донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

11.06.2014 справа №905/7596/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого Москальової І.В.

Суддів Будко Н.В., М'ясищева А.М.

При секретарі Зоря В.І.

За участю представників сторін:

Прокурор: Русланова Г.М. посвід. № 004307
від 19.09.12

від позивача: Висоцький А.С. посвідч. №
ДК011

від відповідача: Пазушко-Швець Н.Ф. за
довір. від 12.05.14

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Комунального підприємства
"Міськтепломережа», м. Торез, Донецька
область

на рішення господарського суду
Донецької області від 16.04.2014 р.
(підписано 18.04.2014 р.) по справі № 905/7596/13
(головуючий суддя Говорун О.В., судді:
Колесник Р.М., Сажнева М.В.)

за позовом Прокурора міста Торез в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції у Донецькій
області, м. Донецьк

до відповідача Комунального
підприємства "Міськтепломережа», м.
Торез, Донецька область

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: 1. Торезької міської
ради, м. Торез, Донецька область; 2.
Донецької обласної ради, м. Донецьк

про стягнення 1058163,66 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Донецької області від 16.04.2014 р.
(підписано 18.04.2014 р.) по справі № 905/7596/13
(головуючий суддя Говорун О.В., судді:
Колесник Р.М., Сажнева М.В.) позовні
вимоги задоволено повністю. Стягнуто з
Комунального підприємства
"Міськтепломережа" на користь
Державного бюджету України, обласного
бюджету Донецької обласної ради та
місцевого бюджету Торезької міської
ради 1 058 163 грн.66 коп., зарахувавши
кошти на аналітичний рахунок,
відкритий в Головному управлінні
Державної казначейської служби
України у Донецькій області за
балансовим рахунком 3311 "Кошти, які
підлягають розподілу між державним і
місцевими бюджетами" Плану рахунків в
розрізі територій та кодів
класифікації доходів бюджету.
Розстрочено виконання рішення суду у
справі на 24 місяці, шляхом сплати
Комунальним підприємством
"Міськтепломережа" суми у розмірі
1058163грн. 66 коп. рівними частинами,
починаючи з дня набрання рішенням
законної сили. Стягнуто з Комунального
підприємства "Міськтепломережа" на
користь Державного бюджету України 21
163 грн. 27 коп. судового збору.

Комунальне підприємство
"Міськтепломережа», м. Торез з рішенням
господарського суду не погодилось та
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду від
16.04.2014 р. та прийняти нове, яким
відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення прийнято судом першої
інстанції з порушенням норм
матеріального права, а також не
прийнято до уваги всі обставини, що
мають значення для справи, що призвело
до прийняття необґрунтованого рішення
і неправильного вирішення справи.
Посилається на те, що в протоколі від
12.11.2012 р. №000766 12/472 Державної
екологічної інспекції у Донецькій
області про адміністративне
правопорушення в усіх графах щодо
заподіяної шкоди державі записи
відсутні. Посилається на те, що викиди
за 2010, 2011, 2012 роки не перевищували
дозволених обсягів викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, які встановлені у дозволі.
Отже, фактичного заподіяння шкоди
державі шляхом заподіяння шкоди
навколишньому природному середовищу
не було. Скаржник зазначив, що фактично
має місце тільки порушення приписів
Закону щодо одержання дозволу на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, отже розмір
нанесеної майнової шкоди
підприємством державі становить суму
коштів, які необхідно сплатити за
отримання дозволу. Причиною
несвоєчасного отримання дозволу булі
відсутність необхідної суми коштів на
відповідних рахунках підприємства.

Також скаржник зазначив, що факт
порушення встановлюється окрім
розрахункових методів обов»язково ще й
інструментально-лабораторними
методами контролю, відповідно до п.2.2
Методики розрахунку розмірів
відшкодування збитків, що виконано не
було. Крім того, посилається на те, що
позивачем зроблено розрахунок розміру
завданих збитків на підставі невірно
визначених статистичних даних.

Скаржник посилається на те, що для суду
не може бути підставою для відмови у
застосуванні приписів ст. 267 ЦК України
ні статус позивача, ні спосіб у який
було встановлено порушення, якщо заява
про застосування позовної давності
стороною у спорі зроблена до винесення
судом рішення, а сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Відповідач, 10.06.2014 р. в обґрунтування
апеляційних вимог надав свій
розрахунок сум відшкодування збитків,
які заподіяні державі в результаті
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря при
викидах без дозволу, розмір яких
складає за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2012 р. -
473 580,96 грн., з 24.10.2010 р. по 31.12.2012 р. - 347 800,40
грн., з 24.10.10 по 01.12.2012 р. - 317 559,36 грн., з
01.12.2012 р. по 11.09.2013 р. - 100 991,98 грн.

Позивач надав письмові пояснення по
справі від 10.06.2014 р., в яких зазначив, що
оскільки до листів 17.02.2014 р. № 08-35/142,
який спрямовано на адресу Державної
екологічної інспекції у Донецькій
області, від 07.02.2014 р. № 08-35/96
спрямованого на адресу КП
«Міськтепломережа» не визначені
засоби відповідно до яких приймались
корегування звітних даних, цей доказ по
справі позивач вважає недопустимим.
Крім того, щодо непогодження
відповідача з коефіцієнтами при
розрахунку вуглецю оксиду, а саме
Аі=10/ГДК, позивач зазначив, що згідно з
Державними санітарними правилами
охорони атмосферного повітря
населених місць, затв. Наказом
Міністерства охорони здоров»я України
від 09.07.97 № 201, погодженого
Міністерством охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
політики України від 18.03.96 № 11-4-279,
Державним комітетом України по
гідрометеорології від 12.12.96 № К-2-822,
середньодобова концентрація вуглецю
оксиду складає 3мг/м3. Таким чином для
розрахунку Аі=10/3=3,333. Щодо не погодження
відповідача з коефіцієнтом Кф, позивач
зазначив, що цей коефіцієнт
враховується згідно додатку 2 Методики,
а саме багатофункціональні центри,
центри з перевагою промислових і
транспортних функцій
(республіканський та обласні центри,
міста державного, республіканського,
обласного значення).

Прокурор в судовому засіданні
підтримав доводи позивача.

Третя особа-1 до судового засідання не
з»явився, через канцелярію суду надав
відзив від 26.05.14 р., в якому зазначив, що
перевірка екологічної інспекції була
проведена з порушенням процедури, а
саме, неповідомлення суб»єкта
господарювання в строк та способом,
передбаченим законодавством, про
проведення планової перевірки
контролюючим органом; відсутність в
посвідченні на перевірку відомостей
про місцезнаходження суб»єкта
господарювання. Зазначив, що факт
наднормативного викиду забруднюючих
речовин в атмосферне повітря повинен
бути встановлений не лише
розрахунковими методами, а ще й
інструментально-лабораторними
методами контролю. Вважає
необґрунтованим застосування судом
відповідальності за порушення
законодавства у галузі охорони
атмосферного повітря без урахування
строку позовної давності. Також,
вважає, що судом не було отримано
дозвіл на викиди забруднюючих речовин
в атмосферу.

Третя особа-2 до судового засідання не
з»явився, відзиву на апеляційну скаргу
не надав.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права судова колегія
встановила.

12.11.2012 - 30.11.2012 році державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища відділу
екологічного контролю природних
ресурсів Східного регіону Державної
екологічної інспекції у Донецькій
області було проведено перевірку
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, зокрема в галузі
охорони атмосферного повітря, за
результатами якої був складений акт
№12/206, відповідно до якого відповідач,
за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2012 р., при
здійсненні господарської діяльності
по вул. Стаханова (котельня №2), по бул.
Ілліча (котельня №4), по проспекту
Гагаріна, 14 (котельня №3) м. Тореза
використовував стаціонарні джерела
викиду без дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря спеціально уповноваженого
органу виконавчої влади (а.с.14-19 т.1).

12.11.2012 року державним інспектором з
охорони навколишнього природного
середовища відділу екологічного
контролю природних ресурсів Східного
регіону Державної екологічної
інспекції у Донецькій області відносно
директора відповідача складений
протокол про адміністративне
правопорушення №000766 (а.с.28 т.1) та,
згідно постанови про накладення
адміністративного стягнення від 19.11.2012
р. №12/472, на директора відповідача було
накладено адміністративне стягнення
за вчинення правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 78 КУАП у виді
штрафу в сумі 136грн. (а.с.27 т.1), який був
сплачений відповідачем, що
підтверджується платіжним дорученням
№772 від 17.12.2012 (а.с.64 т.1).

07.12.2012 року за наслідками вищевказаної
перевірки відповідачу винесено припис
№12/206 (а.с.29 т.1).

Відділом екологічного контролю
природних ресурсів Східного регіону
Державної екологічної інспекції у
Донецькій області розраховано розмір
збитків, які заподіяні державі в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря при викидах без дозволу на
відповідача за період з 01.01.2010 р. по
31.12.2012 р., відповідно до якого загальна
сума збитків складає 1 058 163,66 грн. (а.с.13
т.1).

Позивачем направлено претензію від
04.06.2013 №02-2116, якою було запропоновано
відповідачу відшкодувати збитки у сумі
1 058 163,66 грн. завдані державі (а.с.11).

Згідно з п. б) ч.1 ст. 40 Закону України
"Про охорону навколишнього середовища"
використання природних ресурсів,
зокрема, підприємствами здійснюється з
додержанням обов'язкових екологічних
вимог: здійснення заходів щодо
запобігання псуванню, забрудненню,
виснаженню природних ресурсів,
негативному впливу на стан
навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про
охорону атмосферного повітря", зокрема,
підприємства, що здійснюють викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря та діяльність яких пов'язана
з впливом фізичних та біологічних
факторів на його стан, зобов'язані,
зокрема, здійснювати
організаційно-господарські, технічні
та інші заходи щодо забезпечення
виконання вимог, передбачених
стандартами та нормативами
екологічної безпеки у галузі охорони
атмосферного повітря, дозволами на
викиди забруднюючих речовин тощо.

Згідно з ч.5 ст.11 Закону України "Про
охорону атмосферного повітря" викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
можуть здійснюватися після отримання
дозволу, який видається
територіальним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань екології та
природних ресурсів за погодженням із
територіальним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань охорони
здоров'я.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про
охорону атмосферного повітря"
передбачено, що особи, винні у викидах
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря без дозволу спеціально
уповноваженого на те органу виконавчої
влади несуть відповідальність згідно з
законом.

Згідно ст. 34 Закону України "Про охорону
атмосферного повітря" шкода, завдана
порушенням законодавства про охорону
атмосферного повітря, підлягає
відшкодуванню у порядку та розмірах,
встановлених законом.

Згідно з п. є) ч. 2 ст. 68 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища" відповідальність за
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
несуть особи, винні у: допущенні
шкідливих впливів на навколишнє
природне середовище.

Частинами 4, 5 статті 68 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища" передбачено, що
підприємства, зобов'язані
відшкодовувати шкоду, заподіяну ними
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, в порядку та розмірах,
встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної,
адміністративної або кримінальної
відповідальності не звільняє винних
від компенсації шкоди, заподіяної
забрудненням навколишнього природного
середовища та погіршенням якості
природних ресурсів.

Відповідно до ст. 69 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища" шкода, заподіяна внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації в повному обсязі.

Пунктом 3.6 Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків, які
заподіяні державі в результаті
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря ,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища №639 від 10.12.2008р.,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 21.01.2009р. №48/16064 (далі
Методика №639), розрахунок маси
наднормативного викиду забруднюючої
речовини в атмосферне повітря від
джерела викиду, який здійснюється без
дозволу на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря стаціонарними
джерелами, здійснюється за параметрами
джерела викиду (джерела утворення),
зафіксованими у відповідній
документації суб'єкта господарювання
(матеріали інвентаризації
стаціонарних джерел викидів,
технологічні регламенти виробництва,
режимні карти роботи
паливовикористовувального обладнання,
питомі викиди (показники емісії), дані
державних статистичних спостережень з
охорони атмосферного повітря за формою
№2-ТП (повітря), або згідно з методиками
для розрахунків маси викидів
забруднюючих речовин за час роботи
джерела без дозволу на викиди.

Пунктом п. 3.12 Методики №639 передбачено,
що факт усунення порушення може бути
підтверджений, зокрема, отриманням
дозволу на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря стаціонарними
джерелами.

Факт усунення порушень відповідачем,
встановлених актом №12/206
підтверджується отриманням дозволів
№-74 від 11.09.2013 р., №-75 від
11.09.2013 р., №-76 від 11.09.2013 р. на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами з
терміном дії до 11.09.2018 р. (а.с.68-70 т.1).

Сума у розмірі 1 058 163,66 грн., визначена
згідно Методики розрахунку розмірів
відшкодування збитків, які заподіяні
державі в результаті наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, станом на час
розгляду справи відповідачем не
сплачена.

При стягненні суми збитків за
оскаржуваним рішенням суд першої
інстанції обгрунтовано врахував
статтю 11 Закону України "Про державний
бюджет України на 2014 рік", ст.29
Бюджетного кодексу України, главу 9
Порядку організації роботи органів
Державної казначейської служби
України у процесі казначейського
обслуговування державного та місцевих
бюджетів за доходами та іншими
надходженнями, затвердженого наказом
Державної казначейської служби
України №128 від 09.08.2013.

Господарським судом вірно не прийняті
посилання скаржника на те, що розмір
шкоди повинен бути розрахований з
моменту виявлення порушення, як
передбачено п. 3.11. Методики, оскільки
зазначеним пунктом визначений момент
початку правопорушення, що виявлений
перевіркою, а не момент з якого
нараховуються збитки. Аналогічного
висновку дійшов Вищий господарський
суд України у постанові від 11.07.2012 у
справі №5002-34/5511-2011.

Посилання скаржника на необхідність
застосування строку позовної давності
обґрунтовано не прийнято
господарським судом до уваги, оскільки
порушення відповідача позивачем було
виявлено під час перевірки 12.11.2012 р. -
30.11.2012 р. дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами, у зв»язку з чим
на дату пред»явлення позову 31.10.2013р.
трьохрічних строк давності не минув.

Посилання скаржника на те, що він
здійснює оплату до місцевого бюджету
коштів за забруднення навколишнього
середовища, колегією суддів
відхиляється, оскільки це не може бути
підставою для звільнення його від
відповідальності за наднормативний
викид забруднюючих речовин в
атмосферне повітря з огляду на приписи
статей 68,69 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища".

Посилання відповідача щодо невірного
розрахунку позивачем розміру завданих
збитків державі, який зроблено на
підставі статистичних даних 2010-2012р.,
які після перевірки у липні 2013 року
змінені шляхом подання відповідачем
нових статистичних звітів до органу
статистики, обґрунтовано не прийнято
до уваги судом першої інстанції,
оскільки відповідачем первинні дані
були подані до органу статистики
самостійно, доказів які б свідчили про
помилковість первинних даних
відповідачем матеріали справи не
містять.

Посилання скаржника в апеляційній
скарзі на те, що задоволення позову
призведе до фактичного банкрутства
підприємства, що в свою чергу, призведе
до неможливості сплачувати поточні
платежі за придбаний газ та погашати
заборгованість за попередній
опалювальний період, колегією суддів
не приймається до уваги з огляду на
вищенаведені приписи Закону та
враховуючи, що судом першої інстанції,
з метою створення належних умов для
виконання рішення суду, за заявою КП
«Міськтепломережа» розстрочено
виконання рішення суду на 2 роки з дня
набрання рішенням законної сили.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про те, що на час
здійснення перевірки діяльності
відповідач використовував стаціонарні
джерела викиду без дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, виданого спеціально
уповноваженим органом виконавчої
влади.

Згідно вимог ст.ст. 68, 69 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища", ст.ст. 33,34 Закону України
"Про охорону атмосферного повітря" за
порушення законодавства в галузі
охорони атмосферного повітря особи,
винні у викидах забруднюючих речовин в
атмосферне повітря без дозволу
спеціально уповноважених на те органів
виконавчої влади, несуть
відповідальність згідно з законом та
зобов'язані відшкодувати шкоду,
заподіяну ними в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, рішення
місцевого господарського суду
відповідає встановленим фактичним
обставинам, прийнято з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, тому
передбачені законом підстави для
скасування оскаржуваного рішення
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
99, 101, 102, п. 1 ст. 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України суд -

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду
Донецької області від 16.04.2014 р. по
справі № 905/7596/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Міськтепломережа», м.
Торез, Донецька область - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів.

Головуючий
І.В.
Москальова

Судді
Н.В. Будко

А.М. М’ясищев

Надруковано 7
примір

2 - сторонам по справі

2 - прокурорам,

1 - у справу,

1 - господарському суду

1-апеляц. господ. суду