ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2014 р.
Справа № 917/704/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ілатанмед" (проспект
Академіка Глушкова, буд. 40, корпус 5,
офіс 716, м. Київ, 03680; поштова адреса: вул.
Оксамитова, буд. 9, с. Петропавлівська
Борщагівка, Києво-Святошинський район,
Київська область, 08130)

до Хорольської центральної районної
лікарні (вул. Комсомольська, буд. 11/1, м.
Хорол, Хорольський район, Полтавська
область, 37800)

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача:

Управління Державної казначейської
служби України в Хорольському районі
Полтавської області (вул.. К. Маркса,
буд. 78А, м. Хорол, Полтавська область,
37800)

Хорольська районна державна
адміністрація (вул. Першого Травня, буд.
4, м. Хорол, Полтавська область, 37800)

про стягнення 1 467 756,71 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: Кузьменко С.М. (дов. від
01.06.2014р.).

від відповідача: не з'явився;

від третіх осіб: не з'явилися.

Розглядається позовна заява про
стягнення 1 439 473,97 грн., у тому числі 1 280
000 грн. основного боргу за медичне
обладнання, поставлене згідно договору
про закупівлю обладнання за державні
кошти № 225 від 30.11.2012р., 94 965,48 грн. - пені,
16 640,00 грн. - інфляційних, 47 868,49 грн. - 3%
річних.

Позивач в порядку ст. 22 ГПК України
надав заяву про збільшення позовних
вимог в частині інфляційних та річних
та прохає стягнути з відповідача 1467756,71
грн., з них: 128000,00 грн. основного боргу за
товар, поставлений згідно договору про
закупівлю обладнання за державні кошти
за № 225 від 30.11.2012р., 47482,74 грн. - пені,
87040,00 грн. - інфляційних, 53233,97 грн. - 3%
річних (а.с.72-73).

Ухвалою від 21.05.2014р. суд прийняв заяву
про збільшення позовних вимог та
відклав розгляд справи, чим надав
можливість відповідачу ознайомитися
зі збільшеними вимогами (а.с.78-79).

В п. 3.10 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» зазначено, що у разі
прийняття судом зміни (у бік збільшення
або зменшення) кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір, - з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення.

Відповідач у відзиві проти позову
заперечує посилаючись на те, що є
бюджетною установою, фінансування
здійснюється через фінансове
управління Хорольскої районної
державної адміністрації. Відповідачем
було своєчасно подано платіжне
доручення від 19.12.2012р. № 5253 на оплату
спірного товару до Управління
Державної казначейської служби
України в Хорольському районі
Полтавської області, але органами
казначейства оплата проведена не була.
Затримка розрахунків за поставлене
обладнання відбулася не з вини
відповідача, а через невиконання
органами казначейства своїх
зобов'язань. Відповідач вважає, що він
виконав умови договору в частині
розрахунків належним чином (а.с.28-32).

Ухвалою від 21.05.2014р. суд залучив до
участі у справі Управління Державної
казначейської служби України в
Хорольському районі Полтавської
області та Хорольську районну
державну адміністрацію як третіх осіб,
яка не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
(а.с.78-79).

Третя особа - Управління Державної
казначейської служби України в
Хорольському районі Полтавської
області - в письмових поясненнях
повідомила, що в 2012 році надійшла
субвенція місцевим бюджетам на
придбання медичного обладнання.
Головним розпорядником цих коштів
визначено Хорольську районну державну
адміністрацію, а розпорядником -
Хорольську центральну районну лікарню.
Лікарнею за результатом процедури
закупівлі було укладено договір з
позивачем на придбання комплексу
медичного обладнання. Управлінням
Казначейства 13.12.2012р. було
зареєстровано бюджетні зобов'язання
відповідача в сумі 1289000,00 грн. Дані
кошти не були проплачені, оскільки
видатки здійснюються в межах
встановленого ліміту технічного
субрахунку єдиного казначейського
рахунку. Управлінням Казначейства
30.12.2013р. було зареєстровано бюджетні
зобов'язання відповідача в сумі 1289000,00
грн., які не були оплачені в зв'язку з
ненадходженням коштів. З підстав
відсутності кошторисних призначень на
2014 рік спірна кредиторська
заборгованість не реєструвалася.
Управління Казначейства виконувало
свої функціональні обов'язки, в
правовідносини з позивачем не
вступало, не може нести
відповідальності по даній справі.

Управління Державної казначейської
служби України в Хорольському районі
Полтавської області також надало
клопотання про розгляд справи без
участі його представника. Клопотання
задоволено судом.

Третя особа - Хорольська районна
державна адміністрація письмових
пояснень по суті спору суду не надала.

Про час та місце розгляду справи
сторони та треті особи повідомлені
належним чином, що підтверджується
поштовими повідомленнями від 23.05.2014р.
про вручення судової ухвали та
поясненнями сторін та третіх осіб.

В судовому засіданні 05.06.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення згідно ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

30 листопада 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Ілатанмед» (позивачем) та Хорольською
центральною районною лікарнею
(відповідачем) був укладений договір №
225 про закупівлю обладнання за державні
кошти (надалі - Договір); (а.с.14-16).

Відповідно до п.1.1 Договору позивач
зобов'язався поставити та передати
відповідачу (замовнику) у власність
комплекс рентгенівський діагностичний
цифровий за кодом (ДК-016-97) 33.10.1
«Устаткування медичне, хірургічна та
ортопедичне», а відповідач - оплатити
даний товар.

За п.3.1 Договору ціна становить 1280000,00
грн.

В додатку № 1 «Специфікація» до
Договору сторони визначили що
предметом поставки є комплекс
рентгенівський діагностичний «Крас»
ТУ У 26.6-1:2012 (Комплекс
рентгенівський діагностичний «Медике»
на три робочі місця (1-е, 2-е та 3-є) з
підсилювачем яскравості
рентгенівського зображення) 1280000,00 грн.
(а.с.17).

На виконання договору позивач поставив
вказаний товар загальною вартістю
1280000,00 грн. Зазначене підтверджується
двостороннє підписаними видатковою
накладною № СФ-000154 від 05.12.2012 року,
довіреністю № 439 від 06 грудня 2012 року,
актом здавання-приймання медичного
обладнання від 06.12.2012 року (а.с.18-20).

Згідно з п. 4.1 Договору відповідач
повинен був повністю розрахуватись за
поставлений товар протягом 3
банківський днів з дати отримання
бюджетного призначення на
фінансування закупівлі на свій
розрахунковий рахунок.

Вказані зобов'язання були передбачені
в кошторисі Хорольської центральної
районної лікарні, що підтверджується
довідками про зміни до річного розпису
бюджету (кошторису) на 2012 рік,
уточненими кошторисами на 2012 рік,
довідками про зміни помісячного
розпису спеціального фонду бюджету на
2012 рік, зведенням показників
спеціального фонду кошторису (а.с.38-48).

13 грудня 2012 року в Управлінні Державної
казначейської служби України в
Хорольському районі Полтавської
області зареєстровані бюджетне
зобов'язання по КЕКВ 2110 «придбання
обладнання і предметів
довгострокового користування» на суму
1280000,00 грн., про що свідчить відповідний
реєстр від 13.12.2012р. (а.с.34).

Згідно розподілу № 282 від 18 грудня 2012
року Фінансовим управління
Хорольської районної державної
адміністрації дана сума
профінансована про що свідчить виписка
Управління Державної казначейської
служби України в Хорольському районі
Полтавської області по рахунках від
18.12.2012 р., від 20.12.2012р. (а.с.35-36).

Проте вказані кошти не були
перераховані позивачу, згідно виписки
по рахунку від 28.12.2012р. проведено
повернення фінансування (а.с.37).

Згідно пояснень Управління Державної
казначейської служби України в
Хорольському районі Полтавської
області від 29.05.2014р. управлінням
Казначейства 13.12.2012р. було
зареєстровано бюджетні зобов'язання
відповідача в сумі 1289000,00 грн. Дані
кошти не були проплачені, оскільки
видатки здійснюються в межах
встановленого ліміту технічного
субрахунку єдиного казначейського
рахунку.

Зазначені обставини свідчать про те, що
визначений в Договорі термін оплати
товару настав, проте платіж не був
проведений.

Спірні зобов'язання було повторно
включено до кошторису Хорольської
центральної районної лікарні, що
підтверджується довідками про зміни до
річного розпису бюджету (кошторису) на
2013 рік, уточненим кошторисом на 2013 рік,
довідками про зміни помісячного
розпису спеціального фонду бюджету на
2013 рік (а.с. 51-59).

Управлінням Казначейства 30.12.2013р. було
зареєстровано бюджетні зобов'язання
відповідача в сумі 1289000,00 грн., про що
свідчить відмітка Управління
Державної казначейської служби
України у Хорольському районі
Полтавської області на реєстрі
бюджетних фінансових зобов'язань
бюджетних коштів (а.с.49).

В зв'язку з тим, що ці кошти не були
профінансовані, 31 грудня 2013 року
фінансові зобов'язання Хорольською
центральною районною лікарнею були
зняті, що підтверджується реєстром
бюджетних фінансових зобов'язань від
31.12.2013р. № 11 (а.с.50).

Згідно пояснень Управління Державної
казначейської служби України в
Хорольському районі Полтавської
області від 29.05.2014р. вказані
зобов'язання не були проплачені в
зв'язку з ненадходженням коштів.

Таким чином, відповідач на даний час
розрахунку з позивачем за одержаний
товар не провів.

За ст. 526 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) зобов'язання
повинні виконуватися належним чином і
в установлений строк, одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається. Зазначені положення
викладені і в ст.193 ГК України.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на
нього, якщо договором не встановлено
інший строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві
повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Заперечення відповідача щодо позову з
мотивів відсутності на даний рік
бюджетних асигнувань, судом
відхиляються, оскільки невиконання
відповідачем своїх зобов'язань з
оплати прийнятих товарів за наявності
коштів, передбачених у відповідному
бюджеті на відповідний рік, є
порушенням вимог статей 525, 526 ЦК

Зазначена правова позиція викладена
також в постанові Верховного Суду
України від 26 грудня 2011 р. у справі №
3-138гс11, прийнятої на підставі п.1 ч.1 ст.
111-16 ГПК України за результатом
перегляду судових рішень з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах.

Відповідно до ст.111-28 ГПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду
заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами)
касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

В ч. 3 ст. 82 ГПК України зазначено, що
обираючи при прийнятті рішення правову
норму, що підлягатиме застосуванню до
спірних правовідносин, господарський
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, які викладені
у рішеннях, прийнятих за результатом
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 11116
цього Кодексу.

Відповідач також проти позову
заперечує з тих мотивів, що затримка
розрахунків відбулася не з вини
відповідача, а через відсутність
ліміту єдиного казначейського рахунку.
Відповідач вважає, що він виконав умови
договору в частині розрахунків
належним чином.

Дані заперечення судом відхиляються,
оскільки з урахуванням пункту 30.1
статті 30 Закону України "Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні"
моментом виконання грошового
зобов'язання є дата зарахування коштів
на рахунок кредитора або видачі їх йому
готівкою. Несвоєчасне зарахування
банками коштів на рахунок кредитора, в
зв'язку з чим сталося прострочення
виконання грошового зобов'язання, не
звільняє боржника від
відповідальності за невиконання цього
зобов'язання. Така ж правова позиція
викладена в п.1.4 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань».

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення 1 280 000,00 грн. основного боргу є
правомірними та підлягають
задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Стаття 611 ЦК
України передбачає, що у разі порушення
зобов'язань настають правові наслідки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних з
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

На підставі даної норми позивачем
правомірно заявлено вимоги про
стягнення 87040,00 грн. - інфляційних за
період січень 2013р. - квітень 2014р., 53233,97
грн. - 3% річних за період 01.01.2013р. -
21.05.2014р. (з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог); (а.с.74).
Правильність розрахунку перевірено
судом.

Позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Позивачем також заявлено вимоги про
стягнення 47482,74 грн. - пені за період
01.01.2013р. - 01.07.2013р. на підставі п. 7.1
Договору, ст.1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ч. 6 ст.
231 Господарського кодексу України (з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог); (а.с.75).

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, якщо
інший розмір не передбачено законом
або договором.

За ст. 547 ЦК України правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється у письмовій формі. Правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Частиною першою ст. 548 ЦК України
передбачено, що виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

В ст.1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 7.1 Договору визначено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
своїх зобов'язань за договором сторони
несуть відповідальність, передбачену
чинним законодавством.

Отже, за умовами Договору сторони не
встановили такого виду забезпечення
виконання зобов'язання зі сплати
вартості товару як пеня.

Положення ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України не є самі по собі
підставою для нарахування пені,
оскільки даною нормою визначено лише
розмір санкцій, проте домовленість про
застосування санкцій та їх вид, з
огляду на вимоги ст. 547 та ст. 548 ЦК
України, повинні узгоджуватися
сторонами в письмовій формі.

З огляду на викладене відсутні
підстави для нарахування пені. Позовні
вимоги в цій частині судом
відхиляються.

При розгляді даної справи позивачем
були понесені судові витрати на
загальну суму 29335,14 грн. у вигляді
сплати судового збору за платіжними
дорученнями № 50 від 08.04.2014р. та № 103 від
16.05.2014р. (а.с.10, 76).

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог, тобто в сумі 28431,08 грн.

В разі добровільного виконання
рішення суду до відкриття виконавчого
провадження відповідач не позбавлений
права звернутися до суду з заявою про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню повністю або частково, на
підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Хорольської центральної
районної лікарні (вул. Комсомольська,
буд. 11/1, м. Хорол, Хорольський район,
Полтавська область, 37800;
ідентифікаційний код 01999514) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ілатанмед" (проспект
Академіка Глушкова, буд. 40, корпус 5,
офіс 716, м. Київ, 03680; поштова адреса: вул.
Оксамитова, буд. 9, с. Петропавлівська
Борщагівка, Києво-Святошинський район,
Київська область, 08130;
ідентифікаційний код 34494грн. 00
коп. основного боргу, 87040грн. 00 коп.
інфляційних, 53233грн. 97 коп. річних,
28431грн. 08 коп. витрат з оплати судового
збору.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано:
06.06.2014р.

Суддя
Безрук Т.М.