РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
Справа № 924/193/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Мамченко Ю.А.

судді
Петухов М.Г. ,

судді
Саврій В.А.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: Лисенко О.В. (довіреність
№03/02 від 03 січня 2014 року)

розглянувши апеляційну скаргу
позивача Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Хмельницькгаз" на рішення
господарського суду Хмельницької
області від 07.04.2014 року у справі № 924/193/14
(суддя Субботіна Л.О.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Хмельницькгаз"

до Публічного акціонерного товариства
"Проскурів"

про зобов'язання укласти договір на
господарське відання складовими
Єдиної газотранспортної системи
України (між власниками та
газотранспортними або
газорозподільними підприємствами) по
формі та змісту Типового договору,
відповідно до постанови Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики №226 від
07.03.2013 року

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 07 квітня 2014
року у справі №924/193/14, у позові
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Хмельницькгаз" м. Хмельницький до
Публічного акціонерного товариства
"Проскурів" с.Розсоша Хмельницького
району Хмельницької області про
зобов'язання укласти договір на
господарське відання складовими
Єдиної газотранспортної системи
України (між власниками та
газотранспортними або
газорозподільними підприємствами) по
формі та змісту Типового договору,
відповідно до постанови Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики №226 від
07.03.2013 року відмовлено /а.с. 83-85/. Вказане
рішення обґрунтовано тим, що позивачем
не подано в матеріали справи доказів,
які б підтверджували надання
відповідачу проекту договору в
редакції, що додана до позовної заяви.
За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до висновку, що позивачем
порушений порядок укладення
господарських договорів, встановлений
статтями 180, 181, 184 Господарського
кодексу України, в зв'язку з чим
відповідача було позбавлено
можливості в установленому порядку
розглянути проект договору, внести
відповідні зауваження та укласти
договір. Крім того, позивачем не
доведено обов'язку відповідача щодо
укладення із позивачем договору на
господарське відання складовими
Єдиної газотранспортної системи
України.

Не погоджуючись з прийнятим судом
першої інстанції рішенням, позивач -
Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
«Хмельницькгаз» звернувся до
Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Хмельницької області від 07.04.2014 року по
справі №921/193/14 та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги ПАТ
«Хмельницькгаз» задоволити в повному
обсязі /а.с.91-95/. Обгрунтовуючи свої
вимоги апелянт зазначає, що власник
газопроводу, якщо він самостійно з
додержанням вимог законодавства не
може здійснювати експлуатацію
газопроводу, має право передати
газопровід спеціалізованій
організації у власність, господарське
відання, користування чи укласти з
газотранспортним або газорозподільним
підприємством договір про
експлуатацію таких складових; висновок
суду першої інстанції про те, що проект
договору на господарське відання
складовими Єдиної газотранспортної
системи України, що надсилався
відповідачу не містить усіх істотних
умов договору не відповідає дійсності,
адже позивачем надсилався на адресу
відповідача проект договору на
господарське відання складовими
Єдиної газотранспортної системи
України по формі та змісту Типового
договору, відповідно до постанови НКРЕ
№226 від 07.03.2013 року з зазначенням усіх
істотних умов; всупереч нормам чинного
законодавства, відповідач жодного з
запропонованих проектів договорів не
підписав, протоколи розбіжностей не
направляв, мотивованої відмови на
адресу ПАТ «Хмельницькгаз» не
надіслав; ПАТ «Проскурів» не
направляло на адресу ПАТ
«Хмельницькгаз» жодного проекту
договору, чим не виконало вимоги
частини 4 статті 7-1 Закону України «Про
засади функціонування ринку
природного газу» та в порушення даної
норми не забезпечило надійну і
безпечну експлуатацію газових мереж та
газового обладнання в с.Розсоша, с.Вищі
Вовківці та Нижні Вовківці.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 29 квітня 2014
року апеляційну скаргу позивача було
прийнято до провадження та призначено
дату судового засідання на 21 травня 2014
року /а.с.90/.

Розпорядженням Голови Рівненського
апеляційного господарського суду від 20
травня 2014 року, у зв'язку із
перебуванням у відпустці судді Дужича
С.П., внесено зміни до складу колегії
суддів та визначено наступний її склад:
головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя
Петухов М.Г., суддя Саврій В.А. /а.с.104/.

Від відповідача - Публічного
акціонерного товариства "Проскурів"
надійшов відзив на апеляційну скаргу,
відповідно до якого останній вважає
апеляційну скаргу ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Хмельницькгаз" безпідставною,
необгрунтованою та такою, що
спрямована на обмеження права
власності відповідача на належне йому
майно, у зв'язку із чим у задоволені
апеляційної скарги просить відмовити
/а.с. 105-111/. В обгрунтування своїх
доводів відповідач зазначає, що у
жодних листах та пропозиціях, що
направлялися сторонами одна одній, не
згадувалось про доцільність укладення
саме договору на господарське відання;
позивачем у запропонованих проектах
договорів не було вказано істотних
умов договорів; ні у запропонованому
позивачем договорі, ні у інших доданих
до нього документах, жодним чином не
згадується реальна ринкова вартість
газотранспортної мережі; Податковий
кодекс України не передбачає
здійснення господарської операції,
пов'язаної із передачею між двома
господарюючими суб'єктами майна на
баланс контрагента без зміни його
власника; в діючому законодавстві
відсутня пряма вказівка на
обов'язковість укладення виключно
договору повного господарського
відання; Правила безпеки систем
газопостачання України, на які
посилається позивач не містять
положень, які зобов'язують відповідача
в обов'язковому порядку укласти
договір саме з позивачем; враховуючи
ряд обмежень щодо дострокового
розірвання договору, є безпідставним
та таким, що порушує право власника на
контроль за порядком використання
газотранспортної мережі та вільного
вибору контрагента в укладенні
договору, можливості у подальшому
самостійно використовувати
газотранспортну мережу у випадку
створення відповідної газової служби,
встановлений позивачем, у пункті 7.2.
проекту договору, строк дії договору у
49 років, що фактично позбавляє
відповідача права власності на майно.

В судовому засіданні 21 травня 2014 року, у
зв'язку із неявкою представника
позивача, розгляд апеляційної скарги
було відкладено на 04 червня 2014 року /а.с.
115/.

Безпосередньо в судовому засіданні 04
червня 2014 року представник відповідача
повністю підтримав вимоги і доводи
викладені у відзиві на апеляційну
скаргу.

Представник позивачів в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив. Про дату, час
та місце проведення судового засідання
повідомлений належним чином /а.с.117/.

Враховуючи те, що судом вчинено всі
необхідні дії для належного
повідомлення всіх учасників
провадження у справі про час і місце
розгляду справи, колегія суддів вважає
за можливе розглянути справу в даному
судовому засіданні за відсутності
представника позивача за наявними у
справі матеріалами, у відповідності до
вимог статті 101 ГПК України.

Крім того, відповідно до пункту 2 ухвали
Рівненського апеляційного
господарського суду від 21 травня 2014
року передбачалося, що неявка
представників сторін в судове
засідання не є перешкодою для розгляду
апеляційної скарги по суті за наявними
у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представника відповідача, розглянувши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги та відзиву на неї,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що у задоволенні вимог
апеляційної скарги слід відмовити,
рішення місцевого господарського суду
- залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
протягом 2012-2013 років між позивачем та
відповідачем здійснювалось листування
з приводу визначення способу спільного
використання мереж газопостачання, які
знаходяться в с.Розсоша, с.Вищі
Вовківці та с.Нижчі Вовківці та
перебувають на балансі ПАТ "Проскурів"
(лист ПАТ "Хмельницькгаз" №2982/18 від
06.08.2013 року, листи ПАТ "Проскурів" №94/01
від 26.09.2006 року, №116 від 12.07.2012 року, №76/02
від 22.08.2013 року).

27.09.2013 року позивач - ПАТ
«Хмельницькгаз» звернувся до
відповідача - ПАТ «Проскурів» з листом
за вих. № 3644/18, в якому запропонував
відповідачу укласти на вибір один із
трьох проектів договорів: 1) договір на
експлуатацію складових Єдиної
газотранспортної системи України; 2)
договір на господарське відання
складовими Єдиної газотранспортної
системи України; 3) договір на
користування складовими Єдиної
газотранспортної системи України. До
вказаного листа позивачем було додано,
зокрема, проект договору на
господарське відання складовими
Єдиної газотранспортної системи
України від 27.09.2013 року. Судами обох
інстанцій встановлено, що пунктом 1.2
проекту договору, який надсилався
відповідачу, визначено, що перелік
майна, яке надається підприємству на
праві господарського відання,
зазначається в додатку, який є
невід'ємною частиною договору. Однак,
вказаного додатку на адресу
відповідача не направлялось. Також в
пункті 7.2 проекту договору, що
надсилався відповідачу, не було
вказано строку його дії, а сам проект не
підписаний та не скріплений печаткою
скаржника.

Відповідач не підписав жодного із
запропонованих позивачем проектів
договору. Тому позивач - ПАТ
«Хмельницькгаз», вважаючи, що
відповідач необґрунтовано ухиляється
від укладення договору, звернувся до
суду із позовом про примусове
укладення договору на господарське
відання складовими Єдиної
газотранспортної системи України в
редакції, яка додана позивачем до
позовної заяви. До позовної заяви
додано примірник проекту договору на
господарське відання складовими
Єдиної газотранспортної системи
України (між власниками та
газотранспортними або
газорозподільними підприємствами).
Пунктом 1.2 поданого до суду проекту
передбачено, що перелік майна, яке
надається підприємству на праві
господарського відання, зазначається в
додатку №1, який є невід'ємною частиною
договору. У пункті 7.2 даного проекту
вказано, що цей договір укладається
строком на 49 років. Також апелянтом
було подано до суду першої інстанції
додаток №1 до проекту договору -
перелік майна, яке надається ПАТ
"Хмельницькгаз" на праві
господарського відання, додаток №2 -
акт приймання-передачі за договором на
господарське відання складовими
Єдиної газотранспортної системи
України.

На підтвердження своїх позовних вимог
скаржником було надано до матеріалів
справи протокол від 11.12.2013 року Наради з
врегулювання питання щодо технічного
обслуговування газопроводів та споруд
на них, які знаходяться на балансі ПАТ
"Проскурів", на якій було вирішено
рекомендувати ПАТ "Проскурів" узгодити
з ПАТ "Хмельницькгаз" умови передачі
ПАТ "Хмельницькгаз" газопроводів та
споруд на них, які знаходяться на
балансі ПАТ "Проскурів" в строк до 01
січня 2014 року /а.с.30/.

На підтвердження вартості газового
господарства, що знаходиться в
с.Розсоша та с.Н.Вовківці,
балансоутримувачем яких є ПАТ
"Проскурів", відповідачем надано витяг
із звіту про незалежну оцінку вартості
від 30.11.2005 року, згідно якого вартість
газового господарства становить 2989618
грн. /а.с.55-57/.

Судова колегія погоджується з
висновками місцевого господарського
суду про відмову в задоволенні
позовних вимог ПАТ по газопостачанню
та газифікації „Хмельницькгаз" та
вважає, що доводи скаржника, які
викладені в апеляційній скарзі є
безпідставними, необґрунтованими та
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Відповідно до пункту 3 статті 184
Господарського кодексу України
укладення господарських договорів на
основі примірних і типових договорів
повинно здійснюватися з додержанням
умов, передбачених статтею 179 цього
Кодексу, не інакше як шляхом викладення
договору у вигляді єдиного документа,
оформленого згідно з вимогами статті 181
цього Кодексу та відповідно до правил,
встановлених нормативно-правовими
актами щодо застосування примірного
або типового договору.

Статтею 181 Господарського кодексу
України визначений загальний порядок
укладення договорів, відповідно до
якого господарський договір за
загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Проект договору може бути
запропонований будь-якою із сторін. У
разі якщо проект договору викладено як
єдиний документ, він надається другій
стороні у двох примірниках.

Статтею 187 Господарського кодексу
України передбачено, що спори, що
виникають при укладанні господарських
договорів за державним замовленням,
або договорів, укладення яких є
обов'язковим на підставі закону та в
інших випадках, встановлених законом,
розглядаються судом. Інші
переддоговірні спори можуть бути
предметом розгляду суду у разі якщо це
передбачено угодою сторін або якщо
сторони зобов'язані укласти певний
господарський договір на підставі
укладеного між ними попереднього
договору.

Отже, відповідно до положень статті 649
Цивільного кодексу України, статті 187
Господарського кодексу України
укладення договорів за рішенням суду
можливе, якщо це передбачено угодою
сторін (домовленість сторін) або
передбачено законом.

Згідно частини 3 статті 179
Господарського кодексу України,
укладення господарського договору є
обов'язковим для сторін, якщо він
заснований на державному замовленні,
виконання якого є обов'язком для
суб'єкта господарювання у випадках,
передбачених законом, або якщо
існує пряма вказівка закону щодо
обов'язковості укладення договору для
певних категорій суб'єктів
господарювання чи органів державної
влади або органів місцевого
самоврядування.

Позивач, обгрунтовуючи у позовній
заяві обов'язковість укладення
спірного договору, посилається на
положення ч.4 ст.7-1 Закону України "Про
засади функціонування ринку
природного газу" від 08.07.2010 року, якими
передбачено, що власники складових
Єдиної газотранспортної системи
України зобов'язані забезпечити
надійну та безпечну експлуатацію
Єдиної газотранспортної системи
України згідно з вимогами
законодавства та правилами технічної
експлуатації. У разі невиконання
зазначених вимог власники складових
Єдиної газотранспортної системи
України зобов'язані передати належні
їм складові Єдиної газотранспортної
системи України у власність,
господарське відання чи користування
газотранспортному або
газорозподільному підприємству чи
укласти з газотранспортним або
газорозподільним підприємством
договір про експлуатацію таких
складових.

Проте всупереч зазначеним положенням
позивачем не надано суду доказів, що
власником складової Єдиної
газотранспортної системи України - ПАТ
"Проскурів", не забезпечено надійну та
безпечну експлуатацію Єдиної
газотранспортної системи України
згідно з вимогами законодавства та
правилами технічної експлуатації,
оскільки лише у випадку невиконання
зазначених вимог закону щодо
забезпечення надійної експлуатації, в
силу положень ч.4 ст.7-1 Закону України
"Про засади функціонування ринку
природного газу" від 08.07.2010 року,
виникає зобов'язання власника
складових Єдиної газотранспортної
системи України передати зазначені
складові ЄГТС у власність,
господарське відання чи користування
газотранспортному або
газорозподільному підприємству чи
укласти з газотранспортним або
газорозподільним підприємством
договір про експлуатацію таких
складових.

З огляду на вищевказане, чинне
законодавство не містить прямої
вказівки на обов'язковість укладення
договору на господарське відання
складовими Єдиної газотранспортної
системи України власником, а відтак
відсутні підстави для примусового
укладання такого договору в судовому
порядку.

Таким чином, дослідивши природу
договору, який позивач в судовому
порядку просить зобов'язати укласти з
відповідачем, колегія суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду встановила, що
договір не підпадає під дію частини 1
статті 649 Цивільного кодексу України та
частину 1 статті 187 Господарського
кодексу України, тобто його укладання
між сторонами не є обов'язковим для
сторін у силу закону.

Судова колегія вважає, що всі доводи та
заперечення викладені в апеляційній
скарзі є необґрунтованими та
безпідставними, виходячи з наступного.

Правила безпеки систем газопостачання
України, на які посилається позивач не
містять положень, які зобов'язують саме
відповідача в обов'язковому порядку
укласти договір саме з позивачем. Так,
відповідно до статті 1 Закону України
"Про засади функціонування ринку
природного газу": газопостачальне
підприємство - суб'єкт господарювання,
що на підставі ліцензії здійснює
постачання природного газу
безпосередньо споживачам згідно з
укладеними договорами;
газорозподільне підприємство - суб'єкт
господарювання, що на підставі
ліцензії здійснює транспортування
природного газу газорозподільними
мережами безпосередньо споживачам, у
власності чи в користуванні якого
перебувають газорозподільні мережі та
інші виробничі об'єкти та який здійснює
щодо них функції
оперативно-технологічного управління;
постачання природного газу -
господарська діяльність на ринку
природного газу, що підлягає
ліцензуванню і полягає з наданні
послуг та пов'язана з реалізацією
природного газу безпосередньо
споживачам на підставі укладених з
ними договорів; споживач - юридична
особа або фізична особа - підприємець,
яка отримує природний газ відповідно
до договору про постачання природного
газу та використовує його як паливо або
сировину.

Відповідно до пункту 1.3 Правил
користування природним газом для
юридичних осіб, затверджених
Постановою НКРЕ від 13.09.2012 року №1181
об'єкт газоспоживання - газопроводи та
споруди на них, в яких розміщені газові
прилади і пристрої споживача, інше
газове обладнання, що належить
споживачу (субспоживачу) на правах
власності чи користування та
призначені для користування природним
газом та/або його обліку.

Таким чином, Публічне акціонерне
товариство "Проскурів" не є а ні
газопостачальним, а ні
газорозподільним підприємством, не
здійснює діяльність з постачання газу.

Разом з тим, ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Хмельницькгаз" є
газопостачальним підприємством,
здійснює господарську діяльність з
постачання та розподілу природного
газу та фактично користується
газопроводами ПАТ "Проскурів" для
здійснення цієї діяльності. Отже,
позивач здійснюючи постачання газу
своїм споживачам по газопроводам
відповідача є підприємством, яке
фактично експлуатує ці газопроводи.

Відповідно до пункту 1.1.1 Правил
безпеки вимоги цих Правил
поширюються на проектування і
будівництво нових, розширення,
реконструкцію та капітальний ремонт і
експлуатацію діючих, систем і об'єктів
газопостачання.

Таким чином, ці Правила, на які
посилається позивач, не поширюють свою
дію на відповідача, оскільки в даний
момент відповідач не будує, не
проводить реконструкцію або
капітальний ремонт та не експлуатує
газопроводи. Більш того, оскільки
газопроводи фактично знаходяться в
користуванні позивача і він їх
експлуатує здійснюючи постачання газу
своїм споживачам, саме на позивача і
покладаються обов'язки з технічного
обслуговування та ремонту.

Також слід зазначити, що пункти Правил
Безпеки не містять норм, які
зобов'язують відповідача укладати
такий договір саме з позивачем. Вказані
норми містять альтернативне
визначення осіб, які можуть
здійснювати технічне обслуговування, а
саме - інші спеціалізовані організації,
виготовлювачі агрегатів і установок.

Таким чином, вказаний нормативний акт
не містить положень, які зобов'язують
саме відповідача в обов'язковому
порядку укласти договір саме з
позивачем.

Враховуючи викладене в сукупності,
зважаючи на зміст позовних вимог, суд
приходить до висновку, що на час
вирішення спору позовні вимоги є не
обґрунтованими, не доведеними, тому і
відсутні підстави для зобов'язання ПАТ
"Проскурів" укласти з ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Хмельницькгаз" договір на
господарське відання складовими
Єдиної газотранспортної системи
України в редакції, яка представлена
позивачем .

ПАТ по газопостачанню та газифікації
„Хмельницькгаз" ніяких додаткових
пояснень та відповідних доказів до
суду апеляційної інстанції не надало, а
тому зазначені вище факти скаржником
під час розгляду апеляційної скарги в
суді апеляційної інстанції нічим
спростовані не були, а відповідно, в
порушення статті 33 Господарського
процесуального кодексу і не були
доведені ті обставини, на які скаржник
посилався як на підставу своїх вимог,
доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує
доводи скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, на підставі чого
судова колегія дійшла до висновку про
правомірність та обґрунтованість
винесеного місцевим господарським
судом рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ПАТ по
газопостачанню та газифікації
„Хмельницькгаз".

Відповідно до пункту 1 статті 103
Господарського процесуального кодексу
України апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право залишити рішення
місцевого господарського суду без
змін, а скаргу без задоволення.

За викладених обставин, колегія суддів
вважає, що рішення господарського суду
Хмельницької області від 07.04.2014 року у
справі № 924/193/14 відповідає вимогам
чинного законодавства та матеріалам
справи, підстави для його скасування
або зміни відсутні, а тому воно
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга ПАТ по
газопостачанню та газифікації
„Хмельницькгаз" - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Хмельницької області від 07.04.14 р. у
справі №924/193/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Хмельницькгаз" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу № 924/193/14 повернути
господарському суду Хмельницької
області.

Головуючий суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Петухов М.Г.

Суддя
Саврій В.А.