ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" червня 2014 р.Справа № 916/1269/14

Господарський суд Одеської області у
складі судді Мостепаненко Ю.І.,

при секретарі судового засідання
Стадник О.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Олексієнко В.О.
(довіреність б/н від 01.04.2014р.),

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ТАВРІЯ-В"

до відповідача - фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2

про стягнення 15 413,89 грн.

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТАВРІЯ-В" (ТОВ
"ТАВРІЯ-В") звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою про стягнення з
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (ФОП
ОСОБА_2) 15 413,89 грн., з яких 14 026,41 грн. -
заборгованість з орендної плати, 268,44
грн. - інфляційні нарахування, 209,82 грн. -
3% річних, 909,22 грн. - пені.

Свої позовні вимоги ТОВ "ТАВРІЯ-В"
обґрунтовує порушенням відповідачем
умов укладеного між сторонами договору
оренди нежитлового приміщення № С-68
від 22.04.2013р. та угоди від 05.07.2013р. про
порядок погашення простроченої
заборгованості за договором оренди
нежитлового приміщення № С-68 від
22.04.2013р. в частині здійснення повних та
своєчасних платежів.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 03.04.2014р. суддею Волковим Р.В.
порушено провадження по справі №
916/1269/14 за даним позовом.

Згідно з розпорядженням керівника
апарату господарського суду Одеської
області № 138 від 13.05.2014р., керуючись
п.3.1.11. Положення про автоматизовану
систему документообігу суду, п. 7
рішення зборів суддів господарського
суду Одеської області (протокол від
17.04.2014р. №17-8/2014), у зв'язку з
перебуванням судді Волкова Р.В. на
лікарняному з 17.04.2014р. та у тривалій
відпустці з 30.04.2014р., призначено
повторний автоматичний розподіл
справи № 916/1269/14, згідно якого справу №
916/1269/14 повторно розподілено судді
Мостепаненко Ю.І.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 16.05.2014р. суддею
Мостепаненко Ю.І. прийнято до свого
провадження справу № 916/1269/14, розгляд
справи призначено на 04.06.2014р.

02.06.2014р. до господарського суду
Одеської області від ТОВ "ТАВРІЯ-В"
надійшла заява про уточнення позовних
вимог (вх. № 2-2185/14), відповідно до якої
позивач, збільшуючи позовні вимоги,
просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 14
026,41 грн. - заборгованості за договором
оренди, 924,21 грн. - пені за період з
26.08.2013р. по 26.02.2014р., 320,49 грн. - 3% річних за
період з 26.08.2013р. по 30.05.2014р., 1 065,04 грн. -
інфляційних нарахувань за період з
26.08.2013р. по 30.05.2014р., поклавши витрати по
сплаті судового збору на відповідача.

В судовому засіданні 04.06.2014р.
представник позивача підтримав
уточнені позовні вимоги, просив суд їх
задовольнити, на підтвердження своєї
позиції надав додаткові письмові
пояснення (вх. № 14546/14).

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про поважність причин
відсутності не повідомив, письмового
відзиву на позовну заяву до суду не
надав, право на захист не використав,
хоч і повідомлявся про час та місце
проведення судових засідань належним
чином шляхом надсилання ухвал суду на
адресу реєстрації, яка не змінювалася,
про що свідчить витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців України №
18678084 від 15.05.2014р., наявний в матеріалах
справи.

Приймаючи до уваги, що судове
відправлення було повернуто із
відміткою поштової установи: "за
зазначеною адресою не проживає", суд
вважає за можливе розглядати справу
без участі відповідача за наявними в
ній матеріалами, відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно із приписами ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 04.06.2014р. оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення присутнього в
судовому засіданні представника
позивача, суд встановив наступне.

22 квітня 2013р. між ТОВ "ТАВРІЯ-В"
(Орендодавцем) та ФОП ОСОБА_2 (Орендарем)
укладено договір оренди нежитлового
приміщення № С-68 (Договір), відповідно
до розділу 1 якого Орендодавець
передає, а Орендар приймає в строкове
платне користування (оренду) майно у
вигляді нежитлового приміщення,
загальною площею 45,10 кв.м.,
торгівельного комплексу, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

П. 1.2 Договору передбачено, що
приміщення передається в оренду
строком до 31.12.2015р.

Відповідно до п. 1.3 Договору приміщення
передається Орендарю для здійснення
господарської (комерційної) діяльності
та використання його для розміщення і
організації роботи з реалізації
сувенірами та предметами інтер'єра для
дому.

Вступ Орендаря в право користування
приміщення настає з моменту підписання
сторонами даного договору та Акту
приймання-передачі (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору вбачається,
що за оренду приміщення орендар
зобов'язується щомісячно не пізніше
кожного 10-го числа поточного місяця, за
який здійснюється платіж, сплачувати
Орендодавцю орендну плату у розмірі,
визначеному згідно з п. 3.2 даного
Договору.

П. 3.2 Договору сторони погодили, що
розмір орендної плати за орендоване
приміщення становить з 22 квітня 2013р. - 10
814,53 грн. на місяць за все орендоване
приміщення, в тому числі ПДВ, що в
грошовому еквіваленті зобов'язання
становить 1 353,00 дол. США за курсом НБУ
на дату підписання договору.

Сума орендної плати та платежів,
передбачених розділом 3 Договору та
визначених в еквіваленті грошового
зобов'язання в доларах США, сплачується
на користь Орендодавця в національній
валюті України по курсу НБУ гривні до
долара США, що діє на 1 (перше) число
місяця, за який здійснюється платіж,
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок Орендодавця (п. 3.4
Договору).

П 3.7 Договору сторони узгодили, що
орендар зобов`язується поверх орендної
плати сплачувати (відшкодовувати)
орендодавцю витрати на утримання та
обслуговування торгового комплексу та
сплату комунальних послуг, спожитих
при використанні орендованого
приміщення (користування
електроенергією та водопостачанням).
Відшкодування вказаних витрат
здійснюється на підставі виставлених
орендодавцем рахунків.

Відповідно до п. 3.8 Договору орендна
плата за користування приміщенням є
платою, незалежною від господарської
діяльності Орендаря в орендованому
приміщенні. У разі неможливості в
зв'язку з будь-якої причини сплачувати
Орендодавцю обумовлену сторонами
орендну плату, дія даного договору
підлягає припиненню (якщо сторони не
домовляться про інше), а приміщення
відповідно поверненню Орендодавцю, - не
раніше, ніж через три місяці з моменту
письмового повідомлення, направленого
Орендарем Орендодавцю. При цьому
Орендар зобов'язаний на протязі
вказаного строку сплатити орендну
плату та інші платежі, передбачені
даним договором. По завершенню
вказаного трьохмісячного та після
виплати Орендарем Орендодавцю
вищевказаних платежів (тобто при
відсутності заборгованості Орендаря
перед Орендодавцем), даний договір
підлягає достроковому розірванню з
підписанням сторонами відповідної
угоди. При цьому Орендодавець має право
зарахувати суму забезпечувального
платежу, сплачену Орендарем та
зараховану Орендодавцем відповідно до
умов договору, в рахунок
заборгованості Орендаря перед
Орендодавцем.

За умовами п. 5.1 Договору, у випадку
несвоєчасної сплати орендної плати або
сплати її в не повному обсязі Орендар
сплачує Орендодавцю пеню за кожен день
прострочення у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за весь період
заборгованості.

Відповідно до п. 7.2 Договору, Договір
припиняє свою дію у наступних випадках:

- закінчення строку оренди;

- наявність письмової згоди
сторін;

- за рішенням суду;

- загибель (знищення) об'єкту
оренди;

- у разі ліквідації Орендаря або
визнання його неплатоспроможнім;

- на вимогу Орендодавця у випадках
прямо передбачених п. 7.3.1, 7.3.2 договору.

Згідно Акту приймання-передачі
нежитлового приміщення в оренду від
22.04.2013р. ТОВ "ТАВРІЯ-В" передало, а ФОП
ОСОБА_2 прийняла в строкове платне
користування (оренду) майно у вигляді
нежитлового приміщення, загальною
площею 45,10 кв.м., торгівельного
комплексу, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

18.06.2013р. між ТОВ "ТАВРІЯ-В" та ФОП ОСОБА_2
підписано Угоду до договору оренди №
С-68, відповідно до п.1 якої сторони
домовились про розірвання договору
оренди № С-68 з 18 червня 2013р.

Відповідно до п. 2 даної угоди Орендар
зобов'язався в строк до 30.06.2013р. включно
перерахувати Орендодавцю суму
заборгованості у розмірі 19 235,19 грн.,
яка складається з наступних сум: 17 303,25
грн. - орендні платежі; 1 730,32 грн. -
витрати на утримання та обслуговування
торгового комплексу; 201,62 грн. -
електроенергія.

Згідно Акту приймання-передачі
нежитлового приміщення в оренду від
18.06.2013р. ФОП ОСОБА_2 передала, а ТОВ
"ТАВРІЯ-В" прийняло із строкового
платного користування (оренди) майно
(торгівельну площу), нежитлового
приміщення, загальною площею 45,10 кв.м.,
торгівельного комплексу, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з неможливістю сплатити
заборгованість у розмірі 19 235,19 грн.
ФОП ОСОБА_2 звернулась з листом від
02.07.2013р. до ТОВ "ТАВРІЯ-В" з проханням
поетапної сплати вказаної
заборгованості в термін з 01.07.2013р. по
31.08.2013р.

05.07.2013р. між ТОВ "ТАВРІЯ-В" (Кредитором)
та ФОП ОСОБА_2 (Боржником) укладено
Угоду про порядок погашення
простроченої заборгованості за
договором оренди нежитлового
приміщення № С-68, відповідно до п. 1 якої
зазначено, що угоду укладено сторонами
з метою виконання Боржником
прострочених грошових зобов'язань на
суму 19 235,19 грн., що виникли у нього як
орендаря за договором оренди
нежитлового приміщення № С-68.

П. 2 даної Угоди Боржник визнав
наявність у нього перед Кредитором
простроченої заборгованості за
договором у сумі 19 235,19 грн., яка
складається з: 17 303,25 грн. - орендних
платежів (за квітень 2013р. - 3244,36грн, за
травень 2013р. - 7 570,17грн., за червень 2013р.
- 6 488,72грн.); 1 730,32 грн. - витрат на
утримання та обслуговування торгового
комплексу; 201,62 грн. - заборгованості з
оплати комунальних послуг
(електропостачання).

П. 4 даної Угоди сторони встановили
порядок погашення заборгованості, а
саме: 7 платежів рівними частками по 2
404,39 грн., та 1 платіж - 2 404, 46 грн.,
кінцевим строком сплати визначивши
25.08.2013р.

05.07.2013р. за вих. № 243/1 ТОВ "ТАВРІЯ-В"
звернулося до відповідача з листом -
вимогою, в якому просило провести
повний розрахунок по грошовим
зобов'язанням до 25.08.2013р. у
відповідності до угоди про порядок
погашення простроченої заборгованості
за договором оренди нежитлового
приміщення № С-68.

Відповідачем заборгованість в розмірі
19 235,19 грн. погашена частково в сумі 5
208,78 грн., а саме:

- 1 730,32 грн. - заборгованість з
відшкодування витрат на утримання та
обслуговування торгового комплексу;

- 201,62 грн. - заборгованість з
відшкодування витрат на оплату
комунальних послуг;

- 3 276,84 грн. - заборгованість з
орендної плати, -

що підтверджується наявними в
матеріалах справи банківськими
виписками, наданими позивачем.

Несплаченою відповідачем залишилась
сума заборгованості з орендної плати в
розмірі 14 026,41 грн., яка складається з:

- 7 537,69 грн. - заборгованості з орендної
плати за травень 2013р.;

- 6 488,72 грн. - заборгованості з
орендної плати за червень 2013р.

У зв'язку з порушення умов укладеного
договору № С-68 від 22.04.2013р., угоди про
порядок погашення простроченої
заборгованості за договором оренди
нежитлового приміщення № С-68 щодо
здійснення повних та своєчасних
орендних платежів, 05.08.2013р. вих. № 408 ТОВ
"ТАВРІЯ-В" звернулось до ФОП ОСОБА_2 з
претензією, в якій просило у строк до
15.09.2013р. включно погасити
заборгованість у сумі 14 026,41 грн.

Не отримавши відповіді на надіслану
претензію, ТОВ "ТАВРІЯ-В" і звернулось
до господарського суду з даним позовом
та уточненнями до нього, в якому
просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 окрім 14
026,41 грн. - заборгованості по орендним
платежам, ще 924,21 грн. - пені, 320,49 грн. - 3%
річних, 1 065,04 грн. - інфляційних
нарахувань.

Дослідивши надані докази у сукупності,
суд дійшов висновку про наявність
підстав для часткового задоволення
позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до ст.175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певні дії (сплатити
гроші), а кредитор має право вимагати
від боржника виконання його обов'язку.
При цьому, зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст.11 цього
Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. В свою чергу, порушенням
зобов'язання, відповідно до ст.610 ЦК
України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як встановлено матеріалами справи, між
сторонами укладено договір оренди
нежитлового приміщення № С-68 від
22.04.2013р., відповідно до якого ТОВ
"ТАВРІЯ-В" передало, а ФОП ОСОБА_2
прийняла в строкове платне
користування (оренду) майно у вигляді
нежитлового приміщення, загальною
площею 45,10 кв.м., торгівельного
комплексу, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

18.06.2013р. договір оренди нежитлового
приміщення № С-68 розірвано, згідно
угоди до договору оренди № С-68 від
18.06.2013р.

З огляду на встановлення судом
існування у відповідача перед
позивачем заборгованості по орендній
платі за договором оренди № С-68 від
22.04.2013р. за травень та червень 2013р. в
сумі 14 026,41грн. та, приймаючи до уваги,
що ФОП ОСОБА_2 визнала заборгованість
по орендним платежам, в тому числі в
зазначеній сумі, в повному обсязі її не
сплативши, позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості по орендним
платежам в розмірі 14 026,41 грн.
господарський суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені в
сумі 924,21грн., суд вважає за доцільне
відзначити наступне.

П. 3.1 Договору сторони погодили, що за
оренду приміщення орендар
зобов'язується щомісячно, не пізніше
кожного 10-го числа поточного місяця, за
який здійснюється платіж, сплачувати
Орендодавцю орендну плату.

Згідно ч.2 ст. 218 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов`язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов`язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов`язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями в
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання. Водночас, вимогами п.3 ч.1
ст.611 Цивільного кодексу України
передбачено, що одним із наслідків
порушення зобов'язання є сплата
неустойки (штрафу, пені), а відповідно
до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу
України, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюються
договором або актом цивільного
законодавства.

Ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України встановлено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Умовами п. 5.1 Договору передбачено, що у
випадку несвоєчасної сплати орендної
плати або сплати її в не повному обсязі,
Орендар сплачує Орендодавцю пеню за
кожен день прострочення у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми заборгованості за весь період
заборгованості.

Ст. 253 ГПК України визначено, що перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов`язано його
початок.

Виходячи зі змісту наведеної норми,
початком для нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов`язання буде день, наступний за
днем, коли воно мало бути виконано.

Суд, перевіривши розрахунок позивача
щодо сплати відповідачем пені за
прострочку виконання зобов'язання у
розмірі 924,21 грн. за період: з 26.08.2013р. по
26.02.2014р., встановив, що позивачем
невірно визначено період виникнення
заборгованості у відповідача, та
зробив власний розрахунок пені з
урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України.

Розрахунок пені.

Сума боргу (грн.) Період
простроченняСума пені за період
прострочення (грн.)7 537,6911.05.2013р. -
11.11.2013р. 522,276 488,72 11.06.2013р. - 11.12.2013р.
436,43Всього
958,70

Отже, загальна сума пені, що підлягає
стягненню з відповідача становить 958,70
грн.

При цьому, враховуючи, що у суду
відсутні повноваження щодо збільшення
позовних вимог, а таке право відповідно
до ст. 22 Господарського процесуального
кодексу України належить виключно
позивачу, суд не виходить за межі
позовних вимог та приймає заявлену
позивачем до стягнення суму пені -
924,21грн., яка безпосередньо заявлена у
позові.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.
При цьому, в силу вимог ч.1 ст.625 ЦК
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача
щодо сплати відповідачем 3% річних та
інфляційних нарахувань, встановив, що
позивач при здійсненні даного
розрахунку також допустив помилку щодо
визначення періоду виникнення
заборгованості у відповідача, та
зробив власний розрахунок з
урахуванням кінцевого строку
нарахування, заявленого позивачем (по
30.05.2014р.).

Розрахунок 3% річних, інфляційних
нарахувань

Сума боргу (грн.)Період
простроченняСума 3% річних (грн.) Сума
інфляційних нарахувань
(грн.)7 537,69 11.05.2013р. - 30.05.2014р. 238,52 515,576
488,72 11.06.2013р. - 30.05.2014р. 188,80 436,89 Всього
427,32 952,46

Отже, загальна сума 3% річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання має складати 427,32 грн.,
сума інфляційних нарахувань - 952,46 грн.

При цьому, суд не виходить за межі
позовних вимог та приймає заявлену
позивачем до стягнення суму 3 % річних-
320,49грн., яка безпосередньо заявлена у
позові

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Наведені позивачем докази у
встановленому законом порядку
відповідачем не спростовані.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За приписами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку,
щодо наявності підстав для часткового
задоволення позовних вимог зі
стягненням з відповідача 14 026,41 грн. -
основного боргу, 924,21 грн. - пені, 320,49
грн. - 3% річних та 952,46 грн. - інфляційних
нарахувань.

Згідно ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача та
відповідача пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (68721, АДРЕСА_2, ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "ТАВРІЯ-В"
(65091, м.Одеса, вул. М'ясоїдівська, 14, ) 14 026 (чотирнадцять тисяч
двадцять шість) грн. 41 коп. - основного
боргу, 924 (дев'ятсот двадцять чотири)
грн. 21 коп. - пені, 320 (триста двадцять)
грн. 49 коп. - 3% річних, 952 (дев'ятсот
п'ятдесят дві) грн. 46 коп. - інфляційних
нарахувань, 1 814 (одну тисячу вісімсот
чотирнадцять) грн. 39 коп. - судового
збору.

3. В решті позов залишити без
задоволення.

Рішення суду набирає законної
сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено
та підписано 10.06.2014 року

Суддя
Мостепаненко Ю.І.