КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2014 р. Справа№ 5011-62/1724-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Чорної Л.В.

при секретарі Дмитрина Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Господарського суду міста
Києва від 19.02.2014р. (повний текст
підписано - 24.02.2014р.)

у справі №5011-62/1724-2012 (суддя - Любченко
М.О. )

за позовом ОСОБА_2

до 1) ОСОБА_3,

2) ОСОБА_4,

3) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маквіс Груп"

4) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Боедем"

про визнання недійсним рішень
загальних зборів учасників та договору
купівлі-продажу

СУТЬ СПОРУ ТА СКАРГИ:

На розгляд Господарського суду м.
Києва передані позовні вимоги ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з
обмеженою відповідальністю "Маквіс
Груп", Товариства з обмеженою
відповідальністю "Боедем", про визнання
недійсними рішень, прийнятих на
загальних зборах учасників, які
оформлені протоколом №09/11 від 09.11.2011р.;
визнання недійсними рішень, прийнятих
на загальних зборах учасників
відповідача 4, які оформлені протоколом
№10 від 10.11.2011р.; визнання недійсним
договору купівлі-продажу
корпоративних прав на частки у
статутному капіталі відповідача 4 від
10.11.2011р. за реєстровим номером 1698.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем 1 під час укладання
договору купівлі-продажу частки у
статутному капіталі Товариства з
обмеженою відповідальністю "Боедем"
було порушено права на переважну
покупку корпоративних прав, що
належить ОСОБА_2, як учаснику
відповідача 4. Одночасно, на думку
позивача, неповідомлення про намір
здійснити відчуження частки у
статутному капіталі з пропозицією
здійснити викуп є підставою для
визнання рішення загальних зборів від
09.11.2011р. відповідача 4 недійсним. На
підтвердження позовних вимог щодо
визнання недійсним рішення загальних
зборів Товариства з обмеженою
відповідальністю "Боедем", які
оформлені протоколом №10 від 10.11.2011р.,
позивач посилається на відсутність у
відповідачів 2 та 3 на момент проведення
загальних зборів права на участь в
вищому органі відповідача 4, а отже і
права на управління товариством.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 19.02.2014р. у справі №5011-62/1724-2012 в
задоволенні позову відмовлено.

Заходи забезпечення позову, вжиті
відповідно до ухвали від 15.02.2012р.
господарського суду міста Києва у
справі №5011-62/1724-2012 скасовано у повному
обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
ОСОБА_2 звернулася до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 19.02.2014 року у справі
№5011-62/1724-2012.

На підставі апеляційної скарги ОСОБА_2
на рішення Господарського суду міста
Києва від 19.02.2014 року, згідно ст. 98 ГПК
України, Київським апеляційним
господарським судом ухвалою від
21.03.2014р. порушено апеляційне
провадження.

Через відділ документального
забезпечення апеляційного
господарського суду: від відповідача 4
(вх. №09-11/6252) надійшов відзив на
апеляційну скаргу; від відповідача 1
(вх. №09-11/6257) надійшов відзив на
апеляційну скаргу; від відповідача 1
також надійшов відзив на апеляційну
скаргу.

Розпорядженням В. о. Голови Київського
апеляційного господарського суду від
23.04.2014р., враховуючи перебування судді
Смірнової Л.Г. у відпустці, змінено
склад колегії суддів на наступний:
головуючий суддя - Тищенко О.В., судді
Іоннікова І.А., Чорна Л.В.

В судове засідання 23.04.2014р.
представники позивача та відповідачів
1, 3-4 не з'явилися. Про причини неявки суд
не повідомлено.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.04.2014р.
розгляд апеляційної скарги відкладено
на 14.05.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.05.2014 року до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
залучено ОСОБА_6 у зв'язку з чим розгляд
справи відкладено на 21.05.2014 року.

Представники позивача, відповідача-1,2,4
та третьої особи в судовому засіданні
апеляційної інстанції вимоги
апеляційної скарги підтримали, просили
суд апеляційну скаргу задовольнити,
рішення Господарського суду м. Києваі
від 19.02.2014 року у справі № 5011-62/1724-2012
скасувати, та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Представники відповідача -3 в судове
засідання не з'явився, будучи належним
чином повідомленим про час та місце
розгляду справи.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Явка в
судове засідання представників сторін
-це право, а не обов'язок, справа може
розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК
України у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду
справи є правом та прерогативою суду,
основною умовою для якого є не
відсутність у судовому засіданні
представників сторін, а неможливість
вирішення спору у відповідному
судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті
4 ГПК України, статті 17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" при розгляді справи частину 1
статті 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
колегія суддів зазначає, що право особи
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
кореспондується обов'язок
добросовісно користуватися наданими
законом процесуальними правами,
утримуватись від дій, що зумовлюють
затягування судового процесу, та
вживати надані процесуальним законом
заходи для скорочення періоду судового
провадження (пункт 35 рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Юніон Еліментарія Сандерс
проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від
07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи
є достатніми для всебічного, повного і
об'єктивного розгляду справи, судова
колегія визнала за можливе розглянути
апеляційну скаргу у відсутності
представника відповідача-3.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу,
також апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи та заслухавши
пояснення представників позивача,
відповідачів 1,2, 4 та третьої особи,
перевіривши правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженого рішення норм
матеріального та процесуального права,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням загальних зборів учасників
товариства, оформленим протоколом № 6
від 24.12.2004, було затверджено Статут
Товариства.

Згідно п. 2.1 Статуту Товариства його
учасниками є: ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2.

Відповідно до п. 8.1 Статуту для
забезпечення діяльності Товариства за
рахунок внесків учасників створюється
статутний фонд. Статутний фонд
Товариства становить 28 125, 00 грн., що
ділиться на 100 часток та оцінюється за
взаємною згодою учасників наступним
чином: ОСОБА_3 здійснює внесок у
грошовій формі у розмірі 25987,50 грн., що
становить 92,4% статутного фонду
Товариства; ОСОБА_6 здійснює внесок у
грошовій формі у розмірі 1068,75 грн., що
становить 3,8% статутного фонду
Товариства; ОСОБА_2 здійснює внесок у
грошовій формі у розмірі 1068,75 грн., що
становить 3,8% статутного фонду
Товариства.

09.11.2011р. були проведені загальні збори
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Боедем", результати
яких оформлені протоколом №09/11 від
09.11.2011р.

На вказаних зборах вищого органу
товариства були присутні учасники, що
разом володіють 100% статутного капіталу
відповідача 4, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_6 та
ОСОБА_2.

Відповідно до змісту протоколу №09/11
від 09.11.2011р. на загальних зборах
учасників було заслухано ОСОБА_3, що
запропонував відступити свою частку в
статутному капіталі товариства
розміром 53,8% на користь третіх осіб:
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маквіс Груп" (50%
статутного капіталу) та ОСОБА_4 (3,8%
статутного капіталу). За результатами
розгляду вказаного питання (перше
питання порядку денного) учасниками,
які у сукупності володіють 100% голосів
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Боедем", було
прийнято рішення прийняти відступлену
частку ОСОБА_3 в статутному капіталі
відповідача 4 у розмірі 53,8% на користь
третіх осіб.

З другого питання на загальних зборах
учасників було також заслухано ОСОБА_3,
який подав на розгляд заяви від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маквіс Груп" та
ОСОБА_4 про прийняття до складу
учасників та розподілення статутного
капіталу товариства. Як свідчать
матеріали справи, за результатами
розгляду другого питання порядку
денного загальними зборами учасників
100% голосів були прийняті рішення:

- на підставі поданих заяв шляхом
відступлення частки учасника ОСОБА_3,
яка становить 53,8% прийняти до складу
учасників товариства Товариство з
обмеженою відповідальністю "Маквіс
Груп" та ОСОБА_4;

- статутний капітал Товариства з
обмеженою відповідальністю "Боедем"
розподілити наступним чином: ОСОБА_3 з
часткою у статутному капіталі - 38,6%,
ОСОБА_6 з часткою у статутному капіталі
- 3,8%, ОСОБА_2 з часткою у статутному
капіталі - 3,8%, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Маквіс Груп" з
часткою у статутному капіталі - 50% та
ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі
3,8%.

У зв'язку зі зміною складу учасників
товариства загальними зборами
учасників було прийнято рішення з
питання третього порядку денного з
приводу викладення статутних
документів відповідача 4 у новій
редакції та проведення державної
реєстрації змін до статутних
документів.

10.11.2011 року відбулися збори учасників
Товариства, участь у яких взяли
учасники Товариства у складі: ТОВ
«Максі Груп», ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2

Зборами було ухвалено рішення,
оформлене протоколом № 10 від 10.11.2011, про
уточнення частки ТОВ «Максі Груп» у
статутному капіталі Товариства, а саме:
ТОВ «Максі Груп» наділено правами
учасника ТОВ «Боедем» та володіє 50 %
голосів при вирішенні всіх питань,
пов'язаних тільки з активами та
пасивами нерухомого майна - приміщення
загальною площею 10 134,40 кв. м.,
розташованого в АДРЕСА_4

10.11. 2011 року між ОСОБА_3 з одного боку і
ТОВ «Маквіс Груп» та ОСОБА_4 з іншого
боку було укладено договір
купівлі-продажу корпоративних прав на
частки у статутному капіталі ТОВ
«Боедем».

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судовому засіданні з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи їх взаємний
зв'язок, Київський апеляційний
господарський суд вважає що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду першої інстанції скасуванню з
наступних підстав.

Поняття і види господарських
товариств, правила їх створення,
діяльності, а також права і обов'язки їх
учасників та засновників визначаються
Законом України «Про господарські
товариства».

Згідно до ст. 11-1 Закону України «Про
господарські товариства»
законодавство про господарські
товариства ґрунтується на нормах,
установлених Конституцією України, і
складається із Цивільного кодексу
України, Господарського кодексу
України, цього Закону, інших
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до цих законодавчих актів.

Статтею 113 Цивільного кодексу України
встановлено, що господарським
товариством є юридична особа,
статутний (складений) капітал якої
поділений на частки між учасниками.
Господарські товариства можуть бути
створені у формі повного товариства,
командитного товариства, товариства з
обмеженою або додатковою
відповідальністю, акціонерного
товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Цивільного
кодексу України, та. 1 ст. 50 Закону
України «Про господарські товариства»
товариством з обмеженою
відповідальністю є засноване одним або
кількома особами товариство, статутний
капітал якого поділений на частки,
розмір яких встановлюється статутом.

Таким чином, товариство з обмеженою
відповідальністю, яке має кількох
засновників (учасників), є об'єктом
права спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 167 Господарського
кодексу України корпоративні права - це
права особи, частка якої визначається у
статутному фонді (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 Цивільного
кодексу України та ч. 1 ст. 58 Закону
України "Про господарські товариства"
вищим органом товариства з обмеженою
відповідальністю є загальні збори його
учасників.

Згідно ч. 4 ст. 145 Цивільного кодексу
України черговість та порядок
скликання загальних зборів
встановлюються статутом товариства з
обмеженою відповідальністю і законом.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про
господарські товариства» (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) про проведення
загальних зборів товариства учасники
повідомляються передбаченим статутом
способом з зазначенням часу і місця
проведення зборів та порядку денного.
Повідомлення повинно бути зроблено не
менш як за 30 днів до скликання
загальних зборів. Будь-хто з учасників
товариства вправі вимагати розгляду
питання на загальних зборах учасників
за умови, що воно було ним поставлено не
пізніш як за 25 днів до початку зборів.
Не пізніш як за 7 днів до скликання
загальних зборів учасникам товариства
повинна бути надана можливість
ознайомитися з документами, внесеними
до порядку денного зборів. З питань, не
включених до порядку денного, рішення
можуть прийматися тільки за згодою
всіх учасників, присутніх на зборах.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008 р. №
13 "Про практику розгляду судами
корпоративних спорів" (далі - постанова
пленуму) підставами для визнання
недійсними рішень загальних зборів
акціонерів (учасників) господарського
товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або
установчих документів під час
скликання та проведення загальних
зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника)
товариства можливості взяти участь у
загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів
акціонера (учасника) товариства
рішенням загальних зборів.

В пункті 21 Постанови пленуму зазначено,
що рішення загальних зборів
господарського товариства можуть бути
визнаними недійсними в судовому
порядку у випадку недотримання
процедури їх скликання, встановленої
статтями 43, 61 Закону про господарські
товариства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до п. 1 ст. 60 Закону
України «Про господарські товариства»
загальні збори учасників вважаються
повноважними, якщо на них присутні
учасники (представники учасників), що
володіють у сукупності більш як 60
відсотками голосів.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
розгляду судами корпоративних спорів»
від 24 жовтня 2008 року N 13 при розгляді
справ судам слід враховувати, що не всі
порушення законодавства, допущені під
час скликання та проведення загальних
зборів господарського товариства, є
підставою для визнання недійсними
прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання
недійсними рішень загальних зборів у
зв'язку з прямою вказівкою закону є:

- прийняття загальними зборами рішення
за відсутності кворуму для проведення
загальних зборів чи прийняття рішення
(статті 41, 42, 59, 60 Закону про
господарські товариства);

- прийняття загальними зборами рішень з
питань, не включених до порядку денного
загальних зборів товариства (частина
четверта статті 43 Закону про
господарські товариства);

- прийняття загальними зборами рішення
про зміну статутного капіталу
товариства, якщо не дотримано
процедури надання акціонерам
(учасникам) відповідної інформації
(статті 40, 45 Закону про господарські
товариства).

При вирішенні питання про недійсність
рішень загальних зборів у зв'язку з
іншими порушеннями, допущеними під час
скликання та проведення загальних
зборів, господарський суд повинен
оцінити, наскільки ці порушення могли
вплинути на прийняття загальними
зборами відповідного рішення.

Статтею 10.1 Статуту відповідача-4
передбачено, що вищим органом
товариства є загальні збори учасників
товариства. Загальні збори учасників
складаються з учасників товариства або
призначених ними представників.

Згідно п. 10.1.4 Збори обирають свого
Голову строком на два роки. Збори
приймають рішення на своїх засіданнях.

У відповідності до п.10.1.5 Статуту ТОВ
«Боедем» дата і місце проведення
Зборів та порядок денний
повідомляється письмово всім
Учасникам не пізніше ніж за тридцять
днів до дати початку Зборів. По
засіданням ведуться протоколи, які
підписуються головуючим і всіма
присутніми Учасниками.

Дані положення Статуту відповідача
повністю кореспондуються з приписами
ст. 61 Закону України «Про господарські
товариства».

Натомість як вбачається з пояснень
сторін по справі, жодних повідомлень
учасників товариства про проведення
загальних зборів та відповідного
інформування про питання включені до
порядку денного вчинено не було,
матеріали справи не містять доказів
повідомлення учасників товариства про
проведеня загальних зборів у
зазначеному вище порядку денному, у
відповідності до змісту протоколу № 9/11
від 09.11.2011 року голова загальних зборів
учасниками товариства не обирався.

Таким чином учасники товариства
належним чином не могли підготуватися
до розгляду питань порядку денного.

Відповідно до статті 53 Закону України
«Про господарські товариства»та
частини другої статті 147 Цивільного
кодексу України учасники товариства
користуються переважним правом
купівлі частки (її частини) учасника
пропорційно до розмірів своїх часток,
якщо статутом товариства чи
домовленістю між учасниками не
встановлений інший порядок здійснення
цього права. Купівля здійснюється за
ціною та на інших умовах, на яких частка
(її частина) пропонувалася для продажу
третім особам. Якщо учасники
товариства не скористаються своїм
переважним правом протягом місяця з
дня повідомлення про намір учасника
продати частку (її частину) або
протягом іншого строку, встановленого
статутом товариства чи домовленістю
між його учасниками, частка (її частина)
учасника може бути відчужена третій
особі.

Аналогічні умови реалізації
учасниками Товариства переважного
права купівлі частки (її частини)
відображені і в пункті 8.10. статуту
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Боедем».

Пунктом 10.3.7 Статуту Товариства
визначено, що до виключеної
компетенції Зборів належить, зокрема,
питання про передачу часток, їх частин
учасника Товариства іншим учасникам чи
третім особам, набуття Товариством
частки учасника.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає,
що загальні та спеціальні законодавчі
вимоги до порядку відчуження
співвласником (учасником) частки в
спільному майні (товаристві з
обмеженою відповідальністю)
ґрунтуються на принципі, який полягає у
встановленні пріоритету іншого
співвласника (учасника) на придбання
цієї частки переважно перед іншими
особами виключно в межах умов продажу,
які визначені співвласником
(учасником), якому належить частка.

Втім письмова заява про відповідача-1
про намір продати належну йому частку
була відсутня, що в свою чергу
суперечить положення законодавства
України.

Також колегія суддів звертає свою
увагу на несвоєчасність поставленого
на порядок денний питання щодо
прийняття ТОВ «Маквіс Груп», оскільки
на момент прийнятті такого рішення
даний суб'єкт господарської діяльності
не набув права власності на відчужену
відповідачем-1 частку власних активів
(договір купівлі продажу було укладено
10.11.2011 р.)

Таким чином колегія суддів констатує
не відповідність рішення Загальних
Зборів Товариства, оформлених
протоколом № 09/11 від 09.11.2011 вимогам ст..
ст.. 60,61 Закону України «Про
господарські товариства», що свідчить
про наявність підстав для визнання їх
недійсними.

Оскільки Зборами Товариства, що
відбулися 09.11.2011 року, були ухвалені
рішення,що не відповідають положенням
законодавства, перехід корпоративних
прав від відповідача-1 до відповідача 2,
3 не відбувся, а відтак дані суб'єкти не
мали права на управління Товариством,
шляхом участі та голосування на Зборах
Товариства, що у свою чергу свідчить
про неправомочність зборів, які
відбулись 10.11.2011 року та незаконність
прийнятих на них рішень.

Щодо позовної вимоги про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 362
Цивільного кодексу України у разі
продажу частки у праві спільної
часткової власності співвласник має
переважне право перед іншими особами
на її купівлю за ціною, оголошеною для
продажу, та на інших рівних умовах, крім
випадку продажу з публічних торгів.

Отже, закріплене наведеною нормою
правило покликане гарантувати права
інших співвласників щодо переважної
купівлі частки у праві спільної
часткової власності. Водночас, будучи
наділеними правом на переважну купівлю
частки у праві спільної часткової
власності, інші співвласники тим не
менш не мають жодних привілей щодо ціни
та інших умов, на яких має намір продати
свою частку співвласник-відчужувач.

В силу частини 2 статті 362 Цивільного
кодексу України продавець частки у
праві спільної часткової власності
зобов'язаний письмово повідомити інших
співвласників про намір продати свою
частку, вказавши ціну та інші умови, на
яких він її продає. Якщо інші
співвласники відмовилися від
здійснення переважного права купівлі
чи не здійснять цього права щодо
нерухомого майна протягом одного
місяця, а щодо рухомого майна - протягом
десяти днів від дня отримання ними
повідомлення, продавець має право
продати свою частку іншій особі.

Таким чином, для забезпечення
здійснення переважного права інших
співвласників на купівлю продавець
зобов'язаний повідомити інших
співвласників про свій намір продати
частку. У повідомленні обов'язково має
бути визначена ціна, а інші умови
продажу мають бути вказані, якщо вони
визначаються продавцем як істотні для
укладення даного договору (наприклад,
строки розрахунків, форма, у якій
співвласник бажає укласти договір на
інші умови, досягнення згоди з яких є
необхідним для укладення договору).

Також зі змісту наведеної норми
вбачається, що суб'єктивне право на
продаж частки сторонній особі виникає
у співвласника з моменту одержання
відмови усіх інших співвласників від
здійснення переважного права на
купівлю або нездійснення ними цього
права протягом одного місяця від дня
отримання ними повідомлення, якщо
предметом договору купівлі-продажу є
нерухоме майно, і протягом десяти днів -
якщо предметом договору
купівлі-продажу є рухоме майно. При
цьому, "здійсненням переважного права"
слід вважати передання (надіслання)
продавцю оферти щодо укладення
основного або попереднього договору
купівлі-продажу частки.

Натомість як встановлено під час
розгляду даної справи відповідачем-1
вимоги даної статті було повністю
проігноровано та не сповіщено інших
учасників ТОВ «Боедем» шляхом
письмового повідомлення про свій намір
відчужити належну йому на праві
власності частки активів.

Таким чином переважне право інших
учасників ТОВ «Боедем» на купівлю,
відчуженої позивачем на користь ТОВ
«Максвіс Груп», частки у праві спільної
часткової власності було порушено.

У відповідності до ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Підставою недійсності правочину, у
відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України, є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу, а саме:

- зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства (ч. 1 ст. 203);

- особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності (ч. 2 ст. 203);

- волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі (ч. 3 ст. 203);

- правочин має вчинятись у формі,
встановленій законом (ч.4 ст. 203)

- правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203).

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК
України).

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК
України).

Пунктами 1, 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р.
„Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" передбачено, що
цивільні відносини щодо недійсності
правочинів регулюються Цивільним
кодексом України (далі - ЦК), Земельним
кодексом України, Сімейним кодексом
України, Законом України від 12 травня
1991 року № 1023-ХІІ „Про захист прав
споживачів" (в редакції Закону від 1
грудня 2005 року № 3161-ІУ), Законом України
від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІУ „Про
оренду землі" (в редакції Закону від 2
жовтня 2003 року № 1211-IV) та іншими актами
законодавства.

У відповідності до п. 3.2.4. Рекомендації
Вищого господарського суду України №
04-5/14 від 28.12.2007 р. (у редакції від 28.12.2009
р.) судам слід мати на увазі, що частина
друга статті 147 ЦК України та частина
друга статті 53 Закону України "Про
господарські товариства" надає
можливість передбачити в статуті
товариства заборону на відчуження
частки третім особам або необхідність
отримання згоди учасників товариства
на таке відчуження. Недотримання
встановленого статутом порядку
відступлення частки третім особам може
бути підставою для визнання договору
про відступлення, купівлю-продаж або
інше відчуження частки третій особі
недійсним.

У відповідності до п. 8.10 Статуту
Товариства передбачено, що учасник має
право за згодою інших учасників
передати свою частку одному чи кільком
Учасникам, а також третім особам. При
цьому Учасники користуються
пріоритетним правом отримати частки
(її частини) пропорційно до їх дольової
участі в Статутному фонді Товариства.

Отже за наявності обставин порушення
переважного права на придбання
відчужуваної відповідачем-1 частки у
праві спільної часткової власності на
користь третьої особи, колегія суддів
керуючись рекомендаціями Вищого
господарського суду України вважає за
можливе захистити права позивача
шляхом визнання спірного договору
купівлі-продажу недійсним.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права може бути підставою для
скасування або зміни рішення лише за
умови, якщо це порушення призвело до
прийняття неправильного рішення.

Оскільки рішення суду першої інстанції
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, рішення Господарського
суду м. Києва від 19.02.2014 року у справі №
5011-62/1724-2012 скасуванню.

Зважаючи на задоволення апеляційної
скарги, відповідно до вимог ст.49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір за розгляд
апеляційної скарги покладається на
відповідачів.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
господарського суду міста Києва від
19.02.2014 року по справі № 5011-62/1724-2012
задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 19.02.2014 року по справі №
5011-62/1724-2012 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким:

Визнати недійсними у повному обсязі
рішення Зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю «Боедем»,
оформлені протоколом № 09/11 від 09.11.2011
року.

Визнати недійсними у повному обсязі
рішення Зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю «Боедем»,
оформлені протоколом № 10 від 10.11.2011
року.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу корпоративних прав на
частки у статутному капіталі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Боедем» від 10.11.2011
року за реєстровим номером 1698.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_3)
на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1)
268,25 (двісті шістдесят вісім гривень 25
коп.) грн. - судового збору за розгляд
позовної заяви та 134,12 (сто тридцять
чотири гривні 12 коп.) грн. судового
збору за розгляд апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_3, код НОМЕР_2)
на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1)
268,25 (двісті шістдесят вісім гривень 25
коп.) грн. - судового збору за розгляд
позовної заяви та 134,12 (сто тридцять
чотири гривні 12 коп.) грн. судового
збору за розгляд апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маквіс Груп» (вул.
Червоноармійська, 114, м. Київ, код 36058846)
на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1)
268,25 (двісті шістдесят вісім гривень 25
коп.) грн. - судового збору за розгляд
позовної заяви та 134,12 (сто тридцять
чотири гривні 12 коп.) грн. судового
збору за розгляд апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Боедем» (вул. Велика
Окружна, 4, м. Київ, код 14308121) на користь
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) 268,25 (двісті
шістдесят вісім гривень 25 коп.) грн. -
судового збору за розгляд позовної
заяви та 134,12 (сто тридцять чотири
гривні 12 коп.) грн. судового збору за
розгляд апеляційної скарги.

Заходи забезпечення позову, вжиті
відповідно до ухвали від 15.02.2012р.
господарського суду міста Києва у
справі №5011-62/1724-2012 скасувати у повному
обсязі.

Матеріали справи № 5011-62/1724-2012 повернути
до Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
О.В. Тищенко

Судді
І.А. Іоннікова

Л.В. Чорна