м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/5461/14 22.05.14

За позовом приватного
акціонерного товариства «Обухівський
молочний завод»

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний центр
«Продсервіс»

про стягнення 28 100,87 грн.

Суддя Удалова О.Г.

Представники сторін:

від позивача Потапова О.К. (за
довіреністю)

від відповідача не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
«Обухівський молочний завод»
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельний центр «Продсервіс» про
стягнення 28 100,87 грн., а саме: 26 459,00 грн.
основного боргу та 1 641,87 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору № 30/12-10 від 30.12.2010 р. в
частині повної та своєчасної оплати за
поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 01.04.2014 р. було порушено
провадження у справі № 910/5461/14 та
призначено її до розгляду 24.04.2014 р.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
надав усні пояснення по суті спору, а
також документи, які були залучені до
матеріалів справи.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився про причини
неявки суд не повідомив, вимог ухвали
суду не виконав, про час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином.

Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 24.04.2014 р. розгляд справи
було відкладено на 22.05.2014 р.

У вказаному судовому засіданні
представник позивача підтримав
позовні вимоги, надав усні пояснення по
справі, розрахунок штрафних санкцій за
спірним договором та документи, які
були залучені до матеріалів справи.

Відповідач відзиву на позов не
надав, представника в судове засідання
не направив, про причини неявки не
повідомив, про день та час проведення
судового засідання повідомлявся
належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої ст. 64 та ст. 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу про порушення провадження та
ухвалу про відкладення розгляду справи
відповідачу було надіслано за належною
адресою (адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), отже,
адресат повідомлений про час і місце
розгляду справи судом належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе
на підставі ст. 75 ГПК України
розглянути справу за відсутності
відповідача за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 22.05.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши надані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи та вирішення спору
по суті, суд встановив.

30.12.2010 р. між приватним
акціонерним товариством «Обухівський
молочний завод» (далі - постачальник) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний центр
«Продсервіс» (далі - покупець) було
укладено договір постачання № 30/12-10
(далі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору
постачальник зобов'язується поставити,
а покупець перевірити, прийняти і
сплатити згідно з умовами Договору
молокопродукцію (далі - товар) в
кількості та асортименті, узгодженому
сторонами з урахуванням мінімальної
норми відвантаження одного
найменування, встановленого
постачальником.

Найменування та кількість
продукції зазначається в накладних,
які є невід'ємною частиною даного
Договору (п. 1.2).

Згідно з п. 4.1 Договору розрахунки
за молокопродукти і тару проводяться
протягом 3 (трьох) банківських днів з
моменту поставки.

Судом встановлено, що позивачем за
період з 06.04.2012 р. по 28.04.2012 р. була
здійснена поставка товару на загальну
суму 26 459,00 грн., що підтверджується
товарними накладними, копії яких
наявні в матеріалах справи.

Відповідач за поставлений товар не
розрахувався.

Вважаючи, що його права порушені,
позивач звернувся до суду, просив
стягнути з відповідача заборгованість
у сумі 26 459,00 грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з огляду на
наступне.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір є
підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань), які мають
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до
вказівок закону, договору.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного
кодексу України та 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, що передбачено ст. 525
Цивільного кодексу України. Згідно з ч.
1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідач прийняв товар від позивача,
суму заборгованості за поставлений
товар не сплатив, тому вимоги позивача
про стягнення боргу в сумі 26 459,00 грн.
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 1641,87 грн. пені.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.3 Договору у разі
прострочення платежів за даною угодою
покупець сплачує постачальнику пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від простроченої суми.

Згідно зі ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

У судовому засіданні представник
позивача подав детальний розрахунок
пені, відповідно до якого розмір пені
становить 1 957,14 грн., однак відповідної
заяви про збільшення розміру позовних
вимог суду не надано.

Таким чином, з відповідача підлягає
стягненню пеня у розмірі 1641,87 грн., яка
зазначена у прохальній частині
позовної заяви.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний центр
«Продсервіс» (03113, м. Київ, пр. Перемоги,
буд. 74, к. 3, код 33155671) з будь-якого
рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання рішення,
на користь приватного акціонерного
товариства «Обухівський молочний
завод» (08703, Київська область, м. Обухів,
вул. Каштанова 1, код 00445914) 26 459 (двадцять
шість тисяч чотириста п'ятдесят
дев'ять) грн. 00 коп. боргу, 1 641 (одну
тисячу шістсот сорок одну) грн. 87 коп.
пені та 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.

Повне рішення складено 10.06.2014 р.

Суддя

О.Г. Удалова