ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ПРО ПРИПИНЕННЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

10.06.2014р.
Справа № 905/7767/13

Господарський суд Донецької області у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Осадча А.М.,

суддя Уханьова О.О.,

суддя Сич Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання
Мітронової А.Н., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Морське транспортне
бюро» м.Маріуполь Донецької області

до відповідачів: 1) Державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України» м.Маріуполь Донецької
області, 2) Державного підприємства
«Маріупольський морський торгівельний
порт» м.Маріуполь Донецької області

за участю третьої особи 1, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на боці відповідача 1,
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м.Донецьку

за участю третьої особи 2, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на боці відповідача 1
Маріупольської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області

про стягнення 36133,60 доларів, що
становить 288 815,86грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Лебедєв В.В. за
довіреністю б/н від 26.10.2013р., Кудінов О.В.
- генеральний директор,

від відповідача 1: Ямпілець Ю.Г. за
довіреністю від 23.08.2013р.,

від відповідача 2: Тиріна М.П. за
довіреністю №01-10/706 від 25.12.2013р.,

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: не з'явився,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Морське транспортне
бюро» (далі - ТОВ «Морське транспортне
бюро») звернулось до господарського
суду Донецької області з позовом до
Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» (далі - ДП «Адміністрація
морських портів України») про
стягнення суми надлишково стягненого
податку на додану вартість у розмірі
36133,60 долара США.

Ухвалою господарського суду від 07.11.2013
року за вказаним позовом порушено
провадження по справі №905/7767/13.

Ухвалою суду від 08.01.2014 року залучено до
участі у справі відповідача 2 - Державне
підприємство "Маріупольський морський
торгівельний порт".

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області
від 11.03.2014р. для розгляду справи
призначено колегію суддів у складі:
ОсадчаА.М.(головуюча), судді Кучерява
О.О., Сич Ю.В.

Ухвалою суд від 11.03.2014 року залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на боці відповідача 1
Спеціалізовану державну податкову
інспекцію з обслуговування великих
платників у м.Донецьку.

Ухвалою суду від 22.04.2014 залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
на боці відповідача 1 Маріупольську
об'єднану Державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області
від 12.05.2014 року склад судової колегії
змінено, внаслідок знаходження судді
Кучерявої О.О. у відпустці, для розгляду
справи призначено колегію суддів у
складі: Осадча А.М.(головуюча), судді
Уханьова О.О., Сич Ю.В.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначив, що ДП «Морський
торгівельний порт», правонаступником
якого стало ДП «Адміністрація морських
портів України», безпідставно отримав
від позивача грошові кошти у розмірі
36133,60доларів США податку на додану
вартість, а тому має повернути ці кошти
позивачеві на підставі п.5.16 статті 5
Закону України «Про податок на додану
вартість» та ст.1212 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України), оскільки
торгівельні судна, агентом яких є
позивач, здійснювали міжнародні
перевезення вантажів, у зв'язку з чим,
позивач має бути звільненим від сплати
податку на додану вартість за
операціями з надання послуг, які
включаються до складу портових зборів.
Проте, відповідач виставляв
позивачеві, як морському агенту,
рахунки з урахуванням податку на
додану вартість, які були сплачені
позивачем в повному обсязі.

Під час розгляду справи позивач подав
заяву про уточнення правових
обґрунтувань позовних вимог,
відповідно до якої просив суд стягнути
з відповідача 2 - ДП «Морський
торгівельний порт» суму надлишково
стягнутого податку на додану вартість
у розмірі 36133,60 долара США, застосувавши
на розсуд суду норми ст.16, 525, 526 ЦК
України, ст.193 Господарського кодексу
України чи п.5.16 статті 5 Закону України
«Про податок на додану вартість» та
ст.1212 ЦК України.

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву
не визнаючи позовні вимоги, зазначив,
що порядок нарахування, сплати і
повернення ПДВ регулюється
спеціальними нормами податкового
законодавства, а спори з питань
оподаткування не відносяться до
компетенції господарських судів.

Відповідач 2 надав суду письмові
пояснення, згідно яких вважає, що
провадження у справі підлягає
припиненню на підставі п.1 ст.80 ГПК
України, так як в силу ст.12 ГПК України
спір не відноситься до компетенції
господарських судів України, окрім
того, стверджує, що позивач не надав
суду та сторонам доказів наявності у
Маріупольському порту документів, що
підтверджують здійснення судами
міжнародного перевезення, доручення на
навантаження до таких документів не
відноситься.

У додаткових поясненнях відповідачі
зазначили, що ДП «Адміністрація
морських ортів України» не є
правонаступником ДП «Маріупольський
морський торгівельний порт» в частині
податкових зобов'язань остатнього.

Представники позивача у судовому
засіданні 10.06.2014 року підтримали
заявлені позовні вимоги.

Представники відповідача 1 та
відповідача 2 у судовому засіданні
10.06.2014 року заперечили проти заявлених
позовних вимог, посилаючись на
обставини, викладені у відзивах.

Представники третіх осіб у судові
засідання 10.06.2014 року не з'явилися, про
час та місце судового засідання
повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення представників
сторін, які з'явилися у судове
засідання, дослідивши представлені в
порядку статті 43 ГПК України докази,
вивчивши матеріали справи, суд дійшов
висновку, що справа не підлягає
розгляду в господарських судах України
з огляду на наступне.

Згідно ст.4 ГПК України господарський
суд вирішує господарські спори на
підставі Конституції України, цього
Кодексу, інших законодавчих актів
України, міжнародних договорів, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Згідно ст.12 ГПК України господарським
судам підвідомчі справи у спорах, що
виникають при укладанні, зміні,
розірванні і виконанні господарських
договорів, у тому числі щодо
приватизації майна, та з інших підстав,
окрім:

- спорів про приватизацію державного
житлового фонду;

- спорів, що виникають при погодженні
стандартів та технічних умов;

- спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на
послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства
не можуть бути встановлені за угодою
сторін;

- спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та
віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів;

- інших спорів, вирішення яких
відповідно до законів України та
міжнародних договорів України
віднесено до відання інших органів.

Згідно ст. ст. 1, 2 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами"
здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства,
правильністю обчислення, повнотою і
своєчасністю сплати до бюджетів,
державних цільових фондів податки
зборів (обов'язкових платежів), а також
проведення відповідних перевірок
встановлення фактів порушення
податкового законодавства відноситься
до компетенції податкових органів.

Порядок нарахування, сплати і
повернення податку на додану вартість
регулюється спеціальними нормами
податкового законодавства, а спори з
питань оподаткування не відносяться до
компетенції господарських судів, а
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Предметом позову у даній справі є
вимога позивача про стягнення суми
надлишково стягнутого податку на
додану вартість у розмірі 36133,60 долара
США згідно з резолютивною частиною
позовної заяви.

На думку суду визначальним фактором, що
вливає на підвідомчість зазначеного
спору господарському або
адміністративному суду, є встановлення
правової природи коштів, які на думку
позивача були зайво сплачені, зокрема,
ці кошти є податком на додану вартість,
який відповідач 2 можливо нарахував
безпідставно, або ці кошти є складовою
ціни договору, погодженої сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.01.2008 року між Суднохідною компанією
"International Shipping Group&Trading LtD.", як власником,
та ТОВ «Морське транспортне бюро», як
агентом, укладена агентська угода №70/08
від 01.01.2008 року про надання послуг у
сфері торгівельного мореплавства для
судів власника при заході їх у порти
України.

Отже, правовідносини з питань заходу
суден до Маріупольського порту між
компанією "International Shipping Group&Trading LtD." та ДП
«Морський торгівельний порт»
реалізовувались за участю морського
агента - ТОВ «Морське транспортне
бюро».

Правовідносини між позивачем, як
морським агентом, та ДП «Морський
торгівельний порт» щодо
обслуговування суден, які агентувалися
ТОВ «Морське транспортне бюро»
ґрунтувалися на договорі №04-6/191 від
24.12.2008 року, що укладався на строк до
31.12.2009 року та був пролонгований до
31.12.2010 року згідно з додатковою угодою
від 29.12.2009 року до вказаного договору.

Відповідно до умов договору №04-6/191 від
24.12.2008 року агент від імені та за
дорученням судновласника сплачує
порту вартість обов'язкових портових
зборів, встановлених діючими
постановами Кабінету Міністрів та
наказами Міністерства транспорту та
зв'язку України; сплата за договором
проводиться агентом по судах
судновласників - нерезидентів України -
в доларах США. ПДВ сплачується згідно з
діючим законодавством України (п.п.3.2,
3.10 договору).

Відповідно до статті 84 Кодексу
торговельного мореплавства України у
морському порту справляються такі
цільові портові збори: корабельний,
причальний, якірний, канальний,
маяковий, вантажний, адміністративний
та санітарний. Інші види зборів можуть
встановлюватися законодавчими актами
України. Розмір портових зборів
установлюється Кабінетом Міністрів
України. Використання портових зборів
допускається виключно за їх цільовим
призначенням.

Так, розмір портових зборів та порядок
їх справляння встановлений Положенням
"Про портові збори", затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.10.2000року №1544.

За пунктом 11 Положення "Про портові
збори" (в редакції, що діяла на
виникнення спірних правовідносин) на
суми портових зборів нараховується
податок на додану вартість відповідно
до законодавства.

Згідно з п.5.16 ст.5 Закону України "Про
податок на додану вартість" (чинному на
момент виникнення спірних
правовідносин) звільняються від
оподаткування цим податком операції з
надання послуг, що включаються до
складу портових зборів згідно із
законодавством, на користь осіб, які
здійснюють міжнародні перевезення
пасажирів, їхнього багажу, вантажів та
міжнародних відправлень від пункту
перетину державного кордону України до
пункту (місця) митного оформлення на
території України при їх прибутті
(отриманні) на митну територію України,
а також від пункту (місця) митного
оформлення на території України до
пункту перетину державного кордону
України.

Протягом дії договору №04-6/191 від 24.12.2008
року ДП «Морський торгівельний порт»
виставив позивачу, як агенту, рахунки
на загальну суму 50799,79 доларів США за
надані послуги, які оплачені позивачем
в повному обсязі, докази чого містяться
в матеріалах справи та сторонами у
справі не оспорюється.

Позивач зазначає, що до вартості послуг
включені портові збори на суму 180
068,00долрів США з нарахуванням на суму
портових зборів податку на додану
вартість у розмірі 36133,60 доларів США, що
суперечить п.5.16 статті 5 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
оскільки торгівельні судна, агентом
яких є позивач, здійснювали міжнародні
перевезення вантажів.

Позивач надав суду розрахунок портових
збрів згідно встановлених законом
тарифів за спірними рахунками,
зазначивши, що на дані тарифи
нараховано 20% податку на додану
вартість. Вказані 20% є сумою податку на
додану вартість, яка первісно не
входить в тариф, який визначений
законом. Відповідач 2 підтвердив у
судовому засіданні факти наведені у
розрахунку позивача.

З матеріалів справи вбачається, що ДП
«Морський торгівельний порт»
перерахував до Державного бюджету
України податок на додану вартість за
результатами надання послуг за
договором №04-6/191 від 24.12.2008 року з
оплачених позивачем рахунків, зокрема,
податковими накладними, що формувались
за наслідками здійснення
господарських операції, податковими
деклараціями з податку на додану
вартість, платіжними дорученням про
перерахування податку на додану
вартість до державного бюджету,
реєстрами отриманих та виданих
податкових накладних за
жовтень-грудень 2010 року.

Таким чином, оспорювана сума 36133,60
доларів США є сумою податку на додану
вартість, яка сплачена позивачем та
перерахована до Державного бюджету
України.

Та обставина, що відповідач 2
розпорядився спірною сумою коштів,
віднісши їх до складу податку на додану
вартість, не змінює характер
податкових правовідносин сторін і не
припиняє їх, а тому ст.1212 ЦК України не
може застосовуватися як підстава для
повернення сум сплачених податків.

Аналогічна позиція викладена в
постановах Верховного Суду України від
30.05.2011 року у справі №24/135, від 16.05.2011
року у справі №10/7.

Приписами ст.82 ГПК України встановлено,
що господарський суд, обираючи при
прийнятті рішення правову норму, що
підлягатиме застосуванню до спірних
правовідносин, зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, які викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 111-16 ГПК України,
а саме: у разі неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Враховуючи викладене, суд вважає за
доцільне провадження у справі
припинити, судові витрати покласти на
позивача.

Керуючись п.1 ч.1 ст.80, ст.86 ГПК України,
господарський суд, -

У Х В
А Л И В:

Припинити провадження у справі №905/7767/13
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Морське транспортне
бюро» до відповідачів: 1) Державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України», 2) Державного
підприємства «Маріупольський морський
торгівельний порт», за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на боці
відповідача 1: Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у
м.Донецьку; Маріупольської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про стягнення 36133,60
доларів, що становить 288 815,86грн.

Ухвала набирає чинності в день її
прийняття та може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
господарського суду протягом 5 днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
А.М. Осадча

Суддя
Ю.В. Сич

Суддя
О.О. Уханьова