м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/5626/14 27.05.14

За позовом Комунального підприємства
"Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району" м. Києва

до Фізичної особо-підприємця ОСОБА_1 м.
Києва

про стягнення боргу, сум за
прострочення виконання боржником
грошового зобов'язання, ціна позову
118512,18 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача: Денисюк В.В.,

від відповідача: ОСОБА_3

СУТЬ СПОРУ:

у березні 2014 року Комунальне
підприємство "Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району"
звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що відповідачу на
праві власності належить нежиле
приміщення площею 447,1 м2 за адресою:
АДРЕСА_2.

Під час використання цього приміщення
протягом 20 вересня 2010-28 лютого 2014 років
відповідачу були надані комунальні
послуги опалення, гарячого та
холодного водопостачання вартістю
301462,17 грн., які ним були оплачені
частково у розмірі 128595,29 грн.

Посилаючись на прострочення
відповідачем оплати комунальних
послуг, позивач просив задовольнити
позов, стягнувши з відповідача на свою
користь 172866,88 грн. боргу, 1117,32 грн.
збитків внаслідок інфляції за час
прострочення, 5884,39 грн. три проценти
річних з простроченої суми, а також
понесені ним по справі господарські
витрати.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву,
його представник у судовому засіданні
проти позову заперечував, посилаючись
на безпідставність та недоведеність
заявлених вимог, заявив про сплив
строку позовної давності в частині
вимог про стягнення боргу, що виник до 27
березня 2014 р.

Крім того, відповідач подав клопотання
про припинення провадження у справі у
зв'язку з непідвідомчістю
господарському суду справи за участю
фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач в установленому порядку
набула статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, належне їй
нежиле приміщення використовувала для
здійснення такої діяльності, що
підтверджується її листами №№ 3935 від 5
грудня 2011 р., 6321 від 19 грудня 2013 р.,
суб'єктивно ставилася до цього майна як
об'єкта здійснення підприємницької
діяльності, про що свідчить також
спосіб проведення оплати частини
спожитих у цьому приміщенні
комунальних послуг саме як фізичною
особа-підприємцем.

Враховуючи, що справи з господарських
спорів за участю фізичних
осіб-підприємців підвідомчі
господарському суду, то підстави для
припинення провадження у справі з цих
підстав відсутні. У задоволенні
заявленого з цього приводу клопотання
судом відмовлено.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що відповідачу на
праві власності належить нежиле
приміщення площею 447,1 м2 за адресою:
АДРЕСА_2.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями сторін, наявною у
матеріалах справи копією свідоцтва про
право власності НП № 010008164 від 27 січня
2004 р.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону
України "Про відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за несвоєчасне внесення плати за
спожиті комунальні послуги та
утримання прибудинкових територій"
суб'єкти підприємницької діяльності,
які використовують нежилі будинки і
приміщення, належні їм на праві
власності або орендовані ними на
підставі договору, для провадження
цієї діяльності сплачують комунальні
послуги за тарифами, які у
встановленому законодавством порядку
відшкодовують повну вартість їх
надання та пропорційну частку витрат
на утримання прибудинкової території.

Згідно зі ст. 29 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" договір на
надання житлово-комунальних послуг у
багатоквартирному будинку укладається
між власником квартири, орендарем чи
квартиронаймачем та
балансоутримувачем або уповноваженою
ним особою. У разі якщо
балансоутримувач не є виконавцем, він
укладає договори на надання
житлово-комунальних послуг з іншим
виконавцем.

Поясненнями позивача стверджується, що
постачання комунальних послуг
опалення у приміщенні відповідача на
підставі договору № 320-0333 на постачання
теплової енергії у гарячій воді від 13
листопада 2003 р. з АЕК (ПАТ) "Київенерго",
послуг водопостачання та
водовідведення на підставі договору №
05618/2-10 на постачання питної води та
приймання стічних вод через приєднані
мережі від 20 квітня 2005 р. з ВАТ "АК
"Київводоканал" здійснюється
позивачем.

Поясненнями позивача, частково
відповідача, наявними у матеріалах
справи обліковими картками
(табуляграмами) споживання теплової
енергії, поставленої ПАТ "Київенерго",
розшифровками рахунків абонента з
водопостачання та водовідведення ВАТ
"АК "Київводоканал" за вересень 2010-лютий
2014 років стверджується факт постачання
у цей період позивачем відповідачу
комунальних послуг опалення, гарячого
та холодного водопостачання загальною
вартістю 301462,17 грн., у т.ч. за період
вересня 2010-лютого 2011 років - 21536,70 грн.,
березня 2011-лютого 2014 років - 279925,47 грн.

З матеріалів справи слідує, що позивач
звернувся в суд з указаним позовом 31
березня 2014 р., тобто з пропуском
встановленого ст. 257 ЦК України
трирічного строку позовної давності
щодо вимог про оплату комунальних
послуг, наданих протягом вересня
2010-лютого 2011 років, про застосування
якого заявив відповідач. Доказів
поважності причин пропуску указаного
строку суду не надано.

Тому у позові про стягнення 18143,40 грн.
боргу по оплаті комунальних послуг
вересня 2010-лютого 2011 років відповідно
до вимог 267 ЦК України слід відмовити.

Як пояснив позивач, розмір проведених
відповідачем платежів за одержані у
період березня 2011-лютого 2014 років
послуги опалення, гарячого та
холодного водопостачання становить
125506,20 грн.

При цьому, позивачем безпідставно не
враховано в рахунок належних за цей
період платежів проведені
відповідачем згідно з банківськими
виписками від 3 травня 2012 р., 11 жовтня 2012
р., 3 вересня 2012 р., 15 листопада 2012 р., 12
липня 2013 р., квитанції № 7983.894.1 від 31
березня 2014 р. оплати у загальному
розмірі 35087,29 грн.

Таким чином, загальний розмір
проведених відповідачем протягом
спірного періоду в межах строку
позовної давності платежів за
договором (березень 2011-лютий 2014 років)
становить 160593,49 грн. (125506,20+35087,29).

Посилання відповідача про сплату
одержаних послуг у більшому розмірі є
необгрунтованими, оскільки доказами не
підтверджені. При цьому, частина оплат
згідно поданих ним банківських виписок
проведені за експлуатаційні та інші
послуги, які не стосуються предмету
спору, решта ж платежів враховані
позивачем, а також судом під час
визначення загального розміру оплат.

Доказів належної оплати за одержані
послуги суду не надано.

Згідно з роз'ясненнями пленуму Вищого
господарського суду України, наданими
у п. 2 постанови № 6 від 23 березня 2012 р.
"Про судове рішення", з огляду на вимоги
частини першої статті 4 ГПК
господарський суд у прийнятті судового
рішення керується (та відповідно
зазначає у ньому) не лише тими
законодавчими та/або
нормативно-правовими актами, що на них
посилалися сторони та інші учасники
процесу, а й тими, на які вони не
посилалися, але якими регулюються
спірні правовідносини у конкретній
справі (якщо це не змінює
матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи, що відносини з оплати
комунальних послуг власниками нежилих
приміщень - суб'єктами підприємницької
діяльності, які використовують їх для
здійснення такої діяльності
врегульовані спеціальними нормами
Закону України "Про відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за несвоєчасне внесення плати за
спожиті комунальні послуги та
утримання прибудинкових територій", то
підстави для застосування визначених
позивачем ст.ст. 1, 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" відсутні.
При цьому, порушене право позивача на
оплату наданих ним послуг відповідно
до вимог ст. 16 ЦК України підлягає
захисту у визначений ним спосіб.

Оскільки відповідач прострочив оплату
за одержані житлово-комунальні
послуги, то з нього на користь позивача
відповідно до вимог ст.ст. 622, 625 ЦК
України підлягає стягненню 119331,98 грн.
(279925,47-160593,49) боргу, 311,75 грн. збитків
внаслідок інфляції за час
прострочення, 3839,48 грн. три проценти
річних з простроченої суми.

Оскільки позов задоволено частково,
понесені по справі господарські
витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК
України слід покласти на обидві
сторони пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

позов Комунального підприємства "Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району" м. Києва
задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особо-підприємця
ОСОБА_1 (04080, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Комунального
підприємства "Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району"
(03190, м. Київ, вул. Кирпоноса, 10/8, код 31731838)
119331,98 грн. боргу, 311,75 грн. збитків
внаслідок інфляції за час
прострочення, 3839,48 грн. три проценти
річних з простроченої суми, 2469,66 грн.
витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва
П.І.Паламар