за відсутності позивача та
третьої особи за наявними матеріалами
справи.

Статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що у процесі перегляду
справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково
поданими доказами повторно розглядає
справу. Апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 26.08.2008 року між ВАТ «Банк
«Фінанси та кредит» в особі керуючого
філією «Полтавське РУ» ВАТ «Банк
«Фінанси та кредит» правонаступником
якого є ПуАТ «Банк «Фінанси та кредит»,
(банк за договором) та третьою особою -
громадянином ОСОБА_5, (позичальник за
договором), укладено кредитний договір
№ 2356-ЧД (надалі - кредитний договір) (а.с.
11-13).

Відповідно до пунктів 2.1., 3.2., 4.3.
вказаного договору, банк надає
позичальнику в тимчасове користування
на умовах забезпеченості,
поворотності, строковості, платності
кредитні кошти в сумі 100000 доларів США, з
оплатою по процентній ставці 14% річних,
повернення кредиту та процентів
здійснюється щомісячно, згідно з
графіком, зазначеним в додатку № 1 до
договору, з кінцевим строком
повернення кредиту до 25.08.2018 року.

Згідно із розділом 5 кредитного
договору, сторони погодили умови
забезпечення кредиту та фінансовий
стан позичальника.

Пунктом 5.1. кредитного договору
встановлено, що забезпеченням
виконання зобов'язань за цим договором
є застава нерухомості (іпотека):
нежитлове приміщення, що знаходиться
під АДРЕСА_1, загальною площею 92,3 кв. м.,
а саме: приміщення 1-го поверху з № 40-1 по
40-9, № 40-11, № 40-12, що належать
позичальнику на підставі договору
купівлі-продажу нежитлового
приміщення, посвідченого приватним
нотаріусом Черкаського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 07.08.2008 року
за реєстровим № 4695, зареєстрованого в
Державному реєстрі право чинів 07.08.2008
року за реєстраційним № 3067472.
Позичальник зобов'язався у день видачі
кредиту укласти з банком договори
застави (іпотеки) вищезазначеної
нерухомості.

Додатковою угодою № 1 від 16.02.2009 року
(а.с. 15) до кредитного договору № 2356-ЧД
від 26.08.2008 року сторони погодили умови
договору щодо порядку повернення
кредиту позичальником.

26.08.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та
кредит» в особі керуючого філією
«Полтавське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та
кредит» правонаступником якого є ПуАТ
«Банк «Фінанси та кредит», (іпотеко
держатель за договором), та ТОВ «НВФ
«Муза» ЛТД» в особі директора ОСОБА_5,
(іпотекодавець за договором), укладено
договір іпотеки № 2356-ЧД (надалі -
іпотечний договір) (а.с. 8-9).

Відповідно до пункту 1 іпотечного
договору, іпотекодавець передає в
заставу (іпотеку) іпотекодержателю
нерухоме майно: нежитлове приміщення,
що знаходиться під АДРЕСА_1, загальною
площею 92,3 кв. м., а саме: приміщення 1-го
поверху з № 40-1 по 40-9, № 40-11, № 40-12,
позначене за планом літерою «А-5»
(надалі - предмет іпотеки).

Зазначене нежитлове приміщення
передається в іпотеку як забезпечення
кредитних ресурсів, виданих за
кредитним договором № 2356-ЧД від 26.08.2008
року. (п. 4 іпотечного договору).

Договір іпотеки посвідчено приватним
нотаріусом Черкаського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстровано у реєстрі за № 13701, у
зв'язку з посвідченням цього договору
іпотеки нотаріусом накладена заборона
відчуження зазначеного у договорі
предмета іпотеки до припинення
іпотечного договору, заборона
зареєстрована у реєстрі за № 13702. При
посвідченні договору іпотеки
нотаріусом встановлено особу громадян,
які підписали договір, їх дієздатність.

Додатковим договором від 22.10.2008 року
(а.с. 10) до договору іпотеки № 2356-ЧД від
26.08.2008 року сторони погодили умови
договору щодо умов забезпечення
кредиту. Додатковий договір до
договору іпотеки посвідчено приватним
нотаріусом Черкаського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстровано у реєстрі за № 16071.

Із Статуту ТОВ «НВФ «Муза» ЛТД» зі
змінами, зареєстрованими 14.09.2006 року
(а.с. 16-20), вбачається, що учасниками
товариства є громадяни України ОСОБА_5,
ОСОБА_9, ОСОБА_4. Виконавчий орган
товариства очолює директор, який
вирішує всі питання діяльності
товариства, крім віднесених до
компетенції вищого органу (зборів
учасників), несе повну
відповідальність за результати його
діяльності і, при цьому, без доручення
виступає від імені товариства у
відносинах з державними органами та
іншими юридичними і фізичними особами.

Згідно із витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АА № 431209 (а.с.
78-80), керівником і підписантом ТОВ «НВФ
«Муза» ЛТД» є - ОСОБА_5

Відповідно до протоколу загальних
зборів засновників ТОВ «НВФ «Муза»
ЛТД» від 11.08.2008 року (а.с. 35), на порядку
денному зборів учасниками товариства
вирішувалось питання про можливість
виступити майновим поручителем по
кредиту ОСОБА_5, надати в іпотеку
нерухоме майно, а саме магазин за
адресою: АДРЕСА_1. Заслухавши усіх
учасників, збори одностайно ухвалили
заключити з філією «Полтавське РУ» ВАТ
«Банк «Фінанси та кредит» договір
іпотеки в забезпечення виконання
зобов'язань по кредиту ОСОБА_5 у розмірі
100000 доларів США, право підпису договору
іпотеки надати директору підприємства
ОСОБА_5 На зборах були присутні ОСОБА_5,
ОСОБА_9, ОСОБА_4, що становить 100% голосів,
протокол загальних зборів підписаний
усіма учасниками.

Спір у даній справі виник у зв'язку з
тим, що у в порушення прав і законних
інтересів учасників товариства,
директор ТОВ «НВФ «Муза» ЛТД» з
перевищенням своїх повноважень уклав
договір іпотеки № 2356-ЧД від 26.08.2008 року,
у зв'язку з цим, учасник товариства -
ОСОБА_4 звертається із вимогою про
визнання вищевказаного договору
недійсним.

Проаналізувавши рішення суду першої
інстанції, колегія суддів погоджується
із висновком про відмову у задоволення
позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

У випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Завданням суду при здійсненні
правосуддя, в силу ст.2 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» є,
зокрема, захист гарантованих
Конституцією України та законами прав
і свобод людини і громадянина.

За змістом положень вказаних норм,
правом на пред'явлення позову до суду
наділені, зокрема, громадяни, а суд
шляхом вчинення провадження у справах
здійснює захист осіб, права і
охоронювані законом інтереси яких
порушені, невизнані або оспорюються.

Однак, наявність права на пред'явлення
позову не є безумовною підставою для
здійснення судового захисту, а лише
однією з необхідних умов реалізації,
встановленого вищевказаними нормами,
права.

Так, вирішуючи переданий на розгляд
господарського суду спір по суті, суд
повинен встановити наявність у особи,
яка звернулася з позовом, суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу, на захист якого
подано позов.

Відсутність права на позов у
матеріальному розумінні тягне за собою
ухвалення рішення про відмову у
задоволенні позову, незалежно від
інших встановлених судом обставин.

Отже, лише встановивши наявність у
особи, яка звернулася з позовом,
суб'єктивного матеріального права або
охоронюваного законом інтересу, на
захист яких подано позов, суд з'ясовує
наявність чи відсутність факту
порушення або оспорення і відповідно
ухвалює рішення про захист порушеного
права або відмовляє позивачу у захисті,
встановивши безпідставність та
необґрунтованість заявлених вимог.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги тим, що він є учасником ТОВ «НВФ
«Муза» ЛТД» та вважає, що внаслідок
укладання спірного договору
порушуються його права та інтереси, як
учасника.

Відповідно до ч.3 ст.167 Господарського
кодексу України під корпоративними
відносинами мають на увазі відносини,
що виникають, змінюються та
припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно до п.4 ч.1 ст.12 Господарського
процесуального кодексу України, до
компетенції господарських судів
віднесені справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його
учасником (засновником, акціонером), у
тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств,
що пов'язані із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів.

Отже, виходячи з положень наведеної
норми, господарському суду підвідомчі
корпоративні спори: між учасниками
товариства; між учасником та
господарським товариством.

Як вбачається з матеріалів справи, спір
виник між господарським товариством та
його учасником, що пов'язаний із
діяльністю та управлінням діяльності
цього товариства. З огляду на приписи
п.4 ч.1 ст.12 Господарського
процесуального кодексу України та ч.3
ст.167 Господарського кодексу України
даний спір виник з корпоративних
відносин щодо корпоративних прав, а
відтак підвідомчий господарським
судам.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність правових підстав для
задоволення позову учасника ТОВ «НВФ
«Муза» ЛТД», який не є стороною
спірного договору, про визнання
недійсним цього договору, укладених
між юридичними особами.

Згідно з ст.10 Закону України «Про
господарські товариства», ст. 116
Цивільного кодексу України, учасники
господарського товариства мають право:
брати участь в управлінні справами
товариства в порядку, визначеному в
установчих документах, крім випадків,
встановлених Законом; брати участь у
розподілі прибутку товариства та
одержувати його частку (дивіденди);
вийти в установленому порядку з
товариства; здійснити відчуження
часток у статутному (складеному)
капіталі товариства, цінних паперів, що
засвідчують участь у товаристві, у
порядку, встановленому законом;
одержувати інформацію про діяльність
товариства, а також можуть мати інші
права, передбачені законодавством і
установчими документами.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
господарські товариства» та ст. 115
Цивільного кодексу України,
господарське товариство є власником
майна, переданого йому учасниками
товариства у власність, як до
статутного (складеного) капіталу,
одержаних доходів, а також іншого
майна, набутого на підставах, не
заборонених законом.

При цьому, неможливо ототожнювати
власні права і інтереси учасника
товариства з правами та інтересами
самого господарського товариства.

Крім того, відповідно до п.11, п.19
постанови пленуму Верховного Суду
України від 24.10.2008 року № 13 «Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів», акціонери
(учасники) господарського товариства
не вправі звертатися до суду за
захистом прав та інтересів інших
акціонерів (учасників) господарського
товариства та самого товариства поза
відносинами представництва, а також
обґрунтовувати свої вимоги порушенням
прав інших акціонерів (учасників)
товариства.

При вирішенні корпоративного спору
господарський суд повинен встановити
наявність в особи, яка звернулася з
позовом, суб'єктивного матеріального
права або законного інтересу, на захист
якого подано позов, а також з'ясувати
питання про наявність чи відсутність
факту їх порушення або оспорювання.

В пункті 51 цієї ж постанови зазначено,
що законом не передбачено право
акціонера (учасника) господарського
товариства звертатися до суду за
захистом прав чи охоронюваних законом
інтересів товариства поза відносинами
представництва. На цій підставі
господарським судам належить
відмовляти акціонерам (учасникам)
господарського товариства в
задоволенні позову про укладення,
зміну, розірвання чи визнання
недійсними договорів та інших
правочинів, вчинених господарським
товариством. Спори цієї категорії є
підвідомчими (підсудними)
господарським судам незалежно від їх
суб'єктного складу на підставі пункту 4
частини першої статті 12 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
акціонер (учасник) господарського
товариства обґрунтовує відповідні
позовні вимоги порушенням його
корпоративних прав.

Отже, позов учасника товариства, який
не був стороною спірного договору, про
визнання недійсним договору,
укладеного між юридичними особами, не
можна визнати обґрунтованим, оскільки
в такому випадку, відсутнє порушення
охоронюваного законом інтересу
позивача.

При вирішенні даного спору по суті
заявлених вимог, зазначені обставини
судом першої інстанції було враховано,
та встановлено відсутність у позивача
суб'єктивного права щодо здійснення
повноважень власника майна товариства.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про те, що вимога
учасника ТОВ «НВФ «Муза» ЛТД» про
визнання недійсним договір іпотеки №
2356 від 26.08.2008 року заявлена позивачем
поза відносинами представництва,
стосуються прав та охоронюваних
законом інтересів самого товариства, а
тому не можуть бути задоволені судом.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

З огляду на викладене вище, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
місцевий господарський суд, виконавши
всі вимоги процесуального закону і
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішив спір у відповідності з нормами
матеріального права, в рішенні
місцевого Господарського суду повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні. Решта доводів скаржника
зводяться до намагань надати їм
перевагу над встановленими судом
першої інстанції обставинами, та
переоцінити ці обставини, однак, які не
впливають на результат розгляду
справи.

Таким чином, колегія суддів встановила,
що обставини, на які посилається
скаржник, не можуть бути підставою для
зміни або скасування рішення
Господарського суду Черкаської
області від 15.04.2014 року у справі №925/174/14.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Господарського суду Черкаської
області від 15.04.2014 року у справі №925/174/14
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Черкаської області від 15.04.2014 року у
справі №925/174/14 залишити без змін.

3. Справу №925/174/14 повернути до
Господарського суду Черкаської
області.

Головуючий суддя
О.В. Агрикова

Судді
Г.А. Жук

М.Г. Чорногуз